GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מרב שביב: לגבי ה-7,000 אני יודעת שהם כוללים מכינות אבל אני לא יודעת מה בדיוק ההבדלים ביניהם.
<מרב שביב: אלה הנתונים המדויקים.
עמרם מצנע: אנחנו נפתח את הדיון.
עמרם מצנע: חבר הכנסת אוחיון ואחר כך פרופסור לאה קסן.
שמעון אוחיון: אדוני היושב ראש, קודם כל תודה רבה על קיום הדיון החשוב הזה שבאופיו הוא גם חגיגי אבל גם מציב שאלות לגבי העתיד שלנו.
שמעון אוחיון: אני בוודאי מזדהה עם הפתיחה של פרופסור בן-ששון שחינוך והשכלה הם מנוע הצמיחה שלנו.
שמעון אוחיון: אני עדיין חושב שלמרות שהחינוך זכה וגם ההשכלה הגבוהה זכתה לתוספת תקציבית בשנים האחרונות, עדיין המגמה הזאת צריכה להימשך וסדר העדיפות התקציבי צריך באמת לשמור על מסגרת של פיתוח בעוצמה.
שמעון אוחיון: הייתי במשלחת של חברי כנסת במלטה ושם סיירנו בכמה וכמה מקומות.
שמעון אוחיון: הרכב שהוביל אותנו בקושי נסע על תשתית הכבישים אבל דבר אחד הפתיע אותי, דבר בו הם מאמינים.
שמעון אוחיון: הם אומרים שאצלם במלטה החינוך מגן הילדים כולל השכלה גבוהה הוא חינם.
שמעון אוחיון: התשתית תיבנה משום שהיום כבר גרמנים באים אליהם ורוצים את הבוגרים שלהם.
שמעון אוחיון: הם חשבו פעם להקים מפעל במקום אחר אבל הם מקימים אותו במלטה כי הם בנו גם תשתית של השכלה גבוהה והשכלה מקצועית.
שמעון אוחיון: חבל שזה לא תמיד נר לרגלינו.
שמעון אוחיון: לא לדבר גם על ההשלכות הכלכליות-החברתיות של זה.
שמעון אוחיון: זה בוודאי מנוע צמיחה כאי מיוחד באזור שלנו.
שמעון אוחיון: אנחנו גם קיימנו דיון על הפגיעה ועל המצב של בריחת המוחות ואני מסכים לחלוטין עם פרופסור בן-ששון - הדיון הזה התקיים במסגרת ועדת המדע – שאכן אם אנחנו חפצים בקידום המדע, צריך להעמיד את התשתית המדעית לאותם חוקרים ששאיפתם היא להגיע לפרס נובל ומדינת ישראל זקוקה להם.
שמעון אוחיון: במלים אחרות.
שמעון אוחיון: אני חושב, אדוני היושב ראש, שוועדת החינוך צריכה לא להרפות ולשכנע שמנוע הצמיחה הכלכלי והחברתי הוא העניין הזה של חינוך והשכלה ולדרוש העדפה בהקצבות לכל הנושא הזה של חינוך.
שמעון אוחיון: אני חושב שגם האוניברסיטאות וגם משרד החינוך צריכים להירתם ולהעמיד מלגות בתנאים טובים יותר.
שמעון אוחיון: הציג לנו כאן נציג הסטודנטים אורי ואמר שבממוצע בסכום של 10,000 שקלים לפחות נתמך הסטודנט על ידי משפחתו בצורה כזאת או אחרת.
שמעון אוחיון: מה שהיום כבר קיים ומקובל הוא שהשכלה גבוהה ניתנת חינם בכמה וכמה ארצות ומדינת ישראל שבנויה בעיקר על המוח ועל הצד האנושי, בוודאי ובוודאי צריכה להשקיע כדי להתפתח וכדי לעמוד בתנאים בהם אנחנו צריכים לעמוד וגם לתת שוויו הזדמנויות בחינוך לכל המגזרים.
שמעון אוחיון: נכון שיש שיפור והייתי רוצה לראות את השיפור הזה לא רק על ידי המכללות.
שמעון אוחיון: אין לי כאן נתונים ואין לי כאן טבלה שמראה את השינוי בנגישות באוניברסיטאות.
שמעון אוחיון: אנחנו יודעים שהמכללות ואותו מפעל יפה שנעשה מבחינה חברתית הנגישו להשכלה הגבוהה ציבור רחב בפריפריה.
שמעון אוחיון: השאלה שלי היא האם עדיין זה גם מגיע באותה מידה לאוניברסיטאות הטובות יותר והחזקות יותר וזאת שאלה חשובה מאוד מבחינה חברתית וכלכלית.
שמעון אוחיון: הייתי רוצה יחד אתך, פרופסור בן-ששון, לתאם את רמת הציפיות בנושא שלצערי במידה כזאת או אחרת יותר פופוליסטי מאשר עניין חברתי-כלכלי, וזה בהתנהלות שלו.
שמעון אוחיון: אם רוצים לבטל את הבחינה הפסיכומטרית, בואו נאמר את המסר לציבור הרחב ונאמר לבתי הספר שתוך כמה שנים יביאו לנו תעודת בגרות ראויה כי זה מה שיהיה בעיקר.
שמעון אוחיון: משהו קצת הפריע לי.
