GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: מדובר במגרשי ספורט, מוסדות תרבות, מועדוני נוער, מתנ"סים, מועדוני קשישים.
רות קלדרון: אפשר להקפיץ את זה קדימה.
רות קלדרון: אולי נוכל להזמין אתכם עם ראשי הרשויות ונסגור פעם אחת.
עמרם מצנע: אל תהייה תמימה.
שמעון אוחיון: אולי לפחות לקיים דיון כללי עם השלטון המקומי.
עמרם מצנע: אלברט אמר לך, 'מדיון לדיון כוחנו עולה'.
<כלנית שמיר: התמיכה שלנו במוסדות תרבות במגזר הערבי עומדת לרוב על 75% מתקציבם.
<כלנית שמיר: זה דבר שהוא מאוד חריג אצלנו בתמונה.
<כלנית שמיר: למשל תיאטרונים במגזר היהודי מתוקצבים אצלנו בכ-20%.
<כלנית שמיר: לדוגמה תיאטרון "אל-מידאן" מתוקצב על ידנו ב-75% מתקציבו.
<כלנית שמיר: ברור לנו שיותר קשה לגייס מקורות עצמיים - - -
מוחמד ברכה: כמה הם 20% בכסף וכמה זה ה- 75% בכסף?
<כלנית שמיר: כרגע אני לא יכולה לבדוק את זה.
מוחמד ברכה: אחוזים לפעמים מטעים.
עמרם מצנע: אבל מוחמד ברכה, אתה - - -
מוחמד ברכה: אנחנו יושבים כאן ואנחנו לא מטומטמים, חוזרים ובאים ומחכים לעוד חמישה חודשים - - -
עמרם מצנע: חבר הכנסת ברכה, נו באמת.
עמרם מצנע: אתה מאזין למה שאתה רוצה.
עמרם מצנע: היא אמרה לך, לא משנה כרגע, ואני מכיר את זה אישית - - -
מוחמד ברכה: במבחן התוצאה איפה אנחנו עומדים?
מוחמד ברכה: כל המילים האלה, יש הרבה לכלוך, אי אפשר לכבס אותו במילים האלה.
עמרם מצנע: חבר הכנסת ברכה, אף אחד לא מכחיש שמתוך ה- 600 כ-30 הולכים למגזר הערבי.
עמרם מצנע: אלו הנתונים ולכן תוקנה תקנה ספציפית למגזר הערבי כדי לעקוף את אותם קריטריונים וכללים שנוקטים - - -
מוחמד ברכה: התקנה הפכה למכשיר רשמי להפליה.
עמרם מצנע: אני לא אשנה את דעתך.
באסל גטאס: אלא אם תהייה הפליה מתקנת.
עמרם מצנע: חברים, הכיוון והכללים שמנסים לתת עדיפות קיימים.
עמרם מצנע: הבעיה היא כמובן הוא היקף התקציב שעומד שם.
<כלנית שמיר: שוב, היו דיונים עם משרד האוצר על תוספת תקציבית מאוד גדולה.
<כלנית שמיר: כל תקציב התרבות הוא מצומצם.
<כלנית שמיר: גם ה-120 מיליון שקלים שהצליחה השרה לקבל בשיתוף פעולה עם פורום המוסדות התרבות - - -
עמרם מצנע: ההצלחה הזאת, סליחה, אני מוכרח לומר עליה מילה.
עמרם מצנע: ראשית היא הצלחה, אבל בין השאר היא נבעה מכך שמעל 60 חברי כנסת חתמו על הצעת חוק להגיע בהדרגה תוך ארבע-חמש שנים לכך שתקציב התרבות יהיה 1% מתקציב המדינה.
עמרם מצנע: זה הרבה יותר מ-120 מיליון.
עמרם מצנע: האוצר חשש שהחוק יעבור ולכן הוא הקדים תרופה למכה, זה טוב.
עמרם מצנע: אנחנו לא מתכוונים לוותר על החקיקה.
<כלנית שמיר: נכון, זו הייתה תקופה שהיה קשה בגלל מבצע צוק איתן ולכן היה קשה להשיג יותר.
<כלנית שמיר: אני מבקש לומר שהמיליון שנוסף זה מתוך תשעה מיליון שנוספו לבסיס תקציב משרד התרבות.
<כלנית שמיר: השרה החליטה להעביר מיליון שקלים מתוך התשעה למוסדות התרבות הערביים.
עמרם מצנע: כם אני מבקש לומר כמה מילות סיכום לדיון הזה.
עמרם מצנע: הוועדה בהחלט שמה עדיפות ברורה גם בדיוניה וגם בסיורים שלה לכל הנושא של המגזר הערבי בכלל ולנושא התרבות.
עמרם מצנע: לצורך כך ביקרנו בתרשיחא והתרשמנו מאוד, היינו גם בעכו.
עמרם מצנע: התרשמנו והוצאנו סיכום די מקיף.
עמרם מצנע: לצערי הרב, אלברט אני מסכים אתך, חלקים ממנו לא מומשו.
עמרם מצנע: הדיון הזה הוא לצורך דיון מעקב.
עמרם מצנע: כהרגלנו אנחנו גם לא נעזוב את הנושא הזה.
עמרם מצנע: אנחנו נמשיך לטפל בו.
עמרם מצנע: אני חושב שצריך להסתכל על התמונה בכללותה.
