GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: אתם כותבים כאן סוחר יציין - כלומר, אמירה לסוחר – ברשימת המצאי במק"ט רשות העתיקות ובמק"ט הסוחר.
עמרם מצנע: בעצם הוא צריך לציין רק את מק"ט הסוחר.
עמרם מצנע: זה אוטומטית.
עמרם מצנע: אז לא צריך לכתוב את זה כאן.
עמרם מצנע: סוחר יציין כל עתיקה ברשימת המצאי במק"ט הסוחר לא יאוחר מ-.
<מירב ישראלי: אולי יום עסקים אחד לפחות.
<איתן קליין: לא יאוחר מיום אחד.
<מירב ישראלי: יום אחד אחרי יום העסיקים שהגיע לרשותו, יום עסקים אחד.
<מוטי ארד: כל המהות היא לא רק אכיפה אלא יש גם התנהלות.
עמרם מצנע: אנחנו תיקנו את זה כך שלא רשום מק"ט רשות העתיקות אלא רק מק"ט סוחר.
<מירב ישראלי: מה שהוא צריך לציין על העתיקה, זה באמת רק מק"ט הסוחר.
<מירב ישראלי: הנושא של מק"ט רשות העתיקות זה למעקב שלהם.
עמרם מצנע: אפשר דרך אגב לכתוב בסוגריים שמק"ט רשות העתיקות יוזן אוטומטית על ידי.
<מירב ישראלי: זה מחייב אותם.
<מירב ישראלי: אין לי בעיה, אבל אז זה מחייב אותם ולא קשור לסוחר.
<פראס בדחי: במק"ט רשות העתיקות או במק"ט סוחר שהמערכת הממוחשבת תנפיק באופן אוטומטי לא יאוחר מיום אחד.
<מירב ישראלי: יש מה שרשום במחשב ויש מה שהוא כותב על העתיקה.
<מירב ישראלי: אלה שני דברים שונים.
<מירב ישראלי: מה שהוא כותב במחשב, הוא מזין, לפי מה שאמרתם לי, את מק"ט הסוחר ואז הוא מקבל אוטומטית.
<מירב ישראלי: לצורך מה אתם צריכים את מק"ט רשות העתיקות?
<מירב ישראלי: מה זה עוזר לכם?
<אמיר גנור: שיהיה סינכרון בין המלאי שלו למלאי.
<מירב ישראלי: אבל הוא לא צריך לעשות עם זה שום דבר.
<אמיר גנור: הוא לא עושה עם זה כלום.
<אמיר גנור: הוא רק מזין מספר.
עמרם מצנע: מיותר לציין את זה.
עמרם מצנע: כאן יש נהלים שמחייבים את הסוחר.
עמרם מצנע: הסוחר יציין את מק"ט הסוחר.
<פראס בדחי: אבל הפיקוח, אם למשל יש בעיה ואנחנו צריכים לבוא לבית המשפט ולומר שהנה, זה המספר שהיה רשום של הסוחר, אותו מספר שהיה רשום אצלנו ולעשות סינכרון בין שניהם.
עמרם מצנע: אבל זה לא תפקידו אלא זה תפקידכם.
עמרם מצנע: אתם מזינים.
<פראס בדחי: זה תפקידנו.
<פראס בדחי: אני אומר שצריך את המק"ט שלנו.
<פראס בדחי: המק"ט שלנו, לא קשור אליו והוא לא צריך לעשות כלום אלא אנחנו צריכים לעשות.
<מירב ישראלי: תגיד לי איזה הוראה אתה רוצה להכניס.
<אמיר גנור: אפשר לכתוב "ויקבל מק"ט רשות העתיקות".
עמרם מצנע: זה אחר כך מטיל על הסוחר משהו ואני חושב שזה לא נכון לעשות.
עמרם מצנע: הסוחר יציין כל עתיקה ברשימת המצאי במק"ט סוחר.
עמרם מצנע: בסוגריים: רשות העתיקות מזינה באופן אוטומטי את מספר מק"ט רשות העתיקות.
<איתן קליין: מק"ט רשות העתיקות יתקבל אוטומטית.
עמרם מצנע: לפי דעתי מיותר לציין את זה.
מירב כהן: אולי אפשר, כמו שהקראתם, סוחר יציין כל עתיקה ברשימת המצאי במק"ט סוחר ובמק"ט רשות העתיקות כפי שהונפק על ידי המערכת באופן אוטומטי.
עמרם מצנע: הוא לא צריך לעשות את הפעולה הזאת.
עמרם מצנע: נניח יש תקלה במחשב?
עמרם מצנע: אני מציע לא לציין את זה בכלל.
<מירב ישראלי: עכשיו צריך לראות אם בכלל צריך את ההגדרה של מק"ט רשות העתיקות בתקנות.
<מירב ישראלי: יכול להיות שזה מיותר.
עמרם מצנע: אנחנו מוחקים את מק"ט רשות העתיקות.
<פראס בדחי: אולי נשאיר את זה בסוגריים ולא נמחק את זה.
<פראס בדחי: שיהיה ברור שהמערכת נותנת.
<פראס בדחי: זה לא קשור אליו.
<פראס בדחי: הוא לא צריך לעשות כלום.
עמרם מצנע: לא אכפת לי.
<איתן קליין: צריך להשאיר את זה בסוגריים.
<פראס בדחי: שיהיה ברור שיש מק"ט רשות העתיקות.
<מירב ישראלי: תקנות הן נורמה.