שמעון אוחיון: בעוד שלוש שנים, שלושים אחוזים יתקבלו על פי תעודת הבגרות ואתה אומר שגם היום יש אחוזים מסוימים שמתקבלים אך ורק על פי תעודת הבגרות.
שמעון אוחיון: חשוב מאוד כאן שלא נבלבל ושהאוניברסיטאות יניחו את הדברים על השולחן.
שמעון אוחיון: אני משוחח עם פרופסורים ואומר לי ראש מחלקה לפסיכולוגיה שלא יעזור לי שום דבר, שלאורך שנים הכלי הטוב ביותר עבורו כדי למיין זאת הבחינה הפסיכומטרית.
שמעון אוחיון: הוא אומר שעבורו זה כלי מנבא הצלחתו והשתלבותו במחלקה לפסיכולוגיה.
שמעון אוחיון: במקביל אליו אומר לי דיקן הפקולטה למשפטים שהוא לא רוצה להסתכל על הבחינה הפסיכומטרית אלא הוא מעדיף חלופה אחרת, הוא ייתן לו סוגיה כדי שיתבטא בכתב ובעל פה וינתח אותה וכך הוא ידע אם הוא ראוי להיות משפטן, אם הוא ראוי להיות עורך דין וכולי.
שמעון אוחיון: כלומר, צריך למצוא כאן חלופות.
שמעון אוחיון: אני מברך על כך שחלק מן האוניברסיטאות פיתחו חלופות במתכונת של מכינות שנתנו גם אפשרויות לאנשים אחרים להשתלב, גם אם הבחינה הפסיכומטרית לא שיקפה, לפחות לפי דעתם, את היכולות שלהם.
שמעון אוחיון: לכן בוא נאמר כאן את הדברים בצורה ברורה גם למערכת החינוך.
שמעון אוחיון: אם תעודת הבגרות – ואנחנו שואפים שהיא תהיה אמינה, ללא העתקות ושיהיה באמת צמצום פער בין המתכונת הפנימית לבין הבחינה החיצונית – בוא נאמר זאת למערכת החינוך, אבל לא נשלה אותה ובעוד ארבע-חמש שנים נגיד להם שרק שלושים אחוזים, רק בפקולטות מסוימות ואחרות עדיין על פי הבחינה הפסיכומטרית.
שמעון אוחיון: יש כאן, סליחה על הביטוי, משום הטעיה.
שמעון אוחיון: אני רוצה לומר משפט אחד שהוא מאוד מאוד כואב לי ומי שמכיר אותי בעניין הזה יודע.
שמעון אוחיון: אני אינני חרדי.
שמעון אוחיון: הייתי בעד חוק הגיור ואני אלחם בהם כדי שישרתו בצבא אבל יש כאן צביעות גדולה מאוד והיא זועקת לשמים.
שמעון אוחיון: איפה כאן האחריות הממלכתית כלפי המגזר החרדי?
שמעון אוחיון: בעוד שנתיים הם ימנו 25 אחוזים מילדי ישראל.
שמעון אוחיון: אני יכול להסתפק בכך שרק תשעה אחוזים זכאים לתעודת בגרות?
שמעון אוחיון: עיני לא צרה במגזר הערבי אבל אני כל יום פותח את עיתון "הארץ" וקורא בו.
עמרם מצנע: דע את האויב.
שמעון אוחיון: חס וחלילה.
שמעון אוחיון: אני מכבד אותם ואני משתדל לדלג על כמה חלקים מן המאמרים אבל לפעמים לצורך כפרת עוונות אני גם קורא אותם ולא מתוך זה שאני מזוכיסט.
רות קלדרון: אתה סומך על מה שהם כותבים.
שמעון אוחיון: אני מכבד גם את הגישה המקצועית שלהם בנושאים שונים, במיוחד בהתייחסות שלהם לחינוך.
שמעון אוחיון: החיבור שלהם יחד עם דה-מרקר נותן לי תמונה רחבה ועדכנית כל יום לגבי נושאים בחינוך, אם אני מסכים או לא מסכים.
שמעון אוחיון: אני כל יום רואה כל תזוזה של אפס נקודה פסיק לגבי המגזר הערבי.
שמעון אוחיון: ברוך השם, מדינת ישראל צריכה להיות גאה ש-73 אחוזים במגזר, חוץ מאלה שלומדים, לומדים בחברון ולומדים במקומות אחרים.
שמעון אוחיון: אני גאה בכך אבל מה עם האחריות שלי כלפי המגזר החרדי?
שמעון אוחיון: אומר מדוע אני כואב, והכאב הוא כפול.
שמעון אוחיון: אני מכיר אנשים, לא אותם פוליטיקאים שיושבים בבניין הזה אלא אנשים מהשטח שחסרים להם עוד 300, עוד 400 אלף שקלים ואני רץ אחריהם, אחרי האנשים במשרד החינוך, והם רוצים להיכנס להשכלה הגבוהה ולא נותנים להם את האמצעים.
שמעון אוחיון: אם אני רוצה להנגיש ציבור, אני חייב גם לפתות אותו ולהקל עליו.
שמעון אוחיון: אני אזעק את הזעקה הזאת כל הזמן משום שיש כאן אחריות לאומית.
שמעון אוחיון: התמונה של 5,000 או 6,000 סטודנטים, מחציתם במכללות לא מתוקצבות.
שמעון אוחיון: המדינה מתנערת ומפקירה אותם בקטע הזה.
