GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב אשר: חבל שטרכטנברג לא נמצא כאן, הוא הוזמן.
יעקב אשר: הוא דווקא גם רצה להגיע, אני שוחחתי אתו.
יעקב אשר: הוא אמר לי במפורש שהוא רואה באופן שלילי שלקחו נושא כל-כך חשוב, ומדברים על עידוד העבודה במגזרים מסוימים וכו', וזורקים את זה בצורה כזאת.
יעקב אשר: אגב, התפרסם היום או אתמול שמכל ההמלצות של טרכטנברג חלקן הגדול של ההמלצות בכלל לא יושמו, והנה משהו שיושם ומופסק.
יעקב אשר: אני מאוד מקווה שלא.
יעקב אשר: אני מכיר גם את האנשים שעוסקים בכך במשרד החינוך, ואני יודע כמה הם חושבים שהדבר הזה חשוב, נכון וטוב.
יעקב אשר: אני מקווה מאוד שגם בעקבות הדיון הזה ובעקבות דברים נוספים זה ירד.
יעקב אשר: נקודה נוספת לאו דווקא במגזרים מסוימים – יש ילדים שבעקבות התכנית הזאת נחשפו בפעם הראשונה לארוחה חמה קבועה יום-יום.
יעקב אשר: יש ילדים כאלה, וזה לא בהכרח במגזר כזה או במגזר אחר.
יעקב אשר: זה חוצה מפלגות, זה חוצה עמים.
יעקב אשר: הרגילו אותם ואת משפחתם לסדר יום ובאים בלי חשיבה, בלי בדיקה ואפילו בלי בדיקה ארגונית של מערכת יחסי עובד-מעביד של אותם זכיינים והמתנ"סים למיניהם ומי שהפעיל את האנשים הללו.
יעקב אשר: במחי יד אחת זורקים הכול.
יעקב אשר: ישראל אליסף, אני רוצה לשבח אותך ואת העקשנות שלך.
יעקב אשר: כי תושבי ירושלים נהנים היום בגלל העקשנות שלך.
יעקב אשר: הם לא נהנים לגמרי כי הם גם אמורים - -
עמרם מצנע: גם העקשנות שלו וגם החלטת ראש העיר.
יעקב אשר: בעקבות העקשנות שלו הגיעה גם החלטת ראש העיר שהיה מאוד minded לעניין, ואני מברך אותו על זה.
יעקב אשר: אבל גם ההורים מכניסים את ידם לכיס יותר מאשר היו צריכים.
<ישראל אליסף: היו עוד אנשים איתי, אני לא לבד.
יעקב אשר: בסדר, אנחנו מדברים תמיד על הראש.
יעקב אשר: גם אני הייתי רוצה לומר את מה שאתה אמרת כל הזמן ולא לדבר על מגזרים ולא להפוך את זה לעניין של חרדים או ערבים וכו'.
יעקב אשר: אבל קשה לי קצת להתנתק מהתחושה שאם זה היה מגזר אחר יכול להיות שהיו בודקים את זה עשר פעמים לפני כן.
יעקב אשר: שר האוצר אומר שהתקציב הולך להיות חברתי, זאת אומרת הוא עומד מול ראש הממשלה ומדבר על תקציב חברתי.
יעקב אשר: 3-1 זה לא החבר'ה שלו, זה לא החברתי שלו.
יעקב אשר: אם זה היה החבר'ה שלו והחברתי שלו הוא היה נאבק על זה לפחות כמו שהוא נאבק על התכנית המטופשת שלו של מע"מ אפס.
יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, אני שוב מודה לך על כך שקיימת את הישיבה הזאת למרות שלא היה מתוכנן ולמרות שבפגרה יש לך מכסות מאוד ברורות של מספר הישיבות.
יעקב אשר: הרוח הגבית שאנחנו מוצאים מכאן לעניין הזה היא חשובה.
יעקב אשר: אני מצטרף למה שאמר דב; לדעתי, צריכה להיות כאן החלטה, ואתה צריך להוביל אותה.
יעקב אשר: אני מבקש ממך בשם כל המפלגות.
יעקב אשר: גם אם היו יושבות כאן מפלגות אחרות שבמקרה לא הגיעו – במקביל לפנייה אליך פניתי גם לגברת עליזה לביא, יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי שכל הזמן מדברת על אנשים ועל נשים ודואגת לזכויות הנשים, ואמרתי לה, זכויות הנשים פה נרמסות.
יעקב אשר: הוצאתי לה מכתב בעניין וביקשתי ממנה דיון.
יעקב אשר: היא נעלמה.
יעקב אשר: היא פגשה אותי בדיון על מע"מ אפס בוועדת כספים כשהיא באה להצביע בעד משהו שהיא לא יודעת, ואמרה לי, כן, כן.
יעקב אשר: אמרתי לה, כינסת נשים חרדיות עובדות, ניסית לעשות פוליטיקה לעניין - -
עמרם מצנע: טוב, הבנו - -
יעקב אשר: תן לי שנייה.
יעקב אשר: גם בפגרה מותר פוליטיקה.
עמרם מצנע: אבל אתה מתגולל על חברת כנסת שלא נמצאת פה.
יעקב אשר: אני לא מתגולל.
יעקב אשר: אני נתתי לה את כל ההזדמנות לכנס ישיבה כזאת.
יעקב אשר: אתה הרמת את הכפפה, היא לא הרימה את הכפפה הזאת.
יעקב אשר: אף אחד מיש עתיד לא נמצא כאן.
