GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נטע לוי: קודם כל, הגשתי לוועדה נייר עמדה, שבין השאר יש פה ציטוט מסייעת רפואית שמדברת על עבודתה היום-יומית, במה זה כרוך.
<נטע לוי: אני חושבת שזה אינפוט מאוד חשוב.
<נטע לוי: בעצם תנאי העבודה שלהן, דיברנו רבות בוועדה הזאת על תנאי העבודה של המשלבות.
<נטע לוי: הסייעות המשלבות, תנאי העבודה שלהן עד לאחרונה היו זהים לאלה של הסייעות המשלבות.
עמרם מצנע: הן מועסקות על-ידי הרשות המקומית?
<נטע לוי: גם על-ידי הרשות המקומית.
<נטע לוי: גם, כמו הסייעות המשלבות.
<נטע לוי: אנחנו היינו כידוע לך בדיונים רבים, בין היתר גם בנושא של פיטורי הקיץ.
<נטע לוי: גם אדוני דיבר על העוול הגדול הזה של פיטורי קיץ קבועים, כשידוע כמעט במאת האחוזים, שהילד עדיין יזדקק לשירות הזה.
<נטע לוי: מה שקורה, עכשיו סוף-סוף בקיץ היה ההסכם הקיבוצי שפתר מעט מאוד, אבל פתר סוגיה אחת משמעותית, סימבולית וגם לא סימבולית לסייעות המשלבות, וזה מניעת פיטורי הקיץ והעסקה רציפה של 12 חודשים.
<נטע לוי: בשטח יש המון בעיות עם זה, אבל את הסייעות הרפואיות הוא הוציא מההסכם, מרכז השלטון המקומי וההסתדרות.
<נטע לוי: חברת הכנסת זהבה גלאון הבוקר שלחה לי את תשובת שר החינוך לשאילתא שהוגשה לשר בעניין הזה.
<נטע לוי: בין השאר דובר על כך שהתקצוב של הסייעות הרפואיות קודם כל הוא מפורק בין יותר גורמים – לא רק משרד החינוך והרשות המקומית כמו במשלבות, אז יש כאן בלגאן אחד גדול, שאני חייבת לומר שעשיתי מחקר יסודי בעניין ולא מצאתי את כל החוטים, אבל זה גם חלק מהבעיה.
<נטע לוי: הדבר הנוסף הוא שהמשרד מתקצב רק לעשרה חודשים ופר שעה.
<נטע לוי: זה משאיר את הסייעות האלה במצב חמור וגם את הילדים כמובן.
<נטע לוי: גם מהצד של הסייעות, אנחנו עמותה, אנחנו מקבלות המון פניות של סייעות למרות שאנחנו לא ארגון עובדים שלהן, אבל הן יודעות שאנחנו כתובת.
<נטע לוי: סייעות רפואיות וסייעות משלבות, הן ממש לא אותו דבר, אבל הן הרבה פעמים מחליפות שנה לשנה – הרשות המקומית זקוקה - גילי כרגע לא סייעת רפואית, אבל השנה היתה משלבת, ושנה הבאה היא תהיה רפואית.
עמרם מצנע: כדי להיות סייעת רפואית אתה צריך כישורים רפואיים?
עמרם מצנע: רק הדרכה.
<נטע לוי: לא, אבל הן עוברות קורס, הכשרה רפואית מינימלית.
<נטע לוי: יש שם לקונות גדולות מאוד גם בתחום הזה.
<נטע לוי: נשאר לנו זמן קצר, אז אני מקצרת.
<נטע לוי: יש כאן הרבה מאוד דברים שצריך לדון בהם.
<נטע לוי: באמת משהו שדיברנו עליו גם בדיונים הקודמים, שלדעתנו דרוש גורם מפקח, גורם מסדיר על כל נושא הסייעות, שיישב במשרד החינוך, ושיידע לתת מענה לשאלות הקשות.
<עירית ליבנה: עירית ליבנה, המפקחת על הבריאות במשרד החינוך.
<עירית ליבנה: רק הבהרות.
<עירית ליבנה: לגבי הסייעות הרפואיות בחינוך הרגיל, הנחיות חד-משמעיות לרשויות.
<עירית ליבנה: קודם כל, הרשויות הן המעסיק.
<עירית ליבנה: הכסף מועבר ממשרד החינוך, למרות שזו קופה משותפת.
<עירית ליבנה: המשרד הוא הגורם, והוא המשלים, למרות שלא תמיד הוא מקבל מהבריאות ומהאוצר, אבל ההחלטה שלנו במשרד זה שקודם כל מלוא הסכום יועבר, והמריבות- - -
עמרם מצנע: למה כשעסקנו במשלבות לא הכנסנו גם אותן לאותו הסכם עבודה?
<עירית ליבנה: אני לא יודעת.
<עירית ליבנה: אנחנו יושבים בימים אלה עם מרכז השלטון המקומי.
<עירית ליבנה: אני עכשיו גם נוסעת לשם לדיון בכלל על כל הנושא של זה.
<עירית ליבנה: מה שרציתי להוסיף לגבי הכשרה, הנחיה חד-משמעית, שההכשרה של סייעת רפואית בחינוך הרגיל היא על-פי חוזר משרד הבריאות במרפאה, וצריכה להיות חתימה.
<עירית ליבנה: אנחנו עכשיו מתחילים בבקרה, לראות האם באמת הרשויות מקיימות.