<מירב ישראלי: הן נורמה שמחייבת מישהו לעשות משהו ויש לה גם עבירה פלילית.
<מירב ישראלי: תקנות הן לא הצהרות כלליות על דברים שרשות העתיקות עושה.
<מירב ישראלי: אם אני אכתוב את זה בתקנות, זה יחייב מישהו לעשות משהו.
<מירב ישראלי: אי אפשר לכתוב את זה בסוגריים.
<פראס בדחי: אני חוזר לעניין הזה כי עת ישבנו עם מיכל רבינוביץ' ממחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים, עת ישבנו על התקנות, היא התעקשה שזה יהיה.
<מירב ישראלי: היא כנראה לא הבינה מה זה אומר.
<אמיר גנור: יש על זה משהו בהגדרות הכלליות בסעיף 1.
<מירב ישראלי: אני אומרת שאולי לא צריך את זה.
<אמיר גנור: לכן אפשר לפרט יותר בסעיף 1 ולומר מה זה.
<אמיר גנור: לכתוב המספר שנותנת הרשות באופן אוטומטי.
<מירב ישראלי: תקנות, חקיקה, הגדרות, זה דבר שמופיע רק אחר כך.
<מירב ישראלי: הגדרות זה לא משהו אופרטיבי.
<מירב ישראלי: הגדרות זה משהו שמשמש אותנו אחר כך בהוראות האופרטיביות.
<מירב ישראלי: אם אתם רוצים להגיד שיש לזה איזו נפקות לגבי הסוחר, לא לגבי רשות העתיקות.
<פראס בדחי: זה דבר שלא קשור לסוחר אלא קשור לרשות העתיקות.
<פראס בדחי: אני אומר שכפי שמנוסח כאן, אני חוזר לשיחה עם מיכל רבינוביץ' מייעוץ וחקיקה, כאשר אנחנו הולכים להגדרות וברור שהחובה הזאת לא מוטלת על הסוחר אלא על רשות העתיקות, היא לא צריכה להפריע אם היא מופיעה.
<מירב ישראלי: הגדרה זה לא דבר שעומד בפני עצמו.
<מירב ישראלי: הגדרה זה משהו שבא להגדיר משהו שאתה אחר כך משתמש בו בתקנות.
<מירב ישראלי: אתה רוצה לכתוב כאן איזושהי הוראה שמחייבת את רשות העתיקות לעשות משהו.
<מירב ישראלי: תעשה הוראה.
<מירב ישראלי: אני לא מבינה את הנפקות של זה לצורך התקנות.
<פראס בדחי: הסברתי לך את הרציו.
<פראס בדחי: הרציו הוא שמק"ט רשות העתיקות ומק"ט סוחר לגבי אותה עתיקה עושה סינכרון ויוצר מערכת אכיפה יותר טובה והרי זאת מטרת התקנות.
<מירב ישראלי: זה אצלכם.
<פראס בדחי: בסדר, זה אצלנו.
<פראס בדחי: ברגע שאנחנו אומרים בהגדרות שהחובה הזאת מוטלת על הרשות, זה לא קשור אליו.
עמרם מצנע: בהגדרות לא מטילים חובה.
עמרם מצנע: עזוב רגע את ההגדרות.
<מירב ישראלי: תכתוב בתקנות שאם תתקבל במערכת מק"ט סוחר, תשלח רשות העתיקות מק"ט רשות העתיקות לסוחר.
עמרם מצנע: אני אומר לכם, תורידו את זה.
<אמיר גנור: אפשר להוריד.
עמרם מצנע: אנחנו מורידים את מק"ט רשות העתיקות.
<מוטי ארד: אדוני, לעניין של הזמן.
עמרם מצנע: תכף נחזור לזה.
עמרם מצנע: נגמור את הסעיף ונראה אם יש עוד התייחסות לזה.
<מירב ישראלי: לגבי עתיקה זעירה, שלדעת המנהל אין אפשרות לציין את מק"ט הסוחר שלה על העתיקה כאמור בתקנת שמנה (א), יציין הסוחר את מק"ט הסוחר שלה על גבי כלי הקיבול שבו היא מוצגת, ולא תופרד העתיקה מכלי הקיבול כל זמן שהיא כלולה במלאי המסחרי של הסוחר.
<רוני פירר: עד כה לא היה מק"ט סוחר נפרד לכל עתיקה זעירה.
<איתן קליין: היה.
<מירב ישראלי: למיטב ידיעתי זה כמו בתקנות הקיימות.
<רוני פירר: לשום עתיקה זעירה לא היה מק"ט נפרד.
<פראס בדחי: אותו סעיף.
<פראס בדחי: לא שינינו כלום.
<רוני פירר: מישהו פתח את הנושא ולכן אני מעיר.
<רוני פירר: לאף עתיקה זעירה לא היה מק"ט נפרד.
עמרם מצנע: יכול להיות שלא היה, אבל בתקנות הקיימות זה כתוב.
<מירב ישראלי: זה מה שהמנהל מורה.
<רוני פירר: עכשיו חידשו אותן ואני אומר כעובדה שעד עכשיו לפריט זעיר לא היה מק"ט נפרד, באישור רשות העתיקות.
<מירב ישראלי: לקבוצה היה?
<רוני פירר: לקבוצה.
<מירב ישראלי: זה מה שהם מתכוונים לעשות.
<מירב ישראלי: זאת אותה הסמכה.
<רוני פירר: אבל כאן כתוב אחרת.
