GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<טובה תהילה לכטנשטיין: זאת אישה שאין לה עבודה אחרת, אז בדרך כלל זאת אישה לא מתאימה.
<טובה תהילה לכטנשטיין: התזונה לקויה ביותר.
<טובה תהילה לכטנשטיין: אני מדברת על ילדים שמקבלים אך ורק פחמימות והכי זולות.
<טובה תהילה לכטנשטיין: המקום אינו ראוי מבחינת המתקנים.
<טובה תהילה לכטנשטיין: אתמול הילדה שלי נפלה ונחבלה כי בנדנדות שם אין שום משטח רך.
<טובה תהילה לכטנשטיין: הן תלויות גבוה מדי.
<טובה תהילה לכטנשטיין: אז איך אני בתור אימא אמורה ללכת לעבודה כשהילדה שלי במקום מסוכן?
<טובה תהילה לכטנשטיין: אין לי מילה אחרת לתאר את זה.
דב חנין: אני יושב פה בדיון, ואני לא יודע אפילו במה להתחיל.
דב חנין: יש פה תחושה של ליקוי מאורות שלא ברור איפה הוא מתרחש – האם הוא מתרחש במשרד האוצר?
דב חנין: האם הוא מתרחש במשרד החינוך?
דב חנין: הרי אם יש נושא שהייתה עליו הסכמה רחבה מקיר לקיר – הזכירו פה את ועדת טרכטנברג – הייתה ברכה מקיר לקיר; משרד האוצר אמר שזה דבר כלכלי ממדרגה ראשונה, משרד החינוך אמר שזה דבר משמעותי גם לילדים וגם להורים, השלטון המקומי בירך על זה, ההורים כמובן בירכו על זה – אם היה דבר שכולנו בירכנו עליו מקיר לקיר ולא היה חולק אחד זאת הייתה היוזמה להרחיב את הצהרונים.
דב חנין: עכשיו אני רואה – אין לי אלא לקרוא לזה "כגנבים בלילה", בזמן פגרת הכנסת, ברגע האחרון לפני תחילת שנת הלימודים – פתאום מסתבר שיש קיצוצים כאלה ואחרים, והופ – הדבר המשמעותי ביותר, ההישג הגדול ביותר של המחאה החברתית נעלם.
דב חנין: איך דבר כזה יכול להתרחש?
דב חנין: אני לא מדבר כרגע בהיבטים הטכניים.
דב חנין: אני מנסה לשאול את עצמי ואתכם, מה קורה?
דב חנין: מי לא רואה את מה שכולנו ראינו, את מה שכולנו בירכנו, ואת מה שכולנו דיברנו עליו?
דב חנין: מה שחמור, כמובן, במקרה הזה זה שזה לא רק פגיעה בילדים ולא רק פגיעה בהורים, אלא פגיעה בילדים ובהורים במקומות המוחלשים ביותר בחברה.
דב חנין: דיברו פה על האוכלוסייה החרדית, דיברו פה על היישובים הערביים, דיברו פה על המקומות שיש אינטרס חברתי ממעלה ראשונה גם לסייע לילדים וגם לעודד את הנשים לצאת לעבודה.
דב חנין: אדוני היושב-ראש, הפנייה שלי אליך היא שאנחנו נוציא היום מהדיון – ואני מברך את כל מי שיזם אותו – פנייה גם לשר האוצר וגם לשר החינוך.
דב חנין: אני שומע על הסכומים שמתגלגלים היום בדיוני התקציב – אלה סכומי ענק.
דב חנין: כשאנחנו מדברים על הצהרונים, עם כל הכבוד זה סכום לא גדול שמערכת החינוך יכולה בהחלט להתמודד אתו בעזרה של האוצר.
דב חנין: אנחנו צריכים לפנות גם לשר החינוך וגם לשר האוצר – שמעתי שהם אפילו שייכים לאותה מפלגה שאפילו מתייחסת לסוגית העתיד.
דב חנין: כך הם טוענים, שיש עתיד.