עמרם מצנע: מי יכול לסבר את זיכרוני, למה לא הכנסנו אותם פנימה?
<נטע לוי: אסביר.
<נטע לוי: אני רוצה לציין שאנחנו, הסייעות שפעילות, לחצו מאוד על ההסתדרות.
<נטע לוי: ההסתדרות היתה אחרי כל הלחצים בהתכתבות עם מרכז השלטון המקומי.
<נטע לוי: מרכז השלטון המקומי אמר: הסייעות הרפואיות לא.
<נטע לוי: הסיבה לזה, אני מבינה, מהתשובה – קודם כל, יכול להיות שזה סיבה טכנית, אבל אני חושבת גם שהתקצוב של המדינה הוא לא ל-12 חודשים.
עמרם מצנע: בניגוד לסייעות המשלבות, שהיה ל-12 חודשים.
<נטע לוי: מהותית זה משהו שצריך לשנות.
עמרם מצנע: כמה סייעות רפואיות יש?
<עירית ליבנה: 1,700 ילדים- - -
<רויטל לן כהן: אבל אדוני, יש עוד משהו שבגללו, הטענה היא למה הם לא היו באותו הסכם קיבוצי, וזו טענה של ההסתדרות בין היתר.
<רויטל לן כהן: בין היתר, הם אומרים שהתקצוב של הסייעות המשלבות הוא ב-70 – משרד החינוך; 30 – הרשויות המקומיות, בעוד שהתקצוב של הסייעות הרפואיות הוא רבע-רבע-רבע.
<רויטל לן כהן: זה לא בדיוק המדינה.
<רויטל לן כהן: בסייעות המשלבות זה 70 אחוז רק משרד החינוך.
<רויטל לן כהן: פה זה שילוב של משרד החינוך- - -
<עירית ליבנה: אבל משרד החינוך לקח את האחריות ומעביר- - -
<רויטל לן כהן: אני אומרת לך מה אמרה ההסתדרות.
<רויטל לן כהן: אני לא מתווכחת.
<רויטל לן כהן: ההסתדרות אמרה: אני לא אכניס אותם לאותו הסכם קיבוצי כי מרכיבי השכר שונים.
עמרם מצנע: אני מציע, כדי לא לעשות את זה על רגל אחת – אנחנו נקיים דיון ספציפי לנושא הזה, כי הוא באמת קצת נפל בין הכיסאות.
עמרם מצנע: נשבץ אותו בהקדם האפשרי, כי אין שום סיבה בעולם שאותו הסכם לפחות – לא פתרנו את כל הבעיות – שאותו הסכם לא יחול גם על הסייעות הרפואיות, כפי שאני מבין את זה עכשיו.
עמרם מצנע: חבל שהמרכז לשלטון המקומי איננו, אבל אעשה את זה אתם בהזדמנות אחרת.
עמרם מצנע: תראו, גם אליי יש הרבה מאוד פניות של סייעות משלבות בכל מיני רשויות מקומיות שאומרים להם: מה אתם מבלבלים את המוח?
עמרם מצנע: זו החלטה מגובה.
עמרם מצנע: עוד היום אפילו קיבלתי מסרון מאחת האמהות.
עמרם מצנע: זו החלטה.
עמרם מצנע: היא מגובה על-ידי- - -
<רויטל לן כהן: אנחנו מציידים את הסייעות בכל המסמכים.
עמרם מצנע: תני לי לסיים.
עמרם מצנע: אנחנו לא משטרה ולא פרקליטות ואפילו לא משרד החינוך.
עמרם מצנע: זה הנוהל, והוא תקף לכל הרשויות המקומיות בארץ.
<רויטל לן כהן: לא קורה.
עמרם מצנע: לכן אני מדבר על זה.
עמרם מצנע: אני פונה למשרד החינוך.
עמרם מצנע: כמובן, אפנה למרכז השלטון המקומי, ויכול להיות שנוציא, יהודית, אפילו מכתב שלנו לראשי הרשויות המקומיות.
<נטע לוי: גם מכתב שיפורסם מאוד יעזור לסייעות.
עמרם מצנע: אין לאף מסמך שאנחנו מוציאים סיווג - לא סודי ולא סודי ביותר.
עמרם מצנע: נוציא אותו, כי באמת כל אחד עושה שבת לעצמו, ומי שבסוף נדפק זה הילדים וכמובן הסייעות.
עמרם מצנע: לפחות על מה שהצלחנו לסכם ולהבין, זה צריך לרדת עד למטה בלי שום כחל וסרק.
עמרם מצנע: גם הבטחתי שנבדוק עוד דבר – יש הרבה תלונות שהסכום שמשרד החינוך מעמיד – ראיתי כל מיני שימושים ומספרים – 12 אלף, 10,000 – מעמיד לרשות רשות מקומית מול סייעת, חלק ממנו בסוף הולך לשכר.
עמרם מצנע: אנחנו הולכים ללמוד גם את העניין הזה.
עמרם מצנע: אני חושב שיש קצת הגזמה.
<רויטל לן כהן: זה שעה שבועית.
<רויטל לן כהן: לפי החישובים שלנו הם צריכים להגיע ל-40 שקלים לשעה- - -
עמרם מצנע: אני ער לכך שיש כל מיני בעיות, ויש בעיה בכמות השעות, יש פה לא מעט בעיות.
עמרם מצנע: ננסה להתמודד אתן.
עמרם מצנע: לכולן יש משמעויות גדולות מאוד של תקציב, ולכן בסופו של דבר לוקח זמן לטפל בהן.
