GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<צהלה עבודי: לכן ניתן לדברים להתפתח כמו שהם כי אני רואה שיש התחלה טובה.
שמעון אוחיון: את מדברת כל הזמן על השלטון המקומי, ואת לא מזכירה את משרד החינוך.
<צהלה עבודי: אני משרד האוצר.
שמעון אוחיון: אבל את צריכה גם לתרגם את זה ולכמת את זה לגמול על עבודה.
שמעון אוחיון: למשל משרד החינוך - -
עמרם מצנע: שמעון, זה לא - - -
שמעון אוחיון: היא צריכה להתייחס לזה.
עמרם מצנע: היא לא מהממונה על השכר.
<צהלה עבודי: אני מהממונה על השכר.
<צהלה עבודי: אמרתי שיש עניין לתעדף בהסכמי השכר את שכר מזכירות בתי הספר והמנהלניות.
<צהלה עבודי: יש על זה הסכמה עם ההסתדרות.
עמרם מצנע: הממונה על השכר בודק כמה דברים, ואחד מהם זה מהם המקורות.
עמרם מצנע: מבחינה זאת מחליטים על סך הכול ומחלקים אותו אחר כך בין הגופים.
עמרם מצנע: שנית, זה השפעות רוחב.
עמרם מצנע: אתה נותן למישהו משהו אז מיד יש גוף דומה, מקביל או זהה לידו; וכמובן עקרונות השכר.
עמרם מצנע: זה מה שהממונה על השכר בודק.
עמרם מצנע: אבל הוא לא מתערב - -
שמעון אוחיון: אז יש בעיה שמשרד החינוך יטיל מטלות, ואני הולך לחפש מאיפה יבואו מקורות המימון.
<צהלה עבודי: זה צריך להפנות למשרד החינוך.
<צהלה עבודי: ישבתי גם בעניין הסייעות, ואני לא ראיתי את הדברים מהמקום של חברת הכנסת תמר זנדברג.
<צהלה עבודי: ראיתי שהדברים נעשו בצורה עניינית.
<צהלה עבודי: גם שם היה עניין לתעדף את שכרן בהסכם האחרון, וזה מה שנעשה.
<צהלה עבודי: אני אומרת את זה גם מכיוון שאני אישה.
<צהלה עבודי: נושא השכר מאפיין את רוב השכר במגזר הציבורי; בנוסף נשים אמרו שהן מקבלות פחות משכר מינימום; שכר מינימום במשק הוא היום 4,300 למשרה מלאה - -
<קריאות: אנחנו מקבלות השלמה.
<קריאות: למה זה לא כאן?
<קריאות: למה זה לא מופיע בתלוש?
<צהלה עבודי: זה חייב להופיע.
<צהלה עבודי: לא יכול להיות שמקבלים שכר נמוך מ-4,300 למשרה מלאה.
שמעון אוחיון: השלמת שכר יש להן.
<צהלה עבודי: אז יש השלמת שכר.
<קריאות: אבל הבסיס - -
<צהלה עבודי: השכר בנוי בצורה כזאת לכל העובדים ברשויות המקומיות, בכל המגזר הציבורי כמעט.
<דנה נאור מנדאל: את מסכימה עם השכר - - - דווקא בתור אישה - -
עמרם מצנע: דנה, רק רגע.
עמרם מצנע: היא מסבירה לך שזה נכון לכל המשק.
<דנה נאור מנדאל: - - - שכולם מרוויחים שכר עלוב.
<צהלה עבודי: זה מבנה השכר בשלטון המקומי וברוב המגזר הציבורי.
<דנה נאור מנדאל: נראה לי שזאת לא תשובה מספיק טובה.
<צהלה עבודי: אני רוצה להתייחס להערה נוספת שעלתה כאן לגבי גמול על פרויקט השאלת ספרים או תקצוב כזה או אחר – יש הסכמי שכר, ולכן בית הספר לא יכול לתת כראות עיניו אם זה לא לפי הסכמי השכר.
<צהלה עבודי: הוא לא יכול לתגמל מזכירה כזאת בצורה כזאת, ומזכירה אחרת בצורה אחרת, אלא אם כן זה תואם את הסכמי השכר.
עמרם מצנע: אני רוצה לסכם את הדיון ולומר כמה דברים: זה בדיוק תפקידנו בכנסת – להיות הפה שלכם, האוזניים שלכם ולייצג אתכם.
עמרם מצנע: אנחנו בעיקר מזהים מקומות שלא מקבלים ייצוג מתאים, גמול מתאים, הערכה מתאימה, הבנה מתאימה לאופי ולמשמעות המקצוע, ובמקומות האלה אנחנו מתערבים.
עמרם מצנע: אנחנו בדרך כלל לא גוף שעוסק בתנאי שכר ובמאבקי שכר – זה לא בדיוק העיסוק שלנו בכנסת; אבל אין ספק שלקחנו גם את הנושא של המזכירות לתשומת הלב.
עמרם מצנע: נקדיש לזה זמן, אנחנו נמשיך לעקוב, נמשיך ללוות, ואני בהחלט מתכוון גם לעשות מפגש כאן של הגורמים המקצועיים השונים האמונים על המערכה.
עמרם מצנע: נדמה לי שבסיפור של הסייעות המשלבות למדנו שאם אתה לא מביא סביב שולחן אחד את כל אותם חלקי מערכת שאחראים בסוף על התוצאה הסופית של תנאי העבודה אז אתה לא יוצא מזה.