שמעון אוחיון: אני אומר למועצה להשכלה גבוהה ואני אמרתי לפרופסור טרכטנברג שיפסיק להיות רגולטור בקטע הזה.
שמעון אוחיון: אם אתה רוצה השכלה גבוהה לחרדים, שישקיע.
שמעון אוחיון: אני מקווה שבעוד שנתיים-שלוש נוכל למצוא מספרים אחרים.
עמרם מצנע: פרופסור לאה קסן ואחריה חברת הכנסת רות קלדרון.
<לאה קסן: קודם כל, אני מברכת את כולנו על פתיחת שנת הלימודים האקדמית.
<לאה קסן: אני חושבת שזה שבוע חשוב ומרגש.
<לאה קסן: הקמפוסים מלאים בתנועה וזה תמיד נחמד.
<לאה קסן: אני מכהנת גם כיושבת ראש רמ"ה ואני רוצה לציין שאין לי מספרים עדיין אבל אני שומעת מעמיתיי נשיאי המכללות האקדמיות לחינוך שיש גידול במספרי הסטודנטים.
<לאה קסן: אני יכולה להעיד ממכללת לוינסקי, בה אני מכהנת כנשיאתה, שיש גידול מרשים מאוד, של קרוב לעשרים אחוזים, במספרי הסטודנטים ולדעתי זה ממש מרשים.
<לאה קסן: עצרנו את ההרשמה אבל יכולנו לקלוט גם יותר.
<לאה קסן: במיוחד אנחנו רואים תנועה מאוד ערה - וזאת קבוצת אוכלוסייה שלא באה לידי ביטוי בכל הסטטיסטיקות שאנחנו רואים כאן - באקדמאים שבאים לעשות הסבה להוראה.
<לאה קסן: אני יכולה להגיד לכם שבכל המכללות עצרו בשלב מסוים את ההרשמה להסבות של אקדמאים.
<לאה קסן: יש ביקוש ומה שמעניין זה שהביקוש הוא באמת של בוגרים מצטיינים מהאוניברסיטאות, אנשים רבים שנמצאים בשיא הקריירה המקצועית שלהם ואני לא מדברת רק על תכניות יוקרתיות כמו חותם, דלתה וכל התכניות הייחודיות אלא באמת באים אלינו אנשים שרואים שליחות בחינוך ובאים לעשות הסבה להוראה.
<לאה קסן: בלוינסקי למשל הגידול היה פי שניים.
<לאה קסן: זאת אומרת, אנחנו היום קלטנו רבים מאוד ועצרנו בשלב מסוים את ההרשמה משום – וכאן אני רוצה לגעת בבעיה ששותפות לה כל המכללות האקדמיות לחינוך – שאנחנו חנוקים.
<לאה קסן: אנחנו פשוט חנוקים מבחינה פיזית.
<לאה קסן: מבחינת מקום פיזי.
<לאה קסן: משנת 2002 אין תקציבים לבינוי ולפיתוח בקמפוסים.
<לאה קסן: פשוט אין.
<לאה קסן: מאותו יום שבו לראשונה עלה הרעיון שנעבור ל-ות"ת, אמרו שאם עוברים ל-ות"ת, אין תקציבים ומאז אין לנו תקציבים לבינוי ופיתוח, כך שהיכולת שלנו לקלוט סטודנטים מוגבלת.
<לאה קסן: אנחנו נאלצים לשכור מקומות בכל מיני בתי ספר באזור וכולי, אבל כך זה נראה.
<לאה קסן: אני חושבת שהגיע הזמן כן להפשיר כספים ותקציבים לבינוי ולפיתוח בתוך הקמפוסים.
<לאה קסן: אני רוצה לומר עוד שני דברים חשובים.
<לאה קסן: אתם בוודאי שומעים את כל השינויים והרפורמות במערכת החינוך שאנחנו כמכללות אקדמיות לחינוך מאוד מאוד מברכים עליהם ותומכים בהם וגם עושים הרבה מאוד שינויים כדי להכשיר את סגל ההוראה המיטבי כדי באמת לענות על הרפורמות שאנחנו באמת מאמינים שהן חשובות, כאשר במיוחד חשוב הדגש על התהליך החינוכי ולא רק ההישגים שזה נמצא כתשתית של כל הרפורמות.
<לאה קסן: אנחנו מאוד שמחים על השינוי, על ההחלטה לגבי הסרת המבחן הפסיכומטרי או ההקלות לגבי קבלת סטודנטים ומתן יותר משקל לבחינות הבגרות.
<לאה קסן: אני חושבת שזה מחזיר עטרה ליושנה, נותן הרבה יותר משקל באמת לבתי הספר התיכוניים ולמורים שמלמדים בבתי הספר התיכוניים ולבגרויות.
<לאה קסן: אנחנו כבר השנה, רק עת התחיל הדיבור על כך, רואים עלייה יפה מאוד בהרשמה של סטודנטים סדירים לבתי הספר העל יסודיים, כמעט בכל התחומים כולל מדעי הרוח, כולל הוראה במדעי הרוח, ספרות, מקרא ותחומים כאלה.
<לאה קסן: אני מאמינה שזה עוד ילך ויגדל אם באמת זה יתממש ויינתן יותר ויותר משקל לבחינות הבגרות.
<לאה קסן: בהערת סוגריים אומר שצריך לחשוב על כל הנושא.