יעקב אשר: אף אחד מהתנועה הזאת לא נמצא כאן.
יעקב אשר: אדוני, באנו לשנות.
עמרם מצנע: מהתנועה יש פה.
יעקב אשר: לא אמרתי מהתנועה.
יעקב אשר: אתה צריך לצאת מהישיבה הזאת, להתקשר לשר האוצר ולשר החינוך ולהגיד להם – באנו לשנות.
יעקב אשר: תשנה את זה, ומיד אחרי סוכות יתחילו הצהרונים הללו, וכך ייצא טוב לאוכלוסיות החלשות במדינת ישראל שכמו שאמר הרב אייכלר, אין להם ועד עובדים – אנחנו צריכים להיות ועד העובדים שלהם.
<אריאל לוי: אני אגיד בקצרה פעם נוספת – חשוב מאוד לחדד.
<אריאל לוי: המצוקה נשמעה.
<אריאל לוי: שנית, התכנית לא בוטלה לכל מי שמדבר על ביטול התכנית.
<אריאל לוי: התכנית תופעל לאחר חג הסוכות.
<טובה תהילה לכטנשטיין: יש תאריך מדויק?
יעקב אשר: לא התאריך חשוב.
יעקב אשר: התעריף.
יעקב אשר: אם יהיה תעריף גבוה זה לא יהיה.
יעקב אשר: אתה לא מתכוון לזה באמת.
<אריאל לוי: אני אומר פעם נוספת – המספרים שנזרקו פה לגבי גובה הגבייה הם מספרים לא מדויקים כי עוד טרם הוחלט.
<אריאל לוי: כרגע אמרנו שמבנה התכנית וגובה התעריף יהיו כרוכים בגודל הקיצוץ, וזאת לא התכנית היחידה שנעצרה.
<אריאל לוי: יחד עם זאת אנחנו קשובים ושומעים.
<אריאל לוי: כמו שחבר הכנסת אשר אמר, אנחנו בהחלט חושבים שהתכנית הזאת חשובה ורצויה למדינת ישראל.
<אריאל לוי: נפעיל אותה מיד אחרי החג.
עמרם מצנע: אני רוצה לסכם את הדיון החשוב הזה.
עמרם מצנע: א', אני רוצה לומר דבר שאמרתי בדיון, לדעתי, זאת הייתה ממש טעות לעצור את התכנית.
עמרם מצנע: לא עוצרים תכנית כשיש עדיין דיונים על הקיצוץ ובאלו מקומות יחילו אותו.
עמרם מצנע: שלא לדבר גם על דברים שדיברו פה אחרים, על המשמעות של הקיצוץ הזה כלפי הילדים, כלפי ההורים, כלפי מועסקים וגם כלפי אימהות שצריכות לצאת לעבודה.
עמרם מצנע: שנית, לדעתי, יש פה גם טעם לפגם בתהליך הדמוקרטי שכן הקיצוץ שהחליטה עליו הממשלה צריך עדיין להגיע לוועדת הכספים של הכנסת כדי לאשר את הסעיפים של קיצוצי הממשלה.
עמרם מצנע: לכן משהו פה לקוי בתהליך הדמוקרטי שבו יש החלטת ממשלה על קיצוץ לפי משרדים, אבל כדי לאשר את הקיצוץ ואת השינויים בתקציב המדינה הממשלה צריכה להביא את זה לפני ועדת הכספים.
עמרם מצנע: זהו התהליך, אין תהליך אחר.
עמרם מצנע: אני גם מהרהר על הצורך, לפחות מבחינה ערכית, להביא החלטות כאלה לוועדת החינוך.
עמרם מצנע: אני מתכוון לעשות קצת חושבים באיזה שלב ועדת החינוך נכנסת למעורבות כשעוסקים בתקציבי החינוך.
עמרם מצנע: היום זאת רק ועדת הכספים ולא בוועדת חינוך, אבל זה יכול להיות גם ועדות אחרות.
עמרם מצנע: לדעתי, יש פה פגם.
עמרם מצנע: אבל הדבר החשוב ביותר הוא שזאת הייתה שגיאה.
עמרם מצנע: אני גם יודע שאתם מתרשמים מהדברים שנאמרו פה, ואלה רק נציגים של אלפי הורים שנהנו מהתכנית הזאת שקרטעה ונכנסה לתוקף בשנתיים האחרונות, והגיעו למין דד-אנד כזה עם תחילת שנת הלימודים הזאת.
עמרם מצנע: אנחנו רשמנו לעצמנו שאחרי סוכות התכנית מופעלת.
עמרם מצנע: אני רק רוצה להיות יותר חד – אחרי סוכות זה לא 1 בנובמבר, אלא 19 באוקטובר.
עמרם מצנע: אלה ימי עבודה מועטים – אני יודע שכל המערכות הממשלתיות יוצאות לחופשה גם בסוכות, אבל צריך לעשות הכול כדי שביום ראשון, 19 באוקטובר, התכנית הזאת תצא לדרך באופן כזה או באופן אחר.
עמרם מצנע: כמו כן עם כל הכבוד למשרד הכלכלה – ויש באמת הרבה כבוד – העברת הנושא הזה למשרד החינוך, יש בה אמירה ערכית שכן זה לא רק שמרטפייה.
עמרם מצנע: אני לא מעיר כרגע על כך שהמסגרת המסובסדת במשרד הכלכלה הייתה צהרונים.