עמרם מצנע: לכן אני אעשה את זה, ובהמשך נעשה, כמובן, פגישה נוספת שנזמין אתכן אליה כדי לראות לאן התקדמנו.
עמרם מצנע: עלו פה בשני מסלולים שונים נושאים שונים.
עמרם מצנע: האחד קשור לכך שהזכויות, ההסכמים והתנאים הקיימים לא תמיד מגיעים עד למטה.
עמרם מצנע: זאת סוגיה אחת די מרכזית בגלל המבנה המסובך של השכר והגורמים המשפיעים עליו.
עמרם מצנע: זה מחייב בהחלט אתכם עם הייצוג שלכם, עם ועדי העובדים של הרשויות גם כשהם לא ממלאים את תפקידם בדיוק, עם ההסתדרות להילחם על הזכויות.
עמרם מצנע: אין ברירה.
עמרם מצנע: מי שחוששת במקום העבודה שהיא תיפגע לא יכולה להילחם על הזכויות שלה.
עמרם מצנע: בשום מקום לא ייתנו גיבוי לפיטורים של עובד או עובדת שדרשו את התנאים המגיעים להם.
<דנה נאור מנדאל: אבל היו גם מקרים של מזכירות שכבר עכשיו - -
עמרם מצנע: דנה, אני הלוא לא נולדתי אתמול.
עמרם מצנע: אני יודע, אני מכיר את המערכות, זה לא פשוט, אבל לכן צריך להילחם.
עמרם מצנע: יש מאבק רצוף על השגת תנאים, ובסוף כשהתנאים מושגים, והם קיימים והם זכות – זה לא מתנה שאתן מקבלות – אין הקפדה על זה.
עמרם מצנע: וזה באמת מסובך.
עמרם מצנע: רשויות עם חשבי שכר שלא יודעים בדיוק מימינם ומשמאלם.
עמרם מצנע: אני מכיר את זה – אני הייתי גם ברשות גדולה וגם ברשות קטנה.
עמרם מצנע: יש רשויות שהפרוטה לא מצויה בכיסן, ואז הן משתמשות בכספים שהן מקבלות לדברים אחרים.
עמרם מצנע: יש גם הרבה דברים שהם עבירות פליליות.
עמרם מצנע: אבל על זה צריך לפקח.
עמרם מצנע: משרד החינוך מקים היום אגף פיקוח, לפי חלק מההמלצות שלנו לכמה דברים, ואני מקווה שייכנס לזה גם הדבר הזה.
עמרם מצנע: אבל זה מכלול אחד שבו צריך להילחם כדי לקבל את התנאים שכבר הוסכמו.
עמרם מצנע: טוב באמת שתיצורנה מפגש ביניכן.
עמרם מצנע: יש כאלה שיודעות איך לעשות את זה יותר טוב, יש כאלה שמבינות קצת יותר, יש כאלה שכבר עברו את התהליך הזה ויכולות לעזור.
עמרם מצנע: המסלול השני הוא, כמובן, מאבק על שיפור התנאים: השכר, הגמולים למיניהם, המנב"ס, עניין בית הספר של החופש הגדול, מטלות נוספות, התאמת השכר – אלה דברים של מאבק שצריך לקיים אותו.
עמרם מצנע: אבל הם שני מסלולים שצריך להפריד ביניהם כשמתמודדים עם הבעיות היומיומיות.
עמרם מצנע: שלמה, תרשמו, ואני אעלה את זה כמובן, ואני אפגש עם שר החינוך ועם המנכ"לית, ואעלה בפניהן את כל הדברים שעלו כאן.
עמרם מצנע: הנושא של קו מפריד של 20 כיתות הוא בעייתי.
עמרם מצנע: אני אומר לך – רוב בתי הספר היסודיים בארץ, אין 20 כיתות.
עמרם מצנע: 20 כיתות זה שלוש כיתות בשכבה ועוד 3-2 כיתות של חינוך מיוחד.
עמרם מצנע: אבל אין כמעט בתי-ספר כאלה.
עמרם מצנע: בתי-הספר היסודיים היום הם לא 900-800 תלמידים.
עמרם מצנע: בגדולים ביניהם יש 650-600 תלמידים.
<שלמה שטרן: לפי סטטיסטיקה שערך משרד החינוך, 20% מבתי-הספר בארץ הם קטנים מ-20 כיתות.
עמרם מצנע: לא יכול להיות.
<שלמה שטרן: זה המידע שנמסר - -
עמרם מצנע: אני אומר לך, מהיכרות שטחית, לא סטטיסטית, זה לא כך.
עמרם מצנע: זה בעיקר בערים גדולות בבתי ספר בשכבות מבוססות.
עמרם מצנע: זה מיעוט.
עמרם מצנע: צריך לבחון את זה.
עמרם מצנע: בוויכוח על תפקידה של הרשות, משרד החינוך וההסתדרות – כל אחד יש לו התפקיד שלו.
עמרם מצנע: גם אני, שלמה, אומר את זה לא פעם אחת אף על פי שזה לא תפקידי – אתם צריכים להילחם.
עמרם מצנע: אני יודע שאתה לא בדיוק הכתובת להחלטות על מאבקים, אבל המזכירות צודקות – המעו"ף זה דבר ענק שמייצג את כלל הרשויות המקומיות, ואני מניח שעוד כמה גורמים במשק.