עמרם מצנע: אין ספק, אני מסכים בעניין הזה עם כל הדוברים, אנחנו בהחלט כוועדה קוראים למשרד התרבות, למשרד האוצר להגדיל את היקף התקציב המוקצה לתקנות שנותנות עדיפות וקובעות כללים ספציפיים לקידום מוסדות התרבותה הערביים.
עמרם מצנע: דובר למה זה חשוב, אני לא רוצה לחזור על זה.
עמרם מצנע: יש צורך גם בדברים נוספים ואחד מהם הוא התייחסות הרשויות המקומיות הערביות.
עמרם מצנע: אני אומר, הרי אני בא משם, מעיר מעורבת שיש בה לא מעט מוסדות תרבות ערביים.
עמרם מצנע: אני רואה גם את תיאטרון הילדים של 'בית הגפן'.
עמרם מצנע: אגב, הוא היה מסתובב הרבה מאוד ולא רק בכפרים הערביים במדינת ישראל, אלא בזמנו גם ביהודה ושומרון.
עמרם מצנע: זה דבר שנחסם מסיבות שכולנו מבינים אותם.
עמרם מצנע: חבר הכנסת ברכה, אתה דיברת על גודל האוכלוסייה שאליה פונים.
עמרם מצנע: בסופו של דבר תרבות ומוסדות תרבות צריכים אוכלוסייה שצורכת את המוסדות האלה בהיקפים הרבה יותר גדולים.
עמרם מצנע: אני חוזר, הרשויות המקומיות הערביות צריכות לתת לזה דגש.
עמרם מצנע: לתת לזה עדיפות גם סיוע בתמיכה וגם בסיוע בנושא של הבינוי.
עמרם מצנע: זה לא במקום מה שהמדינה צריכה לעשות.
עמרם מצנע: המדינה צריכה להיות בעניין הזה הרבה יותר משמעותית.
עמרם מצנע: אני אעשה פגישה עם השרה.
עמרם מצנע: אני חושב שהתוספת של 120 מיליון שקל לשנת 2015, אנחנו קוראים לשרת התרבות להגדיל בצורה משמעותית את התקנות העוסקות בתרבות הערבית.
עמרם מצנע: זו הזדמנות טובה לתת פה תיקון משמעותי ולעודד את זה.
עמרם מצנע: אני חוזר על דבריי הקודמים.
עמרם מצנע: תראו, נכון שצריכת התרבות הקלאסית על ידי הציבור הערבי היא נמוכה מאשר האוכלוסייה המערבית לצורך העניין, זה נכון ככלל.
עמרם מצנע: כדי לפתח את זה, כדי לעודד את זה צריך גם משרד החינוך בכלים ובאמצעים שלו.
עמרם מצנע: בטח על משרד התרבות ליצור שנים בהן נותנים עדיפות מתקנת משמעותית לעידוד צריכת התרבות וזאת כדי להפוך אותה כחלק בלתי נפרד מהחיים הציבוריים שלנו.
מוחמד ברכה: אדוני ההערה שלך בנושא ה-120 היא נכונה, אבל מידע שיש לנו אותו קיבלתי תוך כדי ישיבה, ש-120 נוספים כבר חולקו תוך התעלות מוחלטת מהתרבות הערבית.
מוחמד ברכה: הם חולקו ולכן הדבר הזה צריך שיבוא לדיון מיוחד לגבי מה עושים עם ה-120 מיליון.
עמרם מצנע: מאחר ותקציב המדינה לשנת 2015 עדיין לא הוגש לנו, לכן אני לא יודע.
עמרם מצנע: אתה צודק שתהליכים נעשים.
מוחמד ברכה: מי ששלח לי את זה הוא מר ג'עפר פרח מנכ"ל מוסאוא שהוא איש מהימן והוא יודע על מה הוא מדבר.
מוחמד ברכה: אנחנו עומדים היום לא על 2% אלא על 4% של ערבים מכלל תקציב התרבות.
מוחמד ברכה: בואו נציב אתגר בפני המשרד להגיע תוך שנתיים ל-10%, לא ל- 20%.
מוחמד ברכה: שיהיה משהו קונקרטי ושהמעקב לא יהיה באוויר אלא על פי מספרים שנקבעו בהתאם לרף מטרה שנקבע כאן.
עמרם מצנע: אני לא חושב שמילים, אמירות או משפטים כאלה יביאו לאיזה שהוא - - -
מוחמד ברכה: הרי אנחנו מסכמים, הסיכום שלנו - - -
עמרם מצנע: הסיכום שלו הוא שהוועדה קוראת פה אחד להגדיל את התקציבים, להשתמש בתוספת התקציבית כדי להגדיל את העדיפות לתרבות הערבית.
עמרם מצנע: אנחנו נבדוק ונעקוב אחרי זה.
עיסאווי פריג': מה שאמר מוחמד ברכה הוא שבעצם השרה חילקה את ה-120 מיליון.
רות קלדרון: של השנה הבאה?
עמרם מצנע: יכול להיות שהמשרד כבר עשה את השיקולים שלו, אבל תקציב 2015 עוד לא הוגש לכנסת בכלל.
עמרם מצנע: זה חלק מהבעיה שאני מגלה בכלל בעיסוק בתקציב.
עמרם מצנע: השיטה שנהוגה היום שבה התקציב בעצם עובר לוועדת כספים, הוא לא עובר לוועדות הרלוונטיות.
עמרם מצנע: לוועדת הכספים כמובן אין זמן והכול לחוץ.
