GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: תשע"ג הייתה השנה הראשונה שזה הופעל?
עמרם מצנע: וגם שם זה הופעל באשכול סוציו-אקונומי 3-1 ובירושלים חינם?
<חיים הלפרין: ירושלים בהשתתפות, ו-3-1 חינם.
עמרם מצנע: מהם היישובים ב-3-1?
<חיים הלפרין: 81 רשויות נמצאות באשכול3-1, והיישובים שכולנו מכירים שבאופן כללי הם יותר חלשים.
עמרם מצנע: כמה מהמגזר הערבי?
<חיים הלפרין: הרוב מהמגזר הערבי, חלקם מהמגזר החרדי, חלקם - - -
עמרם מצנע: אני אשאל אותך אחרת: כמה יישובים יהודיים וחילונים יש?
יעקב אשר: נתיבות, אופקים, חצור.
אחמד טיבי: היישובים היהודיים שנמצאים ברשימה נפגעים נזק קולטרלי.
אחמד טיבי: הפגיעה העיקרית היא ברשימה הארוכה - -
עמרם מצנע: לא סתם שאלתי - -
מסעוד גנאים: רק הערה – עבדאללה ח'טיב לא הוזמן.
עמרם מצנע: הוא הוזמן.
עמרם מצנע: אנחנו מזמינים את משרד החינוך.
עמרם מצנע: משרד החינוך דווקא התייצבו כאן בהרכב מלא.
עמרם מצנע: מישהו רוצה להעיר משהו על העובדות?
<טובה תהילה לכטנשטיין: אני אמא לילדים במערכת.
<טובה תהילה לכטנשטיין: הייתי אמא כבר כשמשרד הכלכלה התחיל את התכנית, ואני רוצה לציין שבמשרד הכלכלה לא היו מעולם שום קשיים – לא בתאריך פתיחת שנת הלימודים ולא באופן ההפעלה.
<טובה תהילה לכטנשטיין: מאז שהדבר עבר לטיפולו של משרד החינוך – וזה בכלל לא קשור ל"צוק איתן" – מעולם משרד החינוך לא טיפל בבעיה כמו שהוא היה אמור לטפל בה.
<טובה תהילה לכטנשטיין: שנה אחת לא הייתה לנו שנה נורמלית.
עמרם מצנע: סך הכול התכנית עבדה שנתיים.
<טובה תהילה לכטנשטיין: זאת השנה השלישית.
עמרם מצנע: במשרד הכלכלה זאת תכנית מסובסדת.
עמרם מצנע: לא מממנים את כל העלות.
<טובה תהילה לכטנשטיין: נכון.
עמרם מצנע: בואו נגיד גם את הדברים החיוביים.
<טובה תהילה לכטנשטיין: השאלה היא איפה ההורים בנושא?
<טובה תהילה לכטנשטיין: כי אולי ההורים מוכנים להמשיך שמשרד הכלכלה יסבסד ומוכנים לשלם.
<קריאה: מה שנכון לירושלים לא נכון למקומות אחרים.
<קריאה: אל תערבבו.
<טובה תהילה לכטנשטיין: לא, לא.
עמרם מצנע: האם יש מישהו שרוצה להעיר עוד?
ישראל אייכלר: יש עובדה נוספת שבירושלים זה מסובסד כמו - - -
עמרם מצנע: אריאל אמר.
עמרם מצנע: בירושלים זה גם פועל בזכותה של עיריית ירושלים.
עמרם מצנע: גם את זה צריך לומר.
יעקב אשר: ובזכותם של ההורים שמשלמים הרבה יותר ממה שאפשר במקום אחר.
עמרם מצנע: אני רוצה להתייחס לנתונים ולעובדות כדי שאחר כך נוכל להיכנס לדיון.
<ישראל אליסף: אני מארגון ההורים בירושלים.
<ישראל אליסף: אני מתחבר למה שתהילה אמרה קודם.
<ישראל אליסף: יכול להיות שהשנה זה לא נפתח בגלל הקיצוץ בעקבות "צוק איתן".
<ישראל אליסף: אבל כבר שלוש שנים זה מגמגם.
<ישראל אליסף: אנחנו הורים עובדים.
<ישראל אליסף: הדרישה שלכם בצהרוני ציל"ה שזה יהיה להורים עובדים, וההורים העובדים במשך כל החופש הגדול צריכים להתעסק ולחשוב מה יהיה בספטמבר – יהיה צהרון או לא יהיה צהרון?
<ישראל אליסף: זה מצב לא הגיוני.
<ישראל אליסף: בתמ"ת זה לא היה.
<ישראל אליסף: אני בכלל לא נכנס לשאלה אם התמ"ת פחות טוב או יותר טוב, אבל הסיטואציה הזאת שהורים נמצאים באי ודאות היא לא לעניין.
<ישראל אליסף: פה בירושלים אנחנו צריכים להגיד תודה רבה כי היא הוחרגה, והיא נכנסה מכיוון שאנחנו משלמים מראש ולא מקבלים חינם.
<ישראל אליסף: אבל גם אנחנו היינו באי ודאות עד מאוד סמוך ל-1 בספטמבר.
<ישראל אליסף: זה לא מצב הגיוני.
<ישראל אליסף: לכן להסתמך רק על כך שזה בעקבות "צוק איתן" זה לא מדויק.
עמרם מצנע: חבר הכנסת יעקב אשר, מיוזמי הדיון, בבקשה.
