GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מוטי ארד: מדובר כאן בעתיקות, חשוב מאוד, צריך להגן על זה, אבל הכללים שרוצים לשים כאן של מעקב יום יומי דרך מחשב בהזנה יום יומית למחשב של כל מכירה באופן מיידי וכל קנייה באופן מיידי, וכל הנושא של התמונות, תכף אני אתייחס גם לזה אבל אני רוצה קודם לכן להתייחס לנושא של הסחר הלא חוקי.
<מוטי ארד: כל מעשה חקיקה, כאשר הוא פוגע באוכלוסייה מסוימת, הוא צריך להיות רציונלי.
<מוטי ארד: מה המשמעות של רציונלי?
<מוטי ארד: שהוא ישיג את המטרה לשמה הוא נועד.
<מוטי ארד: אם הצילום הזה באמת ימנע סחר לא חוקי, יש לזה באמת משקל הרבה יותר חזק ויותר כבד.
<מוטי ארד: אם אדם רוצה לעשות מסחר לא חוקי, הוא לא צריך לעשות את מה שאמר כאן חברי אלא מה שהוא צריך לעשות, זה להחזיק את החומר הלא חוקי שלו מתחת לדלפק.
<מוטי ארד: הוא לא צריך לתת לו מספר 144.
<מוטי ארד: זאת אומרת, אם יש אדם עם מחשבה לא חוקית, הוא לא מוכר את הדבר שלו שהוא לא חוקי על הדלפק.
<מוטי ארד: אז מה יצא?
<מוטי ארד: תהיה תמונה.
<מוטי ארד: התמונה הזאת תהיה של משהו חוקי.
<מוטי ארד: יבוא, ירצה למכור משהו לא חוקי, יוציא מתחת לשולחן שלו את הלא חוקי וימכור אותו.
<מוטי ארד: הרי התמונה לא תמנע את הדבר הזה.
<פראס בדחי: הוא מסכן את הרישיון שלו.
<פראס בדחי: אם הוא ישים מתחת לשולחן ויגיע מפקח.
<מוטי ארד: אני לא התערבתי בדבריכם.
עמרם מצנע: תאמינו לי, אני שומע.
<מוטי ארד: סחר לא חוקי בכל דבר, בין אם זה בתרופות או בסמים או בנשק, לא מתרחש על הדלפק ואנשים שרוצים לעשות דברים שהם לא חוקיים, מוצאים את הדרכים בצורה נסתרת.
<מוטי ארד: לכן התמונה לא תסייע.
<מוטי ארד: התמונה תגרום – וברשות העתיקות יודעים – להוציא אנשים מהמסחר בעתיקות.
<מוטי ארד: אמרו כאן בצורה גלויה שהם לא מבינים איך המלאי לא נגמר.
<מוטי ארד: שנים הם עובדים והמלאי נשאר, אבל זאת מהותו של מסחר.
<מוטי ארד: זה כמו שיגידו סוחרי המכוניות למה המלאי לא נגמר?
<מוטי ארד: כי כל הזמן יש תנועה של הדבר הזה.
<מוטי ארד: זה מוכר לזה וההוא מוכר לזה והאספן מוכר לסוחר והסוחר מוכר לאספן.
<מוטי ארד: זאת מהות המסחר אבל הם לא רוצים שיהיה מסחר.
<מוטי ארד: נכון, אבל הכנסת החליטה שיהיה מסחר.
<מוטי ארד: הם רוצים למנוע את המסחר בעתיקות?
<מוטי ארד: יגישו הצעת חוק מתאימה.
<מוטי ארד: גם לזה יש דרך.
<מוטי ארד: מנסים לעשות כאן דברים בלי ללכת בדרך החוקית.
<מוטי ארד: עכשיו אני אסביר את הקושי.
<מוטי ארד: כבודו אומר, בסדר, אז אמרו לכם לצלם, תצלמו.
<מוטי ארד: מדובר כאן קודם כל בחלק מהאנשים שאין להם מערכות מחשב בכלל.
עמרם מצנע: אם היו פותחים את הפרוטוקולים של מע"מ ושל מסים בכלל במעבר מפנקסים למחשבים, היינו שומעים את אותן טענות.
<רוני פירר: מעל גיל 67 מס הכנסה פטר אנשים שלא העבירו ממוחשב לפני כן מדיווח מקוון ונתנו ידני.
<מוטי ארד: תודה לרוני פירר שהוא סוחר עתיקות ותיק שאני מבקש שגם הוא יאמר כמה מלים.
<מוטי ארד: נמצאים אנשים שאין להם מערכת מחשב בכלל או שהם לא מעדכנים את המלאי שלהם כי לא נדרשו מעולם לעדכן אותו בצורה ממוחשבת והם יצטרכו להכניס לעסק מערכת מחשב.
<מוטי ארד: מדובר כאן במלאי שהוא יכול להיות מלאי קטן של 3,000 פריטים ויכול להיות מלאי גדול של שלושים אלף פריטים.
<מוטי ארד: מה צדוק, יש לו מלאי של עשרים אלף פריטים.
<ישעיהו צדוק: עשרים וכמה אלף.
<מוטי ארד: עשרים וכמה אלף פריטים.
<מוטי ארד: תתאר הוועדה לעצמה שמדובר בחנות סופרמרקט ענק של המון המון פריטים ואתה צריך לצלם כל פריט ופריט כשמטבעות צריכים לצלם משני הצדדים וחותמות צריך לצלם משני הצדדים.