עמרם מצנע: במקום לחלק את התקציב כך שכל וועדה בכנסת תעסוק בתקציב שהוועדה יותר מכירה, יותר מומחית.
עמרם מצנע: אני כבר פניתי ליועץ המשפטי בעניין הזה.
עמרם מצנע: אגב, דבר שגם הוא חמור בעניין הזה, כאשר המשרד, הממשלה מחליטה לקצץ בתקציב אז היא מקצצת מיד ורק אחרי זה היא מגיעה לוועדת הכספים כדי לקבל את האישור.
עמרם מצנע: זה דבר שיש בו פגם חוקי כי הפה שהתיר הוא הפה שאוסר.
עמרם מצנע: כלומר, ברגע ש"חוק התקציב" מאושר וברגע שוועדת הכספים מאשרת במהלך השנה תוספות, ואתה עכשיו משרד ממשלתי בא לקצץ אתה צריך לעבור בדיוק את אותו תהליך, את אותה דרך.
עמרם מצנע: כך קרה עם סיפור הצהרונים למשל.
עמרם מצנע: הקיצוץ הרוחבי שהיה.
עמרם מצנע: בהחלט יש כאן בעיה בתהליך.
עמרם מצנע: בכלל לממשלות יש עניין שכמה שפחות התחככות.
רות קלדרון: מאחר ואתה ואני אחראים עכשיו בממשלה, אז בוא נפעל איפה שאנחנו יכולים.
עיסאווי פריג': משפט שאני מבקש להוסיף לפרוטוקול ושיהיה ידוע.
עיסאווי פריג': ב"חוק רשות השידור" החדש יש לנו 20 מיליון שקל להפקות מקור בשפה הערבית.
עיסאווי פריג': אני רוצה לציין שה- 20 מיליון שקל האלה אכן ילכו - - -
מוחמד ברכה: זה כסף תמיכות.
מוחמד ברכה: כך זה נקרא ולכן החלוקה נעשית בתוך המשרד ללא מעורבות הכנסת בכל מה שקשור לתקציב.
מוחמד ברכה: זה ביטוי של סדר עדיפויות.
עמרם מצנע: היועצת המשפטית דואגת שיהיו כללים.
עמרם מצנע: את הכללים קובע המשרד.
עמרם מצנע: זה תפקידו של כל משרד ממשלתי לממש את המדיניות.
<אלברט אינדראוס: כבוד היושב ראש הערה קטנטנה, רק לנושא 'סל תרבות' שנגעת בו פעם.
<אלברט אינדראוס: לדעתי הוא מאוד מאוד חשוב והוא לא קשור למשרד התרבות.
<אלברט אינדראוס: לדעתי זה מחייב דיון.
<אלברט אינדראוס: אז הובאה הצעה לעשות משהו חינמי.
<אלברט אינדראוס: רק להזכיר שמתוך כל הישובים הערביים רק 19 ישובים נכנסו ל'סל תרבות'.
עמרם מצנע: אבל זה בעיקר בגלל ה-matching של הרשות ושל ההורים.
<אלברט אינדראוס: זה נכון.
<אלברט אינדראוס: לדעתי יש מקום לתת על זה - - -
עמרם מצנע: יש מקום בטוח.
עמרם מצנע: אני חשבתי שיש להגדיל את התקציב ב'סל תרבות'.
עמרם מצנע: הרי 'סל תרבות' עבר עכשיו לחברת המתנ"סים ואולי יצא מזה משהו.
<אלברט אינדראוס: כל הזמן הוא היה שם.
עמרם מצנע: אתה צודק, ההנהלה השתנה שם.
<אלברט אינדראוס: יש שם יושב ראש חדש.
עמרם מצנע: כפי שהבטחנו, מאחר ובדיון בשבוע שעבר בנושא הסייעות לא נמצא המקום והזמן לעסוק ולהתמקד בנושא הסייעות הרפואיות החלטנו לקיים את הפגישה הזאת.
עמרם מצנע: כדי שנהייה על מכנה משותף, מי יכול להסביר לנו הכי טוב מזה סייעות רפואיות?
<עירית ליבנה: שלום.
<עירית ליבנה: אני מפקחת על תחום הבריאות במשרד החינוך.
<עירית ליבנה: קודם כל אפילו מילולית, במקור התפקיד הזה הוגדר כמלווה אישית לתלמיד ולא סייעת.
<עירית ליבנה: 'סייעת' ישר נותן איזו קונוטציה של התמקצעות, הכשרה והשתלמויות וכדומה - - -
<עירית ליבנה: הניסוח הנכון שמשרד הבריאות כל הזמן דבק בו, אבל אנחנו קצת סוטים, זה 'מלווה אישי לתלמיד'.
עמרם מצנע: 'מלווה אישי', כן, אבל צריך להכניס בו מונח רפואי כי מלווה אישי זה גם המסייעות המשלבות.
<עירית ליבנה: כן, יפה ואז יש סייעות משלבות ולכן הסייעות המשלבות הן סייעות רפואיות.
<עירית ליבנה: אני מדגישה ואני חושבת שחברותיי ממשרד הבריאות תדברנה על זה גם.
<עירית ליבנה: המהלך הזה הוא מהלך משותף בין-משרדי.
<עירית ליבנה: זה שיתוף פעולה בין משרד הבריאות למשרד החינוך הן מקצועי, הן תקציבי, הן ניהולי והן ארגוני.