יעקב אשר: אני קודם כול רוצה להודות ליושב-ראש על היענותו לבקשתי ולבקשת חברי כנסת נוספים: שמעון אוחיון וחיליק בר וארגוני ההורים לקיים את הישיבה בפגרה.
יעקב אשר: הנושא של הצהרונים הוא חלק מדוח ועדת טרכטנברג.
יעקב אשר: הדוח הזה דיבר על כך שהצהרונים גם ילכו לאשכולות נוספים.
יעקב אשר: כלומר השנה היו אמורים להתחיל אשכולות 6-4.
יעקב אשר: התחילו אשכולות 3-1, וכמו שאמרו קודם גררו רגליים לכל אורך הדרך בעניין הזה.
יעקב אשר: גם בשנה שעברה זה נפתח באיחור רב.
יעקב אשר: צריך לומר שבשנה שעברה בהחלטה של הרגע האחרון השר החליט לא לבטל את זה, להמשיך את זה באותה מתכונת.
יעקב אשר: עכשיו מנסים להדביק את זה ל"צוק איתן".
יעקב אשר: גרירת הרגליים התחילה עוד לפני שמישהו ידע שיש מנהרות בעזה.
עמרם מצנע: בוא לא ניכנס לוויכוח מה ידעו על המנהרות.
יעקב אשר: יש דבר שגם לפוליטיקה יש גבול.
יעקב אשר: בהמלצות מדברים על שני דברים: א', בשכבה הסוציו-אקונומית הכי נמוכה יש צורך שהילדים יישארו במסגרת ולא יסתובבו ברחובות, ולא יגיעו במקומות מסוימים לפשיעה ולדברים לא טובים, ושתהיה להם השלמה של חינוך בתוך בית הספר.
יעקב אשר: שנית, המלצות ועדת טרכטנברג היו כדי לעודד את התעסוקה במיוחד בציבור הערבי בקרב נשים ערביות ובקרב הציבור החרדי בתעסוקה בכלל.
יעקב אשר: מכירים כולם את האמרה של שר האוצר, אצלי האדם העובד הוא במרכז, אבל הדבר הראשון שמגיע לקיצוץ עוד לפני שהסתיים "צוק איתן" – כבר הבנו את רוחות המלחמה שאת זה הולכים לזרוק.
יעקב אשר: זה לא נגד חרדים ולא נגד ערבים – זה לא נגד אפילו; זאת אטימות דווקא מול החלשים, דווקא כלפי אותם אלה שצריכים את השקט הנפשי לצאת לעבודה, כדי לעודד אותם לצאת לעבודה שהם יודעים שהילדים מסודרים עד השעה 16:00.
עמרם מצנע: נועה ממשרד האוצר, בבקשה.
עמרם מצנע: כולם אומרים שאתם לא נותנים את הכסף.
<נועה היימן: אני רוצה לתקן כמה אי-דיוקים שהיו כאן קודם.
<נועה היימן: התכנית פועלת זה שנתיים באשכולות 3-1 בהתאם להמלצות ועדת טרכטנברג.
<נועה היימן: מודל ההפעלה של התכנית במשרד החינוך ומודל ההפעלה של התכנית במשרד הכלכלה שונים לחלוטין.
<נועה היימן: כשהתכנית הייתה במשרד הכלכלה כ-10,000 ילדים היו בשירות הזה.
<נועה היימן: משרד הכלכלה לא מפעיל צהרונים.
<נועה היימן: משרד הכלכלה נותן סבסוד לצהרונים פרטיים בעבור מי שעונה על קריטריונים כמו תעסוקה מעל מספר מסוים של שעות ועמידה במבחני הכנסה.
<נועה היימן: התכנית במשרד החינוך ניתנת באופן גלובלי ללא תלות במבחני תעסוקה ובמבחני הכנסה.
<נועה היימן: לכן מספר הילדים שזכאים לשירות גדול יותר, והניצול של התכנית הזאת רב יותר מאשר היה במשרד הכלכלה.
עמרם מצנע: כמה ילדים היו בתכנית הזאת?
<נועה היימן: כ-150,000 לעומת 10,000 ילדים שהיו בצהרונים כשהם סובסדו על-ידי משרד הכלכלה.
<נועה היימן: משרד החינוך מפעיל את הצהרונים במוסדות החינוך כהמשך לשנת הלימודים בגנים ובבתי הספר, ולכן לא מדובר על אותו מודל ולא נכון להשוות בין השניים.
<נועה היימן: המודל של משרד הכלכלה נתן להורים מעין ואוצ'ר שאיתו הם יכלו ללכת ולקבל החזר על צהרון פרטי שהם צרכו.
<איטה עטייא: את טועה.
<איטה עטייא: זה לא צהרון פרטי, זה צהרונים עם רישיונות.
<נועה היימן: צהרונים מפוקחים שעברו רישיונות.
<נועה היימן: סליחה.
<איטה עטייא: זה לא ואוצ'ר.
<נועה היימן: עלות התכנית היא כ-615 מיליון שקלים בשנה, ובעקבות מבצע "צוק איתן" עברה בממשלה החלטה לפני שלושה שבועות על הפחתה בתקציבי כלל המשרדים, בין היתר הפחתה בתקציב משרד החינוך.
<נועה היימן: משרד החינוך נדרש לחשוב מהם סדרי העדיפויות שלו ולקבוע בהתאם לכך כיצד הוא מתכנס לאותה החלטת ממשלה שעברה.