<מוטי ארד: במקרה כזה, צריך לקחת מישהו שמתאים לזה.
עמרם מצנע: כמה סוחרים יש להם מעל 10,000 פריטים?
עמרם מצנע: לפי הרישום שלכם.
<פראס בדחי: בדיוק לזה התייחסתי, ואמרתי שלמקרים החריגים תהיה לנו אוזן קשבת.
<מוטי ארד: זה פשוט לא נכון.
עמרם מצנע: זה מה שרשום אצלם.
<רוני פירר: סליחה, אני מתנצל.
<רוני פירר: תיקון טעות.
<רוני פירר: כאשר אומרים מעל 10,000 פריטים, מטבעות לא נלקחים ברישום של המספרים של המלאי אלא כתוב בשורה אחת למשל אלף מטבעות.
<רוני פירר: זאת שורה אחת אבל הכמות, יש הרבה יותר מאשר שני סוחרים שיש להם למעלה מ-10,000 פריטים.
<רוני פירר: זה נכון?
<איתן קליין: אנחנו הנחינו את הסוחרים לגבי פריטים זעירים או קטנים כמו מטבעות שלא יצולמו אחד אחד אלא שיצולמו בקבוצה.
<איתן קליין: קבוצה, זה אומר חמישים מטבעות, שישים מטבעות.
<רוני פירר: דיברנו כרגע על כך שיש יותר משני סוחרים שיש יותר מ-10,000 פריטים.
עמרם מצנע: תמשיך ותגיע לסיום.
עמרם מצנע: הדברים שאתה אומר הם ברורים.
<מוטי ארד: אני אגיע עכשיו לדברים אותם בדקנו.
<מוטי ארד: בהנחה שכל רישום במחשב ייקח עשר דקות להכניס את הפריטים של המחשב, להעלות את התמונה וכולי, לפי חישוב פשוט לגבי 3,000 פריטים, שזה אוסף קטן, מדובר כאן בשני חודשי עבודה של אדם ואם זה אוסף של שלושים אלף פריטים או עשרים אלף פריטים, מדובר בשנות עבודה של אדם.
<מוטי ארד: ההוצאה הכספית יכולה לנוע בין כמעט מאה אלף שקלים עד 700 אלף שקלים כי מישהו צריך לעשות את זה.
<מוטי ארד: אני לא מצפה ממר צדוק שהוא יכניס את זה.
<מוטי ארד: הוא ייקח אדם שיצלם את הפריטים וזה עולה כסף.
<מוטי ארד: החישוב שלנו מגיע למאות אלפי שקלים לסוחר ובין חודשים לשנות אדם לסוחר כאשר הרישיון שלו הוא לשנה.
<מוטי ארד: כאשר באים ואומרים נטל כזה שמוטל על הקבוצה הזאת – קבוצה לא גדולה – לעומת התועלת, והתועלת היא שנהיה בשנות האלפיים או ה-3,000, איך שרוצים ואנחנו כאן בעניין של עתיקות, ולמנוע סחר לא חוקי.
<מוטי ארד: אז הסחר הלא חוקי לא יימנע, כאשר מדובר בצילומים של חמישים מטבעות שכל אחד נראה אחרת וכמות של מטבעות שיכולה להיות מתחת לדלפק.
<מוטי ארד: כאן מדובר במהלך שהוא מהלך מכוון לחיסול מקצוע ואנחנו מבקשים מהוועדה לא לאפשר את זה בכסות של מודרניזציה.
<מוטי ארד: אפשר לעודד מודרניזציה, אפשר לתת הטבות למי שיעשה את זה, אפשר בהסברה כמה זה מועיל להם אבל לא בכפייה.
עמרם מצנע: איזה סוג הטבות עולה על דעתך?
<מוטי ארד: למשל יש עניין שהם צריכים לבקש אישור לגבי מכירה, לגבי יצוא של עתיקות ולגבי יבוא של עתיקות.
<מוטי ארד: יש כל מיני אישורים שצריכים לקבל מהרשות.
<מוטי ארד: מי שיהיה ממוחשב און ליין, יקבל שירות יותר מהר והשירות יהיה שירות און ליין.
<מוטי ארד: הטיפול בבקשות שלו יהיה יותר מהיר כי זה און ליין למשל.
<מוטי ארד: אני מניח שעם השנים אנשים ירצו יותר ויותר לעשות את זה.
עמרם מצנע: אלה לא הטבות.
<רוני פירר: לפי הנוהל שמוכר לי, אני מבין שהערות לגבי סעיפים יהיו בזמן קריאת התקנות.
<רוני פירר: יש כאן מספר טעויות.
עמרם מצנע: לא נחזור על נושאים עקרוניים.
עמרם מצנע: טעויות טכניות או אפילו מהותיות של מילה פה ומילה שם, אפשר יהיה לתקן תוך כדי הקראה.
עמרם מצנע: כרגע, בשלב הזה שיש לנו עוד עשר דקות בשבילו, אנחנו רוצים לדבר על הדברים העקרוניים.
<רוני פירר: בראש וראשונה, יש לי בקשה אישית.
<רוני פירר: יש שני סוחרים בלבד בתחום העתיקות שלחלוטין אינם משתמשים במחשב ואני משער שהם יעידו על כך שזה נכון.
<רוני פירר: הם מעל גיל 67.
<רוני פירר: לפחות אני יכול להעיד שזה נכון.
<רוני פירר: כמו במס הכנסה, יש פטור מחובת דיווח מקוון.