דב חנין: אז בואו נוודא את זה.
דב חנין: נפנה לשני השרים הנכבדים האלה ונדרוש מהם למצוא פתרון מידי לעניין הזה כדי לאפשר שמערכת הצהרונים לא תיפגע.
<ישראל אליסף: תודה רבה לאדוני היושב-ראש.
<ישראל אליסף: בתור התחלה אני רוצה להגיד תודה לחברי הכנסת שאנחנו איתם בקשר כבר הרבה מאוד זמן – גם חבר הכנסת יעקב אשר, גם חיליק בר וגם שמעון אוחיון ואדוני היושב-ראש תמכו בנו לאורך הרבה מאוד זמן בנושא הצהרונים, ואנחנו אומרים תודה רבה.
<ישראל אליסף: שנית, ציל"ה היא לא תכנית מגזרית, היא תכנית רוחבית, והיא לפי מדרג סוציו-אקונומי.
<ישראל אליסף: לכן במחילה התפרצתי באמצע כי להגיד שזה פוגע בעיקר ביישובים הערבים זאת אמירה לא נכונה.
<ישראל אליסף: האמירה צריכה להיות שזה פוגע בעיקר בחלשים.
<ישראל אליסף: זה שיש שם ערבים וחרדים, אני מסכים, אני לא חולק עליך, אבל לא צריך לקחת את זה לכיוון העניין המגזרי בכלל, אלא לאלה שאין להם.
<ישראל אליסף: חשוב במיוחד לומר את זה מכיוון שאנחנו מארגון ההורים בירושלים, וירושלים היא עיר מגוונת, ואנחנו מייצגים בצורה אחידה את כולם – גם את הערבים, גם את החרדים וגם את החינוך הכללי.
<ישראל אליסף: שנית משמעות אי פתיחת הצהרונים בזמן היא תשלום לצהרונים פרטיים ויקרים.
<ישראל אליסף: נלקח בחשבון לפתוח את הצהרונים לאלה שאין להם ולתת להם מסגרות זולות.
<ישראל אליסף: בפועל אם אנחנו מסתכלים על הצהרונים עכשיו באופן שנתית זאת פעם שלישית שהם נפתחים מאוחר בחודשיים, ובחודשיים האלה לקחו צהרונים פרטיים, אז בחשבון השנתי מה שלא יהיה הצהרון לא נהיה זול, אלא הוא יקר.
<ישראל אליסף: זאת נקודה שחייבים לשים לה לב ולקחת אותה בחשבון גם הלאה.
<ישראל אליסף: הייתה טעות בשנה הראשונה, הייתה טעות פעם שנייה, ועכשיו זאת כבר הפעם השלישית ונהיה מין הרגל כזה.
<ישראל אליסף: אמר מי שאמר במשרד החינוך שלא רוצים לפגוע בלחם ובחמאה של שעות ההוראה והדברים העיקריים של משרד החינוך, ולכן פוגעים בתכניות התוספתיות.
<ישראל אליסף: צריך להבין שהצהרונים זה לא משהו תוספתי.
<ישראל אליסף: עיקר התפקיד של משרד החינוך הוא לחנך, אבל גם צריך לתת פתרון להורים שיוצאים לעבודה.
<ישראל אליסף: כשאתם לא רוצים לפגוע בשעות ההוראה של עובדי ההוראה אתם פוגעים בנו, בשעות העבודה שלנו ההורים.
<ישראל אליסף: זה גם דבר שצריך לתת עליו את הדין.
<ישראל אליסף: דווקא בתכנית שנותנת להורים לעבוד, את זה לקצץ?
<ישראל אליסף: דבר נוסף, חוץ מעניין הפתיחה יש דברים בתכנית עצמה שהיינו מצפים להם.
<ישראל אליסף: לפני שבועיים הייתה לי שיחה אישית עם השר לפני שבועיים.
<ישראל אליסף: הוא בעצמו אמר לי שהוא קיבל את התכנית הזאת בירושה, ובהחלט מתכנן לעשות בה רפורמה.