עמרם מצנע: גופים מאוד סקטוריאליים וממוקדים כמו מזכירות וסייעות יוצאים בסוף ניזוקים כי הם גם מתחרים זה בזה.
עמרם מצנע: זאת דעתי.
עמרם מצנע: אני גם לא מומחה למערכות של יחסי עבודה, אבל יש בעיה כי יכול להיות שצריך ליצור מנגנונים שבהם יש התאגדות לרוחב.
עמרם מצנע: זאת אומרת ועד עובדים של הרשות המקומית; אבל יכול להיות שצריך למצוא מקום שיש גם לאורך – כלומר התארגנות של המזכירות כדי למצות את הפרופסיה ואת הייחוד של זה.
עמרם מצנע: הלוא יש מזכירה אחת בבית-ספר, והיא לא יכולה בכלל להיאבק על מקומה ועל משמעותה.
עמרם מצנע: ביישובים קטנים יש 5-4 מזכירות, וביישובים גדולים יש עשרות מזכירות.
עמרם מצנע: אני כבר קבעתי לעצמי פגישה עם יושב-ראש ההסתדרות, ואני אנסה לפחות לדסקס אתו את העניין הזה.
עמרם מצנע: כי בסוף ייצוג העובדים נפגע.
עמרם מצנע: ועד עובדים בעיר גדולה או קטנה מייצג את כל העובדים, והוא לא מספיק מודע.
עמרם מצנע: אז נכון שיש ועדים גדולים יותר שבהם יש נציגות לכל אחד מהסקטורים, אבל זה לא מספיק משמעותי.
עמרם מצנע: אין ספק שמשרד החינוך – ואני העברתי ביקורת בתחילת הישיבה, וזה ייכתב בסיכום – אי נוכחותו פה מצביעה על חוסר עניין, חוסר תשומת לב וחוסר הבנה שנושא המזכירות הוא חלק מהצוות החינוכי של בית-הספר.
עמרם מצנע: המציאות שבה משרד אחד מטיל מטלות, ומשרד אחר, במקרה זה אלה הרשויות המקומיות, הוא משלם השכר, יוצר מראש את הבעייתיות פה.
עמרם מצנע: אני, כמובן, אדבר על זה.
עמרם מצנע: הרעיון שהעליתי בהתחלה שמזכירות יהיו חלק מעובדי המדינה הוא רעיון נכון וטוב, אבל אני סקפטי שהוא יקרה.
עמרם מצנע: לכן חבל לעסוק בזה.
עמרם מצנע: אבל אין ספק שזה יוצר בעייתיות ומורכבות גדולה מאוד בתהליך הזה.
עמרם מצנע: אני מודה לכם שבאתם.
עמרם מצנע: אני מקווה מאוד שבכוחות משותפים נצליח לקדם את המעמד, את המקצועיות, את הפרופסיה וכמובן, את הגמול ואת השכר בעקבותיו.
עמרם מצנע: שלום לכולם, אני פותח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.
עמרם מצנע: ועדת החינוך, התרבות והספורט רואה כחובה שלה לקיים את הבטחותיה ולמלא את מה שכתוב בסיכומים ולעקוב אחרי ההחלטות שאנחנו מקבלים.
עמרם מצנע: הדיון הבוקר הוא בעקבות הסיור שעשינו בצפון בינואר, בתחילת השנה.
עמרם מצנע: ביקור שעשינו בכלל מוסדות החינוך בצפון.
עמרם מצנע: התמקדנו גם במוסדות התרבות הערביים.
עמרם מצנע: במסגרת הזאת סיכמנו לקיים דיון המשך ולשמוע ממשרד התרבות כיצד הוא מתייחס לעדיפות, למימון, תקצוב, גיבוי ותמיכה במוסדות תרבות ערביים.
עמרם מצנע: במקרה הזה בצפון ואני מניח שיש כאלה גם במרכז ובדרום.
עמרם מצנע: אינני יודע מהי הסיבה שיש כאן מיעוט משתתפים.
עמרם מצנע: האם היא קשורה בסדר העדיפות שגופים שונים נותנים לנושא הזה, האם זה קשור בגשם ובסופות הצפון הבוקר, האם זה קשור בכך שאנשים כבר לא מאמינים שיכול להיות שינוי לטובה בתחום הזה של מימון.
עמרם מצנע: זה חבל, אבל אני מקווה שיצטרפו אלינו עוד אנשים.
עמרם מצנע: משרד התרבות בבקשה.
<כלנית שמיר: אני מנהלת תחום תמיכה במשרד.
<כלנית שמיר: באופן עקרוני תרבות ערבית נתמכת בכמה אופנים.
<כלנית שמיר: ראשית, יש את כל תקנות התמיכה שפתוחות לכולם, לכל המגזרים ליהודים וערבים וכדומה.
<כלנית שמיר: גם במבחני התמיכה הרגילים יש מרכיבים מסוימים שבהם אפשר לקבל ניקוד נוסף כמו ייחוד לשוני.
<כלנית שמיר: למשל תיאטרון "אל-מידאן" – תיאטרון שנתמך במסגרת תיאטרונים רפרטואריים הוא מקבל תמיכה - - -
עמרם מצנע: תיאטרון "אל מידאן" בחיפה.
<כלנית שמיר: כן.
<כלנית שמיר: הוא מקבל ניקוד נוסף על ייחוד לשוני.