<עירית ליבנה: אחת מההצלחות של הבין-המשרדי, אני חושבת שכאן אנו יכולים – תמיד ההערות של מבקר המדינה היו על חוסר עבודה – אני חושבת שכאן שני משרדי הממשלה מוכיחים עבודה, משרד האוצר והשלטון המקומי מוכיחים באמת עבודה בין-משרדית טובה.
<עירית ליבנה: המטרה היא בסופו של דבר היא משתמש הקצה.
<עירית ליבנה: אותו מלווה אישי או סייעת רפואית הם למעשה הזרוע הארוכה של ההורה.
<עירית ליבנה: בשגרת יום כשהילד לא נמצא במוסד החינוכי מי שעושה את התפקיד הזה הוא ההורה.
<עירית ליבנה: כדי לשחרר את ההורה וכדי לאפשר לו ללכת למקום העבודה בפרק הזמן שהילד נמצא במוסד החינוכי אנחנו מהווים, או נותנים איזה שירות שהוא שירות פונקציונאלי רפואי להשגחה או לטיפול פולשני בשגרה – זה הזרוע הארוכה של ההורים.
<עירית ליבנה: גם ההורה נולד כהורה ומקבל משהו לא כאיש מקצוע.
<עירית ליבנה: מזה נגזר שאותו מלווה או אותה סייעת רפואית על פי חוזר מנכ"ל משרד הבריאות, שהוא המנחה המקצועי של הנושא, יקבל הכשרה בתהליך הכשרה לאותו אדם ספציפי לגבי אותו ילד עם הדרישה הרפואית שלו.
<עירית ליבנה: בין אם זה לבדוק רמות סוכר בדם ובין אם זה לשאוב הפרשות או בקטע של ההשגחה ברגישות למוצרי מזון.
<עירית ליבנה: באפילפסיה אלו שתי תופעות, המחלות שהן יותר משמעותיות בקהל היעד של הילדים.
<עירית ליבנה: מי שמעסיק את אותה סייעת רפואית/מלווה אישי היא הרשות המקומית.
<עירית ליבנה: על פי נוהל של משרד החינוך ומשרד הבריאות הוא זה שצריך לדאוג לכך שאכן אותה מלווה אישית, הן בדרך כלל נשים, תקבל את ההכשרה על פי חוזר מנכ"ל משרד הבריאות את ההכשרה הספציפית מאותו גורם ספציפי ותקבל על זה אישור כתוב.
<עירית ליבנה: בפירוש בהנחיות שפרסמנו כתוב 'לא להעסיק', על הרשות אסור להעסיק אדם שלא קיבל את ההכשרה הייעודית לאותו ילד.
<עירית ליבנה: השירות ניתן לצורך תפקוד ספציפי שנדרש בכל יום הלימודים.
<עירית ליבנה: התגייסו משרדי הממשלה ונותנים את המענה לכל יום הלימודים או ספציפית לפעולה פולשנית.
<עירית ליבנה: זה על פי קריטריונים והחלטות והתייעצות רופאים, עם אנשי מקצוע נוספים ועל פי זה ניתן הטיפול הספציפי.
עמרם מצנע: מהו המנגנון המקבל את ההחלטה על הצמדת - - -
<עירית ליבנה: קודם כל הקריטריונים נקבעו על ידי משרד הבריאות בעקבות ועדות מומחים.
<עירית ליבנה: אלו קריטריונים מאוד ברורים.
<עירית ליבנה: יושבת בוועדה קודם כל רופאת ילדים.
<עירית ליבנה: היה והיא, היא תוכל לדבר בעד עצמה, פונה לרופא המטפל ומתייעצת אתו ובמשרד הבריאות.
<עירית ליבנה: בדרך כלל אנחנו הולכים להקלה, לא לחומרה, הולכים ליותר.
<עירית ליבנה: אני אתן דוגמה: הציפייה מילד חולה סכרת נוערים היא שבכיתה ג' ד' הוא יהפוך עצמאי והוא לא.
<עירית ליבנה: לכן הקצאת הסיוע לאט לאט מופחתת.
<עירית ליבנה: אם פונה אלינו רופאה אנדוקרינולוגית שמטפלת בילד ואומרת 'תראו, נכון שיש את הציפייה, אבל עדיין הוא לא עצמאי' – מצד אחד החופש שלנו לאשר שעה נוספת ליום ומצד שני התגייסות כל הצדדים כולל בית הספר לחנך לעצמאות טיפולית.
<עירית ליבנה: תשאל לגבי צנתור, שילד בכיתה ג' ד' או ו' צריך לצנתר את עצמו וזה לא עניין שמישהו יצנתר, לפעמים זה באמת חוסר יכולת.
<עירית ליבנה: אם זו חוסר יכולת תפקודית אנחנו באים לקראת כי אנחנו מבינים, אנחנו שואלים ומדברים.
עמרם מצנע: זו גם החלטה של אותה ועדה להיקף השעות?
עמרם מצנע: זו עבודה מלאה או - - -
<עירית ליבנה: תוך התייעצות תמיד עם גורמים.
<עירית ליבנה: הלכנו באמת לקראת, למשל כל הילדים שהלכו ל"אופק חדש" ואם היו ילדים כאלה התאמנו את שעות הסיוע לשש שעות.
<עירית ליבנה: היום "כל גני הילדים הם שש שעות.
<עירית ליבנה: אם יש "מיל"ת" (תוספות יום מסגרתיות) או "ציל"ה" (צהרוני יום להעשרה) שזה הארכה על פי חוק, הארכנו.