<רוני פירר: אם מס הכנסה שזה דבר פחות חשוב מעתיקות, ללא ספק, המחוקק מצא לנכון לפטור, אני לא רואה שום סיבה שזה לא יהיה כאן.
<רוני פירר: בהוראה שיצאה בזמנו מרשות העתיקות שכפי שנאמר כאן על ידי חבריי לא הייתה כל כך חוקית, שעד סוף שנת 2013 יש לדווח באופן מקוון, היה עלי לשכור מישהו בתשלום רב ביותר כדי שיצלם חלק קטן מהעתיקות שיש לי.
עמרם מצנע: כמה עתיקות יש לך?
עמרם מצנע: מה האינוונטר שלך?
<רוני פירר: מבחינת מספרי מלאי, זה 2,700.
<רוני פירר: מבחינת כמות, זה הרבה מעל 10,000 כי יש שורות שיש בהן כמות גדולה של פריטים.
<רוני פירר: זה נוהל הרישום וזה גם מופיע כאן.
<רוני פירר: פריטים, הרבה מעל 10,000 והבאתי גם דוגמאות לכאן.
<רוני פירר: הבאתי כדי להראות מה זה פריטים קטנים ואני אשמח להציג אותם כי יש בזה חשיבות.
<רוני פירר: בקשה אישית.
<רוני פירר: יש רק שני סוחרים.
<רוני פירר: אני משער שמוכר לכם כמאל אימאם, בחור ערבי ממזרח ירושלים, ואנכי.
<רוני פירר: אנחנו היחידים שלא משתמשים במחשב.
<רוני פירר: אני מבקש פטור בדיוק כמו שיש במס הכנסה.
<רוני פירר: שנינו מעל גיל 67, באופן מקרי לחלוטין נולדנו באותו שבוע אבל זה לא קשור להיותנו סוחרי עתיקות.
<רוני פירר: זאת בקשה אישית.
עמרם מצנע: כמה מתוך ה-67 הם ממזרח ירושלים?
<אמיר גנור: בערך חצי-חצי.
<רוני פירר: יתר ההערות שלי הן טכניות לגבי הסעיפים.
עמרם מצנע: תשאיר אותן להקראה.
<רוני פירר: אני מציע שאם התקנה הזאת לגבי הצילום תתקבל, היא מיועדת נגד נושא הלבנת הון, שגם מס הכנסה יבקש מכל הסוחרים במדינת ישראל לצלם את כל המלאי שלהם ולדווח באופן מקוון למס הכנסה על כל מכירה וכדומה.
<רוני פירר: זה יהיה בגדול האח הגדול שעינו פקוחה 1984.
עמרם מצנע: מר צדוק, רוצה להוסיף משהו?
<ישעיהו צדוק: אין לי מה להוסיף.
<ישעיהו צדוק: אמרו את הכול.
עמרם מצנע: כמה פריטים יש לך?
<ישעיהו צדוק: למעלה מעשרים אלף.
<ישעיהו צדוק: 23 אלף.
<ישעיהו צדוק: הם יודעים.
<ישעיהו צדוק: הרישום נמצא אצלם.
עמרם מצנע: אבל בחלוקה של פריטים רשומים.
<ישעיהו צדוק: כן, אבל יש עוד חבילות של עשרות אלפי פריטים כמו ברונזה בכמויות.
<איתן קליין: הוא הסוחר הגדול ביותר במדינת ישראל.
עמרם מצנע: אין ספק שאי אפשר לעמוד בתקנות האלה לפי שוויון.
עמרם מצנע: אני מבקש שתהיו יצירתיים ותציעו מנגנון שיהיה בתקנות.
עמרם מצנע: אי אפשר לאשר תקנות ולסמוך על רצונכם החופשי כי אחרת לא היינו עושים תקנות.
<מירב ישראלי: לא נוכל לנהוג באופן לא שוויוני בין סוחרים בלי שתהיה לך הסמכה לזה בתקנות.
<מירב ישראלי: אתה אומר שנלך לקראתם, אבל אם אין לך הסמכה לעשות את זה, אתה לא תוכל להפלות בין סוחר לסוחר ולהחליט בעצמך ש-10,000 כן ו-3,000 לא.
<מוטי ארד: אם עיכבו בשנה עד שהם הגישו את התקנות האלה ולא קרה כלום.
<מוטי ארד: זה לא שיש כאן נושא דחוף של הברחת נשק.
<רוני פירר: שנה וחצי.
עמרם מצנע: אנחנו נתחיל בהקראה ואתם תארגנו תקנון או תאריך מאוחר יותר או לקבוע באמת שפריטים רשומים - - -
<פראס בדחי: אולי נקדים את המאוחר אדוני.
<פראס בדחי: ברמת העיקרון אוזנינו כרויות אבל גם בפועל מוכנים שבמקום תשעים ימים, התחולה תהיה 120 ימים ואפילו אני מוכן להכניס סעיף שבמקרים חריגים תוגש בקשה ונטפל בה.
<פראס בדחי: ננסח את זה ברוח הזאת.
עמרם מצנע: תחשבו תוך כדי.
עמרם מצנע: אנחנו מתחילים בהקראה.
<מירב ישראלי: תקנות העתיקות (ניהול רשימת מצאי), התשע"ד-2014 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 17 ו-46(א) לחוק העתיקות, התשל"ח-1978 (להלן – החוק), לאחר התייעצות במנהל רשות העתיקות ובמועצת רשות העתיקות ובאישור ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת לפי סעיף 2 לחוק העונשין, התשל"ז-1977, וסעיף 21א לחוק יסוד: הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:
<מירב ישראלי: אישור הוועדה הוא לפי סעיף 2 לחוק העונשין וסעיף 21 לחוק יסוד: הכנסת, מכיוון שכל עבירה על התקנות היא גם עבירה פלילית.