<כלנית שמיר: כך גם בתזמורות יש ייחוד מוזיקאלי שתזמורת ערבית יכולה לקבל תמיכה לאלה שעומדים בתנאי הסף של המוסדות המקצועיים.
<כלנית שמיר: בנוסף, יש תקנה ייעודית למוסדות תרבות במגזר הערבי, זו תקנה ייחודית למגזר הערבי לחוד ולמגזר הדרוזי לחוד.
<כלנית שמיר: זו תקנה שבאמת מיועדת להם, למוסדות סמי-מקצועיים שלא הגיעו לרף למעבר לתמיכה בתמיכות רגילות.
<כלנית שמיר: השנה המשרד הגדיל את התמיכה - - -
עמרם מצנע: שברי את אוזננו על היקפי התמיכות.
עמרם מצנע: מה סך כל התמיכה ואיך היא מתפלגת?
<כלנית שמיר: בתקנה הייחודית הזאת של תרבות הערבית מדובר על כ- 12 מיליון שקלים כולל מיליון שקלים שהתווספו השנה לתקנה ונכנסו לבסיס והם יישארו.
<כלנית שמיר: זו התקנה של העדפה המיוחדת למוסדות הערביים.
<כלנית שמיר: יש לנו תקנה מקבילה של תרבות חובבים במגזר הרגיל - - -
באסל גטאס: זה לא כולל תיאטרון?
<כלנית שמיר: זה לא כולל את "אל-מידאן".
<כלנית שמיר: זו תקנה - - -
עמרם מצנע: זה במסגרת התקנה של התיאטרון.
<כלנית שמיר: תיאטרון רפרטוארי.
עמרם מצנע: אבל יש גם שילוב של תקנות.
עמרם מצנע: למשל תזמורת בית תרחישא, כתבנו את זה כאן.
עמרם מצנע: גם תקנה של התרבות הערבית וגם תקנה של פריפריה.
עמרם מצנע: האם התקנות האלה מתחברות?
<כלנית שמיר: לא.
<כלנית שמיר: תקנת תרבות בפריפריה היא תקנה שמבחני הרישום מטרתם לעודד מוסדות תרבות מקצועית.
<כלנית שמיר: כלומר שעלו לרף המקצועי, לאלה שמקבלת את תקנת התמיכה כמו תיאטרון, מוסיקה וכדומה.
<כלנית שמיר: התקנה אמורה לתת למוסדות המקצועיים האלה תוספת תמיכה.
<כלנית שמיר: זה לא קיים לא בתקנת תרבות בקהילה במגזר היהודי, לא בערבי, לא בדרוזי.
<כלנית שמיר: זה נמצא רק במוסדות המקצועיים.
עמרם מצנע: את מה אתם מגדירים מקצועי?
עמרם מצנע: למשל התזמורת בית תרחישא היא - - -
<כלנית שמיר: היא לא.
<כלנית שמיר: היא תגיש בקשה להיות - - -
<אלברט אינדראוס: היא גם לא יכולה להגיש לפריפריה.
<כלנית שמיר: היא לא פריפריה.
<כלנית שמיר: להיות מוסד מקצועי.
<אלברט אינדראוס: השאלה שתעלה, למה היא לא יכולה להגיש לתקנה הכללית?
<כלנית שמיר: אין בעיה, היא יכולה להגיש.
<אלברט אינדראוס: השאלה ברשותך אדוני היושב ראש, אם מותר לי להתערב כי אלו דברים חופפים וצריך להעביר דברים על דיוקם.
<אלברט אינדראוס: השאלה שנשאלת כלנית, מתוך כ-160 גופים של עמותות במגזר הערבי, כמה מהם נמצאים בתקנה הכללית שיכולים להגיש?
<אלברט אינדראוס: בכל פעם אנחנו חוזרים ואומרים "אל מידאן" ו"אל מידאן".
<אלברט אינדראוס: יש משהו שמונע לא בגלל שהעמותות התרבות הערביות החליטו לגשת רק לתקנה 73.
<אלברט אינדראוס: יש להם שאיפה להגיש לתקנה המקצועית, אבל יש שם משהו שחוסם ולא מאפשר להם להגיש לשם אדוני היושב ראש.
עמרם מצנע: מה חוסם?
<אלברט אינדראוס: נתחיל מזה שהרף או המקום בו בודקים את העמותות הוא רף גבוה - - -
עמרם מצנע: מקצועי?
<אלברט אינדראוס: בוודאי.
<אלברט אינדראוס: אני יושב ראש פורום עמותות תרבות ערביות.
<אלברט אינדראוס: זה לא אומר שאין לנו עמותות מקצועית, יש.
<אלברט אינדראוס: אם נחזור היסטורית, בכלל משרד התרבות או תקנה 73.
<אלברט אינדראוס: התקנה בכלל קיימת משנת 1988 לכלל המגזר הערבי.
<אלברט אינדראוס: זאת אומרת ש-40 שנה מאז קום המדינה בכלל כל המגזר הערבי היה מופקר.
<אלברט אינדראוס: להדביק פערים זה דבר שכנראה קשה מאוד ולכן אנחנו רואים מעט גופים שיכולים לגשת ולא בגלל שהגופים לא רוצים.
עמרם מצנע: אתה צריך להסביר את עצמך.
עמרם מצנע: אתה אומר, הרף המקצועי הוא גובה מדי?