עמרם מצנע: אבל יש פה אמירה שזה לא רק שמרטפייה, אלא מקום שבו ממשיכים את החינוך הפורמלי לחלק הלא פורמלי של היום עם ארוחה חמה וכל הדברים האחרים שקשורים בזה; שלא לדבר כמובן על ההיקפים הכספיים ועל ההיקפים של מספר הילדים שנכנסים לתכנית ללא שום בדיקת עומק על מצב סוציו-אקונומי אישי אינדיבידואלי.
עמרם מצנע: כי אני בטוח שגם בבית שמש וגם בירושלים יש לא מעט הורים שלא היו נכנסים בכלל לתכנית אם זאת הייתה תכנית במסגרת סבסוד על מצב סוציו-אקונומי של המשפחה.
עמרם מצנע: לכן התכנית הזאת היא נכונה, היא חשובה, היא בעיקר חינוכית.
עמרם מצנע: מישהי העירה פה על טובת הילדים של המשפחות האלה שהיו בצהריים בבית או הולכים לצהרונים לא מפוקחים – זה באמת לשבת על הסל-קל ולהסתכל בטלוויזיה.
עמרם מצנע: לכן החשיבות של התכנית הזאת כחלק שלם מכל הנושא של החינוך בגיל הרך.
עמרם מצנע: אני רוצה להעיר דבר שאנחנו מעלים אותו לא פעם אחת, והוא שווה בדיקה יסודית – לעבוד מול השלטון המקומי לא בסוציו-אקונומי יישובי.
עמרם מצנע: לדעתי, אנחנו צריכים לעבור לשיטה של מצב בתי-הספר, לפי בתי-ספר.
עמרם מצנע: להערכתי, זה גם יתאזן בצורה כזאת או אחרת.
עמרם מצנע: כי בסופו של דבר אנחנו מעניקים את הזכות הזאת גם להורים שכן יכולים לשלם.
מנחם אליעזר מוזס: מה הכוונה בתי ספר?
עמרם מצנע: לפי הדירוג הסוציו-אקונומי של בית הספר.
עמרם מצנע: יש דירוג כזה.
עמרם מצנע: אז זה יכול להיות בית ספר בדרום תל-אביב שמקבל את הזכות הזאת לעומת בית ספר בירושלים שלא מקבל את הזכות הזאת.
עמרם מצנע: זה נכון להרבה מאוד חתכים אחרים שבהם הנגזרות של התקציב, הסבסוד, הזכויות הולכות לפי יישוב ולא לפי שכונה או בית-ספר.
עמרם מצנע: בית-ספר זה הכי נוח כי יש לזה קריטריונים במקומות שבהם הם נמצאים.
<טובה תהילה לכטנשטיין: משרד החינוך עדיין לא מצליח להפעיל את זה עכשיו.
<טובה תהילה לכטנשטיין: להציע שינויים - -
עמרם מצנע: זה לא למחר בבוקר, זה נושא רחב יותר כי יש לו משמעויות גם לגבי סוגי פעילויות אחרים שקשורים לזה.
עמרם מצנע: מיד עם חזרת הכנסת מפגרה אנחנו נקבע דיון לשמוע שהמערכת הזאת נכנסה לפעולה ומתפקדת.
משה אבוטבול: רציתי להודות ליושב-ראש ולחברי הכנסת בשם כל ראשי הערים על ההחלטות הנבונות.
מנחם אליעזר מוזס: שנה טובה.
עמרם מצנע: שנה טובה.
עמרם מצנע: השביתה היא - - -
<יאיר רביבו: נכון, היא כן בגללנו, אני אגיד לך גם מה הם טוענים.
עמרם מצנע: לא יודע מה הם טוענים, אבל יש שביתה ארצית של מועצת החינוך הערבית.
<יאיר רביבו: בגלל טייבה?
עמרם מצנע: בגלל טייבה.
<יאיר רביבו: אם זה ככה, זה בכלל משתלב לנו.
<יאיר רביבו: אני אגיד לך מה קרה בלוד.
עמרם מצנע: יכול להיות שהם התלבשו - - -
<יאיר רביבו: התלבשו פה על איזה שהוא עניין.
<יאיר רביבו: הבנתי.
<יאיר רביבו: אל"ף, זה עושה את התמונה כי בצדק - - - אבל אני אגיד לך מה, הם אומרים שיש איזה שהוא גן לחינוך מיוחד שהעברנו אותו משכונה יהודית לשכונה ערבית והם טוענים שזו אפליה.
<יאיר רביבו: אבל בואו נתמקד רגע בתיכון הערבי.
<יאיר רביבו: מדובר באחד התיכונים היפים שנבנו בשנים האחרונות.
<יאיר רביבו: פה ברכות לגדעון סער כשהיה שר החינוך, שהוא נתן את התקציב בפעימה אחת, 30 מיליון שקלים לבניית התיכון בפעימה אחת, התיכון הערבי הראשון בלוד שמנוהל על ידי רשת אורט.
<יאיר רביבו: בואו ניכנס לתיכון היפה הזה.
<יאיר רביבו: (בבית ספר אורט)
<שירין חאפי נטור: זה בית ספר שהוא סוג של הגשמת חלום.
<שירין חאפי נטור: זה בית ספר שהוקם ב-2012, סוג של נס.
<שירין חאפי נטור: מ-2012 באמת מאמץ כביר של העירייה ושל משרד החינוך.
<שירין חאפי נטור: היום היינו אמורים לפתוח עם 1,000 תלמידים, כשב-2009 היו 153 ילדים.