<מירב ישראלי: לכן צריך את האישור.
<מירב ישראלי: בתקנות אלה - "אתר האינטרנט של הרשות" – באתר האינטרנט של הרשות שכתובתו http:
<מירב ישראלי: //iaa.
<מירב ישראלי: /priza.
<מירב ישראלי: info "המנהל" – מנהל הרשות לרבות מי שהמנהל הסמיכו בכתב לעניין תקנות אלה.
<מירב ישראלי: "מלאי מסחרי" – עתיקות המוחזקות בידי סוחר והמוצעות למכירה.
<מירב ישראלי: "מקום העסק" – המקום המוגדר ברישיון מקום העסק לפי סעיף 16 לחוק.
<מירב ישראלי: "מק"ט סוחר" – המספר הסידורי השוטף שנותן סוחר לעתיקה מיד עם רכישתה או קבלתה.
<מירב ישראלי: "מק"ט רשות העתיקות" – המספר שנותנת הרשות לכל עתיקה, במערכת הממוחשבת.
<מירב ישראלי: "סוחר" - מי שבידו רישיון.
<מירב ישראלי: "רישיון" – רישיון למסחר בעתיקות לפי סעיף 15 לחוק.
<מירב ישראלי: "רשימת מצאי" – רשימה שבה מצוינות כל העתיקות שהן מלאי מסחרי.
עמרם מצנע: האם יש איזושהי הערה לפתיחה ולסעיף 1?
<מוטי ארד: רק לגבי העניין של חוק העונשין.
<מוטי ארד: זה גם חשוב לעניין.
<מוטי ארד: אנחנו עוסקים בנושא שיש לגביו עבירה פלילית לגבי כל דבר ולכן החשש של סוחרי העתיקות שאם הם לא יעמדו בתקנות בגלל שהם לא יכולים לעמוד מבחינה טכנית, זה יהווה עילה.
עמרם מצנע: אנחנו נתקדם, אבל לניסוח הזה אין הערות.
עמרם מצנע: הוועדה מאשרת את הפתיחה ואת סעיף 1.
<מירב ישראלי: ניהול רשימת מצאי סוחר ינהל רשימת מצאי באמצעות עדכון נתונים לגבי כל פריט ופריט ברשימת המצאי לפי הטופס שבתוספת הראשונה.
<מירב ישראלי: סוחר יעדכן את הדיווח על רשימת המצאי באופן מקוון באתר האינטרנט של הרשות לפי תקנה 6.
<מירב ישראלי: ברשימת המצאי יצוין בטור "הערות" מיקומה המדויק של כל עתיקה, לרבות אם הוצגה בחלון תצוגה של בית העסק או שהיא מצויה במחסן של בית העסק.
<מוטי ארד: לסעיף הזה, צריך לשים לב שהטופס כולל כבר את הדרישה לתמונה.
<מוטי ארד: ככל שהנושא של התמונות כן יהיה לו אוזן קשבת, אנחנו מזכירים שזה נמצא ב-(א).
<מוטי ארד: שנית, מדובר כאן בחדירה קשה לפרטיות של בעל עסק כשבאים ואומרים לו שברשימת המצאי הוא צריך לומר את המקום המדויק של כל עתיקה ואם הוא מזיז אותה מהחלון למחסן או כל תנועה של העתיקה הזאת, כאילו מדובר באיזה חומר רדיו אקטיבי מסוכן.
<מוטי ארד: מה הצורך הזה כל הזמן לעקוב און ליין אחרי העתיקה ולדעת היכן היא נמצאת?
<פראס בדחי: למה זה אמור להפריע לכם אם אתם מנהלים מסחר בצורה חוקית?
<פראס בדחי: ממה אתם צריכים לחשוש בעניין הזה?
<פראס בדחי: הרי העתיקות שלכם מוצגות למכירה באון ליין כל הזמן.
<פראס בדחי: אדם יכול להיכנס לחנות ולקנות את העתיקה.
<פראס בדחי: למה אתם חוששים מהעניין הזה?
<פראס בדחי: אם זה חוקי וללא בעיות, מה הבעיה?
<מוטי ארד: קודם כל, הנושא של חוקי לא צריך להכניס אותו לכל סעיף ולכל אמירה.
<מוטי ארד: הדבר שמפריע הוא שסוחר כדרך של סוחרים משנה את התצוגה שלו לפעמים והוא מוציא משהו מהחלון ושם אותו במחסן או במקום אחר.
<מוטי ארד: למה אתם צריכים כל הזמן לדעת איפה בדיוק ברגע זה נמצאת העתיקה?
<מוטי ארד: זה לא אסיר ברישיון.
<מירב ישראלי: למיטב הבנתי זה קיים בתקנות הקיימות.
<מירב ישראלי: הדבר היחידי שיש הבדל בין התקנות הקיימות לתקנות החדשות הוא המילה "מדויק".
<מירב ישראלי: השאלה, לאור הדבר הזה, למה הכוונה במילה מדויק מעבר לעניין הזה.
<מירב ישראלי: אולי פשוט להוריד את המילה "מדויק" ולהשאיר את זה בנוסח כפי שהיה שזה או חלון או מחסן.