<עירית ליבנה: זאת אומרת, לכל הארכה כזאת יש לה סעיף תקציבי שצריך לחשוב עליו ולדעת.
<עירית ליבנה: אני רק רוצה לומר, בשנת תשע"א כשהנושא הזה עבר לניהול משרד החינוך, שהניהול הוא משותף והועבר, התקציב המשותף היה 3.2מיליון.
<עירית ליבנה: רבותיי, בשנת תשע"ה אנחנו נהייה עם 70 מיליון שקל לסייעות רפואיות בחינוך הרגיל, זה בעקבות ועדת טרכטנברג, בעקבות כל המהלכים היפים שבאמת עשו משרדי הממשלה.
עמרם מצנע: אני מבין שהתקציב מגיע ממשרד החינוך?
<עירית ליבנה: בתקציב נושאים ארבעה גופים.
<עירית ליבנה: זה מתוך החלטה שהתקבלה אצל ליצמן בהחלטה לשינוי.
<עירית ליבנה: משרד החינוך – רבע, משרד הבריאות – רבע, משרד האוצר – רבע, הרשות המקומית – רבע.
<עירית ליבנה: זאת אומרת שמשרדי הממשלה מעבירים 75%:
<עירית ליבנה: חינוך, בריאות ואוצר.
<עירית ליבנה: התקציב מנוהל על ידנו - - -
עמרם מצנע: מבחינת הרשות המקומית, היא מקבלת את זה - - -
<עירית ליבנה: יש לנו כאן את הנציגה שתדבר יותר על המנגנון.
עמרם מצנע: אולי השלמה, דווקא ממשרד הבריאות, מהם התקציבים.
<עדינה יוסף: אבקש להוסיף לעניין התקציב שלנו, התשלום מועבר - - -
<מרים כהן: משרד החינוך לטובת הנושא הזה.
<מרים כהן: זה עלות לשנה המתומחרת על פי עלות סייעת והיא מוחלקת ל- 186 ימים, אנחנו מגיעים לעלות.
<מרים כהן: השעות נקבעות על פי - - -
עמרם מצנע: תסבירו לי בבקשה, שאלה שנייה.
עמרם מצנע: למה בסיס הסכם העבודה עם הסייעות האלה שונה מהסייעות המלוות שרק עסקנו בהן לאחרונה?
עמרם מצנע: שלמה אולי אתה תענה מהי הסיבה.
<שלמה שטרן: יש שתי סיבות שנמסרו לנו.
<שלמה שטרן: אחת, התקצוב עבורן מגיע לעשרה חודשים בלבד.
<שלמה שטרן: שנית כפי שנאמר שמקבלים ל-30 שעות שבועיות.
<שלמה שטרן: לכן מה שיש להן זה חלקיות של 30 או עשרה חודשי עבודה.
עמרם מצנע: קודם כל, גם אצל המסייעות המשלבות יש פחות מ-30 שעות ועדיין הן נכנסות פנימה.
<שלמה שטרן: זה המאבק הקודם על תנאי התעסוקה שלהן.
<עירית ליבנה: זה לא נכון שזה מוגבל ל- 30 שעות.
<עירית ליבנה: לא מבחינת הוועדה.
<עירית ליבנה: אני רוצה לומר, הוועדה לא מדברת על שעות סיוע ליום, בהרבה מאוד פעמים ונכון להיום הן הרבה יותר מ- 30, זה כמעט 40 והרבה יותר.
<עירית ליבנה: זאת אומרת, הקצאת שעות לילד ליום היא נטולת - - -
עמרם מצנע: בעצם, אם נניח שילד מסוים עם מגבלות כזאת או אחרת, הוא מקבל ליווי בכל השעות שהוא בבית הספר או בגן?
<עירית ליבנה: כן, כשיש לו דרישה הוא מקבל מלוא.
עמרם מצנע: זו משרה מלאה.
<עירית ליבנה: כשמדובר על הארכת יום הלימודים או על פי חוק או על פי החלטות הממשלה.
<עירית ליבנה: כשיש הארכה שרשות מסוימת, זה לגיטימי, מאריכה את יום הלימודים מתוך בחירה או מבחינת הורים היא צריכה לקחת בחשבון שאת הארכה הזאת, כלומר את הבסיס היא מקבלת, את מה שהמדינה מחליטה ומחייבת.
<עירית ליבנה: אם יש הארכה שהיא לא על פי חוק או החלטות ממשלה אז אותו גורם מפעיל צריך לקבל.
עמרם מצנע: לכם אין משהו להוסיף לשאלה שלי?
עמרם מצנע: למה זה שונה לסייעות המשלבות?
עמרם מצנע: למה שם מתחילה המשרד היה מעביר שווה ערך ל- 12 חודש?
עמרם מצנע: רק חילקו את זה ל- 9 חודשים.
עמרם מצנע: כאן אני מבין - - -
<קריאה: זה לא היה מראש.
<אילן שי: זה כנראה האופן שבו השירות בוצע עוד לפני שהוא הועבר למשרד החינוך.
עמרם מצנע: שלמה, למה התקצוב שונה?
<שלמה שטרן: הסברתי שהתקצוב מגיע ל-10 חודשים מוגבל ל- 30 שעות שבועיות ולכן את ההסכם הקיבוצי בנינו על סמך הנתונים האלה.