<שירין חאפי נטור: זה בית ספר שמגיעים אליו מכל העיר.
<שירין חאפי נטור: בוא נגיד סיפור הצלחה כנגד כל הסיכויים.
עמרם מצנע: זה חטיבה ו - - -
<שירין חאפי נטור: זה שש שנתי, ז' עד י"ב, יש לנו כ-80 מורים.
<שירין חאפי נטור: אמרתי, מגיעים אליו מכל העיר, בנים בנות, אחד מבתי הספר ה - - - בגלל התלמידים המדהימים שיש בו.
<שירין חאפי נטור: זהו.
עמרם מצנע: ואתם ברשת אורט?
<שירין חאפי נטור: אנחנו ברשת אורט.
<שירין חאפי נטור: התחלנו בעיריית לוד, התחלנו ממינוס עשר.
עמרם מצנע: ממתי אתם באורט?
<שירין חאפי נטור: מ-2011.
<שירין חאפי נטור: התחלנו בעיריית לוד, התחלנו בבניין ברמת אשכול, מעל בית ספר יסודי, אחרי זה עברנו למכללה.
<יאיר רביבו: בהחלטה אסטרטגית, בזמן הוועדה הקרואה, הבנו שלעירייה יש קושי אמיתי להחזיק תיכונים ולכן מכרזנו את כל התיכונים שלנו, יהודים וערבים, וזכו רשתות טובות.
<יאיר רביבו: הקפדנו שכל רשת תקבל פחות או יותר תיכון יהודי ותיכון ערבי - - -
עמרם מצנע: יש פה עמל?
<יאיר רביבו: יש פה אורט יהודי ואורט ערבי, יש פה עתיד למדעים יהודי, עתיד מח"ט ערבי, יש פה טומשין, יש פה עמל.
<יאיר רביבו: טומשין זו רשת פרטית שהתחילה במרכזים בראשון לציון של בגרויות וכאלה.
<יאיר רביבו: אני מניח שבאזור המרכז הוא קצת מוכר יותר.
<יאיר רביבו: יש כאן רשת דרכא של קרן רש"י.
<יאיר רביבו: יש לנו את כל הרשתות.
<יאיר רביבו: אנחנו נהיה היום בתיכון אורט היהודי, שלמעשה הוא איחוד של אותו תיכון רמלה-לוד שבו למדתי, שהיה משותף ללוד-רמלה, יואל לביא החליט השנה לסגור אותו, איחדנו אותו ביחד עם אורט שהיה קיים ואנחנו שמחים, כי בסך הכול יש לנו גם מנגנון מעקב במכרז שהוצאנו, גם הרשתות צריכות להשקיע פה מיליון דולר בשלוש שנים וגם יש פה מעקב מאוד מאוד צמוד שלנו.
<יאיר רביבו: אנחנו גומרים, אחרי שפל גדול מאוד שהגענו לנתוני בגרות של 35%, עלינו בשלוש השנים האחרונות ל-42%, אחר כך ל-49% והשנה ל-61%.
<יאיר רביבו: רואים שיש פה עלייה טובה ובעיקר בגלל החינוך הערבי.
<יאיר רביבו: עד לפני ארבע שנים רק 45%-50% מילדי לוד למדו בלוד, כי כל הערבים למדו מחוץ לעיר, חלק גדול מהיהודים למדו בחוץ, היום 80% מילדי לוד לומדים בלוד, בעיקר בגלל הציבור הערבי.
<יאיר רביבו: כשילד לומד בעיר שלו, כשהוא לא צריך לנסוע בארבעה אוטובוסים, כשאתה רואה אותו ואתה יכול לתת לו תגבור, בלוד יש את הטיפול הנקודתי משנת 99', שזו המתנה הכי גדולה של ממשלת ישראל, זה התחיל ב-11 יישובים, זה נקרא תכנית אופק לחינוך, 11 יישובים מזמן ממשלת ברק ב-99'.
<יאיר רביבו: זה היה עכו, זה היה שילוב של יישובים כמו דימונה, ירוחם, נצרת עילית וכו', ב-2003 אריק שרון החליט להשאיר רק את לוד ועכו ומ-2007 לוד לבד בצמרת בעניין הזה.
<יאיר רביבו: ביקשנו עכשיו מהממשלה, לשמחתנו נענינו, להשאיר את הטיפול הנקודתי לפעימה אחרונה בהחלט, כי אני מאמין שלוד בעוד שלוש שנים תעלה על דרך המלך ולא תצטרך את המתנה הזאת של ה-20 מיליון כל שנה.
<יאיר רביבו: הנה, הצטרפה אלינו גם המפקחת שלנו, כוכבה ברק, נציגת משרד החינוך.
<יאיר רביבו: בהחלט אני חושב שהחינוך בלוד תמיד היה אי של יציבות בכל הדבר הגדול הזה שנקרא חינוך ואני שמח, כמו שאמרתי במיניבוס, שאם יש משהו שאני גאה בו במיוחד, זה העובדה שבארבע השנים האחרונות אנחנו משקיעים בצורה לא פרופורציונלית, אבל עושים את זה עם הרבה שמחה, בחינוך הערבי.
<יאיר רביבו: רק לסבר את האוזן, השנה, מתוך 18 מיליון שקל שהשקענו בהיערכות לקיץ, 9 מיליון הושקעו בחינוך הערבי, כי בהחלט אחרי הרבה שנים שלא הייתה פה השקעה אז אפשר לראות.