<נועה היימן: מתקיימים דיונים בינינו לבין משרד החינוך מה יהיו ההפחתות.
<נועה היימן: ההפחתות יהיו לפי סדרי העדיפות של משרד החינוך.
עמרם מצנע: האם אתם כבר יודעים מה יכיל הקיצוץ הזה של חצי מיליארד?
<נועה היימן: אנחנו נמצאים בדיונים על הנושא הזה בימים אלה.
<נועה היימן: אין לנו עדיין החלטה.
עמרם מצנע: למה דווקא את התכנית הזאת, היחידה מכל התכניות, עצרתם?
עמרם מצנע: הלוא התכנית הזאת הייתה אמורה להיכנס אוטומטית לשנת הלימודים, לפחות בהיקפים שהיו בשנת תשע"ד.
עמרם מצנע: למה התכנית הזאת היא היחידה שנשארה "בת-ערובה" להחלטה על הקיצוץ?
<נועה היימן: נושאי התכניות שיקוצצו הם לפי סדרי העדיפות של משרד החינוך.
<נועה היימן: זה לא סוד שאנחנו חושבים שהתכנית הזאת טובה ובעלת מטרות ראויות - -
יעקב אשר: לא הבנתי – חושבים שהיא טובה?
מסעוד גנאים: מי חושב?
מסעוד גנאים: משרד החינוך או משרד האוצר?
יעקב אשר: משרד האוצר.
<נועה היימן: אנחנו מבינים את הקשיים התקציביים של התקופה הנוכחית - -
עמרם מצנע: זאת אומרת אם משרד החינוך היה מחליט ב-1 בספטמבר להפעיל את הצהרונים כפי שהופעלו בתשע"ד אתם לא הייתם אומרים מילה.
<נועה היימן: אנחנו אומרים שיש קיצוץ, צריך להתכנס אליו.
<נועה היימן: משרד החינוך צריך לעשות את סדרי העדיפויות שלו את מה הוא עוצר.
עמרם מצנע: מבחינת משרד האוצר אילו משרד החינוך היה מחליט להפעיל את התכנית כתכניתה וסדרתה ב-1 בספטמבר אתם לא הייתם מרימים יד.
<נועה היימן: נושאי ההפחתה הם על-פי שיקול דעתו של משרד החינוך.
<נועה היימן: אנחנו לא קובעים להם איפה לקצץ, אלא מה יהיה גובה הקיצוץ.
<נועה היימן: גובה הקיצוץ הוא 480 מיליון.
<אריאל לוי: אני רוצה לתת גם לאיש התקציבים שלנו לדבר, אבל אני רוצה לתקן שני אי דיוקים.
<אריאל לוי: אנחנו נערכנו לפתיחה בזמן.
<אריאל לוי: שלא יהיה פה מישהו שיחשוב ש"צוק איתן" הייתה סיבה לרכוב על הזזה של התכנית, וזה היה רק תירוץ טוב.
<אריאל לוי: שנית, זה לא שלא תופעל התכנית.
<אריאל לוי: אנחנו מדברים פה על מודל הפעלה שונה.
<קריאה: למה דבר ראשון מבטלים משהו קיים?
עמרם מצנע: גברתי, לא קיבלת רשות דיבור.
<אריאל לוי: מודל ההפעלה יהיה שונה.
<אריאל לוי: אני אתן לדודי להתייחס קצת להיבטים התקציביים שלו.
<דודי מזרחי: אני רוצה להעמיד משהו על דיוקו, וזה גם נגזר ממה שנועה אמרה.
<דודי מזרחי: בעקבות המעבר ממשרד הכלכלה למשרד החינוך מדובר על תכנית שההיקף שלה גם במספר התלמידים וגם בתקציב גדל בעשרות מונים, והעלות התקציבית שלה נאמדת בכ-600 מיליון שקל.
<דודי מזרחי: היה כאן מבצע משמעותי שכולנו שותפים בו, ויש לו השפעות על כל תחומי החיים; החלטה על קיצוץ כזה בחודש ספטמבר – יש תחומים שאפשר לקצץ בהם, ויש תחומים שאי אפשר לקצץ בהם.
<דודי מזרחי: אנחנו מחויבים בראש ובראשונה לליבה של המערכת, הלחם והחמאה של כולנו – שעות הלימוד והדברים שמגיעים ישירות לתלמידים.
<דודי מזרחי: אנחנו גם לא ששים לקצץ במקום הזה, ומטבע הדברים תהיה לזה השפעה על שורה של תכניות, לא רק על הרכיב הזה.
<דודי מזרחי: את המתווה הספציפי אנחנו מדייקים ממש בימים אלה, ואני מקווה שנוכל לתת פירוט מה אנחנו הולכים לעשות כבר בימים הקרובים.
<דודי מזרחי: צריך להבין שאנחנו לא רוצים להגיע למצב של פגיעה בלחם ובחמאה של המערכת שזה שעות ההוראה, ואנחנו גם לא יכולים לעשות את זה הואיל ואנחנו נמצאים אחרי 31 במאי, ואי אפשר לקבל אחרי מועד זה החלטות שהמשמעות שלהן פיטורי מורים.
<דודי מזרחי: אנחנו גם לא רוצים להגיע לשם.
<דודי מזרחי: זה בסוף הלחם והחמאה של המערכת בכל המגזרים.
<דודי מזרחי: לכן זאת תכנית משמעותית, וגם לה יהיו השלכות.
