GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קריאה: עבדו עלינו.
משולם נהרי: וכך הלכנו בהרגשה שבסופו של דבר תלל"ים ימשיכו ללוות את הפרויקט הזה.
משולם נהרי: וזה לא בשביל תלל"ים אלא זה בשביל הצרכנים.
משולם נהרי: כמה שזה חשוב להם, כמה שזו שאלה קיומית, ולא אחזור על הדברים שנאמרו פה, ויש עוד דברים קשים, שאנשים סובלים, וחייהם אינם חיים, ופה סך הכול גם להציל את הילד וגם לעזור למשפחה.
משולם נהרי: אני לא יודע מה קרה בחור השחור הזה, שמשרד החינוך נתן את ההרגשה שממשיכים, ועכשיו לא.
קריאה: הולכנו שולל.
משולם נהרי: גם אנחנו.
קריאה: אטימות של המערכת.
קריאה: סגירת חשבונות.
משולם נהרי: בנוסף, אחת הבעיות במכרזים היא שגוף בודד, ספק יחיד ניגש למכרז.
משולם נהרי: והיו הרבה מכרזים שביטלו אותם רק כי ספק אחד ניגש, כדי למנוע את החשד שמא המכרז נתפר למידותיו של אותו גוף.
משולם נהרי: טעות לחשוב שאי-אפשר לבטל מכרז.
משולם נהרי: אפשר.
משולם נהרי: אילו היו כמה ספקים, זה באמת בעייתי, אבל תמיד כשיש ספק אחד, מבקשים לתת הזדמנות נוספת כדי למנוע לזות שפתיים של מה נתפר לפי מידותיו.
<משה רוטמן: יישר כוח.
עמרם מצנע: עם כל הכבוד לחברי חבר הכנסת משולם נהרי ולתמיכה הציבורית שאתה מקבל- - -
קריאה: לא סתם.
עמרם מצנע: אבל גברתי הנכבדה, לא תמנעי ממני להגיד את מה שאני חושב.
קריאה: לא אעיז למנוע, אבל יש פה הרבה אנשים שחושבים שאחרת.
עמרם מצנע: אף אחד לא הולך שולל.
עמרם מצנע: בסיכום הדיון שעשינו, חבר הכנסת נהרי, ידענו שהמכרז תקף, ועסקנו בתיקונו ובהכנסת תיקונים שוב, שהיה באמת צורך לתקנם.
עמרם מצנע: אני הכנסתי בסיכום הדיון הזה את ההערה הקבועה שאני מכניס בדיונים האלה, שאני מבקש להתקדם בנושא הזה של נוהלי מכרז אחרים למשרד החינוך.
עמרם מצנע: זה לא היה דיון שבו אמרנו שהוא תקף גם לנושא הזה.
עמרם מצנע: לכן אף אחד לא הולך שולל.
עמרם מצנע: מי שישב והקשיב ובאמת ליווה את הדברים, היה ברור שהמכרז מתנהל.
עמרם מצנע: יוצא מחדש, מתוקן, מתנהל.
משולם נהרי: זו היתה ההרגשה.
משולם נהרי: בפירוש ביקשנו.
עמרם מצנע: חבר הכנסת נהרי, אני יודע מה ביקשת, ואני אתך בעניין הזה, אלא מאחר שאני רוצה לא רק לריבעם השומר אלא גם לאכול ענבים, ואני גם רוצה להביא למיצוי ולסיום דברים בפועל, אתה יודע כמוני – אין בעיה לרוץ עם חוק המכרזים שאני יזמתי.
עמרם מצנע: הוא יעלה לקריאה ראשונה, ייפול, כי משרד האוצר יפיל אותו, ואז נגיד: אנחנו נקבל מחיאות כפיים, כי עשינו את עבודתנו, ושום דבר לא השתנה.
עמרם מצנע: אני רק רוצה להעיר מנקודת המבט שלי.
עמרם מצנע: המכרז הזה הוא עובדה קיימת כל עוד סמכות משפטית לא תשנה את זה.
עמרם מצנע: אני גם מציע הצעה אישית: אם טובת הילדים בפנינו, לתת לזכיין החדש את מלוא הגיבוי, העזרה, התמיכה כדי שהוא באמת ידאג שאביאל ימשיך להיות קשור לאותה מורה, וכן הלאה.
עמרם מצנע: זו עצה אישית.
עמרם מצנע: אף אחד לא חייב לקבל אותה.
עמרם מצנע: לכן, כפי שגם אמרו חברי הכנסת גילאון וקארין, מה שאנחנו עכשיו צריכים לעשות כמערכת ציבורית שאכפת לה מהשירות לילדים ולמשפחות, זה לדאוג שהעברת המקל תהיה הכי יעילה שאפשר, וכמובן, לעמוד לשירותכם כדי לשכנע את משרד החינוך ואת משרד האוצר להגדיל את הסלים, את סלי השירות.
עמרם מצנע: כי 4 , 6, 7, 8, שעות שבועיות זה פסיק בים מול ילדים שמקבלים 36 ו-40 שעות.
קריאה: אתם אומרים שילדי חינוך רגיל זה בסדר- - -
עמרם מצנע: את פעם שלישית מפריעה באמצע, גברתי.
עמרם מצנע: את לא משיגה בזה כלום, כי אני לא יכול להקשיב.
קריאה: אני צריכה לשתוק?
עמרם מצנע: את לא צריכה לשתוק, אבל את צריכה לדבר כשתקבלי את רשות הדיבור.