<ישראל אליסף: הוא ידוע כרפור
<ישראל אליסף: מטור גדול, אז אנחנו מצפים לעבוד אתו בכיליון עיניים.
<ישראל אליסף: יש כל מיני סעיפים שאנחנו חושבים שהם לא הגיוניים, כמו ריכוז, העשרה.
<ישראל אליסף: בתמ"ת אפשר היה לפתוח צהרון עם 11 ילדים.
<ישראל אליסף: במשרד החינוך צריך 20 ילדים.
<ישראל אליסף: זה מאוד בעייתי לפתוח צהרון במקום שיש בו גנים קטנים.
<ישראל אליסף: אלה גם דברים שחייבים לתת עליהם את הדעת.
<ישראל אליסף: לסיום, שתי שאלות: אחת, שאלה שמשרד האוצר צריך לשאול בעיקר – כמה תוספת הכנסה יש למדינה בעקבות תכנית ציל"ה?
<ישראל אליסף: אולי חברי כנסת, אדוני היושב-ראש, יבקשו ממרכז המחקר של הכנסת לעשות מחקר כמה תוספת הכנסה הייתה כתוצאה מכך שעובדים יצאו לעבוד באשכולות 3-1 בשנתיים האחרונות.
<ישראל אליסף: בואו נבדוק.
<ישראל אליסף: שנית, מה שעוד אף אחד עוד לא ענה עליו – כל הזמן אמרו שיש קיצוץ, מתכננים קיצוץ, עוד לא החליטו על קיצוץ – מתי הולכים להחליט על זה?
<ישראל אליסף: מתי יהיו תשובות?
עמרם מצנע: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.
ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה על כינוס הוועדה בפגרה בעניין הזה.
ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש שאל שאלה מאוד מהותית בעניין הזה: איזה סעיף נוסף מכל הקיצוצים שהממשלה החליטה עליהם כבר ביצעו עוד לפני שהחליטו אם זה חלק מתכנית הקיצוץ?
ישראל אייכלר: זה הסעיף היחיד.
ישראל אייכלר: הווה אומר שיש פה עניין של מדיניות – כדי לא לומר "פוליטיקה" – להתיישב על משהו שהוא מאוד נוח.
ישראל אייכלר: אמר פה נציגת משרד האוצר ששכר המורים ורוב התקציבים של שעות ההוראה זה תקציב קשיח, ואי אפשר לגעת בו.
ישראל אייכלר: למה פרוסת הלחם לילדים קטנים שזה מה שהם צריכים לאכול, והאמהות העובדות במגזרים הסוציו-אקונומיים הנמוכים ביותר זה דבר לא קשיח?
ישראל אייכלר: אפשר לפגוע ולפגוע.
ישראל אייכלר: רק בימים האלה אנחנו שומעים על ממדי העוני ועל אנשים שאין להם מה לאכול בחג.
ישראל אייכלר: זה הדבר הכי קל בכל קיצוץ.
ישראל אייכלר: זה לא קשיח, אין להם ועדי עובדים, הם לא יכולים להשבית את נמל התעופה.
ישראל אייכלר: לכן אפשר לעשות את זה.
ישראל אייכלר: הדבר הכי חמור הוא שגם עם תקציב כל-כך גדול כמו של משרד החינוך – כ-46 מיליארד שקל, אם מטילים עליו חצי מיליארד – חוץ ממה שפוגעים גם בסטודנטים – על הצהרונים האלה - -
עמרם מצנע: הסטודנטים זה מעבר לחצי מיליארד.
עמרם מצנע: חצי מיליארד זה משרד החינוך.
ישראל אייכלר: אם שמים את זה על הסעיף הזה זה אומר שמישהו לא רוצה בתכנית הזאת.
ישראל אייכלר: לכן אמרתי שאם מישהו לא רוצה את זה אולי מישהו אחר יעשה את זה.