<לאה קסן: אתם מדברים הרבה על העתקות ואני חושבת שצריך לשנות ראש.
<לאה קסן: מבחינתי האישית אין יותר דבר כזה שנקרא העתקות.
<לאה קסן: הכול זמין היום, צריך ללמוד איך להשתמש ואיך להעתיק נכון ואיך לשלב את ההעתקות.
<לאה קסן: צריך אולי גם בדבר הזה לעשות שינוי פרדיגמטי חשיבתי לגבי איך משתמשים בכל מאגרי המידע בצורה נכונה ולא סוגרים את המקורות האלה בבחינות.
<לאה קסן: מעבר ל-ות"ת.
<לאה קסן: אדוני היושב ראש הזכיר את זה.
<לאה קסן: לצערנו הרב שתי המכללות החלוצות שהיו צריכות לעבור ל-ות"ת ב-1 באוקטובר לא עברו.
<לאה קסן: אמנם יש הבטחה של כל המערכות – ות"ת והשר – שהן יעברו בסביבות ינואר ומכאן אני קוראת שאכן זה יתרחש.
<לאה קסן: הגיע הזמן שזה יתרחש ואני מקווה שכל המכללות האחרות ילכו בעקבותינו ויעברו גם הן ל-ות"ת.
<לאה קסן: בינתיים אני רוצה להסב את תשומת לב יושבי השולחן הזה לכך שלמכללות האקדמיות לחינוך – אני מדגישה כאן את המילה אקדמיות – אין חופש אקדמי ולכן יש שאלה לגבי האקדמיה.
עמרם מצנע: המעבר ל-ות"ת אמור בעצם להכניס אתכם לתוך ההיכל הזה של חופש אקדמי.
<לאה קסן: בינתיים יש עוד עשר שנים עד שכל המכללות יעברו ואני חושבת שיכולנו לעשות הרבה יותר והסקרים היו נראים אחרת אם יכולנו לעשות הרבה יותר.
עמרם מצנע: הסתדרות המורים וכן הלאה וכן הלאה.
<לאה קסן: הסתדרות המורים, משרד החינוך כי המתקצב גם קובע מה לעשות וכל פעם אנחנו אומרים שיאמרו מה לעשות ושלא יאמרו לנו איך אלא תנו לנו חופש.
<לאה קסן: זה מאבק תמידי ואני חושבת שהגיע הזמן באמת לתת דה-פקטו לפחות או לתקן תקנות בנושא של חופש אקדמי.
<לאה קסן: הדבר האחרון שאני רוצה לציין הוא נושא שכר הסגל האקדמי במכללות לחינוך.
<לאה קסן: שכר הסגל האקדמי הוא הנמוך ביותר במערכת החינוך.
<לאה קסן: אין להם עוז לתמורה, אין להם אופק חדש, אין להם משכורות אקדמיות והם פשוט מקופחים.
<לאה קסן: השכר שלהם הוא נמוך.
<לאה קסן: הסגלים שלנו נמצאים במשא ומתן מאוד מאוד קשה על עלייה בשכר אבל הם לא מגיעים להבנות וכבר עכשיו יש עלינו איום של עיצומים.
<לאה קסן: אנחנו באמת חושבים שהגיע הזמן להעלות את שכר הסגל האקדמי כדי שהם באמת יבואו יותר בשמחה ובששון ללמד את הסטודנטים שעומדים להיות מורים ויעבירו להם גם את המסרים הנכונים.
<לאה קסן: זה מה שהיה לי לומר ואני מאחלת לנו שנה טובה.
עמרם מצנע: חברת הכנסת רות קלדרון ואחריה ירדן בן יוסף.
עמרם מצנע: אני מבקש להתחיל לצמצם.
עמרם מצנע: תמיד כשמגיעים אליך, אני מבקש את זה אבל בשעה 11:00 אנחנו צריכים לסיים.
רות קלדרון: אדוני היושב ראש וחבריי האורחים הנכבדים שלנו.
רות קלדרון: אני מצטרפת לברכות לשנה טובה.
רות קלדרון: אני למדתי משולמית הר-אבן שהייתה בעיני מגדולות הסופרות העבריות שלשעמם זה לא מנומס.
רות קלדרון: אני מתחברת לעניין של איכות ההוראה.
רות קלדרון: האוניברסיטאות מבחינתי הן לא רק מוסדות עם כל מיני פרוצדורות וכמה תלמידים היו וכמה מחקר יהיה, אלא האוניברסיטאות הן הלב והנפש של האומה הזאת.
רות קלדרון: עת אנחנו למדנו באוניברסיטה, המורים לא היו נחמדים ולא עשו את השיעורים קלים אבל הייתה הרגשה שמשהו חשוב בחיים שלי קורה בשיעור ומשהו חשוב בחיים שלי קורה באוניברסיטה.
רות קלדרון: היה מתח של להפוך להיות אני כמו שאני רוצה להיות.
רות קלדרון: אני למדתי בחוג לתלמוד ותאמינו לי שהם היו מאוד קשים ורבע מהשיעור לא הבנתי בכלל מה הם אומרים אבל עבדתי נורא קשה כי הרגשתי שאני הופכת להיות אני בתוך הלימודים באוניברסיטה.