<אלברט אינדראוס: נכון.
<אלברט אינדראוס: הרף המקצועי גבוה מאוד.
<אלברט אינדראוס: מספר הצופים למגזר הערבי - - -
עמרם מצנע: אבל אם אין לך כרטיס כניסה אתה בכלל לא מתחרה על הכסף.
<אלברט אינדראוס: אני גם מתחיל להתחרות על מספר צופים.
<אלברט אינדראוס: אם ניקח יחסית שמספר האוכלוסייה הערבית היא 20%, שם 80%.
<אלברט אינדראוס: מספר הצופים בכלל המגזר הערבי, צריך תכנית מיוחדת להפוך אותו לצרכן תרבות.
<אלברט אינדראוס: - - -
עמרם מצנע: אני שאלתי שאלה, יש את אותה תקנה 12 כולל 1 מיליון לשנת 2014.
עמרם מצנע: אני מבין שבשנת 2015 זה צריך לעלות, קיבלתם עוד כסף?
<כלנית שמיר: זה עוד לא ברור.
<כלנית שמיר: עדיין לא חילקו.
עמרם מצנע: לא חולק השלל.
עמרם מצנע: אבל אותם 11-12 מיליון שקל שהם לתרבות הערבית.
עמרם מצנע: כלומר, התחרות על הכסף הזה הוא לגבי מוסדות ערביים.
עמרם מצנע: אני שאלתי ואת ענית לי, יש גם תקנה לפריפריה שהיא בעצם למוסדות מתוקצבים שמקבלים עוד תוספת בגלל שהם בפריפריה.
<כלנית שמיר: מקצועיים.
עמרם מצנע: למה זה לא קשור?
<אלברט אינדראוס: עמותות תרבות ערביות לא יכולות לגשת לפריפריה.
<כלנית שמיר: בעצם זה מבחן לחיזוק מוסדות תרבות בפריפריה.
<כלנית שמיר: זאת הייתה המטרה שלו.
<כלנית שמיר: רוב מוסדות התרבות במגזר הערבי נמצאים בפריפריה.
<כלנית שמיר: כלומר, כשמהשרד רוצה לקדם מוסדות תרבות ערביים בפריפריה הוא יכול להוסיף את זה לתקנה הייעודית של מוסדות תרבות ערביים.
<כלנית שמיר: אין כאן בעיה.
<כלנית שמיר: שוב, עניתי - - -
עמרם מצנע: כמה יש בתקנה לפריפריה?
<כלנית שמיר: 5 מיליון.
<אלברט אינדראוס: כמה גופים ערביים מקבלים מתקנת פריפריה?
עמרם מצנע: לא, היא אומרת לך שהם יכולים - - -
<אלברט אינדראוס: כי לא יכולים בכלל בתנאי הסף.
באסל גטאס: זה לא המדד.
באסל גטאס: אם התקנות אומרות שנעשה משהו מיוחד לעמותות או למוסדות הערביים, התקנה הזאת של 12 מיליון.
באסל גטאס: תקנה 73.
באסל גטאס: שם העניין הוא כמה כסף יש וכמה הם הצרכים ואם זה מספיק.
באסל גטאס: הדוח של מחלקת מחקר ומידע של הכנסת האחרון לגבי זה אומר שזה פחות מ-3%.
באסל גטאס: בסך הכול התרבות הערבית מקבלת פחות מ-3% מתקציבי התרבות של המשרד.
עמרם מצנע: כמה בסך הכול תקציב התמיכות שלכם למוסדות תרבות?
<כלנית שמיר: כ- 600 מיליון.
עיסאווי פריג': מתוך זה כמה כסף למגזר הערבי, 11 מיליון?
עמרם מצנע: 12 מיליון.
עמרם מצנע: זה 11 פלוס אחד, לא 12 פלוס 1?
<כלנית שמיר: זה 11.7 מיליון ליתר דיוק.
עיסאווי פריג': כשאת אומרת את זה, את שלמה עם זה?
באסל גטאס: זה הביצוע או התקנה?
<כלנית שמיר: לרוב אנחנו מגיעים בביצוע התקנה ל- 100%, אצלנו לא מחזירים כסף.
עמרם מצנע: זה באמת צורם.
<כלנית שמיר: זה באמת רק למוסדות שלא עונים לתנאי הסף.
<קריאה: זה 13.2%.
עמרם מצנע: מוסד תרבות ערבי שעומד בתנאי הסף הוא נכנס לתקנה הכללית?
עמרם מצנע: כמה בתוך התקנה הכללית יש כסף למוסדות ערביים בפועל.
<כלנית שמיר: אני אנסה לבדוק.
<כלנית שמיר: יש את "בית הגפן", יש תיאטרון, יש תזמורת בנצרת - - -
<קריאה: בכסף כמה זה?
<כלנית שמיר: אני שוב אומרת שמבחני התמיכה שלנו הם לא מגזריים, הם פתוחים לכולם.
עמרם מצנע: הרי ברור לכולם, שיש בכל זאת עניין לקדם את צריכת התרבות הערבית מאחר והיא לשונית היא מכוונת לקבוצה מסוימת בתוך האוכלוסייה דוברי הערבית.
עמרם מצנע: גם מן הידוע שצריך לבנות, לעודד, לפתח את צריכת התרבות במוסדות הערביים.