ישראל אייכלר: לא יכול להיות שבגלל ששר לא אוהב תכנית – ומדובר פה באוכלוסיות שהוא אוהב במיוחד, חרדים וערבים – אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת גנאים, אמרת שרוב הנהנים מזה הם ערבים ורוב הסובלים מזה הם ערבים – אתם סובלים לא מכיוון שלא אוהבים אתכם, אלא מכיוון שלא אוהבים את החרדים.
<ישראל אליסף: למה לקחת את זה לשם?
ישראל אייכלר: האמת היא שרוב הנפגעים זה לא ערבים ולא חרדים, אלא גם בכל הערים והשכבות הסוציו-אקונומיות הנמוכות.
ישראל אייכלר: גם בערים הגדולות, כמו למשל בירושלים, יש הרבה אנשים עניים שאינם חרדים ואינם ערבים.
מסעוד גנאים: כל העולם השלישי הם חלשים.
ישראל אייכלר: כולם נפגעים מזה, ויש בזה עוול גדול מאוד.
ישראל אייכלר: אנחנו עכשיו לפני ראש השנה.
ישראל אייכלר: הרמב"ם אומר שבראש השנה נדון לא רק אדם יחיד, אלא גם מדינות.
ישראל אייכלר: איך מודדים מדינה?
ישראל אייכלר: לפי רוב המעשים של המדינה.
ישראל אייכלר: אם רוב מעשיה טובים היא נשפטת לטובה; אם חלילה ההפך, להפך.
ישראל אייכלר: אמרת, היושב-ראש, שיש פה דברים טובים בעניין הצהרונים, וכולם הסכימו על זה.
ישראל אייכלר: אבל אמר קהלת החכם מכל אדם: "אם עושק רש וגזל, משפט וצדק תראה במדינה אל תתמה על החפץ".
ישראל אייכלר: שאל דב חנין, איך זה יכול להיות?
ישראל אייכלר: זה יכול להיות "כי גבוה מעל גבוה שומר גבוהים מעליהם".
ישראל אייכלר: רש"י אומר "עד שנתמלאה סאתם".
ישראל אייכלר: לפגוע באוכלוסיות כל-כך חלשות זה עניין של "התמלאה סאתם".
ישראל אייכלר: יש על זה קטרוג גדול מאוד.
ישראל אייכלר: הוועדה צריכה לומר שאם הם רוצים לעשות תכנית חדשה, סבירה יותר, יושב-ראש ועדת החינוך וועדת החינוך יוכלו לראות ולפקח; אבל ברגע שבאים ומפסיקים קודם כול, ואחר כך מטילים 300 שקל על אימא עובדת ענייה שבדרך-כלל יש לה גם שני ילדים או יותר במערכת, אז מונעים ממנה את היכולת לצאת לעבודה.
ישראל אייכלר: כשמונעים ממנה את היכולת לצאת לעבודה, והיא חייבת לעבוד כי אין לה מה לאכול הילדים מתגלגלים בחוצות.
ישראל אייכלר: האימא דיברה פה על מה שקורה לילדים, אבל לא דיברו כאן על אלה שמשאירים את הילדים בבית.
ישראל אייכלר: יהודי מאמריקה שגדל בברונקס סיפר לי שהוא הידרדר לפשע ואחר-כך חזר בתשובה.
ישראל אייכלר: שאלתי אותו, איך זה קרה?
ישראל אייכלר: משפחה טובה.
ישראל אייכלר: אז הוא אמר, ההורים שלי היו אנשים טובים שהיו חייבים לצאת לעבודה, ולא היה להם איפה להחזיק אותי מסיום הלימודים ועד שהם חזרו מהעבודה, אז הסתובבתי ברחוב, וכנופיות רחוב קלטו אותי מאוד יפה.
ישראל אייכלר: אני לא רוצה, חלילה, לומר שילדי ישראל יידרדרו, אבל אם משאירים ילדים ברחוב זה אנטי חינוך.
ישראל אייכלר: לכן המדינה צריכה לראות שיהיה להם איפה להיות.