<איתן קליין: אותו הדבר.
<איתן קליין: הרי זה הופיע כבר בתקנות הקודמות והם מילאו אחר החוק.
<מירב ישראלי: התיקון היחידי זה באמת העניין של ה-מדויק.
<מירב ישראלי: אפשר למחוק את זה או שיש לזה משמעות?
<איתן קליין: אני רוצה מדויק.
<רוני פירר: נאמר קודם שהמערכת הממוחשבת תפטור את המערכת הידנית.
<רוני פירר: בסעיף 2(א) כתוב במפורש שצריך גם את זה וגם את זה.
<רוני פירר: סוכן ינהל רשימת מצאי באמצעות עדכון נתונים לגבי כל פריט ופריט ברשימת המצאי לפי הטופס שבתוספת הראשונה.
<מירב ישראלי: זה טופס מקוון.
<רוני פירר: לא.
<מירב ישראלי: לפחות זאת הכוונה.
<רוני פירר: אני מציע לקרוא את ההמשך.
<רוני פירר: זה נכון שיהיה גם זה וגם זה?
<פראס בדחי: לא.
<פראס בדחי: רק במחשב.
<מוטי ארד: אתה תצטרך לפי התקנות האלה להיות כל היום על המחשב ולעדכן.
<רוני פירר: גם ידני.
עמרם מצנע: הוא אומר שכאילו מחייבים אותו לנהל גם ידני וגם ממוחשב.
<רוני פירר: גם וגם.
<רוני פירר: כתוב.
<רוני פירר: אפשר לראות את זה בהמשך.
עמרם מצנע: האם אפשר להוסיף בסעיף 2(א) את המשפט לפי הטופס המקוון?
<רוני פירר: כל פעם שמעדכנים פריט, צריך לעשות גם את המספור הממוחשב וגם את המספור הידני.
<רוני פירר: אם אין טופס ידני, אי אפשר לעשות.
עמרם מצנע: מאחר ואין לך בכלל מחשב, אתה כנראה לא מכיר.
עמרם מצנע: הטופס מופיע במחשב.
עמרם מצנע: ממלאים אותו.
<רוני פירר: הטופס בסעיף 15 לא מופיע במחשב.
<רוני פירר: את כוונת הדברים אני לא יודע.
<רוני פירר: אני קורא אותם.
עמרם מצנע: אני דווקא הבנתי מכוונת הדברים שזה טופס ממוחשב.
עמרם מצנע: לכן אני מציע, כדי להסיר ספק של מר פירר, לכתוב מצאי לפי הטופס המקוון.
<איתן קליין: זה כתוב בסעיף (א) פסקה שלישית.
עמרם מצנע: עדכון נתונים לכל פריט ופריט ברשימת המצאי לפי הטופס המקוון שבתוספת הראשונה.
<רוני פירר: אז אין מק"ט סוחר.
<מירב ישראלי: יש סוחר ממוחשב, אם אני מבינה נכון.
<רוני פירר: בסעיף (ב), המקור של סעיף (ב), פשוט לעדכן את האנשים, זה כאשר יש עתיקה שאיננה בחנות.
<רוני פירר: למשל בחלון תצוגה שהוא לא בחנות או במחסן של העסק.
<רוני פירר: זאת הייתה הכוונה המקורית ולא בדיוק בתוך החנות, האם זה נמצא על המדף הזה או המדף הזה.
<רוני פירר: חבל שזה לא כתוב כך.
<מוטי ארד: העניין שזה הופך להיות מקוון במחשב און ליין כל הזמן, זה שינוי מהותי.
<מוטי ארד: פעם בשנה לכתוב.
עמרם מצנע: אדוני, אתה הלא יודע כי אתה בטח כן מצוי במחשב שזה לא דבר מסובך.
עמרם מצנע: הדבר המסובך הוא להעביר את המלאי הקיים למערכת ממוחשבת.
עמרם מצנע: ברגע שזה קיים שם, זה דבר לגמרי טבעי ונורמטיבי שאתה לוקח פריט, מוכר אותו, מוציא אותו מהמחסן ושם אותו בחלון הראווה, אתה לוחץ על כפתור במחשב.
עמרם מצנע: זאת לא בעיה.
עמרם מצנע: דרך אגב, אם אתה לא עושה את זה באופן רציף, אז אתה צריך לנהל גם מערכת רשומה כי אתה צריך בסוף היום או בסוף השבוע להעביר מתוך מה שעשית אל המערכת הממוחשבת וזה בעייתי.
<מוטי ארד: כמו בענייני מס, בניהול מלאי לצורך מס, יש ספירת מלאי אחת לשנה, אז פעם בשנה עושים את זה.
עמרם מצנע: הלא זה מלאי עתיקות שכל פריט הוא ייחודי.
עמרם מצנע: זה לא מלאי גבינות או מלאי בשר או מלאי קופסאות צבע.
עמרם מצנע: אני חוזר רגע לסעיף 2.
עמרם מצנע: האם מקובל עליכם להוסיף ליתר ביטחון: לגבי כל פריט ופריט ברשימת המצאי לפי הטופס המקוון שבתוספת הראשונה?
<פראס בדחי: אנחנו לא מתנגדים אדוני.
עמרם מצנע: הדבר הנוסף, בסעיף (ב), להשאיר: מיקומה של כל עתיקה בלי "המדויק".
עמרם מצנע: "המדויק", מישהו יתרגם לקורדינטה בעשר ספרות.
<פראס בדחי: זאת לא כוונת המשורר.