עמרם מצנע: אני מכיר את זה כי אני ליוויתי גם את "בית הגפן ,וגם את תיאטרון "אל מידאן" שעיריית חיפה תומכת בו באופן משמעותי.
עמרם מצנע: ראינו שהבעיה העיקרית היא צריכת התרבות.
עמרם מצנע: זאת אומרת, הקהל דובר ערבית הולך פחות לאירועי תרבות קלאסיים, אני לא מדבר על אירועי בילוי ובידור.
עמרם מצנע: לכן כל הרעיון הוא לעודד ולפתח ולאפשר צמיחה.
עמרם מצנע: אולי ברבות הימים תשתנה המציאות.
עמרם מצנע: המספרים הם מספרים קטנים.
עיסאווי פריג': ברשותך אני אומר, אני מסתובב רבות בישובים רבים.
עיסאווי פריג': אני אקח לדוגמה את כפר קאסם הישוב שאני גר בו, אירוע תרבות שקורה בכפר קאסם חייב להיות דרך עמותה מקומית שהיא שמביאה אמן או איזו הצגה או אירוע.
עיסאווי פריג': לראות את התרבות שאנחנו ומשרד החינוך מציינים שקיים בכלל במגזר הערבי, זה לעג לרש.
עיסאווי פריג': צריך להודות ולהודיע את זה בצורה הכי מפורשת.
עיסאווי פריג': משרד התרבות אינו קיים בחברה הערבית.
עיסאווי פריג': אינו קיים, אינו קיים ומכמה סיבות אני אומר את זה.
עיסאווי פריג': אני בקשר עם משרד התרבות ועוקב אחרי הנתונים.
עיסאווי פריג': כל ה- 12 מיליון של תקנה ערבית שראיתי במשרד התרבות, כמה מתוכם הם לצורך פיתוח ועידוד כפי שהצגת?
עיסאווי פריג': – כמעט ואין.
עיסאווי פריג': המוסדות שמקבלים את הכסף יודעים מראש שלנו יש היצע מצומצם בתחום.
עיסאווי פריג': הדברים לא מתקדמים.
עיסאווי פריג': אני ראיתי את השרה וחבל שהיא - - -
<קריאה: לא הבנת, יש לנו ביקוש, אנחנו המבקשים.
עיסאווי פריג': וגם אנחנו לא מציעים.
עיסאווי פריג': בוא נקרא לילד בשמו.
עיסאווי פריג': ברשותך אדוני היושב ראש, אני רוצה שכאן נצא בקריאה לשרה כי באירועים האחרונים שהיו למשל בסחנין, אני שמעתי את השרה אומרת 'נדלק פרוז'קטור אדום'.
עיסאווי פריג': זו סוגיה שלא נתייחס אליה.
עיסאווי פריג': אני שואל, האם לא נדלק פרוז'קטור אדום למצב התרבות ולתפקיד משרד התרבות במגזר הערבי?
עיסאווי פריג': אני רוצה שנצא בקריאה אדוני כי פשוט אנחנו לא קיימים שם, לא קיימים שם.
עיסאווי פריג': כשאתה מסתכל על נתונים שמתוך 600 מיליון 12 מיליון שהם קשיחים, לא גמישים ואין בהם שום עידוד לשום ממסד תרבות ולשום פעילות תרבותית במגזר.
עיסאווי פריג': אני לא בא בדרישות כי אני מודע לאמצעים הדלים שעומדים לרשותה.
עיסאווי פריג': זה בגדול.
עיסאווי פריג': מה יש להגיד.
באסל גטאס: אני מבקש להוסיף.
באסל גטאס: ראשית, למדנו גם לגבי המקרה של המגזר הערבי, האוכלוסייה הערבית וגם בכל העולם כמציעים להם משהו הם צורכים.
באסל גטאס: הבעיה לדעתי היא לא בביקוש הצרכנים, כלומר, אם בכפר מסוים או בישוב מסוים יש תיאטרון האנשים באים.
באסל גטאס: אני זוכר את עצמי כצעיר או ילד כשהיה בא "אל חכוואתי" תיאטרון מירושלים לישוב רמה היו בונים בחצר של הכנסייה את הכול.
באסל גטאס: במשך שלושה-ארבעה ימים האנשים בונים את התיאטרון ואת כל הבמה ובמשך שלושה-ארבעה לילות כל הכפר היה בא לראות - - -
עמרם מצנע: בכרטיסים?
באסל גטאס: כן, בכרטיסים.
באסל גטאס: היו מרווחים כסף מזה, הם לא עשו את זה לשם שמיים.
באסל גטאס: אני אביא דוגמה שרק במוצאי שבת בחיפה אגודת התרבות הערבית עשתה פתיחה של "מנאם", זה שלוחה של הפסטיבל הבינלאומי של קלנדיה של אומנות הקלאסית בהשתתפות 32 אמנים.
באסל גטאס: רובם המכריע היו אצלנו.
באסל גטאס: זה נעשה במה שהיה פעם בית קולנוע חן אותו רכשה לאחרונה האגודה.
באסל גטאס: זה בניין עזוב וכמעט הרוס, שיפצו, ניקו ושם היו יותר מ- 1,000 שהגיעו לטקס הפתיחה.
באסל גטאס: היה מדהים, לא היה מקום לעמוד.
באסל גטאס: כשמציעים לאנשים משהו ברמה ומשהו טוב הם באים.