רות קלדרון: אני חוששת שבכל השיחה הזאת וגם על היעדים, כאשר אנחנו מדברים על אוניברסיטאות, על עוד חוקרים, על עוד פרסי נובל - המקום הזה הוא גם המקום של השפה, של הנרטיב, הסיפור שאנחנו מספרים לעצמנו על הארץ הזאת, של מי אנחנו, של מה זה להיות יהודי ומה זה להיות ערבי בישראל.
רות קלדרון: כל הדברים האלה חסרים בלימוד האקדמי יותר ויותר.
רות קלדרון: אתמול נתתי הרצאה באוניברסיטת תל אביב והיו מכוניות על הדשא כי היה יריד.
רות קלדרון: הכול היה כמו איזה מקום מאוד מאוד עסקי, מאוד מאוד מסחרי, עם מכוניות שהסטודנטים אולי יקנו.
רות קלדרון: היה לי מאוד קשה לראות את זה.
רות קלדרון: לפני שבועיים הייתי בקיימברידג' באנגליה להרצאה אחרת והרגשתי שאני נכנסת להיכל של חכמה, למקום שאנשים מרגישים שמשהו חשוב מאוד קורה בחיים שלהם.
רות קלדרון: אני מדברת גם על המכללות להוראה ואני למדתי באורנים את התואר הראשון שלי.
גילה גמליאל: לא הבנתי את ההקשר.
רות קלדרון: ההקשר הוא שאני חושבת שיש מעט מדי לימוד משמעותי באוניברסיטה.
רות קלדרון: בשביל זה ההצעה הפרקטית שלי שמתחילה לקרות עכשיו, אני מקווה גם בלוינסקי, באורנים ובסמינר הקיבוצים, שהארגונים שעושים בתי מדרש ולומדים ניהול משמעותי של תורה לשמה ולא לשם ציון, ייכנסו לתוך המכללות ואנשים שלומדים להיות מורים, חוץ מהדברים שהם חייבים לגמור ברשימה כדי לקבל את התואר, ילמדו גם במקומות של בתי מדרש או אחרים שם לומדים למידה משמעותית לשמה, במקום שאתה במתח ובמקום שאתה מחכה לפגוש את האנשים.
רות קלדרון: הדברים האלה צריכים להיות נוכחים גם בתקצוב.
רות קלדרון: האוניברסיטה היא לא רק מקום טכני.
רות קלדרון: אני למדתי הוראה באורנים ולמדתי לנפש שלי במה שהיום קוראים המדרשה והם לא היו מחוברים, זה לא היה מתוקצב ועד היום זה לא מתוקצב על ידי המדינה אבל אני מקווה ששר החינוך ישנה את זה.
רות קלדרון: אני באה לקרוא לכך שהאוניברסיטה תחזור להיות מקום כמו שהיה בימי האקדמיה של אפלטון ועד מה שקורה היום באוניברסיטאות גדולות בעולם.
רות קלדרון: כמו שאמרתם, סטודנטים לא נותנים ציון גבוה למורה כשהוא עושה להם את החיים קלים.
רות קלדרון: סטודנטים נותנים ציון גבוה למורה כשהוא באמת גרם להם לגדול ובדבר הזה, כאשר בוחנים מורים, זאת חרפה שמורה נבחן רק על ידי מאמרים באנגלית.
רות קלדרון: זלי גורביץ שהיה פרופסור באוניברסיטה העברית אמר לי שכל מה שהוא כותב בעברית, לא נחשב.
רות קלדרון: מה שאני לא כותב באנגלית, זה לא עושה קידום.
רות קלדרון: זאת חרפה.
רות קלדרון: הוא משורר, הוא איש רציני, אבל באוניברסיטה את כל הצד הזה שלו של איש רוח, אי אפשר לכתוב את זה.
רות קלדרון: עכשיו הוא כבר פרופסור מלא אבל כל זמן ההתקדמות, הזמן הכי פורה של אדם, של איש רוח, לא כותבים בעברית ואז אתה מצר על השפה העברית ועל האוניברסיטה שלא מגבה אדם שהוא לא חוקר פיזיקה אלא הוא איש רוח שמייצר את השפה, ואנחנו רואים בכנסת ובפייסבוק איך אחר כך הציבור נראה.
רות קלדרון: זאת קריאתי להיום.
רות קלדרון: באמת, שתהיה שנה טובה ומשמעותית.
עמרם מצנע: תודה רבה לחברת הכנסת קלדרון.
עמרם מצנע: ירדן בן יוסף ואחר כך הצטרפה אלינו חברת הכנסת גילה גמליאל שתקבל רשות דיבור.
<ירדן בן יוסף: תודה רבה על ההזדמנות לדבר בוועדה.
<ירדן בן יוסף: אני יושב ראש אגודת הסטודנטים במרכז הבינתחומי.
<ירדן בן יוסף: אני מסכים עם חבריי מההתאחדות שבחרו לשים בספוט את איכות ההוראה באוניברסיטאות, במכללות ובכלל לפי הסקר שקיבלנו.
<ירדן בן יוסף: ברשותכם, אני רוצה לשים ספוטים על שתי אוכלוסיות שבעיני הן חשובות.
<ירדן בן יוסף: אחרי צוק איתן, היה קיץ מאוד מאוד לא פשוט לחברה הישראלית, בתוך זה לסטודנטים בחברה הישראלית שהיו צריכים גם להשלים את המשימות האקדמיות שלהם, גם את המשימות הכלכליות שלהם וגם את המשימות הלאומיות שלהם כמפקדים בצבא.