עמרם מצנע: אז תוריד את המילה.
עמרם מצנע: אנחנו מורידים את המילה "המדויק".
<פראס בדחי: בסדר.
עמרם מצנע: סעיף 2 אושר
עמרם מצנע: הוועדה מאשרת את סעיף 2 עם התיקונים עליהם דיברנו.
<מירב ישראלי: מקום החזקת מלאי מסחרי מלאי מסחרי של סוחר יימצא רק במקום העסק.
<מירב ישראלי: סוחר לא יחזיק אוסף במקום העסק.
<מוטי ארד: לגבי 3(א), מלאי מסחרי של סוחר יימצא רק במקום העסק.
<מוטי ארד: גם כאן יש מניעה מהסוחר להעביר את זה למחסן שלו במקום העסק, להעביר את זה למקום אחר שמוגדר ויהיה כתוב און ליין היכן הוא.
<מוטי ארד: למה להכריח אותם שבמקום העסק יהיה כל המלאי?
<מוטי ארד: למר צדוק יש עשרות אלפי פריטים, אולי החנות יותר קטנה ואין שום הגיון בדבר וסיבה מעבר לרצון להקשות.
<מירב ישראלי: מה זה בעצם מקום העסק?
<מירב ישראלי: למה הכוונה במקום העסק?
<איתן קליין: המסחר בעתיקות מוגבל לכתובת מסוימת.
<מירב ישראלי: אבל אחזקת מלאי, המחסן הוא חלק מהעסק גם אם הוא בכתובת אחרת.
<איתן קליין: הוא מציין אותו.
<איתן קליין: זה חלק מהעסק.
<מירב ישראלי: כמו ב-(ב) שם יש לך שתי אפשרויות, יש לך בית העסק שם זה בית הממכר, ויש לך את המחסן של בית העסק.
<איתן קליין: מקום העסק והוא מופיע ברישיון.
<רוני פירר: הסעיף בסדר.
<איתן קליין: יש תקנות לרישיון למסחר בעתיקות.
<איתן קליין: אז מה לא בסדר?
<רוני פירר: אני לא אמרתי.
<רוני פירר: אני אמרתי שהסעיף בסדר.
<מוטי ארד: אני מייצג מעבר למר פירר.
עמרם מצנע: מקום העסק בסעיף ההגדרות, בסעיף 1, כתוב: המקום המוגדר ברישיון, מקום עסק לפי סעיף 16.
עמרם מצנע: האם שם מוגדר העסק ומחסניו גם אם הם במקומות אחרים?
<פראס בדחי: שם מוגדר מקום העסק, בהגדרה.
<איתן קליין: אם יש לו מחסן בכתובת אחרת, הוא רושם בהערות שהפריטים נמצאים במחסן בכתובת אחרת.
<מירב ישראלי: אבל לפי הסעיף הזה הוא לא יכול להחזיק אותם במקום אחר.
<מירב ישראלי: זה מה שהסעיף אומר.
<פראס בדחי: הוא צריך להחזיק אותם במקום העסק.
<פראס בדחי: מה זה מקום העסק?
<פראס בדחי: הוא מוגדר בחוק.
עמרם מצנע: תקריא לנו.
<מירב ישראלי: סעיף 16 אומר: ברישיון למסחר בעתיקות יצוין מקום העסק.
<מירב ישראלי: תוקפו של הרישיון יהיה למקום זה בלבד ויוצג שם במקום בולט.
עמרם מצנע: זה לא מספיק?
<מירב ישראלי: השאלה היא האם מה שכתוב ברישיון זה רק מקום המסחר עצמו, החנות, או שגם המחסנים ומקומות אחרים, כי את המלאי בוודאי אפשר להחזיק לא רק בחנות אלא גם במקומות אחרים.
<פראס בדחי: אם לבעל הרישיון יש מחסן והוא מחשיב אותו כחלק מהעסק שלו, הוא מציין אותו בתוך הרישיון.
עמרם מצנע: זה לא מה שכתוב.
<פראס בדחי: מבחינת הרישיון, כשאתם מקבלים רישיון, מה כתוב?
<רוני פירר: נכון.
<פראס בדחי: זה מה שכתוב.
<פראס בדחי: זה לא נושא שבמחלוקת.
<פראס בדחי: זאת הערה שאני לא מבין.
עמרם מצנע: יכול להיות שזה לא במחלוקת, אבל במלל הכתוב זה לא ברור.
<פראס בדחי: הכתובת כתובה ברישיון.
עמרם מצנע: קראנו עכשיו את סעיף 16.
עמרם מצנע: סעיף 16 מדבר על מקום העסק.
עמרם מצנע: לפי המלים הפשוטות של החוק הוא לא מאפשר מחסנים נוספים.
<פראס בדחי: אבל מחסן הוא מקום העסק.
עמרם מצנע: זאת כתובת אחרת.
עמרם מצנע: צריך לתת לזה ביטוי כאן.
עמרם מצנע: זה לא משנה שיש לכם תורה שבעל פה.
עמרם מצנע: צריך רק לתת לזה ביטוי.
<מוטי ארד: לרבות מחסן שיוגדר ברישיון.
<פראס בדחי: אין בעיה.
<מירב ישראלי: זה בסדר לכלול את זה במקום העסק.
עמרם מצנע: בהגדרות.
עמרם מצנע: מקום העסק, המקום המוגדר ברישיון, מקום עסק ומחסנים.
<פראס בדחי: המקום המוגדר ברישיון לרבות מחסנים.