עמרם מצנע: מינה גלעד, בבקשה.
<מינה גלעד: המורה של אביאל.
<ליאורה פלד: לא עבדה אף פעם בבית ספר.
<ליאורה פלד: רק התחנכה אצלנו.
קריאה: אז היא לא יכולה להמשיך.
<ליאורה פלד: עד שדאגתי לתיקון, אדוני היושב-ראש.
<ליאורה פלד: רק בזכות זה.
<ליאורה פלד: אבל למה זה נכתב מראש כך?
עמרם מצנע: ליאורה, עם כל הכבוד לך - משרד החינוך – מה את טוענת נגדו, ליאורה, על זה שהוא הקשיב ותיקן?
עמרם מצנע: הוא תיקן את זה, אנחנו התערבנו גם בזה, והמורה מינה להערכתי – אני לא יכול להתחייב בשם העמותה – אין שום סיבה שלא תמשיך לטפל באביאל.
<מינה גלעד: מכובדיי, קודם כל תודה רבה לחברי הכנסת, שהם אתנו במלוא הלב והנשמה.
<מינה גלעד: גם אנחנו עובדים מכל הלב והנשמה.
<מינה גלעד: כפי שנאמר, תלל"ים התחילה ב-1990 תוך ניסוי וטעייה תחת שרביטו של משרד החינוך ותמיכתו המלאה.
<מינה גלעד: אנחנו התקדמנו עם העמותה, עם ההנהלה המקסימה שלנו.
<מינה גלעד: הפכנו להיות מומחים בזכותה של ההנהלה, שמשקיעה בנו רבות.
<מינה גלעד: השקיעה, משקיעה ותשקיע בעתיד גם.
<מינה גלעד: גם בעתיד היא תשקיע בנו.
<מינה גלעד: הפכנו מומחים.
<מינה גלעד: כן.
<מינה גלעד: אנחנו צריכים להיות מומחים, כשאנחנו פועלים בעבודה כזאת עם נשמה, עם ילדים חולים שצריכים את המומחיות הזאת, כי קשה להם ללמוד למידה רגילה.
<מינה גלעד: מלבד נשמות טובות, שבאים לתת באהבה ובחום, אנחנו צריכים לתת ולדעת עם הרבה ניסיון שנצבר לנו, הרבה ידע והרבה רגישות, ואת המומחיות הזאת לטיפול בתלמיד המרותק הקנתה לנו תלל"ים במקצועיות ובהשקעה רבה של עשרות שנים.
<מינה גלעד: זו שנתי ה-23 בתלל"ים.
<מינה גלעד: הדבר הוא בלבי, בנפשי ובגופי, ולא רק בי אלא בכל משפחתי.
<מינה גלעד: יושב אתי כאן בעלי יונתן היקר, שהוא לצדי תומך, מביא, עוזר.
<מינה גלעד: כך גם ילדיי, ש"טיפחתי אותם", במירכאות.
<מינה גלעד: היום הם גדולים, אני גם סבתא.
<מינה גלעד: הם תמכו בי, כשאני מפקירה אותם, מגיעה בשעות לא שעות הביתה, נוסעת בדרכים, מסכנת את עצמי, ויושבת עם תלמידים במקלטים בהתרחש אירועים ביטחוניים, נוסעת בתנאי מזג אוויר קשים בגליל, אם זה שלג, אם זה גשם, אם זה ראות לקויה, אם זה בריונות בכבישים.
<מינה גלעד: אף אחד לא מבין באמת את מהלך עבודתנו מבוקר עד ערב.
<מינה גלעד: אף אחד לא מבין.
<מינה גלעד: לא משרד החינוך מבין את ההשקעה של תלל"ים בנו, ולא מבין את דרך פעילותנו, שלא לדבר על ההשקעה בתלמידים היקרים לנו מכול וכול.
<מינה גלעד: איך אנחנו יודעים שאנחנו מעולים?
<מינה גלעד: אני לא נותנת לעצמנו כאן טפיחות על השכם, אבל יודעים שאנחנו מעולים.
<מינה גלעד: בתי ספר חוזרים ומבקשים את תמיכת העמותה.
<מינה גלעד: הם מכירים בנו.
<מינה גלעד: הם יודעים לסמוך עלינו.
<מינה גלעד: יועצות בתי הספר מאושרות שיש להן לאן לפנות ועל מי לסמוך.
<מינה גלעד: הם פונים אליי מבוקר ועד ערב, ויודעים שאצלי אפשר לפנות גם ב-22:00: מינה, מה עושים?
<מינה גלעד: למי פונים?
<מינה גלעד: מה צריך לעשות?
<מינה גלעד: יתרה מזאת, לא רק בתי הספר; גם הורי התלמידים, שרואים מקרוב את עבודתנו, משתאים ומודים על התמיכה.
<מינה גלעד: אנחנו מוצפים במכתבי תמיכה חמים.
<מינה גלעד: הם מגלים אופטימיות ממה שאנחנו עושים.
<מינה גלעד: גם היום אני אופטימית, כי תלל"ים תמשיך, ורק תלל"ים עם כל הנשמה.
<מינה גלעד: תודה לכם חברי הכנסת, שאתם תומכים בנו.
<מינה גלעד: תודה על ההקשבה.
עמרם מצנע: שרונה.
<שרונה נמר: שלום לכולם.
<שרונה נמר: שמי שרונה נמר.
<שרונה נמר: הבן שלי תום מקבל תלל"ים מגיל 7.
<שרונה נמר: היום הוא בן 16.