עמרם מצנע: אני מזכיר גם שחוק החינוך המיוחד שוכב אצלנו.
עמרם מצנע: קיבלתי את הסכמת משרד החינוך.
עמרם מצנע: יש צוות במשרד החינוך שבודק עכשיו, ואני מקווה מאוד שנעביר אותו לפחות בקריאה ראשונה עוד במושב הזה.
עמרם מצנע: יש הרבה דברים לטיפולנו, וזה הולך להיות מושב ארוך, אז אני מקווה שיהיה מספיק זמן.
<נטע לוי: אם יורשה לי, עוד משהו אחד.
<נטע לוי: שאלת איך קרה שהסייעות הרפואיות נפלו בין הכיסאות, אז יש לי תשובה נוספת יותר טובה, אני חושבת, וזה מה שדיברנו עליו הרבה פעמים וזה חשוב לי להדגיש שוב, כי הסייעות אינן חלק מהמשא ומתן על ההסכמים שלהן, ואם היתה נציגות ואם היה איגוד סייעות בהסתדרות, שכרגיל לא יושבת כאן גם, אם היתה הנציגות הזאת שהיא הכרחית וכמעט מובנת מאליה, הטעויות החוזרות והנשנות האלה לא היו קורות או קורות פחות.
עמרם מצנע: לכן אמרתי לכם שאני לא זוכר בהיסטוריה שמלמעלה נתנו לגופים להתארגן או יזמו.
<רויטל לן כהן: הם לא מרשים להן.
<רויטל לן כהן: מי שמע על דבר כזה?
עמרם מצנע: לא הייתי מעולם בוועד עובדים ואיך צריך לפעול.
עמרם מצנע: יש הרבה גופים שמנעו מהם, והפעילו כוח פוליטי ודמוקרטי.
עמרם מצנע: בכל מקרה אנחנו ניפגש בנושא הזה, וכמובן, קודם כל ובראש ובראשונה ננסה להכניס אותן לאותו הסכם.
עמרם מצנע: כל הדברים הנוספים – יש לנו לא מעט עבודה.
עמרם מצנע: אנחנו הבטחנו שנקיים דיון מעקב מיד עם חזרת הכנסת לפעילות החורף והבטחות צריך לקיים.
עמרם מצנע: נושא הצהרונים היה נושא שדנו בו לעתים קרובות.
עמרם מצנע: אני רוצה להזכיר, מתוך סיכום הדיון שנערך בתקופת הפגרה, אמרתי אז ואני חושב שאנחנו רק נוכחים יום יום יותר ויותר שעצירת התכנית על ידי משרד החינוך הייתה טעות.
עמרם מצנע: ובכלל, וגם דיברתי על זה בפעם הקודמת, אנחנו נצטרך לבדוק את עצמנו בכנסת.
עמרם מצנע: יש פה איזו שהיא לקונה שבה מאשרים תקציב, מאשרים תכנית, זה עובר תהליכים ארוכים של ממשלה, של כנסת, של משרד ממשלתי נוגע לדבר.
עמרם מצנע: כדי לבטל תכנית וכדי לעצור תכנית לא צריך לבוא לכנסת.
עמרם מצנע: אני יודע שיש פה ניואנסים, אבל זה דבר שבהחלט מחייב אותנו גם לבחון לעומק את הנקודה הזו.
עמרם מצנע: העצירה הייתה טעות, כי עכשיו אנחנו רואים שההנעה של התהליך מחדש, מה לעשות, גם אם כולם רוצים ונכונים, לוקחת את הזמן שלנו.
עמרם מצנע: אני גם מצטער על כך שדיברנו באותו דיון שהיה בספטמבר, עוד לפני ראש השנה, דיברנו על כך שייעשה כל מאמץ שהתכנית תתחיל אכן ממש למחרת סוכות, כולם הנהנו בראש.
עמרם מצנע: מי שקצת בקיא בתהליכים אדמיניסטרטיביים ידע גם אז שזה די מותנה ובספק גדול ולצערי הרב אכן כך קרה ועדיין יש הרבה מאד מקומות, אני מבין, שההיערכות עדיין בהיערכות ולא ממש בפעילות מלאה.
עמרם מצנע: התכנסנו כדי לשמוע ממשרד החינוך, ממי שעוסק בעניין, איפה אנחנו עומדים.
עמרם מצנע: יש פה מישהו מהמרכז לשלטון המקומי?
<יהודית גידלי: דיברתי עם פיני והוא אמר שהוא יגיע.
עמרם מצנע: כן, חבל, כי בעצם הכדור נמצא עכשיו פחות או יותר בידיהם.
עמרם מצנע: כן, הלפרין, בבקשה.
<חיים הלפרין: בוקר טוב לכולם.
<חיים הלפרין: אני רוצה להזכיר לכולנו שמבחינת משרד החינוך והמוכנות שלנו, אנחנו היינו מוכנים לצאת לדרך עם אמברקס מורם, עוד לפני החלטת הממשלה, וגם בדיון הקודם שהיה כאן, ביטאנו את העובדה שמבחינתנו אנחנו מוכנים, כולל ישיבות עדכון עם הזכיינים שעוד בסוף שימשו כבומרנג נגדנו, כשמבחינת מה שאנחנו רצינו לוודא זה את היתכנות בנתונים שאנחנו היינו שלמים איתם ואנחנו שלמים איתם יותר היום.