<רוני פירר: כתוב שיש מק"ט שאי אפשר לציין עליו, אבל עדיין יש לו מספר נפרד.
<רוני פירר: "את מק"ט הסוחר שלה".
<אמיר גנור: שלה, זאת העתיקה.
<מירב ישראלי: זאת אומרת, הוא אומר שמה שנקרא היום בתקנות מספר סידורי שוטף, שאנחנו מחליפים אותו במק"ט סוחר, התקנה מנוסחת בדיוק אותו הדבר אלא אם מספר סידורי שוטף והוא אומר שלמרות שהתקנה היא כזאת, בפועל לא דרשו מהם לציין גם על כלי הקיבול את כל המספרים הסידוריים אלא נתנו מספר – אם אני מבינה נכון – סידורי אחד לקבוצה.
<מירב ישראלי: אני מבינה נכון?
<פראס בדחי: עד היום הייתה כוס עם מאה מטבעות והיו מציינים כוס מספר 10 עם מאה מטבעות.
<רוני פירר: זה בדיוק מה שהוא אומר וזה לא מה שכתוב כאן.
עמרם מצנע: צריך לתקן את הנוסח.
<מירב ישראלי: כאן כתוב שעל הכוס יהיה 1,2,3, 4.
עמרם מצנע: יציין הסוחר על גבי כלי הקיבול את מק"ט כלי הקיבול ומספר הפריטים בתוכו.
<רוני פירר: אלא אם כן הכוונה אחרת.
<רוני פירר: אני לא יודע.
<מירב ישראלי: אולי כן.
<מירב ישראלי: אולי אתם מתכוונים עכשיו לתת לכל פריט מק"ט סוחר.
עמרם מצנע: הם לא מתכוונים.
<רוני פירר: הפריט היחידי שהיה ספציפי, אלה מטבעות זהב.
עמרם מצנע: אני מקריא את הנוסח: יציין הסוחר את מק"ט כלי הקיבול ומספר הפריטים בתוכו.
<מירב ישראלי: צריך לתת הגדרה.
עמרם מצנע: לכוס הזאת יהיה מספר מק"ט ויהיה כתוב עליה מספר הפריטים.
<מוטי ארד: אם אנחנו בעולם יותר מודרני, שהדברים מוצגים לא רק בקערות, אני מדבר על עתיקות זעירות, זה יכול להיות גם מגש.
עמרם מצנע: כלי קיבול.
<קריאה: צריך להכניס את זה להגדרות.
<מירב ישראלי: את זה נעשה אחר כך.
<מירב ישראלי: בעתיקה שהיא מטבע ינהג סוחר כלהלן: אם המטבע מזהב או מכסף יציין הסוחר את המטבע במק"ט סוחר כאמור בתקנת משנה (ב).
<מירב ישראלי: מטבעות מאותו חומר ימספר הסוחר במק"ט סוחר במספרים עוקבים.
<מירב ישראלי: אם המטבע מחומר אחר – ייכלל המטבע בחבילה של מטבעות מאותו חומר, שתישמר בכלי קיבול נפרד.
<מירב ישראלי: בכל חבילה יהיו מטבעות בכמות שהסוחר ירשום על גבי אריזת החבילה ושתתאים למספר המטבעות שיש בה אותה שעה.
<מירב ישראלי: מספר המטבעות שבחבילה יהיה תואם למספר המטבעות המופיעות במערכת הדיווח הממוחשבת של רשות העתיקות.
<מירב ישראלי: אם יש יותר מחבילה אחת, ימספר הסוחר את החבילות במק"ט סוחר במספרים עוקבים.
<מירב ישראלי: סוחר יכלול ברשימת המצאי מטבעות עתיקים, חרוזים עתיקים או חפצים אחרים המשובצים בתכשיטים המצויים בידיו וייתן להם מק"ט סוחר.
<מירב ישראלי: סוחר לא יציין שתי עתיקות במק"ט סוחר זהה.
<רוני פירר: אין לי כל התנגדות לסעיף (ג)(3), סוחר יכלול ברשימת המצאי מטבעות עתיקים משובצים.
<רוני פירר: אני לא משבץ.
<רוני פירר: כדאי לרשות העתיקות לבדוק את הסעיף הזה כי זה נותן רשות לאנשים שהם אינם סוחרי עתיקות למכור שיבוצים.
<רוני פירר: נכון להיום יש הרבה יותר חנויות שמוכרות עתיקות משובצות מאשר חנויות עם רישיון.
<רוני פירר: הרבה יותר ובלי שום פרופורציה.
<פראס בדחי: אבל אנחנו מדברים על סוחר.
<רוני פירר: זה נותן אישור.
<רוני פירר: תבדוק את זה משפטית.
עמרם מצנע: זה לא נותן אישור.
<רוני פירר: זה נותן אישור לאנשים שאין להם רישיון למכור משובצים.
<מירב ישראלי: הוא אומר שיש כאן סתירה בין ההגדרה של מק"ט סוחר לצורך למספר מטבעות מאותו חומר באופן שוטף כי מק"ט סוחר זה ברגע שאתה מקבל עתיקה, אתה נותן לה מספר.
<מירב ישראלי: השאלה אם יש רשימה נפרדת למטבעות שהיא שוטפת במספור מהמק"ט סוחר הרגיל.
<פראס בדחי: ממש לא.
<אמיר גנור: ממש לא.
<אמיר גנור: אני לא מבין את ההערה.
<אמיר גנור: יש כלי קיבול.
<אמיר גנור: מק"ט פעם אחת נותן את מספר כלי הקיבול.