<שרונה נמר: היציבות הכי-הכי גדולה שיש לו זו המורה שלו שיושבת פה מאחוריי, סיגל.
<שרונה נמר: תלל"ים בשבילנו, וחשוב לי לומר זאת למרות שאמרו את זה לפנינו, תלל"ים, המורה שנכנסת אלינו הביתה, היא חלק מהבית.
<שרונה נמר: היא חלק מהמשפחה.
<שרונה נמר: היא מלווה אותי, את בתי ואת בני.
<שרונה נמר: היא עושה משהו שאף אחד אחר לא עושה.
<שרונה נמר: לבוא אחרי כל כך הרבה שנים ולהכניס גוף אחד, ולהגיד שהגוף הזה ייתן את אותו מענה - זה אומר מענה רגשי, זה אומר מה זה להבין כשהילד שלי לא מוכן ללמוד, כי הוא לא יכול לשבת.
<שרונה נמר: כי קשה לו.
<שרונה נמר: הוא נחשב חינוך רגיל.
<שרונה נמר: אבל היא יושבת אתו, ומה שהיא נותנת לו ומה שהיא עושה אתו בסבלנות, הוא הגיע למצב שהוא כרגע עושה בגרויות, עם לקות ראייה קשה מאוד, לקות שמיעה, אפילפסיה מאוד קשה, עם לקות פיזית, עם גידול בראש.
<שרונה נמר: כל הקשיים שאתה רק מעלה על דעתך.
<שרונה נמר: אבל להגיע להישגים עם ילד כזה, זה רק מה שתלל"ים עשו, זה רק מה שהמורה שלו עשתה.
<שרונה נמר: אפשר לומר שהגוף הבא בתור אולי עוד עשר שנים ייתן את אותו מענה.
<שרונה נמר: היום זה לא יקרה.
עמרם מצנע: כמה שנים המורה סיגל עם הילד?
<שרונה נמר: שנה עשירית.
<שרונה נמר: ומה שהיא נותנת לנו עד היום- - -
עמרם מצנע: ואם סיגל תמשיך, הכול בסדר?
<שרונה נמר: לא, כי זה לא אותו שירות.
קריאה: אגב, אין לי תעודת הוראה.
עמרם מצנע: אני חוזר ואומר לכם: מטעים אתכם.
עמרם מצנע: אחד התיקונים במכרז מאפשר להכניס לעבודה את המורים עם הניסיון.
<ליאורה פלד: חייבים להיות אקדמאיים עם תעודת הוראה וניסיון.
עמרם מצנע: ליאורה, באמת, עם כל הכבוד לך, מורים שעובדים היום בתלל"ים ויש להם ניסיון, עומדים בקריטריונים.
<ליאורה פלד: ו/ או.
עמרם מצנע: אתם רוצים להתווכח עם עובדות – תתווכחו עם עובדות.
<ליאורה פלד: נירית אמרה במפורש למורים שהיו אצלה, שילמתי הרבה בשביל תעודת ההוראה הזאת.
<ליאורה פלד: מורים בלי תעודת הוראה לא ילמדו.
עמרם מצנע: חברים, תפסיקו עם הוויכוחים האלה.
עמרם מצנע: אני אומר לכם.
עמרם מצנע: משרד החינוך התחייב, ויש תיקון שמורים זה ו/ או, כפי שמנוסח במכרזים, זה מאפשר גם וגם.
עמרם מצנע: או זה או זה.
עמרם מצנע: ולכן, מורים בעלי ניסיון, וסיגל, אין שום סיבה בעולם, ואמרתי לכם כבר – אני בטוח שהזכיין החדש, יהיה לו עניין להמשיך להעסיק את אותם מורים ואנשי צוות.
עמרם מצנע: אנחנו, משרד החינוך יעשה את זה, אני בעצמי אפגש עם הגוף הזה כשהוא יוכרז רשמית, ואנחנו נעשה כל מאמץ כדי שבאמת תהיה המשכיות לגבי אותו קשר עם הילד או הילדה.
עמרם מצנע: ומי מפעיל את זה – זה משני.
<שרונה נמר: זה לא הכול.
<שרונה נמר: תלל"ים נתנו לנו מתגברים.
עמרם מצנע: אין תלל"ים.
עמרם מצנע: תלל"ים לא ניגש למכרז, נקודה.
<שרונה נמר: אני מבקשת פה שזה ימשיך – לא תלל"ים.
<שרונה נמר: אני מדברת פה על תנאים.
<שרונה נמר: ילדים מהחינוך הרגיל אמורים לקבל אותו שירות מבחינת השעות ומבחינת הסיוע כמו ילדים מהחינוך המיוחד.
עמרם מצנע: אני מסביר שוב: אין שינוי בהיקף השירות, ואנחנו נעמוד על זה שכך יהיה.
עמרם מצנע: טלי שוקרון.
<טל שוקרון: שלום.
<טל שוקרון: אני טלי.
<טל שוקרון: אני אמא של שני ילדים שחולים שמחלת סיסטיק פיברוזיס, שמקבלים שירות של תלל"ים.
<טל שוקרון: 100 ימים בשנה הם מאושפזים בבית חולים.
<טל שוקרון: אני רוצה שוב להדגיש את הנושא של התרומה של תלל"ים.
<טל שוקרון: כשמורים מגיעים אלינו הביתה, הילד מחכה בדלת, שהמורה תגיע, כי בשבילו היא נקודת אור.
<טל שוקרון: אותי לא מעניינים המכרזים.
<טל שוקרון: אני אמא שדואגת, ובאה לייצג את הילד שלי.