<חיים הלפרין: כלומר, גם בדיון בוועדה, כשדובר על סדרי גודל של עד 100 שקלים וכו' השתתפות הורים, אז חלק מנציגי הציבור שהיו בוועדה אמרו שזה לא בלתי סביר.
<חיים הלפרין: אני שמח שיחד עם האוצר שהולך איתנו יד ביד בעניין הזה, אז הסכום שאנחנו חושבים שהוא סכום ראוי, שהוא סמלי של השתתפות של 60 שקלים לחודש לילד, להשתתפות בצהרון בשעות אחת עד שלוש, הוא סכום סביר שאפשר לעמוד בו, וזה בא יחד עם העלאת הסטנדרט.
<חיים הלפרין: כלומר, אנחנו מדברים על במקום 27 ילדים בממוצע לגן, ל-20 ילדים בממוצע לגן.
<חיים הלפרין: במקום 33 ילדים בממוצע בבית ספר – 30 ילדים בממוצע בבית ספר.
<חיים הלפרין: כלומר במובן הזה, היכולת שלנו לתת מענה, כמובן בגבולות התקציב והכללים שאנחנו עומדים בתוכם, הוא מענה ראוי.
<חיים הלפרין: אנחנו יצאנו לדרך מיד עם החלטת הממשלה, אפילו עוד באותו לילה כבר יצאו כל המכתבים לרשויות המקומיות, הזכיינים שלנו כבר היו מיודעים כמה ימים קודם ואמרנו להם תתחילו כבר עכשיו בעצם לעבוד, לבדוק גם ברשויות המקומיות שעובדות עם זכיינים וגם עם זכיינים שעובדים איתנו באופן ישיר מול הרשויות המקומיות, להתחיל לעשות את העבודה הן מול הרשות והן מול ההורים, כי לצערנו יש רשויות שלא מספיק מיומנות בליצור קשר עם ההורים וליידע אותם, אבל הדבר הזה נעשה.
<חיים הלפרין: במגזר הערבי גם בחול המועד סוכות, כשהמגזר היהודי לא פועל בו, או שובת, במגזר הערבי נעשו פעולות של עידוד ובדיקה גם בחול המועד עצמו, כשבעצם המטרה הייתה להגיד – ברגע שרשות מקומית מוכנה ואפילו אם היא עוד לא חתמה על התחייבות רשמית מול המשרד, שזה חלק מהתהליך הבירוקראטי, אנחנו משחררים לצאת לדרך.
<חיים הלפרין: שחררנו ככה בסביבות 150 מסגרות עוד לפני שעיריית בני ברק חתמה במרכבה, שזה כאילו הכלי שמבטא את המחויבות שלה.
<חיים הלפרין: שחררנו להם 150 מסגרות לטובת היציאה לדרך בבני ברק ועוד כהנה וכהנה, כדי לאפשר לדבר הזה לצאת לדרך, ולרשויות באמת יש זמן התארגנות שהן דורשות לעצמן.
<חיים הלפרין: אני רוצה להגיד יותר מזה.
<חיים הלפרין: אנחנו יחד עם השלטון המקומי והאוצר אמרנו לרשות, בגלל שאנחנו יוצאים בעיתוי יחסית מאוחר, שבו כבר הרשות ביצעה את פעולות הגבייה שלה ועכשיו היא צריכה כבר איזו פעולה מול ההורים מחדש, יש שיפוי לרשות כתוצאה מהמאמץ הזה שהיא צריכה לעשות.
<חיים הלפרין: וגם הדבר הזה הוא בתוך החבילה שהרשות מקבלת ומחויבת לה, ואנחנו חושבים שבעצם, אחרי השלב הנוכחי שבו אנחנו קצת ככה לוחצים על הרשויות מכל הכיוונים, באמת מכל הכיוונים, הדבר הזה יתחיל לזוז.
<חיים הלפרין: לשמחתנו יש רשות אחת שכבר לקחה על עצמה את הדבר הזה והתחיל לעבוד בפועל.
עמרם מצנע: רק אחת?
<חיים הלפרין: אופקים התחילה כבר בשבוע שעבר.
<חיים הלפרין: אנחנו רואים שהשבוע הזה יש כבר התחלות של רשויות שאומרות אני מתחילה היום, מחר וזה מבחינתנו בסדר, רק שהעסק יתחיל לזוז.
<חיים הלפרין: למרות שאנשים פה לא מבינים בניואנסים, כאילו לא עסוקים בזה, אני רוצה להבהיר את הנקודה שלמשל את הממשק בין התכנית לבין ההזנה צמצמנו באופן שבו ברגע שהרכז היישובי של תכנית ציל"ה מודיע להזנה – אני צריך הזנה, תוך יומיים הוא מקבל.
<חיים הלפרין: זה לא משהו שהוא מובן מאליו, כי צריך להיערך לזה.
<חיים הלפרין: כלומר, גם קבלן ההזנה, הקייטרינג, צריך לקנות מוצרים ולהכין אותם, זה לא משהו שהולך ברגל.
<חיים הלפרין: צמצמנו את כל הטווחים כדי לאפשר לדבר הזה לקרות כמה שיותר מהר, וככל שהרשויות מכל הלחצים, מכל הכיוונים, כולל אולי הוועדה עצמה – יבינו שלמשל לא ישיר, יש רשויות שאולי מרגישות שאם הן תשבנה על הגדר אולי ייווצר איזה לחץ, ואני יודע מה, מישהו אולי יפחית מהסכום או משהו, אני חושב שכולנו צריכים לשדר את העובדה שאלה הנתונים.