<אמיר גנור: מה זה שייך?
<מירב ישראלי: זה לא מה שהסעיף אומר.
<מירב ישראלי: הסעיף אומר שלגבי הנושא של כלי קיבול שהם לא מטבעות, זה 4(ב) וזה משהו אחד.
<מירב ישראלי: עכשיו אנחנו מדברים על (ג) שאלה מטבעות, שיש להם הוראה מיוחדת.
<מירב ישראלי: כאן לא מדובר על כלי קיבול אלא מדובר בכסף וזהב.
<מירב ישראלי: מדובר על כל מטבע באופן אינדיבידואלי ועל מטבעות מחומרים אחרים, זאת חבילה.
<אמיר גנור: זה כלי קיבול.
<מירב ישראלי: אבל ב-(1) בכלל אין כלי קיבול לגבי מטבעות כסף וזהב ולגבי (2), יש מספרים.
<מירב ישראלי: מק"ט סוחר במספרים עוקבים.
<מירב ישראלי: זה מעלה את אותה שאלה.
<מירב ישראלי: מק"ט סוחר, לפי ההגדרה – לא משנה אם זאת החבילה או המטבע אבל זה מעלה את אותה שאלה – אומר שהמספר הסידורי השוטף שנותן סוחר לעתיקה מיד עם רכישתה או קבלתה.
<מירב ישראלי: זאת אומרת, ברגע שאני מקבלת מטבע, אני נותנת לו מספר גם אם קודם קיבלתי כד ואחרי כן קיבלתי לא יודעת מה.
<רוני פירר: נניח חרס ואחר כך מטבע.
<מירב ישראלי: הוא מקבל מספר 3.
<מירב ישראלי: אחרי עוד זמן מה קניתי עוד מטבע.
<מירב ישראלי: עכשיו הוא יקבל מספר 7.
<מירב ישראלי: אני לא יכולה לתת לו מספור שוטף לפי אותו חומר.
עמרם מצנע: אם הוא קנה עוד מטבע מחומר אחר, הוא מכניס לתוך החבילה ומשנה את המספר כך שבמקום חמישים פריטים יש לו עכשיו 51 פריטים.
<רוני פירר: זאת צריכה להיות חבילה נפרדת.
<מירב ישראלי: כתוב כאן שאם יש יותר מחבילה אחת, ימספר הסוחר את החבילה במק"ט סוחר.
עמרם מצנע: אני עכשיו הבאתי עוד שני מטבעות מחומר אחר.
עמרם מצנע: אני ב-(2).
עמרם מצנע: אני יכול לעשות אחת משתיים: או להכניס אותם לכלי קיבול קיים ולשנות את המספר, או לפתוח כלי קיבול חדש.
<איתן קליין: הם יהיו חייבים לפתוח כלי קיבול חדש.
<רוני פירר: אחרת המספרים לא יהיו עוקבים.
<איתן קליין: למה שהם לא יהיו עוקבים?
<איתן קליין: הם יהיו עוקבים במערכת.
<מירב ישראלי: איך?
<איתן קליין: לאו דווקא של מטבעות.
<מירב ישראלי: לכן מה שכתוב כאן, לא נכון.
<איתן קליין: יהיו מספרים עוקבים במערכת של הסוחר.
<איתן קליין: על המלאי שלו.
<איתן קליין: למשל מספר 1 יהיה מטבע, מספר 2 יהיה כד חרס, מספר 3 יהיה נר.
<איתן קליין: זה לא משנה.
<איתן קליין: יהיו לו מספרים עוקבים של כל המלאי.
<מירב ישראלי: זה לא מה שכתוב כאן.
<מירב ישראלי: כאן כתוב שהמטבעות צריכים להיות בסדר שוטף או החבילות צריכות להיות בסדר שוטף.
עמרם מצנע: אני חוזר ואומר שכאן לא נאמר שאם אחרי שנה קניתי עוד שני מטבעות, אני לא יכול להכניס אותו באותו כלי קיבול.
עמרם מצנע: לא כתוב.
עמרם מצנע: כתוב שבכל חבילה יהיו מטבעות בכמות שהסוחר ירשום על גבי אריזת החבילה ושתתאים למספר המטבעות שיש באותה שעה.
עמרם מצנע: כלומר, הוספתי שתי מטבעות ואני מתקן את המספר.
עמרם מצנע: זה לגבי תוספת מטבעות לכלי קיבול.
עמרם מצנע: דרך אגב, אני מציע להשתמש באותו מונח כל הזמן, לא חבילה אלא כלי קיבול.
עמרם מצנע: אם יש יותר מכלי קיבול אחד, יקבל מספרים עוקבים.
<מירב ישראלי: אבל הוא לא יכול לקבל מספרים עוקבים כי זה סותר את ההגדרה של מק"ט סוחר.
עמרם מצנע: אם אני עוד שנה מביא כלי קיבול חדש, איך אני נותן לו מספר עוקב?
<איתן קליין: זה עוקב במערכת.
<איתן קליין: במלאי המסחרי שלו.
<קריאה: אפשר להוריד את המילה "עוקב".
<מירב ישראלי: אבל זה לא עוקב מטבע אחרי מטבע.
<מירב ישראלי: במטבע אחרי מטבע זה לא יכול להיות ובחבילה אחרי חבילה זה גם לא יכול להיות.
<פראס בדחי: יהיה מספר עוקב אם הוא מוסיף.
<פראס בדחי: לא יהיה מטבע 1,2,3.