<יאיר רביבו: התיכון הזה זו דוגמה מצוינת, אנחנו נראה בתי ספר נוספים היום וגנים, שהושקעו בהם בצורה - - - עד לפני ארבע-חמש שנים המגזר הערבי למד כולו בקרוונים ואנחנו עכשיו בתהליך של בינוי קבע ואני חושב שהדבר הזה נותן אותותיו בעיקר בהישגים, ודבר שני בהורדת רמת הפשיעה ויש לזה השלכות שאתם בוודאי יודעים.
<יאיר רביבו: אנחנו עכשיו יצאנו למכרז, פה לראשונה בלוד מתנ"ס ערבי ואולם ספורט, בהשקעה של 10 מיליון שקל.
<יאיר רביבו: לראשונה.
<יאיר רביבו: אין בלוד מתנ"ס ערבי, יש מתנ"ס אחד שהוא מעורב, אבל מתנ"ס בשכונה ערבית אין.
<יאיר רביבו: יצאנו למכרז ביום ראשון שעבר וזה גם מראה על חלק מהמגמה הטובה.
<יאיר רביבו: אז אני מקווה ש - - -
עמרם מצנע: אלה כספים של הפיס או - - -
<יאיר רביבו: האולם ספורט זה חצי פיס חצי טוטו, משולב, המתנ"ס מכספי עירייה.
<יאיר רביבו: עוד פעם, זה מבטא באמת איזה שהוא סוג של הקצאת משאבים, כי אתה מאמין במשהו.
<יאיר רביבו: היה אולם ספורט יחידי במגזר הערבי שהיה שרוף מ-2003 עד 2013.
<יאיר רביבו: עשר שנים היה שרוף ועכשיו, החודש הזה, אנחנו פותחים אותו בצורה חגיגית.
<יאיר רביבו: הוא נמצא בשכונה ערבית בנווה ירק.
רות קלדרון: כמה שנים אתה ראש עיר?
<יאיר רביבו: עכשיו, עשרה חודשים.
<יאיר רביבו: לפני זה הייתי מנכ"ל העירייה.
<שירין חאפי נטור: אני והוא למדנו באותו תיכון.
רות קלדרון: רציתי לשאול איפה את למדת.
<שירין חאפי נטור: אני והוא בוגרים של אותו תיכון.
רות קלדרון: אז גדלת כאן בלוד?
<שירין חאפי נטור: גדלתי בלוד.
<יאיר רביבו: היא לימדה אותי ערבית, כשהייתי מתקשה במבטא ועכשיו אנחנו - - -
רות קלדרון: מה את אומרת על הבנות בבית ספר הערבי?
<יאיר רביבו: בואו נעשה סיבוב.
<יאיר רביבו: תראו איזה תיכון יפה.
<שירין חאפי נטור: לא היה לנו בניין ולא היו כיתות והדרך עוד ארוכה.
<שירין חאפי נטור: כשבאים מורים חדשים קודם כל אני מראה להם מצגת איך התחלנו, כי לא התחלנו במבנה כזה, כדי שיידעו שהרבה זמן לקח עד שיש בניין כזה וכשנכנסנו לא היה חשמל.
<שירין חאפי נטור: זאת אומרת זה חלק מהעניין, שלא מקבלים הכול כמובן מאליו וצריך לעבוד קשה מאוד.
<שירין חאפי נטור: יש היום כ-1,000 תלמידים, זה הבניין של חטיבת הביניים, ז', ח', ט'.
<שירין חאפי נטור: יש אגף, אנחנו חונכים השנה את פינות עוז לתמורה, פינות השהייה של המורים בהשקעה מאוד גדולה.
עמרם מצנע: אתם הייתם שותפים בתכנון של בית הספר?
<שירין חאפי נטור: איפה ציון והמנכ"ל?
<שירין חאפי נטור: אני זוכרת שהייתי באה ואומרת למורים 'פה יהיה בניין שלוש קומות ומנהלה' והם היו אומרים שאני הוזה.
<שירין חאפי נטור: אבל זה היופי.
עמרם מצנע: לא, אני שואל אם הייתם שותפים ל - - -
<שירין חאפי נטור: כן, הייתה תחרות אדריכלים בעירייה והגיעו אדריכלים וכל אחד נתן את ה - - -
רות קלדרון: איפה יושבים?
רות קלדרון: נגיד בהפסקה?
<שירין חאפי נטור: טוב, אז יש כמה מרחבים.
<שירין חאפי נטור: קודם כל בהפסקה יש פה משמעת קצת קשה, כי אני מאמינה בזה שאפשר לעשות הכלה רק עם משמעת, אז בהפסקות מפנים את הכיתות ויוצאים לחצר.
רות קלדרון: לא פה.
<שירין חאפי נטור: לא פה.
<שירין חאפי נטור: יוצאים לחצר.
<שירין חאפי נטור: הילדים הכינו את פינות הישיבה בעצמם במפעל נשר, מבטון, כדי - - -
עמרם מצנע: אני אגיד לך את האמת, אני בעד לקצר פה את הביקור, כי לא באנו לראות בניין ריק.
עמרם מצנע: היום זה יום פתיחת שנת הלימודים.
עמרם מצנע: ואני מבטיח שאנחנו עוד בחודש ספטמבר, כלומר בשבועיים הקרובים נתכנן ביקור גם כאן וגם בכלל בחינוך הערבי בלוד.
<שירין חאפי נטור: אתם באתם אליי בהפתעה.
עמרם מצנע: בסדר, לא רצינו לעבור לידך.