<דודי מזרחי: לכן אנחנו פועלים כדי למזער ככל היותר את הפגיעה, ולהציג מודל הפעלה מאוזן שיוכל לפעול אחרי החגים.
<דודי מזרחי: אבל צריך להבין שהיה כאן קיצוץ.
<דודי מזרחי: אי אפשר להתנהל כאילו לא היה.
<דודי מזרחי: אנחנו מנסים לקבל את ההחלטה המאוזנת והשקולה ביותר.
עמרם מצנע: אני מבין, אריאל, שההחלטה היא שאחרי סוכות התכנית מופעלת.
<אריאל לוי: כן.
<אריאל לוי: אבל אנחנו לא בטוחים לגבי מודל ההפעלה.
<אריאל לוי: מודל ההפעלה תלוי בגודל הקיצוץ.
עמרם מצנע: השאלה המרכזית היא האם תהיה השתתפות הורים, ואם כן באיזו צורה.
עמרם מצנע: אבל התכנית מופעלת.
עמרם מצנע: רגע אחד, יעקב.
אורי מקלב: זה מוגבל ל-22 ילדים - -
עמרם מצנע: אני מבקש מחברי חברי הכנסת.
עמרם מצנע: אני מבין שבאתם היום בהרכב גדול ומלא - -
מסעוד גנאים: הנושא חשוב.
עמרם מצנע: כל אחד יקבל רשות דיבור.
עמרם מצנע: חיליק, רצית רק לשאול.
יחיאל חיליק בר: אני רוצה לשאול את משרד החינוך.
יחיאל חיליק בר: אני מבין את האילוצים התקציביים ואת הקיצוץ, ואמרנו שזה מאוזן.
יחיאל חיליק בר: אני לא מכיר עוד משרד שבקיצוץ המאוזן שלו עשה את מרבית הקיצוץ שהוא היה צריך לעשות מסעיף אחד של הצהרונים.
עמרם מצנע: הם עוד לא קיצצו.
עמרם מצנע: אין עדיין החלטה היכן לקצץ.
עמרם מצנע: מה שהם עשו זה לעצור את התכנית, זה כן.
עמרם מצנע: אבל הם לא קיצצו אותה.
יחיאל חיליק בר: - - - קיצוץ במקומות אחרים נוספים ופחות - -
עמרם מצנע: אני חושב שקיבלנו על כך תשובה מדודי שדיבר על כך שכל הכסף האחר הולך לליבת החינוך שזה שעות וכדומה.
עמרם מצנע: נועה, אני בכלל רוצה לומר שמי שרוצה לקצץ ב-2014 חצי מיליארד שקל במשרד החינוך כאשר נותרה שליש מהשנה – ספטמבר עד דצמבר – לא מבין על מה הוא מדבר.
עמרם מצנע: זה פשוט דבר שלא מסתדר מבחינת הפיזיקה.
<נועה היימן: אני רוצה להפריד בין ההפחתה ב-2014 לבין ההפחתה ל-2015 - -
עמרם מצנע: אני מדבר על 2014 עכשיו.
<נועה היימן: כמו בכל שנה נכון שתקציב משרד החינוך מורכב ברובו משכר מורים שקשה לאחר פתיחת שנת הלימודים לעשות אתו משהו.
<נועה היימן: יש עוד הרבה סעיפים בתקציב משרד החינוך.
<נועה היימן: נכון, הם לא שווים בגודלם לשכר המורים, אבל בתוך תקציב החינוך הם אולי שיעור נמוך, אבל הם הרבה מאוד כסף.
<נועה היימן: שום שקל שמופחת בתקציב החינוך הוא ללא מחירים וללא פגיעה.
<נועה היימן: אני לא חושבת שזה קל.
<נועה היימן: אף קיצוץ הוא לא קיצוץ קל, וכל קיצוץ בתקציב החינוך הוא קשה ופוגע במישהו.
<נועה היימן: אבל גם ב-2014 אף על פי שנשארה שליש שנה הרבה מאוד סעיפים שאפשר לקחת מהם ולא קשורים לשעות הוראה שאי אפשר לגעת בהם.
<נועה היימן: אני רגע מפרידה בין הדיון על הקיצוץ ל-2014 ששם, כמו בכל משרד, אפשר לראות איפה יש תת-ביצוע לעומת הדיון על 2015 שהוא דיון אחר לגמרי.
עמרם מצנע: נועה, בכוונה דיברתי על 2014 ולא על 2015 - -
<נועה היימן: אלה שני דיונים נפרדים לחלוטין.
<נועה היימן: זה לא נכון - - -
עמרם מצנע: קודם כול 2015 עוד לא התחילה.
עמרם מצנע: אז אנחנו מדברים פה על שנה שרצה.
עמרם מצנע: לדעתי, זאת הייתה שגיאה לעצור את התכנית הזאת.
עמרם מצנע: צריך היה להתחיל אותה ולדון בקיצוץ.
עמרם מצנע: הלוא יש סעיפים שעדיין בכלל לא נכנסו לתוקף.
עמרם מצנע: בדיון הזה זה יהיה פשוט לא יעיל אם נבזבז את רוב האנרגיות שלנו על מה שהיה, כי אי אפשר להחזיר את שלושת השבועות האלה של ספטמבר.
עמרם מצנע: אנחנו צריכים כרגע בעיקר לעסוק בשאלה איך אחרי החגים מוציאים את התכנית הזאת לדרך במיטבה.