<טל שוקרון: אני מבקשת מכם לחשוב קודם כל על הילד.
<טל שוקרון: לא משנה מה המחלה.
<טל שוקרון: הוא רוצה ללמוד ולהיות כמו כולם.
<טל שוקרון: דיבר חבר הכנסת גילאון על אני הכי-הכי.
<טל שוקרון: זה לא פשוט לילד עם צרכים מיוחדים להיות כמו כולם.
<טל שוקרון: ואני חושבת שהמורים פה מיוחדים בצורה בלתי-רגילה.
<טל שוקרון: מגיע להם כפיים.
<טל שוקרון: פה מחאו כפיים לחבר הכנסת.
<טל שוקרון: אני חושבת שלמורים שנותנים את השירות מגיע המון קרדיט.
<טל שוקרון: צריך להילחם על המורים האלה.
<טל שוקרון: אני לא יודעת איך יקראו לזה, אבל צריך להילחם כדי שהילדים שלנו ירגישו שייכים.
<טל שוקרון: תודה רבה.
עמרם מצנע: עינת חורין.
<עינת חורין: שלום.
<עינת חורין: אני עינת.
<עינת חורין: אני מורה מחיפה בתלל"ים כבר ארבע שנים, שזה יחסית לא הרבה זמן.
<עינת חורין: הייתי חדשה, אבל הגעתי לעמותה ולגוף שידעו להכשיר אותי.
<עינת חורין: הגענו למקום שיש לו ניסיון.
<עינת חורין: לא הגעתי למקום חדש שקלט אותי בלי שאדע מה לעשות.
<עינת חורין: פעלתי בתוך עמותה ותיקה ומבוססת, ומשרד החינוך הקים אותה, ופתאום ביוני אני מגלה שמהיום למחר אני לא יודעת מה קורה.
<עינת חורין: כל הוודאות שלי בחיים נעלמה.
<עינת חורין: ואתה אומר לי עכשיו, אדוני היושב-ראש, שהמכרז היה תקין.
<עינת חורין: אני לא מצליחה – אני כאדם, כאזרחית במדינה וכמורה, אני לא מבינה, איך יכול להיות שמכרז יוצא ביוני לספטמבר, ואז הוא יוצא מתוקן, כשחצי מהדברים לא מתוקנים, וזה יוצא לדצמבר?
<עינת חורין: אני כרגע מקבלת תלמידים שאני צריכה לעבוד אתם, והתאריך של סיום העבודה שלי הוא 31 בדצמבר.
<עינת חורין: זה עוד חודשיים.
<עינת חורין: זה תלמידים שצריכים לגשת לבגרות.
<עינת חורין: אני יודעת שאני מתחילה אתם, ואני לא יודעת מה קורה עם זה הלאה.
<עינת חורין: אני לא מבינה הרבה משפטית, אבל זה לא מסתדר לי שמחליפים עמותה שמתפקדת 20 ומשהו שנה פתאום מהיום למחר.
<עינת חורין: איך יכול להיות שהעמותה עמדה בכל המכרזים במשך למעלה מעשרים שנה, והיתה שביעות רצון, ופתאום היא לא עומדת בתנאי הסף?
<עינת חורין: משהו פה לא סביר בעיניי.
<עינת חורין: זה ממש ברמה שמשרד החינוך נתן ומשרד החינוך לקח.
<עינת חורין: הקים את העמותה, הכול היה בסדר, העמותה עמדה בתנאים לשביעות רצון ההורים וזכתה בפרסים, והכול היה תקין, ועכשיו פתאום התנאים השתנו בן ליל?
<עינת חורין: מה, התלמידים השתנו?
<עינת חורין: המחלות השתנו?
<עינת חורין: אני מנסה להבין מה השתנה פה בעצם.
<עינת חורין: בהצעת החוק שאתה הקפאת, וטרחתי לקרוא אותה, כתבתם בעצמכם שפרויקטים חינוכיים מקצועיים מובהקים, שהם בלבת העשייה החינוכית במשרד החינוך, החלה של חובת המכרזים עליהם עלולה לגרום לנזק חינוכי ארוך טווח בל ישוער ושאינו ניתן לתיקון, שהגופים האלה צברו ידע וניסיון שאין להם חלופה.
<עינת חורין: שלתת אותם למכרזים עלול להעביר אותם לידי תאגידים פרטיים או למטרות רווח שאין להם הניסיון, הידע המקצועי המצטבר ואנשי המקצוע.
<עינת חורין: ניסיון, ידע מקצועי מצטבר זה ואנשי המקצוע המנוסים אינם יכולים להופיע בתנאי המכרז.
<עינת חורין: כתבתם גם בהמשך שהחלה גורפת פה תעשה נזק בלתי-ניתן לתיקון, ואת כל הניסיון הזה שהעמותה צברה – לא רק אני אישית; גם מורים אחרים וגם ההנהלה - משרד החינוך בא וזורק לפח פתאום מהיום למחר.
<עינת חורין: אני לא מבינה מה קורה פה ואני לא מבינה איך זה יכול להיות.
<עינת חורין: אני רק מרגישה שמפריטים אותי עוד.
<עינת חורין: גיליתי רק לאחרונה, שמורים כמוני בתלל"ים קיבלו פעם את המשכורת ישירות ממשרד החינוך, אחר כך זה עבר דרך תלל"ים, ועכשיו אני מרגישה שזה עוד שלב בהפרטה, שבמקום לקלוט אותם חזרה למערכת זה רק הולך ונדחק החוצה.