<ירדן בן יוסף: רובנו שירתנו בצוק איתן.
<ירדן בן יוסף: אני חושב שלא נכון להישען על יכולת גיוס תרומות של נשיא אוניברסיטה כזה אל מול נשיא אוניברסיטה אחר ולראות איזה סטודנט יקבל משאב יותר אל מול יכולות גיוס התרומות של נשיאי האוניברסיטאות והמוסדות האקדמיים.
<ירדן בן יוסף: אני חושב שאתם צריכים לחשוב כמדינה איך נכון להסתכל על האוכלוסייה הזאת שאני חושב שהיא נפגעה יותר משאר האוכלוסייה - אני לא משווה לתושבי הדרום אבל תחשבו על סטודנט שהוא גם תושב הדרום והוא בתוך הסיפור הזה – ולראות איך אולי מקצים משאבים להתאמות שנדרשות לסטודנטים בחזרה ללימודים אחרי הקיץ הלא פשוט הזה שעברנו.
<ירדן בן יוסף: הספוט השני הוא יותר חגיגי ואולי יותר מתאים לישיבה מהסוג הזה.
<ירדן בן יוסף: ממש בשבוע שעבר אורי, שהוא סגן יושב ראש האגודה, יחד אתי נסענו לדרום, לשדה בוקר, לטיול של יומיים יחד עם 700 סטודנטים חדשים מבית הספר הבינלאומי אצלנו.
<ירדן בן יוסף: מצטרפים לעוד 1,600 סטודנטים.
<ירדן בן יוסף: בסך הכול הם מגיעים משמונים מדינות שונות.
<ירדן בן יוסף: שבעים אחוזים מהם בסוף התואר נשארים ועושים עלייה וחלקם הגדול גם מתגייס לצבא.
<ירדן בן יוסף: אני חושב שנכון יהיה אם הוועדה, ובכלל אם המועצה להשכלה גבוהה, תראה במפעל הציוני הזה שמביא יהודים ומביא עולים דרך האקדמיה ומשאיר אותם אחר כך בישראל כמשהו שהוא מעבר למספרים.
<ירדן בן יוסף: דיברנו על זה בוועדה הזאת והייתי חלק מהדיון.
<ירדן בן יוסף: דיברנו על לימודי משפטים בשפה האנגלית והלכנו לכל מיני צדדים שאני חושב שהם היו פחות העיקר, והעיקר היה לראות 700 עולים חדשים בפוטנציה שנכנסים דרך האקדמיה ואחר כך נשארים בגלל דברים אחרים, ואני מציע שנסתכל על הצד הזה באקדמיה, של סטודנטים בינלאומיים שמגיעים לישראל כדי ללמוד כי המוסדות להשכלה גבוהה הם טובים בישראל או הם שואפים להיות טובים, ואחר כך הם נשארים כאזרחים במדינה.
<ירדן בן יוסף: אני כן חושב ומציע לוועדה ולך באופן אישי לבחון את הסוגיה הזאת של סטודנטים בינלאומיים שמגיעים ללמוד במוסדות, מה אנחנו מאפשרים להם, כמה עוד והאם אפשר להרחיב את החוגים ספציפית בתואר שני שם יש פחות חוגים בשפה האנגלית שנפתחים לסטודנטים בינלאומיים.
<ירדן בן יוסף: אני חושב שזה היה מאוד מרגש לראות את אותם סטודנטים בשדה בוקר ולהבין שיש אפשרות שזה מפעל ציוני או ציר נוסף לעלייה לישראל וציר איכותי לעלייה לישראל.
עמרם מצנע: בפעם הבאה שאתה נוסע לשדה בוקר, תעבור בירוחם.
עמרם מצנע: חברת הכנסת גמליאל ולאחר מכן דוקטור אסתר סרוק.
גילה גמליאל: ראשית, אני רוצה לברך את הסטודנטים והסטודנטיות בשנת לימודים פורייה.
גילה גמליאל: אתה יודע כמה שנים למדתי?
גילה גמליאל: עשר שנים.
גילה גמליאל: יש לי תואר ראשון ושני בפילוסופיה ותואר ראשון ושני במשפטים.
גילה גמליאל: עשור לימודים, מה שגרם לי להיות הרבה שנים בהתאחדות הסטודנטים ובאגודות, כך שאני מכירה את פתיחת שנת הלימודים כל כך הרבה שנים, גם בכובע שלי כיושבת ראש אגודת סטודנטים בבן-גוריון שלוש קדנציות וכיושבת ראש התאחדות הסטודנטים ארצית.
גילה גמליאל: מבחינתי כל פעם זה יום חג.
גילה גמליאל: כשאני מסתכלת, אני אומרת שמצד אחד בהחלט אפשר להרים את הראש ולומר שמעמד הסטודנטים והסטודנטיות במדינת ישראל עם השנים, מאז שאני זוכרת את המאבקים שלנו, אכן הצלחנו למצב את מעמד הסטודנטים והסטודנטיות בצורה מאוד טובה.
גילה גמליאל: מצד שני, עדיין לא ממש פתרנו את הבעיה של אלה שכלל לא מגיעים ללמוד באקדמיה ושם אנחנו צריכים לשים את הדגשים בעיקר ויש לנו עוד עבודה רבה בנושא.