עמרם מצנע: לרבות מחסנים לפי סעיף 16 לחוק.
<מירב ישראלי: שיהיה ברור שצריך לכלול את זה.
עמרם מצנע: מה זה סעיף (ב)? סוחר לא יחזיק אוסף במקום העסק.
<מירב ישראלי: ההגדרה של אוסף היא בחוק.
<פראס בדחי: אוסף זה אדם שיש לו 15 פריטים בלבד והם לא למסחר.
<מירב ישראלי: אני מקריאה.
<מירב ישראלי: "דבר עתיקות של 15 עתיקות ומעלה למעט עתיקות המוחזקות בידי סוחר עתיקות כמלאי מסחרי".
<מירב ישראלי: זה אוסף פרטי.
<איתן קליין: זאת אומרת, יכול להיות שלסוחר יהיה מלאי מסחרי אתו הוא סוחר וחוץ מזה יהיה לו אוסף שהוא להנאה אישית, נקרא לזה כך, והוא לא יכול להחזיק אותו במקום העסק אלא להחזיק אותו אצלו בבית.
עמרם מצנע: מה הרציונל?
<איתן קליין: שמא יהיה ערבוב.
<מוטי ארד: אז תכתוב שיהיה בנפרד.
<מוטי ארד: שיוחזק בנפרד.
<פראס בדחי: יש הבחנה בין אספן לבין סוחר.
עמרם מצנע: אבל סוחר יכול להיות גם אספן.
<פראס בדחי: סוחר יכול להיות גם אספן.
<אמיר גנור: אני אסביר מה הרציונל.
<אמיר גנור: זה נטו עניין של אכיפה.
<אמיר גנור: כאשר אנחנו מגיעים לעשות ביקורת בחנות ומוצאים שם פריט שלא רשום והוא פריט ייחודי, תמיד יכול לבוא הסוחר ולהגיד שהוא לא רשם אותו כי הפריט הזה שייך לאוסף הפרטי שלו.
עמרם מצנע: אז תכתוב שסוחר לא יחזיק אוסף במקום העסק למעט אם האוסף רשום על פי חוק זה.
<אמיר גנור: או יכול להיות שהוא של אספן אחר.
<רוני פירר: סוחר עתיקות שרוצה למכור פריט מהעסק שלו, צריך להעביר את הסטטוס של הממצא מהאוסף הפרטי לאוסף מסחרי.
עמרם מצנע: סוחר לא יחזיק אוסף במקום העסק למעט אם האוסף על פריטיו רשום על פי חוק זה.
<איתן קליין: אדוני, יש תקנות מאוד מפורטות לאספני עתיקות ואנחנו כאן מתנגשים עם תקנות קיימות.
<פראס בדחי: אני אסביר את הרציונל.
<פראס בדחי: זה פשוט מאוד.
<פראס בדחי: אי אפשר להכניס את המילה למעט כי ברגע שהוא מעביר למלאי, זה לא הופך להיות אוסף ולכן זה הופך להיות מיותר.
<פראס בדחי: אתה בפועל אומר שלא יחזיק למעט אבל ברגע שהאוסף או הפריט מהאוסף עבר למלאי המסחרי, הוא כבר לא באוסף.
<פראס בדחי: לכן אין טעם לתקן.
<אמיר גנור: הוא צריך להיות און ליין במערכת כפריט.
<מוטי ארד: אוסף הוא לתצוגה ולא למכירה.
<אמיר גנור: הרציונל הוא שאנחנו נגיע לחנות עתיקות לעשות ביקורת על המלאי המסחרי ונראה שם פריטים שהם לא רשומים, סוחר העתיקות יאמר לנו שזה האוסף שלו.
<מוטי ארד: אני מציע שזה יוחזק בנפרד, שיהיה מוחזק בנפרד.
<אמיר גנור: ולכן זה לא צריך להיות בחנות.
<מוטי ארד: בנפרד בעסק.
<מוטי ארד: הוא יכול להחזיק, אם יש לי כאן חלון לאוסף.
עמרם מצנע: חברים, אנחנו מאשרים את סעיף 3 כמו שהוא.
<מוטי ארד: אדוני, סעיף 3 כולל את המחסן.
עמרם מצנע: תיקנו בהגדרות.
<מוטי ארד: עדיין לגבי אוסף.
עמרם מצנע: חברי היקר, מלומדי, הנושא נגמר.
עמרם מצנע: שמענו ואנחנו מתקנים לגבי סעיף 3(א) ומוסיפים בהגדרות.
עמרם מצנע: סעיף 3 אושר.
<מירב ישראלי: זיהוי עתיקות סוחר יציין כל עתיקה ברשימת המצאי במק"ט רה"ע ובמק"ט סוחר לא יאוחר מיום אחד אחרי יום העסקים שבו הגיעה העתיקה לרשותו.
<מירב ישראלי: סוחר יציין את מק"ט הסוחר גם בתווית הסימון שתודבק על העתיקה או בתג הסימון שיוצמד לעתיקה או ירשום אותו על גבי העתיקה בדיו שאינה ניתנת למחיקה בנקל.
<מוטי ארד: לגבי הזמן שניתן כאן, לא יאוחר מיום עסקים אחד.
<מוטי ארד: שוב, מדובר כאן בדחיפות איומה?
<מוטי ארד: מה יקרה אם זה יהיה שלושה ימים?
<אמיר גנור: זה קיים בתקנות.
<מירב ישראלי: בגלל שזאת עבירה פלילית, באמת רצוי לתת זמן סביר.