<עינת חורין: זו התחושה שלי.
<עינת חורין: אני מרגישה שהצעת החוק שהיתה פה, שהיתה נכונה ויפה, מתייתרת, ורק ההפרטה מתעצמת.
<עינת חורין: לי אין שום ודאות באופק- לא לי, לא לתלמידים שלי.
<עינת חורין: זה המצב שאני מצרה עליו.
עמרם מצנע: ישעיהו.
<ישעיהו יחיאלי: אני מנהל תוכנית נעל"ה.
<ישעיהו יחיאלי: אנחנו הבאים בתור.
<ישעיהו יחיאלי: אני אסביר את זה מייד.
<ישעיהו יחיאלי: אני רואה בדיון הזה חזרה כללית לקראת הדיון על נעל"ה שיהיה – לא יודע מתי, תלוי בעיתוי המכרז.
<ישעיהו יחיאלי: כמו שהיה הדיון על המכינות הקדם אקדמיות, לא אחד ולא שניים.
<ישעיהו יחיאלי: הכול מוביל אותו כיוון.
<ישעיהו יחיאלי: אני רוצה להתייחס, בהמשך לדברי חבר הכנסת נהרי- - -
עמרם מצנע: אגב, המכינות הקדם אקדמיות – זה הולך לעבור שינוי, שזה יעבוד ממשרד החינוך.
<ישעיהו יחיאלי: ברוך השם.
עמרם מצנע: אז יש התקדמות קטנה.
<ישעיהו יחיאלי: אבל באותה צורה עמותה שעסקה בזה עשרות שנים, שהוקמה על-ידי משרד החינוך, נזרקה לפח, ואנשים לא עברו משום מקום לשום מקום, כי לזכיין החדש יש אנשים משלו, ויש חופש עיסוק, ואף אחד לא יכריח את המורים האלה, ללכת לעבוד אצל מישהו אחר, שלא יודעים מיהו ומהו, וכל המעטפת שניתנה להם – זה לא מורה הולך לתלמיד.
<ישעיהו יחיאלי: יש מעטפת, שהניסיון שלהם שווה למדינה מיליונים.
<ישעיהו יחיאלי: ופשוט אומרים: אין צורך, תודה רבה.
<ישעיהו יחיאלי: אני רוצה להזכיר בהמשך לדברי חבר הכנסת נהרי וגם של המורה הנכבדה.
<ישעיהו יחיאלי: היתה הצעה לתיקון החוק.
<ישעיהו יחיאלי: ההצעה נבלמה באמצעות תקנות שאמורות לתת תחליף.
עמרם מצנע: נהלים, לא תקנות.
<ישעיהו יחיאלי: נהלים.
<ישעיהו יחיאלי: והם ספק יחיד או מכרז סגור.
<ישעיהו יחיאלי: מי יותר מתלל"ים, אחרי כל מה ששמעתם פה, יותר מתאים לספק יחיד - אני לא מכיר.
<ישעיהו יחיאלי: והם הלכו למכרז פתוח.
<ישעיהו יחיאלי: ולמזל כולנו, לא קרה מה שמישהו פה הזכיר.
<ישעיהו יחיאלי: איך אפילו אתה היושב-ראש היית יושב פה עכשיו מול חברה מסחרית שהולכת להרוויח על גבם של הילדים החולים האלה כמו חברות מסחריות שמרוויחות על גבם של הילדים הבריאים, עיין ערך שירותי הבריאות לתלמיד וכל הפארסה שקרתה שם.
<ישעיהו יחיאלי: אני רוצה לחזור ברשותך לנעל"ה.
<ישעיהו יחיאלי: אפשר היה למנוע את המכרז הזה באמצעות הכרזה עליהם כספק יחיד.
<ישעיהו יחיאלי: זה לא נעשה.
<ישעיהו יחיאלי: אפשר להכריז עלינו כספק יחיד.
<ישעיהו יחיאלי: זה לא נעשה, למה - כי פרסמו קול קורא.
<ישעיהו יחיאלי: באה עמותה מאיזשהו מקום, ואמרה: גם אנחנו יכולים.
<ישעיהו יחיאלי: פה אני רוצה להעיר הערה, ואני אומר את זה לך כיושב-ראש ועדת חינוך ותרבות, הערה לארגונים חברתיים שלא למטרת רווח.
<ישעיהו יחיאלי: מה זה הרעב הזה, להיכנס לשדה של אחר, ולומר: גם אני יכול?
<ישעיהו יחיאלי: מאיפה זה בא?
<ישעיהו יחיאלי: האם ארגונים חברתיים מתחרים זה בזה?
<ישעיהו יחיאלי: כשזה הפועל מול ביתר – הגיוני, זה תחרות ספורט.
<ישעיהו יחיאלי: אבל אני מכיר היטב את קדימה מדע.
<ישעיהו יחיאלי: אני אומר לכם, אנשי תלל"ים – נפלתם הכי פחות גרוע שאפשר.
<ישעיהו יחיאלי: ידיים טובות.
<ישעיהו יחיאלי: אין להם מושג על מה מדברים פה.
<ישעיהו יחיאלי: הם גם לא באו לדיון, כי אף אחד לא הזמין אותם.
<ישעיהו יחיאלי: זה בסדר.
<ישעיהו יחיאלי: אין לי טענה.
<ישעיהו יחיאלי: אני חוזר לענייניי.
<ישעיהו יחיאלי: אנחנו עברנו את זה בשנת 1994.