ישראל אייכלר: אני רוצה לומר לשבחה של מערכת החינוך החרדית עוד בשנות ה-60-50 כשהמדינה עוד בכלל לא נתנה כלום, לא היה עולה על הדעת לבטל את הלימודים לפני שעה 18:00 בערב.
ישראל אייכלר: למדנו מ-8:00 בבוקר ועד 18:00 בערב בחדר של המלמד.
ישראל אייכלר: עכשיו מגיע החינוך המודרני למסקנה שאי אפשר להפסיק את הלימודים ב-12:00, וצריך למצוא תוספות של חוגים אחר-הצהריים.
ישראל אייכלר: חייבים להחזיר את התקציב של הצהרונים, לפחות עד שתהיה תכנית יותר טובה שתקבל אישור של ועדת החינוך.
עמרם מצנע: אני מבקש לנסות לצמצם וגם לא לחזור על הדברים.
עמרם מצנע: מירי רוזנשטיין, בבקשה.
עמרם מצנע: אחריה חבר הכנסת אחמד טיבי.
<מירי רוזנשטיין: אני לא מדברת רק בשם האמהות העובדות, אלא גם בשם האבות העובדים.
<מירי רוזנשטיין: גם אני עובדת וגם בעלי עובד, ואנחנו נמצאים כל הזמן במלחמה מתמדת מה קורה עם הילדים בשעה 13:30 בצהריים.
<מירי רוזנשטיין: לא אני יכולה לצאת לעבוד באופן נורמלי, ולא הוא יכול לצאת לעבוד באופן נורמלי.
<מירי רוזנשטיין: אני רוצה לברך על התקופה שפעל בה הצהרון.
<מירי רוזנשטיין: אז באמת היה אוכל מפוקח והיו חוגים והפעלות ומפעילות שעבדו בלי תחלופה גבוהה.
<מירי רוזנשטיין: זה כן עבד בצורה שנתנה רוגע להורים, אבל זה פעל בצורה מצומצמת כל-כך בלי תאריך שכולם יודעים שהפעילות בצהרון מתחילה.
<מירי רוזנשטיין: תמיד ב-1 בספטמבר הייתה הפתעה גדולה שצריך להפעיל צהרונים ביום הזה.
<מירי רוזנשטיין: אנחנו מגיעים ל-1 בספטמבר זאת השנה השלישית, וזה עד 13:30.
<מירי רוזנשטיין: עכשיו אומרים "אחרי החגים".
<מירי רוזנשטיין: מה זה "אחרי החגים"?
עמרם מצנע: לא אמרו איזה חגים.
<מירי רוזנשטיין: בדיוק.
<מירי רוזנשטיין: זה יכול להיות נובמבר, ואז אומרים דצמבר, ואז אומרים, זה לא אתם, זה העיריות כי העיריות עושות או לא עושות גבייה.
<מירי רוזנשטיין: אין תאריך.
<מירי רוזנשטיין: גם הספיקו פעילות קיימת.
<מירי רוזנשטיין: אם הייתם ממשיכים את הפעילות הקיימת, ואומרים, אנחנו נעשה קיצוצים – זה משהו אחד.
<מירי רוזנשטיין: אז אנחנו נספוג תוספת עלות.
<מירי רוזנשטיין: אבל הפסיקו משהו, ואף אחד לא בא להתחיל אותו.
<מירי רוזנשטיין: תמיד אפשר יהיה להאשים פעם את האוצר, פעם את משרד החינוך, פעם את הרשויות, את הזכיינים, את המפעילים.
<מירי רוזנשטיין: בינתיים אנחנו סובלים, גם הילדים וגם ההורים.
<מירי רוזנשטיין: צריך שיהיה תאריך יעד כלשהו.
עמרם מצנע: אחריו עינב.
אחמד טיבי: אני שב ודורש תשובות מהם התכניות הנוספות שנבדקו כדי לקצץ, ובסוף נפלה ההכרעה על תכנית ציל"ה.