<חיים הלפרין: אני לפחות, אנחנו, בעיניים המקצועיות שלנו, יהודית ואני, לא רואים שינוי נכון לעכשיו, וכדאי להיערך בסיטואציה הזאת, לתת מענה להורים ולילדים ליום ארוך, שמבחינתנו היא תכנית בנתונים הקיימים ובגבולות שכולנו יודעים אותן, היא הכי טובה שיכולנו להפיק.
<חיים הלפרין: ואני רוצה, זה אולי לא מקובל כל כך, להודות לאוצר, לנועה נציגתו, שישבנו איתנו והלכנו איתנו יד ביד במהלך הזה, כדי להוביל אותו למקום הכי טוב האפשרי בנתונים שבהם אנחנו פועלים.
עמרם מצנע: ממה שאתה יודע רק בעצם רשות אחת - - -
<חיים הלפרין: התחילה בפועל – אופקים ביום חמישי שעבר.
<חיים הלפרין: יש לנו צפי לסדר גודל שעד 15 בנובמבר לעוד 1,000 מסגרות יחסית וודאיות, בכל היישובים שבתכנית, ב-31 יישובים שהם רלבנטיים כרגע ושאמרו כן.
<יהודית גידלי: מתוך כמה שצריך?
<יהודית קדש: 78.
<יהודית קדש: משהו כמו 40% מסך הכל.
עמרם מצנע: 78 יישובים נמצאים בתוך ה - - -
<חיים הלפרין: בתוך 1 עד 3.
<יהודית קדש: זה מלוא הפוטנציאל.
עמרם מצנע: ישראל, נדמה לי שאצלכם גם התחילו בעצם בתחילת השנה, נכון?
עמרם מצנע: בגלל הטיפול של עיריית ירושלים.
<ישראל אליסף: כן.
<ישראל אליסף: ירושלים הוחרגה.
עמרם מצנע: לא, הוחרגתם גם כי אתם 4.
<ישראל אליסף: נכון, ואנחנו גם משלמים הרבה יותר גבוה וגם שילמנו בשנה שעברה.
<מיקול ניצא: כיוון שאצלנו אושר התקציב, כמו שעורך הדין אומר, שלפני האישור הסופי אנחנו התחלנו.
<מיקול ניצא: ראש העיר לקח את הסיכון על עצמו.
<ישראל אליסף: זה מה שנקרא ירושלים על ראש שמחתנו.
עמרם מצנע: עשיתם דבר נכון.
יוני שטבון: רק שאלה אחת להלפרין.
יוני שטבון: יש כאן שני מימדים לשאלת הצהרונים, אחת זו שאלת היישום, שזה התחיל עכשיו באופקים; ויש שאלה נוספת שעומדת לפתחנו, אדוני יושב הראש, לגבי כל מה שקשור לתקציב ולחוק ההסדרים, ששם יש סעיף עצמו שיש לו השלכות עליכם.
יוני שטבון: האם כשאתה מדבר עכשיו על הנושא הזה של הצהרונים ככללו ומה יושם ומה לא יושם, זה בתוך ההשלכות במידה והתקציב עובר כמות שהוא?
<חיים הלפרין: הנחת העבודה שהתקציב שאושר בממשלה הוא התקציב שעומד לרשותנו ואנחנו פועלים על פיו.
<חיים הלפרין: אם הכנסת תחליט לא יודע מה, אז אנחנו - - -
עמרם מצנע: לא, בתקציב שאישרה הממשלה זה מופיע.
יוני שטבון: כן, אני ראיתי, אבל יש גם תהליך של דיפרנציאציה, אם אני לא טועה, יש שם גם איזה קיצוץ מסוים שנעשה לקראת שנת 2015, שיש לזה השלכות וצריך להבין מה ההשלכות.
יוני שטבון: אתם נערכים על בסיס התקציב שאושר בהחלטת הממשלה האחרונה?
<חיים הלפרין: כן, בדיוק.
עמרם מצנע: כן, בבקשה נועה, את רוצה להוסיף משהו?
<נועה היימן: שבצד זה כמובן ישנה ההיערכות הפדגוגית שאנחנו שוקדים עליה יחד עם המפקחים.
<נועה היימן: כמו בקיץ, המפקחים מאד מעורבים, הם אלה שגם דוחפים, הם אלה שגם מבקרים בתוך בתי הספר, עובדים יחד עם המנהלים.
<נועה היימן: הפרסומים להורים נעשו גם בשפה הערבית, כמובן, וגם בעברית.
<נועה היימן: הזכיינים מפעילים היום כבר SMS וטלפונים רק כדי להביא את ההורים לבית הספר, לשמוע.
<נועה היימן: כל המקום של החוגים הולך להיכנס פנימה, גם עם רשת המתנ"סים וגם עם יתר הזכיינים שלנו, כדי לעשות כמה שיותר את המסגרת אטרקטיבית, כדי שהורים יבינו ששווה להם לשלוח את הילדים למסגרות האלה.
<נועה היימן: אז כל הצד הפדגוגי הזה והנראות והתמורה בעד מה שהם משלמים, מאד מאד חזק מבחינתנו כרגע בעבודה היום יומית.
עמרם מצנע: חשוב לשמוע ממשרד החינוך והאוצר אמירה מאד ברורה, לגבי שנת הלימודים הבאה.