מסעוד גנאים: הם חסכו עכשיו חודשיים.
אחמד טיבי: אני רוצה לשאול שתי שאלות, האחת למשרד החינוך: האם הוצגו הצעות אחרות, תכניות אחרות, פרויקטים אחרים לקיצוץ חוץ מציל"ה ומהן?
אחמד טיבי: ולמה הוחלט בסופו של דבר לבחור באופציה הזאת של התכנית הזאת כתכנית המתאימה ביותר לקיצוץ הזה?
אחמד טיבי: שנית, תכנית ציל"ה הייתה בעבר באחריות התמ"ת - -
<קריאות: לא ציל"ה.
<קריאות: הצהרונים.
אחמד טיבי: הצהרונים.
אחמד טיבי: אני תוהה ושואל אם זה היה נשאר שם – האם זה היה מקוצץ?
אחמד טיבי: השאלה היא גם פוליטית כי מדובר בשני אחים - -
יחיאל חיליק בר: בני ברית.
אחמד טיבי: האם התכנית הייתה מוגנת?
אחמד טיבי: מישהו אומר שהיא חשובה יותר.
אחמד טיבי: השאלה הראשונה היא אינפורמטיבית לוועדה כי אולי נוכל לעזור ולהצביע על משהו שאפשר לקצץ בו אף על פי שלדעתי, הקיצוץ במשרד החינוך הוא כולו נורא.
שמעון אוחיון: מה שמטריד אותי זה הנגישות הקלה לסוגיית הגיל הרך כשמדובר בקיצוץ.
שמעון אוחיון: לפי דעתי, יש כאן תפיסה שהיא בעיניי איננה נכונה.
שמעון אוחיון: לא רואים ולא חושבים על הגיל הרך.
שמעון אוחיון: בשבוע שעבר פורסם בעיתון "הארץ" שמשווה את ההשקעה בגיל הרך בין מדינות שונות בעולם.
עמרם מצנע: ההשוואה הזאת, תשים אותה במגרה כי היא דיברה על המציאות לפני גיל שלוש.
שמעון אוחיון: זה אותו דבר מבחינת התפיסה שמשרד החינוך עדיין לא הפנים, לצערי, שאם רוצים להשקיע בתשתיות, לעצב ולפתח יכולות וכישורים אצל ילד צריך להשקיע בו.
שמעון אוחיון: יש כאלה שאומרים 02.
שמעון אוחיון: אני מדבר על 06.
שמעון אוחיון: יש כאן גישה בלתי מקצועית, לזלזל בהשקעה בגיל הרך.
שמעון אוחיון: זה דבר אחד מבחינה מקצועית חינוכית.
שמעון אוחיון: דבר שני זה ההשלכה החברתית.
שמעון אוחיון: אנחנו רוצים לעודד זוגות צעירים לצאת לעבודה.
שמעון אוחיון: למה רק אשכול 3-1?
שמעון אוחיון: התפיסה של משרד החינוך היא שגויה, בעיניי - -
עמרם מצנע: שמעון, אתה מדבר על התקציב הכי גדול בארבע השנים האחרונות בנושא של גיל 3.
עמרם מצנע: בוא לא נשכח את זה.
עמרם מצנע: נכון שיש עיוותים גם ב - - -.
עמרם מצנע: לפחות ערב ראש השנה נסתכל גם על החלק המלא של הכוס, ונדון בחלקים החסרים.
עמרם מצנע: אבל להגיד שלא משקיעים בגיל הרך דווקא בשנים האלה?
שמעון אוחיון: אז אני לא רוצה להגיד שר זה או שר אחר.
שמעון אוחיון: אבל זה כאילו משתמע.
שמעון אוחיון: פתאום אחרי כל הגישה להוסיף לגיל הרך רואים את הקיצוץ הראשון של 170 מיליון שקלים שמורדים מפיצול כיתות א'-ב' שמטרתו ללמד חשבון וקרוא וכתוב.
שמעון אוחיון: זה מעיד על תפיסה לקויה.
שמעון אוחיון: אם מישהו תיקן בעניין הזה - - -
ישראל אייכלר: עוד שאלה מעשית: אם באמת למשרד החינוך יש תקציב קשיח, והוא לא יכול לקצץ אלא רק בסעיף הזה, האם הם מוכנים להחזיר את התכנית הזאת למשרד הכלכלה?
עמרם מצנע: לא כדאי.
עמרם מצנע: זה היקף הרבה יותר גדול של ילדים.
שמעון אוחיון: מדובר על 10,000 לעומת 150,000 תלמידים.
ישראל אייכלר: להעביר את כל האמהות - -
עמרם מצנע: אז יעשו לך מבחנים אם האימא באמת עובדת.
עמרם מצנע: זה מצמצם מ-10,000 ילדים ל-150,000.
עמרם מצנע: אני שמעתי על היוזמה הזאת.
עמרם מצנע: אני רוצה לתת זכות דיבור לראש עיריית בית-שמש, בבקשה.
משה אבוטבול: אני רוצה לדבר בשם מרכז השלטון המקומי שנתבקשתי לייצג אותו כראש עיר.
משה אבוטבול: הבעיה כאן מפריעה לנו מכמה זוויות והיבטים – ראשית בעניין אימהות עובדות.
משה אבוטבול: טיפחנו את הנושא הזה בעיר שלנו כשהקמנו מטה תעסוקה כדי לעודד נשים לצאת לעבוד.
משה אבוטבול: זה דבר מאוד טוב גם לבית.