<שלמה שטרן: זה הכסף שעומד לרשות המעסיק.
<שלמה שטרן: הצלחנו להשיג להן את כל הזכויות שעומדות לעובד הרשות המקומית, כמובן יחסית להיקף המשרה שלהן למעט קביעות כי יש כאן מרכיבים נוספים של קבלת קביעות.
<שלמה שטרן: למשל מה יהיה עם הילד הזה בשנה הבאה.
עמרם מצנע: כן, אבל זה נכון גם לגבי הסייעות המשלבות.
עמרם מצנע: הרי לא פתרנו את בעיית הקביעות.
עמרם מצנע: יש משהו להוסיף לשאלות ששאלתי?
<גילי אלון: אני סייעת גן.
<גילי אלון: בשנה שעברה הייתה - - -
<גילי אלון: סייעות רפואיות לא יכולות להגיע, כי הן לא מגיעות למערכת החינוך.
<גילי אלון: הילד לא יכול להגיע וגם לא משלמים.
עמרם מצנע: את מייצגת אותן.
<גילי אלון: אנחנו הפה שלהן.
<גילי אלון: בשנה שעברה בגן שלי הייתה סייעת רפואית עם ילדה, היא קיבלה 30 שעות שבועיות.
<גילי אלון: זאת אומרת, אם אני מקבלת את הילדה משעה 07:30 בבוקר עד 14:00 מן הסתם לא הייתה הסייעת בכל שעות היום צמודה.
<גילי אלון: בנוסף לכך שהיא מחויבת לשישה ימי עבודה, אין לה אפילו יום חופשי, אז השעות מתקצרות לה כי היא צריכה לחלק את זה לשישה - - -
עמרם מצנע: אז מה היא עשתה, היא עזבה את הילד באמצע היום?
<גילי אלון: אני, בנוסף ל- 34 ילדים האחרים הייתי צריכה להיות אחראית עליה בזמן שהסייעת איננה.
<גילי אלון: כלומר, יש כאן פער בין ההחלטות מלמעלה למה שקורה בפועל, יש פער מאוד מאוד גדול בכל מה שקשור לסייעות בכלל ובטח גם ברפואיות.
<קריאה: ובטח גם בתשלום.
זהבה גלאון: אדוני אני רוצה לענות לשאלה שלך תשובה שמתבססת רק על מה ששמעתי כאן עכשיו.
זהבה גלאון: אחר כך אני אתייחס לנתונים שקיבלתי משרד החינוך.
זהבה גלאון: פניתי אליו אישית, אתה קיבלת את הנתונים.
זהבה גלאון: אני חושבת שהדבר הזה שנובע מההתייחסות לסייעות הרפואיות.
זהבה גלאון: נאמר כאן קודם על ידי עירית ליבנה 'אנחנו מגדירים אותן כמלוות אישיות'.
זהבה גלאון: עכשיו כשנתקבע המושג 'סייעות' סייעות' אז נתקבע גם המושג 'סייעות רפואיות'.
זהבה גלאון: לדעתי, מראש ההבחנה הזאת שהן מלוות אישיות, אחר כך נגיע להסתדרות ולשלטון המקומי ולהסכמים הקיבוציים, כשהן עשו את ההסכמים הקיבוצים הן קיבלו מראש את ההנחה המובנת שהן מלוות אישיות, אלה סייעות.
זהבה גלאון: לא דומה לשיטתם מלוות אישיות לסייעות וזה ייצר את ההבחנה הזאת.
זהבה גלאון: ההבחנה הזאת, בעיניי, נותנת את הלגיטימציה גם להבחנה בשכר, גם ל-10 חודשים, גם להעדר רצף תעסוקתי וכל הנתונים שאנחנו יודעים.
זהבה גלאון: יש לי כאן שאילתה שהפניתי לשר החינוך.
זהבה גלאון: הוא נתן לי פירוט, הייתי אומרת פירוט מאוד כן שמשבר את האוזן על מה שקורה עם הסייעות הרפואיות.
זהבה גלאון: בעצם איך המערכת דופקת אותן לעומת הסייעות הרגילות, אין לי דרך אחרת להגדיר את זה.
זהבה גלאון: אני רוצה להתחיל מהשורה התחתונה.
זהבה גלאון: אני חושבת שצריך למפות את כל הסייעות שיש למינהן.
זהבה גלאון: לצורך העניין, המסייעות, המלוות ולתת להן הגדרה אחת.
זהבה גלאון: אי אפשר לעשות אותן עובדות הוראה או כל הגדרה שלא תהייה.
זהבה גלאון: ברגע שמעסיקים אותן בהעסקה ישירה זה פותר את כל העניין.
זהבה גלאון: הן גם לא מועסקות בהעסקה ישירה, ראשית הן מתוקצבות ל-10 חודשים.
זהבה גלאון: זה לא כמו המשלבות שהוקצבו ל- 12 ועבדו 10.
זהבה גלאון: עשינו אז בעזרתך כאן את הסידור הזה.
זהבה גלאון: בעיניי, גם ההסתדרות וגם השלטון המקומי צריכים לבקש לפתוח את ההסכם הקיבוצי הזה.
זהבה גלאון: הם צריכים להגיד שצריך להיות שינוי בהגדרה, להשוות אותן לסייעות שטיפלנו בהן קודם, לעשות הגדרה אחת כוללת לגבי מה מעמדן של הסייעות, איך הן מועסקות, כמה חודשים.