עמרם מצנע: זאת אומרת שלא נעמוד שוב פעם בפני איזה שהוא חוסר ודאות לתקציב של שנת 2016, שהוא מתחיל 3 חודשים או 4 חודשים אחרי שנכנסת שת הלימודים הבאה לתוקף.
עמרם מצנע: מה יש לכם להגיד על זה?
<חיים הלפרין: יש חוק תקציב במדינה.
<חיים הלפרין: ברגע שיוחלט על תקציב 2016 אנחנו נדע לעבוד על פיו.
עמרם מצנע: זה בדיוק מה שקרה השנה.
יוני שטבון: זה מה שקרה שלוש שנים.
עמרם מצנע: זה בדיוק מה שקרה השנה וזה קורה בשנתיים האחרונות.
עמרם מצנע: הרי תקציב המדינה הוא תקציב של שנה קלנדרית, והוא כולל בתוכו שני שלישים משנת לימודים אחת ושליש משנת לימודים אחרת.
עמרם מצנע: ולכן הלו היה בעצירה הזו - - -
יוני שטבון: כלומר, צריך להעביר תקציב דו-שנתי, זה מה שאתה אומר?
יוני שטבון: אתה ממליץ לעבור לתקציב דו שנתי?
עמרם מצנע: אני לא אומר לעבור לתקציב דו שנתי, אבל יש תכניות, בעיקר במשרד החינוך, שאתה לא יכול לפתוח את שנת הלימודים באחד בספטמבר, כשאתה אומר יש לי ודאות רק על השלושה חודשים הראשונים, ואני לא יודע מה קורה אחרי זה.
עמרם מצנע: ועל כן אני פונה אליכם, שתיקחו את זה בחשבון כדי שבאמת באחד בספטמבר 2015, אכן הצהרונים ייפתחו ולא מה שקורה לאורך כל השנים, שתמיד יש דחייה כזו, או בגלל החגים, או בגלל התקציבים.
<חיים הלפרין: לא, לא, הדחייה שהייתה השנה, אנחנו היינו ערוכים לחלוטין לפתוח בתחילת השנה, בשבוע השני של ספטמבר, כי רצינו לאפשר לרשויות להתארגן שבוע אחד.
<חיים הלפרין: לצערנו – צוק איתן טרף את הקלפים.
<חיים הלפרין: מבחינתנו היינו מוכנים לפתוח בתחילת השנה.
עמרם מצנע: אני לא רוצה לפתוח את הפצעים של מה שהיה, אבל זה לא מדויק, בגלל שהרי ישבתם פה.
עמרם מצנע: משרד האוצר הטיל עליכם קיצוץ של קרוב ל-500 מיליון.
עמרם מצנע: הוא לא אמר לכם במה לקצץ, לפי דברי האוצר לפחות.
עמרם מצנע: הוא לא אמר לכם במה לקצץ.
עמרם מצנע: אתם, כתוצאה מכך שלא הייתם בטוחים מה יהיה פני התמונה בשנת 2015 – החלטתם לעצור את הצהרונים.
עמרם מצנע: אני אומר, על זה נדון ברמה תיאורטית בהזדמנות אחרת, אבל אני עכשיו אומר, כרגע הרי זה לא בידינו.
עמרם מצנע: כרגע הרשויות המקומיות, ופיני, תיכף נשמע אותך, בעצם הכדור בידיהן כדי להפעיל מה שיותר מהר את הצהרונים, ואני מניח שההורים והחברות הפוטנציאליות לזכות, מספיק לוחצים, אבל הלקח צריך להילמד בעיקר לקראת תחילת שנת הלימודים הבאה, שבה כמו שיש פתיחת שנת לימודים, ואף אחד לא אומר – לא פותחים את שנת הלימודים כי לא יודעים מה יקרה באחד בינואר, שלושה חודשים אחרי פתיחת שנת הלימודים, כך הצהרונים צריכים להיכנס עכשיו לתהליך רצוף ומוסדר.
<פיני קבלו: טוב, אני מבין שמשרד החינוך מנסה לגלגל את זה לפתחנו, שאנחנו לא בסדר, אם אני שמעתי - - -
עמרם מצנע: זה לא נאמר, עד שהגעת.
<פיני קבלו: אבל כמו שאני - - -
<חיים הלפרין: זה לא נאמר.
<חיים הלפרין: דווקא ציינו את העובדה שיחד עם השלטון המקומי עשינו כמה דברים - - -
עמרם מצנע: לא, מה שאני אומר, פיני, בוא נחדד רגע, שכרגע ההנחיות יצאו לשטח.
עמרם מצנע: הבעיה היא כמובן להפעיל את המערכות.
<פיני קבלו: כן, ברגע שזה הגיע אנחנו הוצאנו, המנכ"ל הוציא חוזר והודיע שנתחיל ליישם את זה.
<פיני קבלו: אצלנו עוקבים אחרי הרשויות.
<פיני קבלו: צריך להבין גם שרק בערב סוכות החוזר יצא, אם אני מסתכל כאן אז הוא יצא ב-7 באוקטובר.
<חיים הלפרין: כשהממשלה החליטה יכולנו להוציא אותו.
<פיני קבלו: ברור, אחרי שהממשלה החליטה.
<פיני קבלו: אנחנו יודעים שהרשויות בדרך כלל בסוכות בחופשה, כפי שהכנסת בחופשה, ולכן גם יש רשויות שבהן יש חשב מלווה, וחשב מלווה, עד שהוא לא מקבל אישור, הוא לא מפעיל.