<ישעיהו יחיאלי: סגרו אותנו.
<ישעיהו יחיאלי: אף אחד מאתנו לא נקלט אצל המעביד החדש.
<ישעיהו יחיאלי: אבל אז היה לנו ניסיון שנתיים.
<ישעיהו יחיאלי: עכשיו יש לנו ניסיון כבר ניסיון 22, והכול אותו דבר, למה - כי יש עגל שאותו עובדים – עגל המכרזים.
<ישעיהו יחיאלי: והאנשים החשובים ממשרד החינוך, שאיני מכיר אותם, אני מתאר לעצמי מה בלב שלהם אחרי כל מה שהם שמעו פה.
<ישעיהו יחיאלי: אני לא מאמין שהם ישנים בלילה.
<שרונה נמר: ישנים מצוין.
<ישעיהו יחיאלי: תנו לי לדבר.
<ישעיהו יחיאלי: חברים, היתה אפשרות לתקן את כל העניין הזה.
<ישעיהו יחיאלי: אז יכול להיות שבתלל"ים זה מעשה עשוי.
<ישעיהו יחיאלי: לבי עם אנשי תלל"ים.
<ישעיהו יחיאלי: אמרתי את זה לא פעם אחת כאן.
<ישעיהו יחיאלי: לוח הזמנים לנעל"ה הוא כדלקמן.
<ישעיהו יחיאלי: ב-22 בספטמבר חתמה החשבת הכללית על פטור עבורנו לתשע"ה, בתנאי שתוך עשרה ימים יפורסם מכרז חדש, לקראת תשע"ו.
<ישעיהו יחיאלי: הזכיין ייקבע עד 1 בינואר, ושמונה חודשים יעבדו שני ארגונים ביחד.
<ישעיהו יחיאלי: לזה יש כסף.
<ישעיהו יחיאלי: ישלמו פעמיים על אותו דבר.
<ישעיהו יחיאלי: זה מה שכתוב.
<ישעיהו יחיאלי: לחשוב שאם חלילה יהיה מכרז, ואם חלילה מישהו יבוא נגדנו ואנחנו נצטרך להחליט אם אנחנו מתמודדים או לא, הם קבעו תקדים.
<ישעיהו יחיאלי: גם אנחנו נצטרך לחשוב אם אנחנו כן או לא.
<ישעיהו יחיאלי: ואם כן, ואם נפסיד, מישהו מאתנו יישאר כדי לראות את כל הדבר הזה?
<ישעיהו יחיאלי: וכל הקטסטרופה שהולכת לקרות פה תוך חודשיים עם תלל"ים תקרה אצלנו אותו דבר.
<ישעיהו יחיאלי: לכן ניתן לעצור את העגל הזה במרוצתו.
עמרם מצנע: אילנה.
אילנה כהן: שמי אילנה כהן, בת מושב עין ורד, ואני בשני כובעים: אחד, פנסיונרית של משרד החינוך שלושים שנה בחטיבת רימון רעננה; והשני, תואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן.
אילנה כהן: לאחר כל מה ששמעתי פה, אני כאילו עושה מעין סיכום, כמו בחדר מורים, כי גם במסגרת עבודתי בחדר מורים עסקתי בניהול.
אילנה כהן: חברים, יש מכרז.
אילנה כהן: לכן אני חושבת שחברה זו או אחרת, למרות הגיבוי הגדול לתלל"ים, הדבר החשוב לנגד עיניה יהיה טובת הילד.
אילנה כהן: אני חוברת בדעתי ליושב-ראש עמרם מצנע באומרו שהעברת המקל תהיה הכי יעילה שאפשר לטובת הילד.
אילנה כהן: בעזרת השם, אולי יגדילו את השעות של סל החינוך למען הילדים האלה ולמען הילדים בכלל.
עמרם מצנע: סיימנו את החלק הזה.
עמרם מצנע: אתן אחר כך מקום לנושא שהעליתם, למרות שזו לא היתה הכוונה, אבל לא הטרחנו אתכם לשווא.
<אילן שי: רצינו להגיב על כמה דברים שנאמרו פה.
עמרם מצנע: אבל בקיצור בבקשה.
<אילן שי: ראשית, משרד החינוך חייב לפעול בהתאם להוראות החוק.
<אילן שי: קיימת חובת מכרזים שמוטלת על משרד החינוך.
<אילן שי: משרד החינוך חייב לפעול בהתאם לחוק ותקנותיו.
<אילן שי: נשמעו פה הרבה טענות לגבי ספק יחיד.
<אילן שי: אפשר לתת פטור לספק יחיד כאשר קיימים תנאים שבהם יש ספק אחד.
<אילן שי: כרגע בעקבות המכרז ודאי שאנחנו יכולים לומר שיש העמותה שנותנת את השירות היום, ויש העמותה שניגשה למכרז ועמדה בתנאים שלו.
<אילן שי: האפשרות לומר שיש פטור של ספק יחיד לא קיימת.
<אילן שי: מבחינת טענות שנשמעו לגבי תנאים במכרז, וזה נקבע בפסיקה של בתי המשפט מספר רב של פעמים, המועד לטעון כנגד הוראות במכרז הוא לפני מועד הגשת ההצעות.
<אילן שי: המועד הזה חלף.
<אילן שי: האפשרות לטעון טענות כאלה היום, לא קיימת.
משולם נהרי: כבר ביטלו מכרזים במשרד החינוך.
עמרם מצנע: אפשר לבטל, אם המכרז לא עומד בתנאים.