זהבה גלאון: למשל, בנתונים של השאילתה כותב לי שר החינוך, אני לא אפרט את הכול, הוא אומר למשל לגבי המגזר היהודי: "התקציב הינו לפי שעה בודדת אשר ככלל מאושרת עד 5 שעות יומיות לסייעת".
זהבה גלאון: זה בהתאם לימי הלימוד בפועל ובאמת נותנים כאן ומאריכים וכל מה שנמסר כאן לגבי המגזר היהודי, מה קורה עם שבוע לימודים של שישה ימים?
זהבה גלאון: במגזר הלא יהודי שבוע לימודים של חמישה ימים.
זהבה גלאון: הוא אומר: "התקצוב הוא ל-10 חודשים.
זהבה גלאון: אין בידנו מידע לגבי המשרות" וכל הנושא, "כמו כל הנושאים האחרים הקשורים לשכר ותנאי עבודה שנקבעים בהסכמים בין ההסתדרות ובין השלטון המקומי".
זהבה גלאון: ברשותך אני רוצה להתעכב על התשובה האחרונה שלו.
זהבה גלאון: מה קורה, כל אחד מגלגל לשני, כמו שראינו מה קרה עד עכשיו בסיפור הקודם, כל אחד מגלגל לשני.
זהבה גלאון: משרד החינוך, 'אנחנו?
זהבה גלאון: כך זה נקבע, הן בהסכם הקיבוצי אז זה מה שאני משלם'.
זהבה גלאון: אני חושבת שהגיע הזמן לעשות את אותו דבר כמו שהבאת את ראשי השלטון המקומי לפתוח את ההסכם הקיבוצי, את השרים.
זהבה גלאון: בעיניי, אם תשאל אותי, אני לא רוצה להיכנס לזה, זה מעוות שזה מקצה רבע וזה מקצה רבע.
זהבה גלאון: גם זה חלק מהבלגן ונניח שאני כבר לא מתערבת בזה אם הם מסתדרים ביניהם, אבל לעשות השוואה לקו אחד, לשנות את ההגדרה כי אני חושבת שהגדרה מקבעת.
זהבה גלאון: הגדרה לא רק שהיא מקבעת את המצב שלהן, היא מביאה למצב שהן גם לא יכולות לצאת מהסיטואציה הזאת וזה משפיע על כל שאר הדברים.
<נטע לוי: אני עורכת הדין נטע לוי מעמותת איתך מעכי.
<נטע לוי: אנחנו מלוות את התארגנות הסייעות הארצית, כידוע לך מלוות כמה שנים ביחד.
<נטע לוי: בעזרתך ובעזרת חברת הכנסת גלאון הצלחנו להוביל לשינוי בהסכם הקיבוצי.
<נטע לוי: ברגע האחרון נודע לנו שהוא לא חל על הסייעות הרפואיות אלא רק על המשלבות.
<נטע לוי: נציין, חשוב מאוד לציין שגם על הסכם הזה נאמר עליו שהוא רק השלב הראשון והוא תיקן לפחות את העוול המאוד חמור, הבסיסי הזה.
<נטע לוי: יש עדיין הרבה מאוד עוולות שלא טופלו בתנאי העסקה המאוד ירודים של הנשים האלה שכולנו אוהבים לומר כמה הן עושות עבודה קודש.
<נטע לוי: בעצם נודע שהסייעות הרפואיות הן לא חלק מזה.
<נטע לוי: בעקבות השאילתה של חברת הכנסת גלאון נודע בעצם שתקצוב של המדינה הוא ל- 10 חודשים.
<נטע לוי: אני חושבת שכאן שורש הבעיה בנוגע לפיטורי הקיץ כי פה המדינה בעצם מתקצבת בחסר קבוצה של אלפי נשים.
<נטע לוי: כמובן שהפגיעה הישירה היא גם בילדים בגלל נטישת המקצוע על ידי הסייעות שלא יכולות להמשיך בתנאים כאלה.
<נטע לוי: מה שקורה, פיטורין למראית עין, פיטורין שהם בניגוד לחוק, פיטורין שהם קבועים מדי קיץ וכעבור חודשיים או שלושה לפעמים הן חוזרות לעבודה.
<נטע לוי: אני חושב שצריך למקד את הדיון הזה ואת הפעולה בעניין הזה כדי שיהיה באמת תקצוב של 12 חודשים.
<קריאה: בעצם, הן לא זכאיות לביטוח לאומי כי הן לא מגיעות לשעות.
<נטע לוי: ההסתכמות על דמי הבטלה שהיא הסתכמות מאוד בעייתית כשלעצמה, הן באמת לא יכולות לקבל כל שנה, מדי שנה את דמי ההבטלה.
<נטע לוי: אני מצטרפת למה שחברת הכנסת גלאון אומרת.
<נטע לוי: אני מבקשת לחדד את העניין הזה.
<נטע לוי: אני חושבת שמשרד החינוך צריך לקחת יותר אחריות על תחום הסייעות על הרבדים ועל כל ההגדרות השונות וזאת כדי שהן תדענה למי לפנות, מה חל עליהן.
<נטע לוי: כשיש רפורמה שהמשרד ייקח ויכליל אותן ויכלול אותן ברפורמה הזאת כדי לא לזנוח אותן שוב ושוב.
<נטע לוי: נקודה מאוד מאוד חשובה, אנחנו מקבלים פניות גם מהורים וגם מסייעות רפואיות.