עמרם מצנע: בכל מקום שכתוב חבילה, אני מבקש לתקן לכלי קיבול כדי שיהיה מונח אחד.
<מוטי ארד: למה שזה לא יהיה כלי תצוגה?
עמרם מצנע: כלי קיבול זה הכול.
<מוטי ארד: הם סוחרים.
<מוטי ארד: הם מציגים דברים.
עמרם מצנע: גם במחסן זה כלי קיבול.
עמרם מצנע: גם אם זה בקערה פתוחה, זה כלי קיבול.
עמרם מצנע: לעניין הזה, אני לא רואה כאן בעיה, למעט ה"עוקב".
<מירב ישראלי: צריך למחוק את הסיפא ב-(1) וב-(2).
עמרם מצנע: אם יש יותר מחבילה אחת, ימספר הסוחר את החבילות במק"ט סוחר אחר.
<מירב ישראלי: מק"ט סוחר זה לפי מה שהוא אומר.
עמרם מצנע: תמחקו את המילה "במספרים עוקבים".
<מירב ישראלי: לא צריך את זה.
<מירב ישראלי: אפשר למחוק את זה.
עמרם מצנע: את כל הסעיף הזה אפשר למחוק.
<מירב ישראלי: את הסיפא ב-(1) וב-(2).
<מירב ישראלי: אני אומר מה אני מוחקת.
<מירב ישראלי: ב-(ג)(1), מטבעות מאותו חומר ימספר הסוחר במק"ט סוחר במספרים עוקבים – הורדנו.
<מירב ישראלי: ב-(ג)(2), אם יש יותר מחבילה אחת, ימספר הסוחר את החבילות במק"ט סוחר במספרים עוקבים – הורדנו.
<מירב ישראלי: אי אפשר למספר את זה במספרים עוקבים אם מק"ט הסוחר הוא עוקב.
<פראס בדחי: כלומר, את מוחקת את המשפט "ימספר הסוחר במק"ט סוחר במספרים עוקבים".
<מירב ישראלי: יש לי עוד שאלה.
<מירב ישראלי: ב-(2), מספר המטבעות שבחבילה יהיה תואם למספר המטבעות המופיעות במערכת הדיווח הממוחשבת של רשות העתיקות.
<מירב ישראלי: אתם בעצם אומרים לו שאם הוא לא דיווח נכון, אתה לא הוספת.
<מירב ישראלי: מה המשמעות של זה?
<פראס בדחי: אם יש לו בכלי הקיבול עשרים מטבעות, בדיווח צריך להיות עשרים.
עמרם מצנע: כן, אבל לא במחשב שלכם.
<אמיר גנור: אותו הדבר.
<אמיר גנור: אנחנו מסתכלים על המחשב שלנו.
עמרם מצנע: הוא לא יכול להיות אחראי על מה שכתוב אצלכם.
עמרם מצנע: תכתבו המערכת שלו.
<מירב ישראלי: הוא צריך לדווח על כל מטבע.
<מירב ישראלי: זאת החובה שלו.
<מירב ישראלי: אם הוא לא עושה את זה, זה לא יופיע אצלכם.
<אמיר גנור: יש את אתר האינטרנט של הרשות ויש הגדרה.
עמרם מצנע: לא של הרשות.
עמרם מצנע: שלו.
<מירב ישראלי: זה צריך להיות ברשימת המצאי שלו.
עמרם מצנע: יהיה תואם למספר המטבעות המופיע במערכת הדיווח הממוחשבת של הסוחר.
<מירב ישראלי: ברשימת המצאי.
<מירב ישראלי: אנחנו נראה איך לנסח את זה.
עמרם מצנע: עוד שאלות לגבי סעיף 4 למעט מספר הימים?
<רוני פירר: אני מקווה שברור שכתוצאה מהכנסת מטבעות כסף לסעיף (1) שהם לא בכלי קיבול.
עמרם מצנע: נתנו להם את אותו מעמד של זהב.
עמרם מצנע: נתנו למטבעות כסף את אותו מעמד כמו למטבעות זהב.
<רוני פירר: הפירוש הוא לשנות את כל מק"ט הסוחר של הסוחרים היום.
<מוטי ארד: זאת עוד עבודה חדשה.
<מירב ישראלי: לגבי(3), רציתי להבין למה זה בנפרד מכל דבר אחר.
<מירב ישראלי: כל מה שמגיע אליו, הוא צריך להכניס לרשימת המצאי.
<מירב ישראלי: אלה גם דברים שהם לא למכירה?
<מירב ישראלי: מה המשמעות של (3)?
<איתן קליין: את מדברת על תכשיטים?
עמרם מצנע: יכול להיות לך תכשיט שהוא לא עתיק.
עמרם מצנע: למשל עגיל בתוכו משבצים פריט עתיק.
<מוטי ארד: איך זה מדווח?
<איתן קליין: עד היום זה לא היה ברור איך מדווחים על זה.
<איתן קליין: אנחנו רוצים שהם ירשמו את זה בספרי המלאי.
<מירב ישראלי: למה כתוב כאן במיוחד מטבעות עתיקים?
עמרם מצנע: כי אפשר לשבץ מטבע עתיק בתוך תכשיט.
<איתן קליין: יכולה להיות שרשרת בתוכה יש מטבע מאוד נדיר של מרד בר-כוכבא.
<מירב ישראלי: זאת אומרת, המשמעות היא שהיום זה לא בטוח שזה מדווח?