משה אבוטבול: אנחנו מוצאים את עצמנו בחוסר תשובות לאותן אימהות שנאלצות לסיים את העבודה מוקדם או להפסיק לעבוד.
משה אבוטבול: זה דבר מאוד חמור לנו בתוך העיר.
משה אבוטבול: זה גם מביא לבטלה לילדים שמגיעים הביתה מוקדם, והם צריכים עוד תכניות.
משה אבוטבול: כמובן, גם הנשוא של הרשויות.
משה אבוטבול: אנחנו יודעים שחלק מההורים פטורים מארנונה או מקבלים הנחה בארנונה מכיוון שהם לא יוצאים לעבוד.
משה אבוטבול: ברגע שהם יוצאים לעבוד הם משלמים ארנונה בצורה מלאה או בסיסית, וגם את זה אנחנו מפסידים ברשויות, ולכן בעקיפין יש גם נזק לקופה בגלל היעדר התכנית הזאת.
משה אבוטבול: יש לנו בעיה אחרת – לא רק שסגרו את התכנית, אלא גם לא מאפשרים לנו לעשות את זה דרך משרד הכלכלה.
משה אבוטבול: לכן אנחנו יוצאים ניזוקים וקירחים מכאן ומכאן, וגם לזה צריך לתת את הדעת.
משה אבוטבול: שנית, הדברים שמשרד החינוך מציע לא מספיק ריאליים.
משה אבוטבול: מבקשים מאתנו לגבות 100 שקלים בתנאי שיש 22 תלמידים.
משה אבוטבול: זה לא קל.
משה אבוטבול: במשרד הכלכלה מבקשים רק עשרה תלמידים בממוצע אז יותר קל להשיג את זה.
משה אבוטבול: התנאים הם מאוד קשיים.
משה אבוטבול: גם עניין ארוחות המהדרין באותן ערים שזקוקות לזה.
מסעוד גנאים: כמה דורשים?
מסעוד גנאים: מה הסכום?
משה אבוטבול: נדרשים לגבות 300 שקלים מתלמידים בלי אוכל.
משה אבוטבול: כל מיני רעיונות כאלה שלנו הם מאוד זרים.
משה אבוטבול: אדרבה, אם למשרד החינוך יש תכנית טובה יותר שנוכל לעמוד בה אנחנו מוכנים לעשות את זה.
משה אבוטבול: אבל לא נשכח דבר אחד, ואני אומר את זה בהיבט אחר לגמרי: התכנית הזאת נוצרה לאור אותן תובנות שהיו באותן הפגנות שמר טרכטנברג הציע את זה לאחריהן.
משה אבוטבול: בוא נדבר פתוח – בדיור המדינה לא נחלה הצלחה מיוחד בעקבות אותו דוח.
משה אבוטבול: אז בחינוך לא?
משה אבוטבול: אז מה נשאר לנו מזה?
משה אבוטבול: הרי אנחנו לא רוצים שההמונים יחזרו לרחובות לאותם מראות לא נעימים.
משה אבוטבול: אז לפחות באותן נקודות טובות שמשרתות את המדינה, לתת מקורות תעסוקה כדי שאותן נשים תצאנה לעבוד כדי לפרנס את ביתן – בנושא הזה אני מצפה לפעולה.
משה אבוטבול: אני מדבר גם בשם מרכז השלטון המקומי וגם בשם יושב-ראש פורום הערים החרדיות.
משה אבוטבול: נמצאים פה אנשים יקרים מהרשויות הערביות שגם הם ניזוקים באותה מידה.
משה אבוטבול: לא חסרות רשויות מעורבות שגם נמצאות בזה.
משה אבוטבול: אני קורא למשרד החינוך לנסות למצוא מקורות אחרים לקיצוץ בתקציב.
משה אבוטבול: בואו נניח לאותן אימהות שימשיכו לעבוד.
משה אבוטבול: זה תורם הרבה למדינה, לרשויות וגם לאותם ילדים שאין להם תעסוקה.
מסעוד גנאים: תחילה מאוד רציתי שיהיו פה עבדאללה ח'טיב, האחראי על החינוך הערבי, וראשי רשויות ערביים משום שהקיצוץ הזה וביטול התכנית הוא מכה איומה בעיקר ליישובים הערביים כי רוב התכנית מופעלת ביישובים האחרים שזקוקים לתכנית כזאת.
<קריאה: והחרדים.
מסעוד גנאים: בסדר, לכולם.
מסעוד גנאים: אם התכנית הזאת תבוטל זאת טרגדיה, זה אסון לאנשים.
מסעוד גנאים: זאת מכה לחברה הערבית פעמיים, ובעיקר לנשים; פעם אחת למורות הערביות המובטלות שמצאו סוף-סוף הזדמנות לעבוד בתכנית כזאת וכן לנשים הערביות העובדות שסוף-סוף מצאו מסגרת, סידור אחר-הצהריים לילדים שלהן כדי שיוכלו לצאת לעבודה.
מסעוד גנאים: לפני שבאתי לכאן טלפנתי לכמה כפרים ערביים וערים ערביות ושאלתי כמה מועסקים ומועסקות.
מסעוד גנאים: למשל, במג'דל כרום מועסקים 130, בטמרה – 140; בסכנין, העיר שלי – יותר מ-150.
מסעוד גנאים: לאן ילכו אנשים כאלה?