<אילן שי: תלל"ים לא הגישה הצעה, אבל עד כמה שנמסר לי, עד כמה שמשרד החינוך יכול לומר ברמה הכללית, ומבלי שהוגשה הצעה ונבחנה, משרד החינוך סבור שתלל"ים יכלה לעמוד בתנאי הסף שנקבעו במכרז.
<ליאורה פלד: אין לה מטפלים פרא-רפואיים.
<ליאורה פלד: היא עוסקת רק בהוראה.
<ליאורה פלד: לא עוסקת בטיפולים רפואיים.
<ליאורה פלד: זה נאמר.
<ליאורה פלד: ידעו את זה.
<ליאורה פלד: הגב' נירית גולוב ידעה זאת.
<אילן שי: נמסר לי גם שהוצעה אפשרות לתלל"ים להאריך את ההתקשרות עד סוף השנה, ותלל"ים דחתה את האפשרות הזאת.
<ליאורה פלד: קודם כל, תלל"ים היא זאת שהציעה למשרד החינוך, בשביל להוציא אותו מהברוך, לעבוד מספטמבר עד דצמבר.
<ליאורה פלד: זה אנחנו הצענו, לא פנו אלינו.
<ליאורה פלד: תלל"ים עובדת עם אותם מורים ארבע שנים, כאשר היא משלמת כבר ביטוח לאומי יותר גבוה, שאין לה פיצוי על זה, כי קרו דברים בארבע שנים, מעבר למה שאנחנו מקבלים.
<ליאורה פלד: עוד רגע היום כבר נושא של קרן השתלמות תהיה חובה – אין לנו את זה.
<ליאורה פלד: הוצאות נוספות – למורים מגיעה העלאה בשכר.
<ליאורה פלד: הייתי מוכנה.
<ליאורה פלד: דברו אתי על התנאים של המורים.
עמרם מצנע: ליאורה, את עוסקת בהיסטוריה עכשיו.
עמרם מצנע: ההיסטוריה חשובה.
<ליאורה פלד: אני מסכימה אתך.
קריאה: התנהלות מאוד מוזרה.
<ליאורה פלד: כן, של משרד החינוך מולנו.
<ליאורה פלד: לא קראו לנו, לא דיברו אתנו, וזה מאוד-מאוד מצער אחרי 24 שנים.
קריאה: סליחה, זה לא גזירה משמיים- - -
עמרם מצנע: חברות וחברים.
<נירית גולוב: שמי נירית גולוב, מהאגף לחינוך מיוחד.
<נירית גולוב: על-מנת להוביל את המהלך של מעבר בין ספק שירות אחד לספק שני אנחנו כבר התחלנו להיערך, עוד לפני שפרסמו את הנושא של הספק שנבחר.
<נירית גולוב: נפגשנו בשבוע שעבר עם חלק מההורים שיושבים פה כדי לבדוק יחד אתם אילו דברים חשוב להם שיקרו ויתממשו במעבר שבין הספק האחד לספק השני, אם יהיה.
<נירית גולוב: רשמנו את כל הדברים.
<נירית גולוב: המורים, חלקם היו אתנו.
<נירית גולוב: ביקשנו את האמון שלהם על כך שאנחנו קמים בבוקר ועושים את כל המאמץ כדי שכך הדברים יקרו, כדי שלא תיפגע התוכנית של הילדים, על-מנת שמרב המורים שיסכימו להמשיך לעבוד עם הילדים, יוכלו להמשיך לעבוד עם הילדים.
<נירית גולוב: אנחנו מקימים באגף לחינוך מיוחד צוות שיוביל את המעבר שבין ספק אחד לספק השני.
<נירית גולוב: הוספנו אנשי צוות כדי שיהיו אנשים לשירותו של הספק החדש לביסוס והבנה מעמיקה יותר של אופן השירות שהוא אמור לתת לילדים האלה.
<נירית גולוב: אנחנו נעבוד בשיתוף פעולה עם ההורים, במיוחד במקרים היותר מורכבים, להלן המקרה שעירית העלתה.
קריאה: זה לא מיותר?
קריאה: כל זה כבר קיים בתלל"ים.
קריאה: איזה בזבוז.
קריאה: אני לא מבין את ההתנהגות שלך.
עמרם מצנע: חברים, אני רוצה לומר לכם כמה דברים.
עמרם מצנע: אל"ף, גם לי, גם לחבריי לוועדה חברי הכנסת וגם לאנשי משרד החינוך, שאני מכיר אותם מהעבודה המשותפת לאורך כמעט השנתיים האחרונות, נושא טובת הילד עומד בראש סדר העדיפות וסדר-היום.
עמרם מצנע: גם אם לא תמיד מקבלים את כל מה שחושב שמגיע לו והוא צריך.
עמרם מצנע: מי שלא עסק מעולם בצורך לקבוע סדרי עדיפויות, לעמוד בכללים ובחוקים, לא מבין מהו מעשה ומהו תהליך.
עמרם מצנע: ושוב, אנחנו נמשיך להיות קשובים, ונמשיך ללוות את משרד החינוך ואת הזכיין החדש עם כניסתו, ונשמח מאוד לקיים דיוני מעקב, לוודא שבאמת כל הדברים שעלו פה ועולים פה אכן ימומשו.
עמרם מצנע: כפי שאתם יודעים, הדרך מכאן, ממרומי הפירמידה, עד לחדר הבית שבו מלמדים, היא ארוכה.
עמרם מצנע: דבר שני, עלה פה כל נושא המכרזים.