<אמיר גנור: היום קוראים לזה תכשיט ואנחנו אומרים שהמטבע שווה יותר מכל התכשיט.
<מוטי ארד: איך אתם אוכפים את זה אצל חנויות התכשיטים?
עמרם מצנע: לא אוכפים.
עמרם מצנע: אני מניח שאם סוחר של תכשיטים מחזיק אצלו מטבע עתיק, הוא עובר על החוק כי הוא לא סוחר.
<מוטי ארד: אבל אנחנו רואים כאן את מדיניות האכיפה הכול כך כבדה שמוטלת על הסוחרים לעומת ענף שלם של הרבה מאוד חנויות במדינה שמוכרות את הדברים האלה ולא מתייחסים לזה.
עמרם מצנע: אנחנו נעצור כאן כי הזמן נגמר.
עמרם מצנע: אני רוצה שנאשר את סעיף 4 עם הניסוחים.
עמרם מצנע: אני רוצה לתת כאן שלושה ימים ולא יום אחד, אלא אם כן יש לכם התנגדות.
<אמיר גנור: התנגדות משמעותית מאוד מבחינת האכיפה.
<אמיר גנור: כל התרגילים שלהם, שלושה ימים זה המון זמן.
עמרם מצנע: נתת כאן יומיים, אז מה הבעיה לתת שלושה ימים?
<פראס בדחי: נתנו יום אחד.
עמרם מצנע: נתת יום אחד אחרי יום העסקים.
עמרם מצנע: אנחנו משאירים את הנושא הזה פתוח אבל זאת הנטייה שלי ולכן נא לחשוב על זה.
עמרם מצנע: הנטייה שלי היא בסעיף 4(א) לתת יותר זמן, לתת שלושה ימים במקום יומיים.
עמרם מצנע: תציעו ניסוח.
עמרם מצנע: נתווכח על זה בישיבה הבאה.
עמרם מצנע: כאן אנחנו עוצרים.
עמרם מצנע: האם מבחינת
עמרם מצנע: כם אנחנו יכולים להמשיך ביום שלישי, ה-22 ביולי, בשעה 9:00 בבוקר.
עמרם מצנע: אז נמשיך ואני מקווה שנסיים.
עמרם מצנע: הדיון הוא בנושא הצעת חוק תאגידים לניהול משותף של זכויות יוצרים ומבצעים, התשע"ד-2014 של חברי הכנסת מרב מיכאלי, יריב לוין, גילה גמליאל, ניצן הורוביץ, נחמן שי, איתן כבל ועמרם מצנע.
עמרם מצנע: הדיון הוא דיון המשך לדיון שכבר קיימנו.
עמרם מצנע: בין הדיון שקיימנו בוועדה לבין דיון ההמשך, ישבו היועצים המשפטיים של המשרדים הרלוונטיים אתנו כדי לבחון כיצד נכון להגיש את הצעת החוק וכיצד נכון להתמודד עם הסוגיה בה דנה הצעת החוק והיא כמובן טיפול בזכויות היוצרים בענף הקולנוע על שלוחותיו השונות.
מרב מיכאלי: אדוני, לפני שאתה ניגש לגוף העניין, יש לי בבקשה הערה לסדר לפרוטוקול.
מרב מיכאלי: לפני שניגשים לגוף העניין, אני רוצה למחות.
מרב מיכאלי: אנחנו יזמנו חוק, אפשר להתווכח עליו, אבל הביאו חוק אחר לגמרי אבל הם לא העבירו את זה לא רק לחברי וחברות הוועדה כנראה אלא גם לא ליוזמות וליוזמים.
מרב מיכאלי: אלמלא אני דיברתי אתך בטלפון אמש, לא הייתי יודעת על קיומו של הרעיון החדש.
עמרם מצנע: ההערה היא לוועדה ולא לאף אחד אחר.
עמרם מצנע: אלי.
עמרם מצנע: אם את רוצה, אני יכול לדחות את הדיון אבל נדמה לי שכולם רוצים שהחוק במתכונת זו או אחרת – תכף נדבר על זה – יעבור בקריאה ראשונה עוד בכינוס הזה.
מרב מיכאלי: אני ממש לא רוצה לדחות את הדיון.
מרב מיכאלי: אני רק רוצה שיישלח החומר לפני הדיון.
מרב מיכאלי: ברגע שיש אותו, מן הראוי שיישלח כדי שנוכל להתכונן.
עמרם מצנע: זאת הערה לעתיד.
מרב מיכאלי: שלא יקרה שוב.
עמרם מצנע: אני מבקש מהממשלה, ממשרד המשפטים או ממשרד התרבות, להציג.
עמרם מצנע: אולי אני אוסיף עוד שניים-שלושה משפטים.
עמרם מצנע: במפגשים המקצועיים שעשינו באופן אינטנסיבי – ואני בהחלט רוצה כן לתת מילת הערכה לגורמי הממשלה שכן שיתפו פעולה וניסו למצוא דרך להתמודד עם הקשיים התוכניים והמשפטיים שהצעת החוק המקורית יצרה.
עמרם מצנע: אני רוצה להזכיר לכולם שהממונה על ההגבלים העסקיים התנגד לכל התהליך ואנחנו – אני וחברי הכנסת הנוספים שהציעו את החוק – חשבנו שנכון להתמודד עם הבעיה ולפתור אותה.
עמרם מצנע: אפשר היה לפתור אותה גם בלי חקיקה אילו הממונה על ההגבלים העסקיים כמובן היה מסיר את התנגדותו, אבל כשזה לא קרה, זה מחייב התערבות שלנו.