אחמד טיבי: תמיד דיברו, ואפילו ראש הממשלה דיבר אתי ובכנסת על תעסוקת נשים, ובעיקר על תעסוקת נשים ערביות.
אחמד טיבי: אחד הקטליזטורים להקל על יציאת נשים ערביות לעבודה זאת התכנית הזאת לצד ענייני תחבורה כדי שייצאו לעבוד בחוץ, מהיישוב החוצה, כי בדרך כלל אין מקומות עבודה ביישובים הערביים.
אחמד טיבי: ציל"ה היא גם מקום עבודה.
אחמד טיבי: לכן מאות אנשים שעובדים בתכנית הזאת ייפגעו.
אחמד טיבי: חבר הכנסת גנאים הזכיר את מג'דל כרום שעובדים בה 140 איש, וזה מספרים דומים ביישובים אחרים, כ-100.
אחמד טיבי: זה יפגע קשה גם בתעסוקת נשים, יגדיל את האבטלה הישירה והעקיפה ויפגע במשפחות עצמן.
אחמד טיבי: גברת מחאמיד היטיבה להציג את הקושייה של נשים ערביות שרוצות לצאת לעבוד, ובאה ההחלטה הזאת שמהווה מכת מחץ לאפשרות לצאת לעבודה.
עמרם מצנע: עינב גוטרמן, בבקשה.
עמרם מצנע: אחריה חבר הכנסת חיליק בר.
<עינב גוטרמן: שמי עינב גוטרמן מעמותת "כולנו משפחה", עמותה של הורים פעילים.
<עינב גוטרמן: ברכות על קיום הדיון החשוב הזה בפגרה.
<עינב גוטרמן: אני לא אחזור על הדברים, אבל חשוב לי לחזק את שתי הנקודות המהותיות: ראשית, פגיעה בשכבות החלשות שיוצאות לעבוד.
<עינב גוטרמן: הרי צהרונים לא משמשים אנשים שנשארים בבית, אלא אנשים שרוצים לעבוד ויוצאים לעבוד.
<עינב גוטרמן: משהו פה מעוות לחלוטין.
<עינב גוטרמן: אנחנו מקבלים פניות מהורים שחרדים מעצם המחשבה שהחל מהשעה 13:00 הילדים שלהם יסתובבו ברחובות.
<עינב גוטרמן: מנסים לעשות הכול כדי לייצר להם מסגרת כדי שהם יוכלו לעבוד.
<עינב גוטרמן: המדינה פשוט פוגעת בהם ומכניסה להם מקלות בגלגלים.
<עינב גוטרמן: הכול פה נאמר, אבל חשוב לי לחזק את הנקודה הזאת.
<עינב גוטרמן: אני גם רוצה להצטרף לדברים של תהילה ולדבר במישור הארצי והמערכתי.
<עינב גוטרמן: הרי בסופו של דבר צהרון מפוקח מטעם משרד החינוך זה פתרון לכל-כך הרבה בעיות.
<עינב גוטרמן: אנחנו מדברים בוועדת החינוך לאורך כל השנה על פיקוח על התזונה, על ההכשרה של הצוות, על תנאי ההעסקה של הסייעות, על מצוקת כוח האדם בגנים.
<עינב גוטרמן: ברגע שיש מסגרת אחת, שיש מבוגר אחראי אחד – בארץ יש מאות סוגים של צהרונים, פשוט תוהו ובוהו.
<עינב גוטרמן: אז כשיש כבר מהלך שבא להחיל פיקוח ואחריות של המשרד הרלוונטי, משרד החינוך, אז עכשיו פוגעים בזה, ומייצרים כל כך הרבה בעיות שאחר כך צריך כל כך הרבה משאבים לפתור אותן, שזה פשוט לא הגיוני.
<עינב גוטרמן: זה פותר את האיכות של הצוות ואת טיב התכנים, את תנאי ההעסקה של הצוות.
<עינב גוטרמן: חשוב להאיר גם את נקודת המבט המערכתית הזאת ולא לשכוח בסופו של דבר את הילדים שגם נפגעים מזה.