באסל גטאס: אני חושב שאנחנו צריכים לדבר לא רק על התקציב השוטף שאותו שצריך להכפיל ולשלש ולדעתי ואת זה השרה יכולה לעשות.
באסל גטאס: מה זה לשלש 12 מיליון או להכפיל ל-20 מיליון שקל?
באסל גטאס: באמת, עוד 10-20 מיליון שקל.
באסל גטאס: אנחנו נפעל בתקציב הנוכחי במסגרת וועדת הכספים שזה יעשה.
באסל גטאס: אני ועיסאווי ומי שיהיה שם נדאג שזה יגדל.
באסל גטאס: אבל מה עם המוסדות עצמם?
באסל גטאס: האם יתכן שבכול הישובים אין אפילו תיאטרון אחד?
באסל גטאס: אין בית קולנוע?
באסל גטאס: אין מקום להציג?
באסל גטאס: אין אודיטוריום אחד?
באסל גטאס: אני יודע שמישהו יגיד שאצל היהודים בונים פילנתרופיים שמגייסים כסף ובונים ואז המשרד משתתף בהפעלה.
באסל גטאס: אתם יודעים מה, תפקיד המדינה לבנות.
באסל גטאס: אני חושב שגם בישובים בפריפריה בנו.
באסל גטאס: לא הכול הם פילנתרופיים יהודים שבאים מחו"ל.
באסל גטאס: אני חושב שצריך ואנחנו קוראים כאן כוועדת חינוך לקרוא למשרד התרבות לתקצב בנייה מידית, תכנית ארוכת טווח עם שלבים לבניית מוסדות תרבות בישובים הערביים.
באסל גטאס: נצרת, נצרת אין בה אודיטוריום.
באסל גטאס: ריבנו של עולם, בכל פעם שצריכים הולכים לבית ספר מר יוסף שיש להם אולם אודיטוריום - - -
<קריאה: או לאשכול פיס.
באסל גטאס: מי זה אשכול פיס?
באסל גטאס: עשיתי שלוש ועידות כלכלה, הועידה האחרונה - - -
עמרם מצנע: אבל יכול להיות שזה בגלל סדרי עדיפויות של ראשי הרשויות המקומיות.
שמעון אוחיון: נכון מאוד.
שמעון אוחיון: מה עם ראשי הרשויות המקומיות?
באסל גטאס: אני זוכר שרמי ג'ארסי מדבר על בניית אודיטוריום.
באסל גטאס: שלא נחשוד שרמי ג'רסי שהוא היה ראש עיר שידע לעשות סדרי עדיפויות ובמיוחד בתחום הזה.
באסל גטאס: לו כל הזמן הבטיחו לו 50 ו-60 מיליון.
באסל גטאס: אני שמעתי אותו כמה פעמים מדבר על זה.
באסל גטאס: אני לא אומר שאנחנו צריכים להרפות מהדרישות שלנו ולחכות עד שהשרה תואיל בטובה לעשות את זה.
באסל גטאס: זה גם עניין מרכזי שהמדינה צריכה לבנות.
באסל גטאס: אפשר להקים מגרשי כדורגל, גם בתי ספר ואני זוכר כשהיה מחסור בחדרים וכשהמדינה החליטה היא הדביקה או לפחות סגרה חלק גדול מהפער.
באסל גטאס: בנו.
באסל גטאס: גם כאן לשים תקציב של 50-60 מיליון שקל לבניית מוסדות חוץ מהתקציב הזה.
דב חנין: אדוני היושב, קודם כל אני מאוד מברך על הדיון הזה.
דב חנין: אני רוצה לומר כמה דברים ברמה הכללית ולא להיכנס כרגע לפרטים.
דב חנין: הדיון הזה מאוד מאוד חיוני כי אנחנו נמצאים כאן בפער קיצוני בין הכוחות, בין האפשרויות והצורך שיש בציבור הערבי בנושאים שקושרים לתרבות ואמנות, לבין מה שבעצם המערכת הציבורית מספקת בישראל.
דב חנין: אני רוצה להתחיל מכך שבכל מקום שאני מסתובב, גם אני מסתובב לא מעט בישובים ערביים, אני מגלה אנשים מדהימים עם יכולת של יצירה, עם יכולת של יצירה בתחום של שירה, בתחום של אומנות פלסטית, בתחום של קולנוע, בתחום של תיאטרון.
דב חנין: היכולות הן עצומות.
דב חנין: אני גם לא רואה בעיה של ביקוש.
דב חנין: אני חושב שבכל מקום שמייצרים את ההזדמנות אנשים ישמחו להגיע לאירועים תרבותיים.
דב חנין: אגב, כשמדברים איתי על ביקוש זה ממש מעלה לי תמיהה מאוד גדולה.
דב חנין: הרי אחד הוויכוחים שלנו עם הממשלה זה שהממשלה מנהלת תפיסה כלכלית של צד ההיצע.
דב חנין: הם לא מסתכלים על ביקושים, הם מסתכלים שכל הבעיות של הכלכלה תיפתרנה אם אנחנו נפתור את הצד של ההיצע.
דב חנין: זה עד שמגיעים לבעיית מוסדות התרבות של המגזר הערבי, אז פתאום כלכלת צד ההיצע נעלמת ואנחנו מתחילים לשאול את השאלה שלא שואלים בשום מקום אחר, מהו הביקוש.
דב חנין: אני רוצה לומר ברמה העובדתית, יש ביקושים ובכל מקום שהמערכת יודעת לספק אותם, יש ביקושים שהם אפילו מפתיעים.