<שירין חאפי נטור: אבל לא אומרים 'לא' לראש העיר.
עמרם מצנע: לא רצינו לעבור לידך, אבל אני מציע, מאחר שזה יום פתיחת שנת הלימודים שנעבור למקומות שבהם יש ילדים.
<יאיר רביבו: בסדר גמור.
<שירין חאפי נטור: בשמחה.
עמרם מצנע: ואני מבטיח שהוועדה תבוא תוך שבועיים-שלושה, עד היציאה לחגי תשרי, כשיהיו ילדים, נדבר עם המורים, נדבר עם ילדים, כדי להבין לא מה היה, אלא מה יהיה.
<שירין חאפי נטור: כן, בשמחה.
<שירין חאפי נטור: אני מקווה שיהיה טוב, אני בטוחה שיהיה טוב.
רות קלדרון: אני מבקשת אז לראות את הבנות.
<שירין חאפי נטור: 50% בנות, 50% בנים, אבל צריך לעבוד על הבנים, אחרי זה אין לנו עם מי להתחתן.
<שירין חאפי נטור: אז כל הזמן עם העצמת בנות זה דבר נפלא, אבל הבנים דורשים השקעה, שיהיה להם באמת איזה שהיא מחשבה לעתיד טוב יותר ולא רק נולדתי בן, עם האיבר הנכון, אז אני - - - עם הבנות אנחנו הגענו לסוג של העצמת יתר.
עמרם מצנע: מעצימים אותם, מלמדים אותם.
<שירין חאפי נטור: אותם מקצועות.
<שירין חאפי נטור: הבנים, כאילו נולדתי בן, אז אין לי יותר מה להוכיח וזה לא נכון.
<שירין חאפי נטור: (בית ספר ממלכתי לוי אשכול)
עמרם מצנע: תודה רבה ובוקר טוב לכולם, לכם ילדים, ילדי כיתה א' והתלמידים כולם, לכם ההורים, המורים, המנהלת, להנהלת העירייה וכמובן לראש העיר שמארח אותנו היום.
עמרם מצנע: אנחנו, ועדת החינוך של הכנסת, בחרנו במיוחד לבוא היום ליום החגיגי הזה של פתיחת שנת הלימודים לעיר לוד.
עמרם מצנע: העיר לוד נמצאת היום בתנופה, בהתחדשות ומגיע לכם שתהיו עיר למופת, עיר לדוגמה, כאן במרכז הארץ.
עמרם מצנע: העיר לוד היא עיר מיוחדת, יש בה פסיפס של אנשים, יהודים, ערבים, עולים ותיקים, עולים חדשים, עולים מאתיופיה, עיר באמת של פסיפס ויש אתגר גדול מאוד כדי לשתף פעולה, לשלב ידיים ולעשות מהעיר הזו עיר של איכות, עיר שכל אחד ירצה לבוא לגור בה, עיר שנותנת איכות חיים ואיכות חיים זה בעיקר חינוך.
עמרם מצנע: אז באנו לכאן היום במיוחד.
עמרם מצנע: הבטחנו שנבוא הנה לביקורים נוספים כדי לעזור, להקשיב, לשמוע, לעזור להנהלת העיר, לראש העיר, כדי לעשות את כל מה שצריך כדי שהעיר הזאת תצמח.
עמרם מצנע: יש פה פוטנציאל מדהים שלצערנו לא נוצל לאורך עשרות שנים ואפשר לנצל אותו, אפשר לקדם את העיר ואפשר לעשות פה נסים ונפלאות.
עמרם מצנע: תדעו לכם שזה תלוי לא רק בממשלה, אלא זה תלוי גם בכם.
עמרם מצנע: אם אתם תהיו גאים בעיר שלכם, העיר שלכם תהיה עיר עם גאווה.
עמרם מצנע: אם אתם תתנו יד וכתף לפעילות שנעשית פה אז העיר הזאת תפרח.
עמרם מצנע: אז עוד פעם לכם, הילדים, הרבה הצלחה, שהלימודים יהיו מעניינים וכמובן להגיע לבית ספר ולחזור הביתה בביטחון.
עמרם מצנע: (בנסיעה)
<יאיר רביבו: הייתה פה הגירה שלילית, הייתה פה אוכלוסייה אחת טובה שהגיעה לעיר ואלה ציבור חובשי הכיפות, הגרעין התורני שקראו ללוד 'התנחלוד', לא התנחלות, כי אנחנו לא בהתנחלויות, אבל התנחלוד, התנחלוד בלבבות.
<יאיר רביבו: הם הקימו פה שכונה נהדרת, אתם רואים פה מצד שמאל, יש 500 יחידות דיור של הציבור הדתי לאומי, ממש בתפר בין האזור הוותיק לאזור החדש.
<יאיר רביבו: אנחנו מורידים פה קרוונים כי כל הזמן העסק פה הולך וגדל, ברוך ה'.
<יאיר רביבו: אנחנו עכשיו ניכנס לתיכון שנקרא תיכון אלישיב ברשת צביה.
<יאיר רביבו: זה גם כן שש שנתי, מ-ז' עד י"ב, שזה המשך של בית הספר היסודי, שהוא א' עד ו'.
<יאיר רביבו: זה רק בנים.
<יאיר רביבו: נכון, רשת צביה בשנים האחרונות נכנסה גם לתחום הבנים.