<פיני קבלו: ולכן יש רשויות שהתחילו להפעיל וועדת ההקצאות, במהלך אחרי סוכות התחילה לשבת ולאשר, ויש רשויות שעד שהוועד הלא תאשר להן לצאת לדרך והחשב יראה בעיניים שיש מאחורי זה כסף, הוא לא ייתן לראש הרשות להיכנס לפרויקט הזה.
<פיני קבלו: ולכן אני מאמין שתוך חודש ימים אנחנו נפעיל את כל המשפחתונים.
<פיני קבלו: אנחנו נעקוב אחרי זה.
<פיני קבלו: אנחנו רוצים בזה.
<פיני קבלו: הדרישה באה מאיתנו, ולכן השהות שקיימת היא כתוצאה מהחלטת ממשלה, מקיצוץ שהחליטו.
<פיני קבלו: ולכן, כפי שאדוני אמר, אין ספק שבתחילת ספטמבר, לדעתי, חייבים לצאת עם זה ולא לחכות, ולכן את כל הדברים האלה אפשר לעשות בחודשי יולי-אוגוסט, ובספטמבר מתחילים עם פתיחת שנת הלימודים, מתחילים גם הצהרונים.
<פיני קבלו: כך אנחנו גם רוצים, כך זה היה.
<פיני קבלו: רק אחרי שהממשלה החליטה ואכן משרד החינוך החליט דווקא לקצץ את הצהרונים - כל כך הרבה דברים אפשר לקצץ במשרד – החליטו דווקא את הצהרונים באותם מקומות שבהם המצב הסוציו-אקונומי הוא 1 עד 3.
<פיני קבלו: אני מאמין שאנחנו נפעיל אותם ולקראת השנה הבאה נלמד שבאמת נצא לדרך בתחילת ספטמבר, כמו שאר תכניות הלימודים ולא נצטרך להיכנס למעקבים של ועדת החינוך ואני מאמין שתוך חודש ימים יופעלו כל הצהרונים.
<ישראל אליסף: קודם כל אנחנו שמחים שזה יוצא לפועל, בוא נשים את הדברים על השולחן.
<ישראל אליסף: שמי ישראל אליסף, מרכז תחום גנים בפורום ועדי ההורים היישוביים, שאני לא אקבל על הראש.
עמרם מצנע: תגיד לי, מה זה פורום ועדי ההורים היישוביים?
עמרם מצנע: איך זה קשור לארגון ההורים הארצי?
<ישראל אליסף: זה לא קשור לארגון ההורים הארצי, זה יושבי ראש של ועדי הורים יישוביים, שחלקם מאוכזבי ארגון ההורים הארצי, חלקם לא היו בארגון הארצי ולא השתתפו בבחירות, למרות שרצו, והקימו פורום בינתיים, שעובד בנפרד מארגון ההורים הארצי.
<ישראל אליסף: לשאלתך, הוא מונה כ-75 יושבי ראש, שמייצגים קרוב ל-1.3 מיליון תלמידים במדינת ישראל, עד כמה שהבנתי.
<ישראל אליסף: אני חושב שזה הפורום הכי רחב שמייצג הורים.
<ישראל אליסף: מעבר לזה שאנחנו שמחים שזה נפתח, כי זה היה ממש כבר בסימני שאלה גם בירושלים ובמיוחד במקומות אחרים, באשכולות 1 עד 3, קודם כל לגבי מה שחיים אמר, העלאת הסטנדרט בעקבות ה-60 שקלים, אז מה שאני שומע ממך – העלאת הסטנדרט מתרכז בנושא של כמות הילדים.
<ישראל אליסף: אני לא יודע מה העלאת הסטנדרט בדברים אחרים, וזה מפריע להרבה אנשים שאני בקשר איתם.
<ישראל אליסף: הם אומרים אם אנחנו משלמים אנחנו רוצים לדעת מה אנחנו מקבלים בתמורה לכסף, כאילו יותר מאשר בשנה שעברה.
<ישראל אליסף: דבר שני, הבעיה היא שלצהרון זה לא ה-60 שקלים.
<ישראל אליסף: נכון שבדיון הקודם אנשים אמרו שה-60 שקלים זה סכום שאפשר לחיות איתו, אבל זו לא הבעיה, הבעיה היא אחרת.
<ישראל אליסף: זה כבר שלוש שנים, ובכלל ההתייחסות לפרויקט של צהרוני ציל"ה, היא התייחסות בעינינו לא נכונה.
<ישראל אליסף: זה משהו תוספתי, זה לא משהו שהוא חלק מהמערכת, זה לא היה ככה בעבר, כשהצהרונים היו במשרד הכלכלה.
<ישראל אליסף: הצהרונים של משרד הכלכלה היו משהו שהיה בבסיס התקציב והיה ממשיך כל שנה.
<ישראל אליסף: לא כל שנה היה סימן שאלה.
<ישראל אליסף: עכשיו, ה-60 שקלים זה זניח.
<ישראל אליסף: למה זניח?
<ישראל אליסף: כי כשאתה עושה את החשבון ברמה השנתית על הצהרון, כל הורה עושה את החשבון של ההוצאה שלו על הצהרון ברמה השנתית, אז אם הצהרון נפתח לצורך העניין שלושה חודשים מאוחר או חודשיים וחצי מאוחר, הוא שילם בזמן הזה צהרון פרטי, אז בחשבון שנתי הצהרון נורא נורא יקר, וגם מאד יכול להיות שיסתבר בסופו של דבר שהוא יקר אפילו מעבר למה שהוא היה משלם בתמ"ת.