דב חנין: המצוקה היא בלתי אפשרית כי המערכת הזאת חנוקה לגמרי מבחינה כלכלית.
דב חנין: חנוקה לגמרי מבחינה כלכלית.
עמרם מצנע: צריך להבין, תקציבית התמיכות לא באות לממן את כל הפעילות, אין תמיכה.
עמרם מצנע: כלומר, המוסד צריך שיהיו לו מקורות הכנסה עצמאיים מסוימים ועל זה יש לו את התמיכה.
דב חנין: אבל כאן בדיוק הכשל.
דב חנין: אני בחודש האחרון ראיתי שלושה סרטים ישראלים מדהימים, מופלאים.
דב חנין: למה יש פריחה כזאת בענף הקולנוע הישראלי?
דב חנין: האם ניתן לנתק את זה מחוק הקולנוע והכספים הציבוריים העצומים שמדינת ישראל משקיע בקולנוע?
דב חנין: תראו, זה כסף שהוא אולי גדול לקולנוע, אבל יחסית קטן מאוד למה שמדינה ישראל עושה במיליון דברים אחרים.
דב חנין: הדבר הזה עושה שינוי אדיר.
דב חנין: גם פה, הרבה סרטים לא הצליחו מבחינה כלכלית, בוודאי, סרט הוא הרבה יותר יקר מהרבה דברים אומנותיים.
דב חנין: הרבה סרטים לא הצליחו עד שעלו סרטים שכן מצליחים.
דב חנין: צריכה להיות כאן החלטה שנושא תרבות בציבור הערבי הוא נושא בסדר עדיפות גבוה.
דב חנין: אם הוא בסדר עדיפות גבוה משקיעים בו כסף ונותנים כסף.
דב חנין: הרי מאיפה בא הרעיון שהמדינה תשקיע במקום שהצד השני משקיע?
דב חנין: זה בא לא מתפיסה כלכלית, זה בא מתפיסה של רוצים לראות שהכסף של המדינה הולך למשהו שיש מאחוריו אנרגיה.
דב חנין: אני אומר שבנושא הזה ברור לגמרי שיש אנרגיה.
דב חנין: לפני שלושה חודשים או ארבעה חודשים חבר הכנסת ברכה שנמצא אתנו וחבריי לסייעה ישבנו עם נציגי מוסדות ערביים.
דב חנין: אני אומר לך זו רשימה ארוכה של בעיות בלתי אפשריות.
דב חנין: אנשים רוצים לייצר תרבות, אבל אין להם את המינימום לייצר את התרבות הזאת.
דב חנין: בכל מקום שאני מגיע ורואה מוסדות תרבות ערביים, הייתי לפני חודש וחצי או חודשיים בגלריה לאומנות באום אל פאחם.
דב חנין: הייתה שם תערוכה מדהימה על עץ הזית, המקום היה מלא לחלוטין, יהודים, ערבים הגיעו מכל מקום.
דב חנין: זו הייתה אחת התערוכות המרשימות שיצא לי לראות בשנה האחרונה.
דב חנין: אז יש המון אפשרויות ויש המון כוחות, אבל תנו את המינימום כדי שהדבר יוכל לעבוד.
דב חנין: אני אומר, כרגע אנחנו צריכים לעשות הסתכלות על הבעיה בשתי זוויות.
דב חנין: בזווית המקרו צריכה להתקבל החלטה שאומרת שהנושא הזה הוא בסדר עדיפות.
דב חנין: אנחנו דורשים ממשרד התרבות לייצר תכנית עבודה רב שנתית עם יעדים ולהגיע לוועדה כדי לדווח איפה אנחנו מתקדמים בתכנית העבודה הרב-שנתית הזאת, כאשר המטרה לייצר בכל יישוב ערבי, מסדר גודל מסוים, מרכז תרבותי פעיל וקים.
דב חנין: אני מציע לך אדוני היושב ראש, אולי לבקש מטעם הוועדה מחקר של מחלקת המחקר והמידע של הכנסת ואתה תראה את הנתונים.
דב חנין: כפר קאסם, יש לכם מרכז אומנות או תרבות של היישוב?
עיסאווי פריג': ישוב של 24 אלף תושבים.
דב חנין: ברמלה יש לכם, בשפרעם יש מרכז תרבות ואומנות?
שמעון אוחיון: אולי שיחליפו את ראשי הערים?
דב חנין: זה לא קשור.
דב חנין: שמעון, לא, לא.
דב חנין: השאלה שלך בדיוק מצביעה על העניין.
דב חנין: אם הבעיה הייתה ראשי ערים היינו רואים הבדלים.
דב חנין: היינו אומרים, הנה יש עשרה ישובים ערביים בהם שר התרבות והאומנות הוא מצוין ושלושים ערים לא מוצלחים.
דב חנין: אבל אתה רואה, הוזכר כאן רמי ג'רסי, אחד מראשי הערים הכי מוצלחים שהיו במדינת ישראל בכל התחומים בציבור הערבי ובציבור היהודי.
דב חנין: באמת אדם שנושא התרבות היה במרכז מעייניו.
דב חנין: אתה רואה באופן רוחבי שהנושא של קידום התרבות באוכלוסייה הערבית לא מתקדם גם אם זה ראש עירייה כזה וגם אם זה ראש עירייה אחר וכדומה.