<יאיר רביבו: זה בהחלט ציבור טוב, קרוב ל-1,000 משפחות כבר יש בלוד מהציבור הדתי לאומי, כולם אקדמאים, כולם תורמים פה לקהילה ולחברה, זו באמת אוכלוסייה טובה, ביחד עם הסטודנטים שהגיעו לעיר, איציק שמולי וחבריו.
<יאיר רביבו: אפשר לראות פה את כפר הסטודנטים, המבנה שנמצא כאן מאחורי הגינה הזאת, כפר הסטודנטים שהקמנו בעיר, ויש פה גם מאות סטודנטים שבהחלט מחזקים גם את הציבור החילוני שכל כך חסר לנו בשנים האחרונות.
<יאיר רביבו: זה כפר הסטודנטים, המבנה הזה של שלוש קומות.
<יאיר רביבו: יש עוד שניים כאלה בעיר, אחד ממכולות.
<יאיר רביבו: אם נספיק ותרצו לראות, זה ממש מגניב.
<יאיר רביבו: (ישיבה תיכונית אלישיב)
<פנחס בן יאיר: בוקר טוב לכולם.
<פנחס בן יאיר: ברוכים הבאים.
<פנחס בן יאיר: אנחנו כמובן בסד של זמן, לא יהיו מצגות למעט סרטון קטן שהתלמידים ביחד עם הרכז החינוכי חברתי עשו על הישיבה, על מה היא הישיבה, על חוויות.
<פנחס בן יאיר: הכול מהשנה האחרונה שהייתה.
<פנחס בן יאיר: לאחר מכן נדבר חינוך, נשתדל להכיר את המוסד, לדבר חינוך כפי שאנחנו משתדלים לעשות כל הזמן.
<פנחס בן יאיר: (הקרנת סרטון)
<יאיר רביבו: אתה יכול לדבר תוך כדי, להסביר מתי זה קם.
<פנחס בן יאיר: אנחנו רואים פה את הרב לאו שהיה פה בשנה שעברה, גם הרב יצחק יוסף היה.
<פנחס בן יאיר: שני הרבנים הראשיים.
<פנחס בן יאיר: כמה וכמה ערבי לימוד וגם לימוד בחברותות, גם עם ההורים, גם בין בוגרים לצעירים.
<פנחס בן יאיר: עשינו יום אחד יום חלמי"ש, חינוך לחיי משפחה וגם לחיים עצמם.
<פנחס בן יאיר: מי שמכיר, הרב שרון שלום, לפני כן היה בישיבת פדואל.
<פנחס בן יאיר: חפירות בחאל אל-חילו.
<פנחס בן יאיר: תלמידי כיתה ז' בשנה שעברה במחצית השנה במסע לכיסופים.
<פנחס בן יאיר: ממש בכניסה לרצועת עזה.
<פנחס בן יאיר: זה היה מסע שעשינו בשנה שעברה.
<פנחס בן יאיר: עלייה לירושלים, רגלית מלוד לירושלים בשלוש פעימות.
<פנחס בן יאיר: פעימה ראשונה זה הצוות, פעימה ראשונה יצאנו מפה רגלית עד יער לח"י, משם אחרי זה עד צובה ומצובה בפעם השלישית, זה היה בערב יום ירושלים, בואך הכותל, הר הבית.
<פנחס בן יאיר: אנחנו פה ביער לח"י.
<פנחס בן יאיר: עשינו את זה בשלוש פעימות, שתי הפעימות, הראשונה והשלישית, היו חובה והפעימה השנייה הייתה רשות.
<פנחס בן יאיר: כלומר כל פעם זה כ-20 קילומטר.
<פנחס בן יאיר: זה מנהיגות צעירה, יש פה פרויקט שהכינו בישיבה לפני שאנחנו הגענו בחנוכה, שברחבי העיר, בעיקר במרכז העיר, מגיעים ומחלקים חנוכיות ורוקדים.
<פנחס בן יאיר: זה אחד הפרויקטים.
<פנחס בן יאיר: זה רכז מחוז של בני עקיבא שהגיע להביא את זה.
<פנחס בן יאיר: הבחור מצד ימין זה בחור שלומד כאן בישיבה.
<פנחס בן יאיר: אתם יודעים שבמשך השנה ליוו את המקום, שבת ישיבה שעשינו פה בישיבה, במהלך השנה.
<פנחס בן יאיר: שבת אחת עשינו בישיבה ושנה אחרת עשינו בעטרת.
<פנחס בן יאיר: בשנה שעברה שפר מזלנו ובעזרת ה' והיו פה גם חוגים אחר הצהריים.
<פנחס בן יאיר: י' בטבת זה היה ערב שהתלמידים עצמם ארגנו, הדבר הזה זה בעצם מה שהם עשו עם שירה.
<פנחס בן יאיר: מנהיגות צעירה ארגנה.
<פנחס בן יאיר: ופה זה יום גיבוש.
<יאיר רביבו: אפשר לעבור לאגף של הבנות תיכף?
<פנחס בן יאיר: לא.
<פנחס בן יאיר: זה שיתוף בני הישיבה.
<קריאה: כחלק מיום המעשים הטובים שבנק הפועלים עזר לעיר.
<פנחס בן יאיר: זה הסיור.
<יאיר רביבו: זה הפסיפס של העיר.
<יאיר רביבו: אנחנו נמצאים, אגב, פה בבית ספר יסודי ותיק שנקרא שלום עליכם, שכחלק מהשינויים הדמוגרפיים בעיר של התבגרות האוכלוסייה היהודית וכניסת הגרעין התורני אז השתנתה קצת מפת החינוך בעיר והישיבה הזאת התחילה באמת במקום אחר, עם מספר ילדים - - - והיום אנחנו שמחים שזה המקום הטבעי.