עמרם מצנע: אני לא צריך לשכנע אתכם.
עמרם מצנע: אני חושב, ואגב, שר החינוך לא חושב אחרת, שחוק המכרזים במתכונתו הנוכחית לא מתאים לחלק לא קטן מהשירותים שבמשרד החינוך היו פעם חלק ממשרד החינוך, הופרטו לאורך השנים, וגם לא כולם זה שלילי.
עמרם מצנע: יש דברים שאין סיבה שמערכת ממשלתית תעסוק בזה.
עמרם מצנע: יש צורך בהחלט לבצע לתיקון.
עמרם מצנע: אבל אני לא כותב חוק בשביל שיגיע, אני אמחא כפיים, והחוק יוסר מסדר-היום כי יש לו מתנגדים בממשלה.
עמרם מצנע: לכן הסכמתי לתקופת ניסיון של נהלים שיאפשרו באמת תפישה אחרת.
עמרם מצנע: הנהלים נכנסו לתוקף רק לאחרונה.
עמרם מצנע: הם לא תפסו לגבי המכרז הזה.
עמרם מצנע: אני מקווה, ישעיהו, ואני לא מתכוון להרפות, שלגבי התוכנית שלכם אכן הנוהל החדש יהיה, אבל זה לא אומר שאין מכרז.
עמרם מצנע: זה רק אומר שהוא סגור, והוא מאפשר רק לחברות שלא למטרות רווח, לגשת.
עמרם מצנע: אם זה לא יעבוד, נחדש את הדיונים על חוק המכרזים, וננסה לשכנע לתקן את זה.
עמרם מצנע: במקרה הזה של השירות החינוכי בבתים של ילדים חולים, זה סגור.
עמרם מצנע: המכרז נגמר, יש זכיין, היה תהליך שהתחיל לא טוב, אבל משרד החינוך בהנהלתו החדשה, שהסכים לפתוח, לעצור ולהקפיא ולתקן את הדרוש לפי דעת משרד החינוך.
עמרם מצנע: לא כל מי שחושב שצריך לתקן, משרד החינוך מקבל.
עמרם מצנע: לכן הפעולה הזאת הסתיימה.
עמרם מצנע: אני חוזר על מה שהצעתי – לא להמשיך להילחם בדבר שלא ניתן היום לשינוי.
עמרם מצנע: שוב, תהליכים משפטיים – אני לא מציע ללכת לשם.
עמרם מצנע: זה יכניס את המערכת לסחרור, שמי שייפגע זה הילדים, והאי-ודאות, וכל מה שקשור בכך.
עמרם מצנע: לכן צריך לאפשר לזכיין החדש, לתת לו את כל הגיבוי, את כל הסיוע וכל הרצון הטוב כדי שלא ייכשל אלא יצליח.
עמרם מצנע: דבר שלישי, אני מבקש ממשרד החינוך, ולדעתי זו בקשה סבירה ואין סיבה שהזכיין החדש לא ייענה לה – לשנת הלימודים הנוכחית שכבר התחילה, לא להחליף מורים.
עמרם מצנע: עשינו את זה במכרז אחר.
עמרם מצנע: אני גם אדבר אתו.
עמרם מצנע: אין סיבה שלא יסכים לזה, להיכנס לנעליים הללו עם אותם מורים וסגל.
עמרם מצנע: אם הוא ירצה להחליף בהמשך זו זכותו, אי-אפשר למנוע את זה.
עמרם מצנע: לשנת הלימודים הנוכחית שכבר התחילה ורצה, לא להחליף מורים.
עמרם מצנע: נקודה שלוש ואחרונה, שוב אני אומר, החלק החשוב היום מבחינתנו הוא המעקב על העברת המקל בצורה מסודרת.
עמרם מצנע: גם אני מבין יותר טוב בעקבות כל הדיונים והדברים שאמרתם כמובן, את החשיבות העצומה של הקשר בין הילד למורה.
עמרם מצנע: גם אני מבין את זה, ומקווה מאוד שלא יהיו פה יותר מדי תקלות.
עמרם מצנע: גם מורים שמלמדים ילד, מתחלפים אחרי שנתיים, שלוש, 10, 15.
עמרם מצנע: זה משבר בפני עצמו.
עמרם מצנע: לכן בואו נסתכל על הדברים בצורה קצת יותר רציונלית ואמתית.
<רחלי אברמזון: אדוני היושב-ראש, למשפט סיום, ליאורה, אנחנו יוצאים לדרך חדשה, עם אוזן קשובה ועם לב פתוח לכל מה שעלה כאן בדיון, ויחד עם זה אני רוצה לומר תודה ולהביע הערכה גדולה על הדרך שהלכנו יחד, ועל מה שיהיה אני מקווה רק לטוב.
<רחלי אברמזון: תודה לכם.
<נטע לוי: תודה רבה.
<נטע לוי: הנושא של סייעות רפואיות – כבר היה דיון אחד שבו זה הושמט, וגם הפעם זה כמעט הושמט.
<נטע לוי: אמנם אני יודעת שהוועדה מאוד אוהדת את הנושא, אז אני לא חושדת, אבל אני חושבת שזה מסמל את מה שקורה לסייעות הרפואיות.
<נטע לוי: אני מדברת על הסייעות הרפואיות בחינוך הרגיל כרגע, שהן פשוט נופלות בין כל הכיסאות, וכל הגורמים האחראיים עליהן מכל כיוון.
עמרם מצנע: גם אני כבר קצת מבולבל מכל הסייעות למיניהן, אז בבקשה תסבירי.