<ישראל אליסף: כי בתמ"ת אותם הורים היו זכאים לדרגות הנחה מאד גבוהות, הם בסוציו-אקונומי נמוך, ואם הם עובדים הם היו מקבלים את ההנחה ברמה הכי גבוהה, אז כבר יכול להיות מאד שהצהרונים האלה יותר יקרים להם מאשר - - -
עמרם מצנע: כן, אבל תעזבו את התמ"ת.
עמרם מצנע: כל העניין הזה של סיר הבשר.
עמרם מצנע: אהבנו.
עמרם מצנע: התמ"ת זה מספר זניח של ילדים.
עמרם מצנע: הרעיון של הצהרונים זה מספרים בהיקפים עצומים, שהם מגיעים אליהם, ולכן זה משהו אחר.
עמרם מצנע: עזבו.
עמרם מצנע: זה היה התהליך.
עמרם מצנע: על הצהרונים החליטו לפני שנתיים פלוס, כחלק מוועדת טרכטנברג, וזה באמת לוקח זמן מה שנקרא להיכנס.
עמרם מצנע: הערנו על זה, גם נעקוב אחרי זה כמובן בוועדה, ואני מניח שזה ייכנס בצורה מסודרת של חלק מתכנית הלימודים, לא רק שמרטפייה אלא חלק מתכנית הלימודים הפדגוגית לאורך זמן, ואני מניח שמחלות הילדות האלה יעברו מהעולם.
עמרם מצנע: ה-60 שקלים, עוד פעם, הרי הרעיון בעיקר למשפחות שבהן שני ההורים, או אם זה חד הורי אז אחד ההורים עובד ולכן ה-60 שקלים לעומת ההכנסה, אני מניח, הצנועה, של כל אדם כזה שעובד, זה דבר לגיטימי ומסודר.
עמרם מצנע: אנחנו יודעים שבהרבה מאד משפחות זה לא הפתרון לאם או לאב עובד, אלא פתרון.
עמרם מצנע: ולכן אני חושב שהכיוון הוא נכון.
<ישראל אליסף: אני לגמרי מסכים שהכיוון הוא נכון, אבל שוב פעם, להתייחס לזה שהבעיה הייתה 60 שקלים או לא 60 שקלים – זו לא הייתה הבעיה.
<ישראל אליסף: אני חושב, והנה, חברי מהפורום, יושבי הראש מהצפון – תודה רבה להם שהם הגיעו, אני לא חושב שהבעיה הייתה 60 השקלים.
<ישראל אליסף: אני חושב שהבעיה היא בעצם זה שמתייחסים לתכנית כמשהו – ואיך השם של התכנית?
<ישראל אליסף: תוספתית?
<ישראל אליסף: אני חושב שזה לא נכון.
<ישראל אליסף: ההורים נפגעים מזה וכתוצאה מזה הם משלמים מחיר יקר ובחשבון שנתי אתה לא יכול להתעלם מזה.
<ישראל אליסף: למה אני הזכרתי את התמ"ת?
<ישראל אליסף: כי מי שלצורך העניין באותם מקומות כן היה בתמ"ת, יכול להיות שעכשיו הוא משלם מחיר יותר גבוה ולא יותר נמוך.
<ישראל אליסף: הצהרונים האלה באו בעקבות ועדת טרכטנברג, באו במטרה להיטיב עם ההורים העובדים לא רק באשכולות 1 עד 3, כתוצאה מאילוצי תקציב.
<ישראל אליסף: זה נוצר רק באשכולות 1 עד 3 עם חריגה ל-4.
עמרם מצנע: לא, 1 עד 3 זה בסבסוד מדינה.
עמרם מצנע: מ-4 ומעלה רשות שרוצה להפעיל את זה - - -
<ישראל אליסף: לא, לא, לא.
יעקב אשר: טרכטנברג דיבר על כך שבשנה הזאת כבר היה צריך להיות 4 ו-5 ו-6, ועוד - - -
עמרם מצנע: בסדר, אני יודע, אבל אני אומר - - -
יעקב אשר: עם סבסוד.
עמרם מצנע: אני אומר נכון, אבל כל עוד שהתכנית מופעלת עד 3 היא לא אוסרת על 4-5-6-7 ואילך.
עמרם מצנע: אני יודע את זה גם מהניסיון שלי.
עמרם מצנע: הצהרונים מופעלים כבר שנים ארוכות.
<ישראל אליסף: אז מה הסיבה שבאשכולות הגבוהים יותר הצהרונים שעובדים זה צהרוני תמ"ת, אם ככה?
עמרם מצנע: תקשיב רגע.
<ישראל אליסף: אני שואל שאלה.
<ישראל אליסף: מה הסיבה?
<ישראל אליסף: אם זה יותר זול ובסוף אותו דבר, אז מה?
עמרם מצנע: לא, תמ"ת זה סיפור אחר.
עמרם מצנע: אני לא אמרתי שזה יותר זול.
עמרם מצנע: תמ"ת זה סיפור אחר.
עמרם מצנע: זה מתייחס למדרג סוציו-אקונומי של ההורים, של המשפחות, וזה מספרים זניחים לעומת עשרות האלפים שמדובר עליהם עכשיו.
עמרם מצנע: ועם הכנסת גם 4-5 ואילך, ועוד פעם – בהתאם ליכולות התקציביות, זה מאד משמעותי.