עמרם מצנע: המטרה, שלפחות אני שמתי לעצמי, היא לא רק לריב עם השומרים אלא בעיקר לאכול את הענבים.
עמרם מצנע: כלומר, להגיע לתוצאה בה תאגיד המנהל את זכויותיהם של היוצרים בתחום הקולנוע יוכל להתקיים ולספק את השירותים שתאגיד כזה אמור לתת ליוצרים.
עמרם מצנע: בכל זה דנו לא מעט פעמים.
עמרם מצנע: בסופו של דבר הציעו נציגי הממשלה הצעה שהיא שונה מהחוק שאנחנו פחות או יותר הגדרנו והיא לעשות תיקון בחוק הקולנוע שבהחלט ייתן מענה ליכולת לקיים תאגיד שמקבל את הזכויות של היוצרים ומנהל את הזכויות שלהם.
עמרם מצנע: אני עכשיו מבקש מנציגי הממשלה שיציגו את ההצעה של התיקון הזה.
<לירון נעים: משרד המשפטים.
<לירון נעים: שלום לכולם.
<לירון נעים: הצעת החוק הפרטית המקורית כידוע עוררה הרבה מאוד קשיים.
<לירון נעים: ניסינו לפתור אותה, ניסינו לתחום אותה, ניסינו לדייק אותה ובסופו של דבר הבנו שהפתרון יכול להיות מכיוון אחר.
<לירון נעים: ההצעה שלנו הייתה להעביר את הפתרון לפלטפורמה אחרת של חוק הקולנוע, כפי שאדוני אמר.
<לירון נעים: היתרון של ההצעה הזאת הוא שיש כבר היום בספר החוקים הישראלי חוק שעוסק באודיו-ויזואל שמבין שיש איזשהו ייחוד לתחום הזה.
<לירון נעים: החלטנו שיהיה נכון להכניס את הצעת החוק הזאת שהמהות שלה, אגב, נותרה אותה מהות, אל תוך חוק הקולנוע.
<לירון נעים: היתרונות.
<לירון נעים: אנחנו נהנים מעוד אפיון של שוק האודיו-ויזואל ואנחנו גם מדגישים כאן את הרציונל התרבותי של הצעת החוק הזאת, הרציונל של הגנה על יוצרים ועל יצירות.
<לירון נעים: נוצר איזשהו מתח בין ההגנה על יוצרים לבין דיני התחרות בישראל והצעת החוק הזאת משקפת תפיסה שאומרת שהמוצר הזה הוא מוצר מיוחד, שדיני התחרות הרגילים לא יכולים להתמודד עם הייחוד שלו ולכן צריך לקבוע לו הסדר מיוחד בחוק.
<לירון נעים: כאשר הכנסנו את ההסדר הזה לתוך חוק הקולנוע, בעצם הדגשנו גם את הרציונל התרבותי ואת הייחוד של השוק הזה לעומת שווקים אחרים ולעומת מוצרים אחרים ואנחנו גם יכולים ליהנות מזה שיש לנו כבר פלטפורמה שמתעסקת בסרטים, בסדרות טלוויזיה וכולי.
<לירון נעים: ההצעה היא להוסיף את סעיף 12א לחוק הקולנוע שהוא סעיף שבעצם מאפשר לבעל זכות יוצרים לנהל את הזכויות שלו באמצעות תאגיד לניהול משותף של הזכויות.
<לירון נעים: אנחנו ניכנס לפרטים בהמשך.
<אילת פלדמן: משרד המשפטים.
<אילת פלדמן: אני אכנס להסדר המהותי שנמצא כאן.
<אילת פלדמן: ההסדר המהותי כולו בסעיף 12א שמוצע להוסיף אותו לחוק הקולנוע.
<אילת פלדמן: אני אקריא אותו ואז נוכל לדון בנקודה נקודה.
<אילת פלדמן: בעל זכות יוצרים בסרט ישראלי שהוא יחיד, רשאי ליתן רישיון לשימוש בזכות היוצרים שלו בסרט ישראלי בין שנוצר ובין שטרם נוצר באמצעות תאגיד לניהול משותף של זכויות וכן לקבוע דמי רישיון באמצעות התאגיד האמור.
<אילת פלדמן: לעניין סעיף זה, "זכות יוצרים" – כמשמעותה בסעיף 11 לחוק זכויות יוצרים.
<אילת פלדמן: "תאגיד לניהול משותף של זכויות" – ארגון המייצג יוצרים של סרטים ובעלי זכות יוצרים בסרטים.
<אילת פלדמן: אין באמור בסעיף זה כדי לגרוע מתחולת חוק ההגבלים העסקיים, התשמ"ח-1988 על ניהול משותף של זכויות, ובלבד שבמסגרת ההוראות והתנאים לפי חוק ההגבלים העסקיים לא תישלל מבעל זכות יוצרים היכולת לתת רישיון ולקבוע דמי רישיון באמצעות תאגיד לניהול משותף של זכויות לפי סעיף קטן (א).
<אילת פלדמן: בעל זכות יוצרים יכול להיות היוצר, יכול להיות מישהו שהזכויות יועברו אליו, למשל יורש, כי אנחנו לא רוצים להשאיר את זה רק ליוצרים עצמם.
<אילת פלדמן: זכות יוצרים קיימת שבעים שנים לאחר מות היוצר ולא הגיוני שרק היוצר יוכל לנהל את הזכויות והיורשים שלו לא יוכלו לנהל את הזכויות באמצעות תאגיד ניהול משותף.