גילה גמליאל: גם לגבי הלומדים, מהתחום שלי דווקא של פילוסופיה ומדעי הרוח, אנחנו רואים שיש לנו בעיה שלדעתי נצטרך לקיים שיח עומק איך אנחנו פשוט מצילים את מדעי הרוח במדינת ישראל.
גילה גמליאל: אני חושבת שזה דבר שהוא חשוב ביותר באקדמיה, בטח במדינת ישראל.
גילה גמליאל: בתחום ההוראה.
גילה גמליאל: זה פשוט דבר שמאוד מאוד קשה להתמודד אתו בשיח מול הנהלת האוניברסיטה.
גילה גמליאל: מרבית הבעיות נובעות מתוך המדדים השונים שלא משתנים ועד היום אני רואה שהם גם לא השתנו ואם נמשיך כך, הם גם לא ישתנו וזה הצורך המחקרי בקדימות על פני ההוראה עצמה אל מול התלמידים.
גילה גמליאל: אני יודעת את זה וכולנו כאן היינו סטודנטים.
גילה גמליאל: יש מרצה או מרצה שמעניינים ומאתגרים את הסטודנטים והכיתה מלאה.
גילה גמליאל: אם לא, יש כאן בעיה מאוד מאוד עצומה.
גילה גמליאל: הרעיון הוא לא לבוא בצורה פרונטלית יבשה לסטודנטים כי היום צריך לציין שמרצים הם לא רק נותנים ידע אלא הם נותנים כלים בין היתר כיצד ניתן לבצע מחקר, איך צריכים ללמוד את החומרים, כן לנהל שיח של שאלות והשיח יהיה הרבה יותר מעמיק.
גילה גמליאל: יש פה בעיה אמיתית.
גילה גמליאל: לפעמים הייתי נכנסת להרצאה ורואה מרצה עם חומר, שזאת בעיני בין היתר זילות של האקדמיה.
גילה גמליאל: צריך לבחון את הדברים האלה ממקום אחר.
גילה גמליאל: אני סומכת את ידי עליכם כהנהגה לבחון ולהיכנס לכיתות ולראות שיעור.
גילה גמליאל: להיכנס פנימה ולראות.
גילה גמליאל: אתה, כמי שמנהל את האוניברסיטה, תיכנס יום אחד ותראה אם אתה יכול לסבול לשבת בשיעור שמעביר לך אותו המרצה.
גילה גמליאל: כנראה אז תפנימו את אותה זעקה שבעצם מנסים להעביר אותה כל כך הרבה שנים.
גילה גמליאל: יש כאן בעיה אמיתית וצריך לחשוב על שינוי קונספט גם באקדמיה.
גילה גמליאל: אני רואה את הבעיה הזאת גם במערכת החינוך בכללותה אבל באקדמיה זה ממש זועק לשמים.
גילה גמליאל: אני חושבת שזה לא העניין של לבצע סקרי הוראה למען הסקרים אלא זה למען הניסיון להעביר את הצורך הזה של סטודנטים וסטודנטיות עבורכם לגבי חוסר היכולת לעתים להתמודד עם יכולת למידה במצבים כאלה.
גילה גמליאל: אני זוכרת שגם בלימודי המשפטים היו שמות מאוד מפוצצים אבל כשהם היו באים להעביר שיעור, זאת הייתה פשוט קטסטרופה.
גילה גמליאל: יכול מאוד להיות שאפשר להעביר הכשרה את המרצים, אפשר לחשוב על דרכים אחרות כיצד ניתן לבצע את ההתייעלות בסוגיה הזאת, אבל לדעתי צריך לעשות חשיבת עומק ולא כל פעם להדוף את סקרי ההוראה.
גילה גמליאל: בואו נשאיר לרגע את סקרי ההוראה בצד ונחשוב איך אפשר לקדם את העניין הזה בצורה נכונה.
גילה גמליאל: אני חושבת שמבחינה תקציבית עד השנים האחרונות הייתה התקדמות.
גילה גמליאל: שנת התקציב הנוכחית הולכת להיות קצת יותר בעייתית למרות שהתחייבו לנו שלא יפגעו באקדמיה, אבל זה יהיה כבר תפקידנו לדאוג לכך.
מנחם בן-ששון: אתמול קיבלנו את ההודעה על הגזרה.
גילה גמליאל: אמרו שלא יפגעו.
גילה גמליאל: אז אנחנו נצטרך לוודא שזה מה שיקרה בפועל אבל זה כבר תפקידנו כאן בוועדות השונות על מנת שזה לא יקרה.
גילה גמליאל: אני מאחלת הצלחה מכל הלב.
עמרם מצנע: דוקטור אסתר סרוק ואחריה דוקטור אפרת קנולר.
<אסתר סרוק: אני כמובן מצטרפת לברכות לסטודנטים, לסגלי ההוראה, לסגל האקדמי הבכיר, לסגל האקדמי הלא בכיר ולכל הקהילה כפי שפרופסור בן-ששון קורא לה, כל קהילת האוניברסיטאות.
<אסתר סרוק: אנחנו מאוד שמחנו כאשר התחילה הרפורמה, הוזרמו תקציבים לשקם, לחזק את ההשכלה הגבוהה אבל לצערנו, כפי שאמרה חברת הכנסת גמליאל ואחרים, התקציבים לא יגדלו באותו יחס כפי שצפינו.