עמרם מצנע: שלושה ימים?
<מוטי ארד: אבל עכשיו זה מקוון.
<מוטי ארד: הכול במחשב.
עמרם מצנע: התקנות האלה מבטלות את התקנות ההן.
עמרם מצנע: מה אכפת לכם שאלה יהיו שלושה ימים?
<איתן קליין: קודם כל, אני חושב שזה צריך להתבצע בו במקום ולא יום אחרי.
עמרם מצנע: גם אני חושב.
<איתן קליין: ברגע שאתה מכרת עתיקה, אתה תנהל לעצמך רישום ידני של מה שמכרת ושלושה ימים לאחר מכן במחשב?
עמרם מצנע: גם אני חושב אבל עדיין אפשר לתת שפיל.
עמרם מצנע: המחשב התקלקל.
<אמיר גנור: זה משפיע על כל העניין.
<אמיר גנור: כל הרציונל של המערכת שהיא מעודכנת כל הזמן.
<איתן קליין: אם אני אגיע לחנות ואני אבדוק את המלאי המסחרי שלהם, פתאום אני אגלה שיש דברים שלא עודכנו ואז יגידו לי שמכרו אותם יום לפני.
<מירב ישראלי: אבל יש חשבונית.
<איתן קליין: אני מקווה שיש חשבונית.
<איתן קליין: זה במקרה הטוב.
עמרם מצנע: אם אין, לא תוכל לבדוק בכלל.
<פראס בדחי: למה שלושה ימים כדי לכתוב?
<מוטי ארד: מסחר זה משהו שונה קצת מאשר לשבת ליד המחשב ולהקליד מסמכים כמו שאני עושה.
<פראס בדחי: תאמין לי שהמחשב היום, כולנו עובדים במחשב ולא צריך לעשות מזה עניין.
<פראס בדחי: להביא ניירת ולכתוב, לפעמים לוקח יותר זמן מאשר ללחוץ על כפתור.
עמרם מצנע: בואו נתקדם ותכף אני אתן פסיקה.
<רוני פירר: אני מקווה ששמתם לב שצריך גם מק"ט של רשות העתיקות וגם מק"ט סוחר.
<רוני פירר: זאת אומרת שיש רשימה ידנית.
<אמיר גנור: המחשב נותן אוטומטית.
עמרם מצנע: למה זה מחייב רישום ידני?
<רוני פירר: מחייב, כי אחרת אני לא אוכל להגיע למק"ט סוחר.
<רוני פירר: נראה את זה גם בהמשך.
<רוני פירר: בלי רשימה ידנית אין מק"ט סוחר ואת זה גם נראה בהמשך.
עמרם מצנע: מק"ט סוחר, הסוחר נותן את המספר.
עמרם מצנע: אתה מכניס אותו למחשב.
<רוני פירר: הוא צריך להיות רצוף.
עמרם מצנע: אתה מכניס מספר.
<רוני פירר: זה לא מהמחשב.
<רוני פירר: זה מהידני.
<איתן קליין: מק"ט סוחר לא חייב להיות רצוף מבחינתכם.
<איתן קליין: הוא צריך להיות רצוף מבחינת הסדר הכרונולוגי, אבל אם הכנסת פריט שהוא 234 ואחר כך 236, זה לא משנה אם יש פריט 235 באמצע.
<איתן קליין: המערכת יודעת לסדר את זה בעצמה.
<רוני פירר: כתוב בהמשך שצריך להיות רצוף.
<פראס בדחי: הסוחר מכניס רק מספר אחד.
<רוני פירר: דיברו כאן הרבה על מחשבים.
<רוני פירר: אני רוצה להזכיר שאין לי מושג בדיוק מה זה.
עמרם מצנע: את זה אני מבין.
עמרם מצנע: אני אומר לך שאין שום סיבה לנהל ידנית רק בגלל שצריך מק"ט.
<מירב ישראלי: מתי הוא מקבל את המק"ט של רשות העתיקות?
<איתן קליין: המערכת נותנת אותו אוטומטית.
<מירב ישראלי: זאת אומרת, הוא מעדכן את המספר הסידורי השוטף שלו, שולח את זה ואז הם שולחים לו בחזרה?
<איתן קליין: לא.
<איתן קליין: זה מופיע במערכת.
<פראס בדחי: המערכת נותנת את זה.
<מירב ישראלי: מה זה אומר שסוחר יציין כל עתיקה ברשימת המצאי, הוא יסומן במק"ט רשות העתיקות?
<מירב ישראלי: הסוחר יציין את זה.
<פראס בדחי: ברגע שהוא מכניס את הפריט שלו, יש מספר.
<מירב ישראלי: לא הוא מציין את זה.
<מירב ישראלי: המערכת מציינת את זה.
עמרם מצנע: הוא מקבל במחשב והוא צריך לסמן על הפריט.
<מירב ישראלי: זה לא על הפריט.
<מירב ישראלי: זה ברשימת המצאי.
<איתן קליין: את צודקת.
<איתן קליין: אני אסביר.
<איתן קליין: ברגע שהסוחר פותח דף חדש שבו הוא מעדכן את נתוני הפריט, ישר נפתח לו אתר רשות העתיקות, מלאי של רשות העתיקות, והוא צריך להזין את מק"ט הסוחר.
<איתן קליין: זאת אומרת שברגע שהוא עושה את הפעולה של פתיחת דף.
<מירב ישראלי: לא הוא מציין.
עמרם מצנע: מירב צודקת.