<נטע לוי: בשטח מה שקורה, הרבה פעמים מדי שנה הסייעת הרפואית, בשנה העוקבת, היא משובצת להיות סייעת משלבת.
<נטע לוי: בשנה העוקבת היא הופכת להיות סייעת רפואית ולכן לא יתכן הפער הזה.
<נטע לוי: בשטח אין הבחנה ממשית ולפחות בתנאי העבודה, באמת הבסיסיים, שלהן לתת להן את המינימום הזה.
<עירית ליבנה: אני מבקשת הערה אחת לגבי דבריה של חברת הכנסת גלאון.
<עירית ליבנה: למרות שיש כאן ארבעה שותפים לתקציב, משרד החינוך מעולם דואג להעביר את מלוא התקציב.
<עירית ליבנה: אחר כך לשבת באמת עם אנשי הכספים השונים, אין פגיעה, את זה לקחנו על עצמנו.
<עירית ליבנה: הרשות מקבלת ואנחנו מתחשבנים עם משרד הבריאות והאוצר כי זו חלוקה תקציבית.
זהבה גלאון: אני מקבלת את זה.
<רות תורג'מן: אני סייעת מאשדוד ואני בהתארגנות הסייעות הארצית.
<רות תורג'מן: אני אומרת בכל הוועדות ולא משנה, כל הסייעות באשר הן, משלבות, רפואיות, קבועות, סייעות אם – בכל פעם אנחנו מרגישות שאנחנו נופלות בין הכיסאות.
<רות תורג'מן: לא משנה לאן אנחנו פונות בין אם זה משרד החינוך "אתן לא שייכות לנו" ואם הולכים להסתדרות "מה אתן רוצות, אתן עובדות הרשות".
<רות תורג'מן: אם אנחנו פונות לרשות עוד פעם עושים לנו את המעגל.
<רות תורג'מן: אני רוצה לדעת בתור עובדת סייעת למי אני פונה.
<רות תורג'מן: אני שומעת 'מגיע לך זה, לא מגיע לך זה'.
<רות תורג'מן: הרשות הזאת קובעת כך והרשות השנייה אומרת 'לא, אני לא נותנת'.
<רות תורג'מן: סייעת מסכנה שהיא סייעת רפואית, גם מלווה, גם צמודה לילד, גם אין לה זמן להתפנות שנייה כי היא צריכה להיות צמודה לילד שחלילה לא יקרה לו דבר.
<רות תורג'מן: בכל מקום היא רצה אחריו, נמצאת אתו ומה היא מקבלת?
<רות תורג'מן: שישה ימים בשבוע היא עובדת.
עמרם מצנע: רויטל בבקשה.
<רויטל לן כהן: אני רוצה להוסיף משהו מנקודת המבט שלנו ההורים.
<רויטל לן כהן: שני דברים.
<רויטל לן כהן: אחת, אני מצטרפת כאן לאמירות שיש תחושה שכל הנושא של הסייעות נופל בין הכיסאות.
<רויטל לן כהן: זה מכניס גם אותנו למצוקה כי גם לנו אין עם מי לדבר.
<רויטל לן כהן: הילד שלי אחראי משרד החינוך, אבל כשאני פונה למשרד החינוך מפנים אותי לרשות המקומית, הרשות המקומית אומרת לי 'אני רק המעסיקה, לי אומרים רק מה לעשות'.
<רויטל לן כהן: עם ההסתדרות באמת מעולם לא הצלחנו להגיע לדבר.
<רויטל לן כהן: התוצאה לכך שנותנים להן רק 10 חודשים, אמרנו את זה גם לגבי הסייעות המשלבות וזה נכון לא פחות כאן.
<רויטל לן כהן: ברגע שהיא לא מקבלת את המשכורת בחודשים האלה אז הסיכוי שיישארו אנשים שכבר קיבלו הכשרה בתוך המערכת הוא סיכוי יותר נמוך.
<רויטל לן כהן: הסיכוי שבשנה הבאה ילווה את הילד הזה מישהו שמכיר אותו מתחילת השנה זה סיכוי מאוד נמוך.
<רויטל לן כהן: יוצא מכך, שבתחילת השנה מרבית הילדים הזקוקים לסייעת רפואית לא יכולים להתחיל את השנה בזמן, כי הם לא יכולים להתחיל בלי מישהו שיקבל הכשרה וידע ללוות אותם.
<רויטל לן כהן: יוצא, שעד שהם מקבלים את ההכשרה ועד שהם מספיק מיומנים הזמן חולף ובשנה אחרי זה שוב.
<רויטל לן כהן: את חלק מהילדים האלה צריך גם להכיר אותם כדי לדעת מתי מתחילים תסמינים של משהו על מנת למנוע היפו, היפר וכל מיני דברים.
<רויטל לן כהן: חייבים להתייחס אליהן בתור בעלות תפקיד שיש לו חשיבות ולא רק כמשהו שהוא בצד.
<רויטל לן כהן: (היו"ר זהבה גלאון)
<עירית ליבנה: כדי לתת מענה אנחנו מנסים כל הזמן לייעל את כל התהליכים של הבקשה והמועדים.
<עירית ליבנה: לקראת שנת הלימודים תשע"ו, כבר בראשון נודיע לרשויות, 'בינואר-פברואר רושמים את הילדים לגן לשלושת השנתונים ול-א' '.
<עירית ליבנה: כבר אז הם יוכלו להגיש בקשות כדי שנקדים את הדיונים.