<אסתר סרוק: מבחינתנו המחסור והירידה בתקציבים מתבטאת באופן מידי בסגל הזוטר.
<אסתר סרוק: אני חושבת שזה המקום הראשון שבו תקציב ההוראה ותקציב העבודה שמשולבים יחד מקבל את ההנחתות המידיות והמשמעות היא באמת ירידה מידית או פגיעה באיכות ההוראה.
<אסתר סרוק: אם יש פחות תקציב, יש פחות מתרגלים, הכיתות יותר מלאות ויש פחות מבחר של קורסים – הנה חלק מהמתכון לפגיעה באיכות ההוראה.
<אסתר סרוק: לכן אני חושבת שהפנייה שלנו אליכם היום היא כזאת שאנחנו מבקשים לנסות ולראות איך ניתן באופן אמיץ ובאופן רציני להתייחס לנושא של ההוראה.
<אסתר סרוק: כל מקצוע אחר – עריכת דין, רפואה – לא יעלה על הדעת לתת למי שאיננו רופא לנתח או לטפל בחולה.
<אסתר סרוק: לא יעלה על הדעת להופיע בבית המשפט אם אני לא עורך דין מוסמך.
<אסתר סרוק: אבל להוראה, כל אחד יכול להגיע.
<אסתר סרוק: אני חושבת שזאת זילות של מקצוע.
<אסתר סרוק: כדי לדעת ללמד לא מספיק לדעת את החומר אלא צריך לדעת להעביר אותו אל הסטודנטים.
<אסתר סרוק: צריך לדעת לחבב עליו את הלמידה ולחבב עליו את הידע.
<אסתר סרוק: לכן אני חושבת שקודם כל צריך להסתכל על הנושא של הוראה כמקצוע, כהתמחות, כנושא שצריך לטפל בו.
<אסתר סרוק: צריך להכשיר את מי שהולך להוראה.
<אסתר סרוק: אנחנו הופענו גם בפני הוועדה של מל"ג ו-ות"ת לגבי איכות ההוראה, הבאנו רעיונות והצגנו דרכים שניתן לשפר את איכות ההוראה.
<אסתר סרוק: אחת מהדרכים שאני מבקשת – אני כבר חזרתי על זה ואני פונה גם ל-ות"ת וגם אליך אדוני היושב ראש, פונה ל-ור"ה, פונה לכל מי שרק ניתן – היא לבנות מערך של מורים בתוך האקדמיה במקביל או מתחת לסגל הבכיר שרוב עבודתו היא מחקר ומיעוט עבודתו, יחסית, בהוראה.
<אסתר סרוק: צריך לבנות מערך של מורים שרוב עבודתם הוראה ומיעוט עבודתם מחקר ולבסס את המעמד הזה ולאפשר יציבות, לאפשר גם צמיחה וגם איכות הוראה.
<אסתר סרוק: מסתבר שעמיתי ההוראה או האנשים שאינם בסגל הבכיר הם מורים מצוינים, קודם כל מכיוון שאם הם לא היו מצוינים הם היו נפלטים מן הסתם מתוך המערכת כי החוזים שלהם מסתיימים במהירות.
<אסתר סרוק: אלה מורים טובים שאוהבים ללמד, שיודעים ללמד ומכירים את החומר.
<אסתר סרוק: אני חושבת שצריך מבחינת אפשרויות העסקה והביטחון התעסוקתי שלהם לייצב קבוצת מורים שתעניק לסטודנטים את מרב תשומת הלב ואת היכולת לחבב עליהם את ההוראה.
<אסתר סרוק: אני חושבת שצריך לפרסם את סקרי ההוראה של הסגל הזוטר ולא רק של הסגל האחר.
<אסתר סרוק: אני חושבת ש-ות"ת צריכה לתת את הדעת על שיח הסטודנט גם לסגל זוטר ולא רק לסגל בכיר.
<אסתר סרוק: חשוב מאוד שבמצוקה הכספית לא תהיה ירידה במתרגלים אל התואר הראשון או אל המסטרנטים במקום הדוקטורנטים כי זה פוגע באיכות ההוראה.
<אסתר סרוק: שוב, שנה טובה והצלחה לכולם.
עמרם מצנע: דוקטור אפרת קנולר, בבקשה.
<אפרת קנולר: אני מרצה במכללה האקדמית צפת ויושבת ראש ארגון הסגל האקדמי ונציגה במועצה של המכללות.
<אפרת קנולר: המכללה האקדמית בצפת היא מכללה שיש לה אוכלוסייה מאוד מגוונת ותפקידה בעצם לשרת את הצפון.
<אפרת קנולר: לומדים אצלנו יהודים חילוניים, חרדים, דתיים, נוצרים, מוסלמים, דרוזים, צ'רקסים.
עמרם מצנע: ובני אדם.
<אפרת קנולר: כולם.
<אפרת קנולר: אתה היית נוכח שם וראית את הביחד ואת היחס אל השונה ללא מחיצות.
<אפרת קנולר: אני מייצגת כאן את ארגון הסגל האקדמי במכללות ואני רוצה לברך את פרופסור טרכטנברג שלא נמצא כאן על התקציב שיועד למכללות השנה.
<אפרת קנולר: אנחנו מבינים שיתכן שתהיינה בעיות, אבל באמת יישר כוח.
<אפרת קנולר: הוא עושה רבות למען המכללות הציבוריות ורצינו להודות לו על כך.