<יאיר רביבו: הבן שלי היום נכנס פה לכיתה ז'.
<יאיר רביבו: אני חושב שזה אחד המקומות הטובים בחינוך הדתי לאומי.
<יאיר רביבו: גם הבן של יוסי פה.
<יאיר רביבו: זו גם דוגמה אישית, אנחנו מאמינים - - - בבקשה, הרב.
<פנחס בן יאיר: אז ברוכים הבאים לכולם.
<פנחס בן יאיר: אני משמש כראש הישיבה, נכנסתי לכאן בתחילת שנה שעברה, גדלתי בבת ים ומשם הסתובבתי, חינכתי גם באשדוד, גם בפתח תקוה במשך יותר מעשור.
<פנחס בן יאיר: הרב תומר גרוסמן, מנהל הישיבה, שיציג את עצמו.
<פנחס בן יאיר: הגענו לכאן בשליחות, כדי באמת להמשיך את אותו שינוי ואת אותה התקדמות של המוסד הזה שמשמש כבית, כמשפחה, לכל האוכלוסייה הדתית שנמצאת פה בעיר.
<פנחס בן יאיר: הישיבה נותנת מענה, גם מענה תורני, גם מענה לימודי וכמובן מענה ערכי חינוכי בראש ובראשונה.
<יאיר רביבו: בלי סינון.
<יאיר רביבו: כולם.
<פנחס בן יאיר: בלי סינון.
<פנחס בן יאיר: אנחנו לא מסננים.
<פנחס בן יאיר: צריכים לומר שאנחנו מעלים את הרף.
<פנחס בן יאיר: כלומר יש פה במהלך השנה האחרונה דרישות ורף שהוא רף כזה שדורש אימוץ שרירים מצד חלק מהתלמידים וכן צריך גם לומר שכשמתחילים לאמץ שרירים יש גם לפעמים קשיים מסוימים ויש גם כאלה שמרפים וצריך לדעת את זה שבהתחלה יש גם - - -
עמרם מצנע: מה האחוז של אלה שמתחילים את כיתה ז' ולא מסיימים את י"ב?
<פנחס בן יאיר: עוד פעם, אנחנו נמצאים פה שנה אחת, כרגע זה עומד על כ-20%, שמתחילים ועוזבים.
<פנחס בן יאיר: לא שלא מסיימים בכלל, לא שהם נושרים, שהם עוברים למוסדות אחרים.
עמרם מצנע: נושרים מבית הספר הזה.
<פנחס בן יאיר: נושרים מפה.
רות קלדרון: מתקדמים לבית ספר - - -
<תומר גרוסמן: זה בדרך כלל יציאה החוצה לגמרי, הם הולכים לישיבות תיכוניות לפעמים ועם פנימייה.
<פנחס בן יאיר: זה כל אחד במקום שלו.
<פנחס בן יאיר: כן אני חושב שצריך - - -
עמרם מצנע: אבל בכל מקרה זה אחוז גבוה מאוד.
<פנחס בן יאיר: נכון, כרגע זה אחוז גבוה שאנחנו נותנים את הדעת עליו ואני מאמין שברגע שגם אנחנו נדע, שתעודת הזהות תהיה הרבה יותר ברורה וגם המענים, אז האחוז הזה יקטן.
<פנחס בן יאיר: צריך לדעת שבציבור שלנו יש תנודות.
<אהרון אטיאס: יהיה קשה מאוד לצמצם את הפער הזה כי יש משפחות שרוצות ללכת לישיבות גבוהות, לשנות את מסלול הלימוד של הילד, כמו מקור חיים וכאלה, ישיבה לצעירים בירושלים.
<אהרון אטיאס: לדבר כזה אתה לא יכול לתת מענה, למספר קטן של משפחות, ואז אין מה לעשות הם חייבים לצאת החוצה.
עמרם מצנע: וזה קורה בעיקר אחרי ח'.
<אהרון אטיאס: רק בציונות הדתית.
<אהרון אטיאס: בדיוק, זה בגילים האלה ובציונות הדתית, מי כמוך יודע, כראש עיר וכאלה, זו תופעה.
<יאיר רביבו: הוא לדעתי כיוון לנשירה של בני האוכלוסייה האתיופית למשל.
<פנחס בן יאיר: דווקא בני האוכלוסייה האתיופית לא נושרים בכלל, הם מקבלים פה את כל המעטפת, את כל המענה, גם דרך ספייס וגם דרך מענים אחרים.
<פנחס בן יאיר: יש פה כמה תלמידים שאנחנו חשבנו שהם יכולים להמשיך באמי"ת רמלה.
עמרם מצנע: כמה עוברים פה לישיבות שחורות?
<פנחס בן יאיר: אף אחד.
<פנחס בן יאיר: בכלל.
<פנחס בן יאיר: בגלל ההרכב של העיר עצמה אז יש פה לא מעט כאלה שמהבית אני לא יכול להגדיר שהם בתפיסת עולם חרדית, יכול להיות שיש להם נטייה כזאת, אבל הם כן שולחים כיוון שהמקום הזה מעניק תעודת בגרות מלאה, טובה.
רות קלדרון: רציתי קודם כל להגיד יישר כוח, לגרעינים התורניים ולמה שאתם עושים כאן, שרואים מהפכה בעיר, כאילו רואים את האנרגיה הצעירה שלכם.