מסעוד גנאים: סוף-סוף הם מצאו מקום עבודה, אז עכשיו תגיד להם שיש צמצום בתכנית שהיא הסמל של מדינת רווחה?
מסעוד גנאים: לפחות הישג של מחאה חברתית הייתה תכנית כזאת, והיום באים ומבטלים אותה?
מסעוד גנאים: בשנה שעברה דרשו לגבות מהתלמידים כ-50 שקל.
עמרם מצנע: בשנה שעברה לא דרשו.
עמרם מצנע: בשנה שעברה הייתה הבעיה של השכר.
מסעוד גנאים: הבעיה עכשיו היא שהאוצר אומר שאין להם כל בעיה שמשרד החינוך יתחיל ב-1 בספטמבר את התכנית, אבל הם אמרו להם, תשברו את הראש מאין להביא את הכסף.
מסעוד גנאים: אם הם דורשים 300 שקל, והרשויות התחייבו, והן רובן חלשות זה אומר שמבטלים את התכנית הזאת.
מסעוד גנאים: לכן שאלתי היא אם התכנית לא התחילה ב-1 בספטמבר אלא אמורה להתחיל ב-1 בנובמבר, ובחודשיים האלה האוצר חסך תקציבים, האם המטרה לצמצום לא הושגה בחודשיים האלה?
מסעוד גנאים: המגזר הערבי והחברה הערבית יקבל את המכה הגדולה אם תכנית כזאת תבוטל.
עמרם מצנע: איבתיסאם, בבקשה.
<מחאמיד איבתסאם: שלום לכולכם וחג שמח.
<מחאמיד איבתסאם: אני באתי היום רק לעניין הזה.
<מחאמיד איבתסאם: אני יועצת לענייני נשים בכפר פראדיס.
<מחאמיד איבתסאם: זאת טרגדיה בשבילנו, במיוחד לנשים שעובדות.
<מחאמיד איבתסאם: למרות מה שאמר מסעוד כואב לי הלב שדווקא בזמן שהנשים שלנו התחילו לעבוד אין לילדים שלנו.
<מחאמיד איבתסאם: גם לסבתא אין זמן.
<מחאמיד איבתסאם: אני סבתא והבת שלי צריכה לתת את הנכד שלי, ואני לא יכולה כי אני עובדת עד 18:00.
<מחאמיד איבתסאם: מצמצמים במקום הזה וכאילו אומרים לנשים, תחזרו הביתה.
<מחאמיד איבתסאם: כל מנהיגות הנשים, כל מה שלמדנו במשך שנים שהבנות שלנו יהיו אקדמאיות ויתחילו לעבוד – פתאום אומרים לנו, זהו, סוגרים לנו את הברז.
<מחאמיד איבתסאם: אני מדברת כאישה.
אורי מקלב: אני רוצה להודות לך על עצם קיום הדיון בפגרה כאדם שמראה את ההבנה של חשיבות הנושא וגם ליוזם הדיון יעקב אשר, תודה רבה.
אורי מקלב: אני רוצה לציין שתי נקודות – על המהות ועל הדרך.
אורי מקלב: במהות כגודל החשיבות וההישג של הצהרונים וחינוך חובה שהממשלה לאחר דוח טרכטנברג הובילה את התהליך הזה – כגודל ההישג כך גודל הנזק מביטולו.
אורי מקלב: אם ראינו את הנושא של הצהרונים כדבר מחולל שנותן תשובה ופתרון, מאזן את הכלכלה ואת המחאה החברתית – ביטול הנושא הזה הוא בעצם ביטול של כ-50% מהפתרונות או מיישום דוח טרכטנברג.
אורי מקלב: אנחנו יודעים את גודל הנזק של הביטול או אפילו יותר מזה – הדיבור על כך שזה עומד בספק.
אורי מקלב: למה הדבר דומה?
אורי מקלב: אצלנו אוהבים להגיד את המשל שהאנייה עמדה לטבוע מכיוון שנכנסו מים, אז רב-החובל החליט שמכל החפצים שהוא רוצה להקל בעזרתם את המשא הוא זורק את הטלית ואת התפילין.
אורי מקלב: אולי הנמשל לא דומה בדיוק, אבל כאן הוא מוציא את הפקק או את העוגן שאמור לאזן את מצב הכלכלה.
אורי מקלב: את זה בדיוק מבטלים.
אורי מקלב: הדבר השני זה הדרך.
אורי מקלב: אוגוסט הוא כבר ציר הפתיחה של שנת הלימודים.
אורי מקלב: ציר פתיחת שנת הלימודים מסתיים באפריל-מאי, ועכשיו אומרים שאת הדבר הזה לא מיישמים ולא מפעילים בספטמבר?
אורי מקלב: דבר כזה מחליטים באוגוסט?
אורי מקלב: איפה החשיבה?
אורי מקלב: מי מרגיש מה עובר הורה כל יום כשאין לו סידור לילד?
אורי מקלב: את המתח עם המעביד, את זה שהוא לא יכול להגיע לעבודה.
אורי מקלב: אנשים בדרך לפיטורין.
אורי מקלב: מה זה שזה יתחיל בנובמבר?
אורי מקלב: זה חודשיים אחרי פתיחת שנת הלימודים.
אורי מקלב: זה בערך 20% מתוך התקופה שהצהרונים האלה עובדים.
אורי מקלב: מישהו חושב על הנזק שזה גורם לזכיינים?
אורי מקלב: זכיינים השקיעו הרבה מאוד כסף.