<אילת פלדמן: לכן כתוב כאן כבעל זכות יוצרים.
<אילת פלדמן: בסרט ישראלי.
<אילת פלדמן: לסרט יש לנו הגדרה בסעיף 1.
<אילת פלדמן: החוק מגדיר איך מוכר סרט ישראלי.
<אילת פלדמן: בכל מקרה, הגדרה של סרט היא: "יצירה אורקולית אמנותית ובכלל זה עלילתית, תיעודית או ניסיונית, המורכבת מסדרה של תמונות נעות, מצולמות או מוקלטות, בליווי פס-קול או בלעדיו, שניתן להקרינה על מרקע, לרבות מרקע טלוויזיה, וליצור עותקים ממנה".
<אילת פלדמן: כמו שלירון אמרה, זה נותן לנו את המסגרת של היצירות האודיו-ויזואליות.
<אילת פלדמן: ההצדקה להשאיר את זה לסרט ישראלי, כי זה החוק שלנו ואנחנו רוצים להגן על יוצרים ישראלים ולכן זה מיוחד להם.
<אילת פלדמן: המלים "שהוא יחיד".
<אילת פלדמן: בדברי חקיקה הכוונה ל"יחיד" – שאינו תאגיד.
<אילת פלדמן: חשוב להדגיש שבאותו תאגיד לניהול משותף יוכלו להיות חברים גם יחידים וגם תאגידים.
<אילת פלדמן: למשל, לעניין אכיפה וגבייה, אולי ניכנס לזה אחר כך.
<אילת פלדמן: בכל מקרה, מי שנכנס לתוך המעין פטור הזה שבסעיף הזה, אלה רק היחידים שיהיו חברים בתאגיד לניהול זכויות.
<אילת פלדמן: דברים אחרים שהם חורגים ממה שמוגדר כאן בסעיף, יוכלו גם תאגידים לעשות לפי הכללים הרגילים של דיני ההגבלים העסקיים.
<אילת פלדמן: אם תרצו, יהיה אפשר לחדד את זה.
עמרם מצנע: האם המונח "סרט ישראלי" כולל את כל סוגי היצירות הקולנועיות?
רות קלדרון: האם זה כולל עבודת וידאו?
גילה גמליאל: השאלה היא למה הנוסח מגיע אלינו רק עכשיו.
עמרם מצנע: זה כבר נדון.
עמרם מצנע: מרב העלתה את זה.
<אילת פלדמן: לעניין הסעיף הזה, סרט כולל את כל היצירות האודיו-ויזואליות, גם תכניות טלוויזיה וחשוב להדגיש שבין היתר באמצעות ההפרדה לפרקים – אם תראו את המבנה – הפרדנו את הסעיף לפרקים.
<אילת פלדמן: אני רק אסיים את המשפט.
<אילת פלדמן: בכל מקרה, כל מה שאנחנו מדברים עליו כאן הוא רק בהקשר לסעיף 12א המוצע ושום דבר במה שאנחנו אומרים כאן לא אמור להשפיע על שאר ההוראות.
עמרם מצנע: אני שואל אם המונח "סרט ישראלי" כולל את כל היצירות הקולנועיות האפשריות –תעודה, סדרות וידאו וכולי.
עמרם מצנע: אני רוצה להעיר הערה נוספת.
עמרם מצנע: אנחנו דנים במסגרת הכנה לקריאה ראשונה.
עמרם מצנע: כלומר, אין צורך למצוא כאן את הניסוחים המדויקים והסופיים לגבי החקיקה.
עמרם מצנע: לכך תהיה הזדמנות בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.
עמרם מצנע: מה שיש צורך כאן זה בעצם לנו בוועדה לאשר את השינוי הגדול הזה שעשינו, שמומלץ לעשות, מהחוק כפי שהגשנו אותו לתיקון בתוך חוק הקולנוע.
עמרם מצנע: את הניסוחים המדויקים שיביאו לידי ביטוי וייתנו תשובה לכל הדברים, יהיה לנו זמן לעשות בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.
גילה גמליאל: האם זה זמן ויכולת?
גילה גמליאל: האם החוק עצמו לא יגביל אותנו?
עמרם מצנע: על זה הדיון.
עמרם מצנע: אני גם רוצה לומר לחברותיי וחברי חבר הכנסת שאני חושב שחשוב שאנחנו נצליח להעביר בקריאה ראשונה עוד בכינוס הזה.
עמרם מצנע: עומדת לרשותנו עוד כשעה וחצי כדי למצות את הדיון ולהגיע להחלטה.
<אילת פלדמן: אולי משרד התרבות רוצה להתייחס לשאלה.
<שמעון אלקבץ: מנהלת המחלקה לקולנוע במשרד התרבות.
<שמעון אלקבץ: רק לעניין ההגדרה של הסרט, מה זה כולל.
<אתי כהן: סרט ישראלי כולל את כל סרטי התעודה, סרט עלילתי באורך מלא, סרטים ניסיוניים אבל לא וידאו-ארט.
<קריאה: זה לא כולל.
<אתי כהן: לא.
<אהרון נחומי: סדרות וידאו-ארט, יצירות בידוריות, דרמות, סדרות, קליפים, טלנובלות.
<אהרון נחומי: תשעים פלוס אחוזים מהרפטואר, תל"י לא נכלל.
עמרם מצנע: צריך למצוא כאן את הניסוח.