אורי מקלב: באו והודיעו להם שבועיים לפני פתיחת שנת הלימודים שלא יכולים להמשיך.
אורי מקלב: קראו להם ואמרו להם שזה יעלה מינימום 300 שקל.
אורי מקלב: לא אנחנו המצאנו את הסכום הזה.
אורי מקלב: הודיעו את זה לזכיינים בישיבה במשרד החינוך.
אורי מקלב: להביא לכאן עשרות זכיינים שמפעילים את זה ו-22 ילד, הפירוש הוא שהממשלה לא צריכה לתת שום דבר.
אורי מקלב: כמה פיטורים יהיו לא בקרב האימהות העובדות, אלא של העובדים של הצהרונים?
אורי מקלב: מדובר באוכלוסיות הכי חלשות של עובדים.
אורי מקלב: יבואו לאותה אישה שגם משתמשת בצהרון לילד שלה וגם עובדת בצהרון אחר.
אורי מקלב: שר האוצר מודיע שהוא לא מעלה מסים?
אורי מקלב: זה קיצוץ בתקציב.
אורי מקלב: צריך בכלל להעלות מסים?
אורי מקלב: עלות של עוד מאות שקלים בחודש למשפחה זה נקרא העלאת מסים.
אורי מקלב: איזה הכרזות אלה?
אורי מקלב: הציבור מטומטם?
אורי מקלב: הציבור לא מבין מה אומרים לו?
אורי מקלב: הציבור לא אוהב לשמוע על העלאת מסים – וקיצוץ בתקציב מה זה אומר?
אורי מקלב: עוד מאות שקלים רק בנושא הזה זה אמור לעלות למשפחות האלה.
אורי מקלב: אז זה לא נקרא העלאת מסים?
אורי מקלב: מי רוצים להסיח את דעתו?
אורי מקלב: בעניין החשיבות לא צריך להגיד יותר.
אורי מקלב: הרי אתם אמרתם שזה הגורם שיאזן את הכלכלה, שזה הפתרון לכל המחאה החברתית.
אורי מקלב: את הדבר הזה אתם מושכים?
אורי מקלב: דבר שני זאת הדרך – יש דבר שלא עושים בציר הזמן הזה.
אורי מקלב: בתקופת יולי-אוגוסט כבר לא מדברים על השאלה אם כן או לא יתקיימו הצהרונים.
אורי מקלב: היום צריכים לקבל החלטה על הצהרונים כי כל יום שעובר, אנשים בשיניים ובציפורניים מחפשים סידורים.
אורי מקלב: יש מתח גדול מאוד בכל נושא העבודה.
אורי מקלב: אני שומע מהורים ומאימהות.
אורי מקלב: צריך להעביר מהוועדה היום מסר כדי שיידעו אם יש או אין.
אורי מקלב: להשאיר את זה ככה באוויר זאת לא תשובה להורים.
אורי מקלב: כל יום שעובר זה קריטי בעבורם.
עמרם מצנע: בבקשה, תהילה.
<טובה תהילה לכטנשטיין: אני רוצה לדבר על משהו שאף אחד לא העלה – הפגיעה בילדים.
<טובה תהילה לכטנשטיין: אנחנו מדברים על ההורים, אנחנו מדברים על משרד החינוך, על משרד האוצר.
<טובה תהילה לכטנשטיין: אני פה בתור אימא.
<טובה תהילה לכטנשטיין: להגיד לפתוח לא עוזר לנו.
<טובה תהילה לכטנשטיין: אז כמו שאתם כולם מתארים לעצמכם בינתיים אנחנו מחפשים סידור אחר; כי לעזוב את העבודה זה לא אופציה, ואני לא חושבת שיש פה מישהו בחדר שרוצה שאני אעזוב את העבודה או החברות שנמצאות אתי יעזבו את העבודה.
<טובה תהילה לכטנשטיין: אז אנחנו מוצאים פתרונות אחרים, והפתרונות האלה הם לא ראויים לילדים.
<טובה תהילה לכטנשטיין: בתור אימא מה האופציה שלי?
<טובה תהילה לכטנשטיין: צהרון פרטי שהוא אופציה מאוד יקרה, ויש לי חברות שלא יכולות לעמוד כלכלית בהוצאה הזאת - -
עמרם מצנע: כמה עולה צהרון פרטי?
<טובה תהילה לכטנשטיין: מינימום 400 שקל לילד.
<טובה תהילה לכטנשטיין: זה הכי נמוך.
<קריאות: איפה יש ב-400?
שמעון אוחיון: זה הרבה יותר.
<טובה תהילה לכטנשטיין: אני רוצה שתקשיבו לי בתור אמא, ואני בטוחה שהרבה מכם הם הורים.
<טובה תהילה לכטנשטיין: מה זה צהרון שהוא מינימום 400 שקל, וברוב המקרים הוא 600 שקל?
<טובה תהילה לכטנשטיין: ולרובנו יש יותר מילד אחד.
<טובה תהילה לכטנשטיין: אז אני לא מדברת על הנטל הכלכלי, אלא מה קורה לילד בצהרון הזה.
<טובה תהילה לכטנשטיין: הצהרון הזה הוא לא מקום שמתאים לילדים מבחינת המרחב.
<טובה תהילה לכטנשטיין: בדרך כלל זה בית פרטי קטן, ויש שם 20 ילדים.
<טובה תהילה לכטנשטיין: זאת אישה שלא עברה שום הכשרה לטיפול בילדים.