עמרם מצנע: אחריו אבי ביתן.
יחיאל חיליק בר: קודם כול חשוב להעביר מסר שהביטול של הצהרונים הוא הפרת התחייבות ממשלה.
יחיאל חיליק בר: אני רוצה להצטרף לדב חנין ולומר שאם ההורים התרגלו למשהו טוב שהממשלה עשתה, פתאום באחד הקיצוצים אפשר לבוא ולבטל להם את זה כשזה גם משנה אורח חיים וגם התחייבות שלטונית שבאה אחרי ההפגנות הכי גדולות שהיו אי פעם, כפי שאמר חבר הכנסת חנין.
יחיאל חיליק בר: זה מסר שוועדת החינוך חייבת להעביר ולהגיד שהיא לא נותנת לזה יד.
יחיאל חיליק בר: אני רוצה להצטרף לכל מה שאמרו פה אימהות וגם ישראל אסרף שאנחנו איתם בקשר.
יחיאל חיליק בר: הדבר הכי חשוב הוא שהצהרונים לא נפתחו עדיין באשכולות 3-1, וההורים האלה נמצאים בלי אופציה לצהרון עד אחרי החגים.
יחיאל חיליק בר: אני מבני המזל שנמצא בירושלים, וחוץ מירושלים – שגם בה עדיין לא נפתח מתווה מושלם – כל השאר מושבתים, ואין להורים אפשרות לעבוד, ואנחנו לא מתייחסים לזה.
יחיאל חיליק בר: אני רוצה להגיד תודה לשר החינוך על המאמץ לפתוח את זה בירושלים.
יחיאל חיליק בר: הבעיה, אדוני היושב-ראש, וזה גם כן משהו שאני לא בטוח עד כמה יתייחסו אליו, שכבר אין אופציה אחרת לסבסוד כי כל המסגרות שהיו מועמדות להחזר מהתמ"ת לא הגישו את הטפסים.
עמרם מצנע: גם לו היו מגישים לא היה עוזר להם, כי תצהיר הוא תצהיר.
יחיאל חיליק בר: אבל נוצר פה מצב שהם נשארו קירחים מכאן ומכאן.
יחיאל חיליק בר: אגב, אני לא בטוח שלא היה צריך לשקול להעביר את העניין הזה ממשרד החינוך למשרד הכלכלה, אבל זה משהו שצריך לחשוב עליו.
יחיאל חיליק בר: אני רוצה להצטרף לפנייה של דב חנין אליך, אדוני היושב-ראש, ולהוציא מפה קריאה בכל הכדרור בין בני הברית והאחים על התקציב.
יחיאל חיליק בר: אני כן חושב שאפשר למצוא את הכסף.
יחיאל חיליק בר: הדבר הזה הוא לא פתרון רק לילדים, אלא גם פתרון להרבה מאוד הורים עובדים, ובאמת לא מדובר בהרבה כסף.
יחיאל חיליק בר: כשאנחנו שומעים את שר הביטחון משה בוגי יעלון דורש עוד 6 מיליארד לביטחון – הכסף הלא רב הזה שנדרש כדי לפתור בעיה של עבודה וגם כדי לתת מסגרות טובות שהתחייבנו אליהן כבר לילדים זה מתחייב, ואני מצטרף לבקשה להוציא קריאה חד משמעית מהוועדה לממשלה בנושא הזה.
אחמד טיבי: בקריית ארבע התכנית הייתה מופעלת?
<חיים הלפרין: בשנה שעברה?
<חיים הלפרין: אבל היא עלתה לאשכול 4, ולכן היא לא תקפה השנה.
אורי מקלב: 20 מיליון שקל שעברו לחטיבת - - - כבר עלו באשכול, אדוני.
אחמד טיבי: וחברון?
יעקב אשר: כל כך הרבה תקציבים הם קיבלו, אז הם עלו לאשכול 4.
יעקב אשר: מעניין שהם לא הגיעו לאשכול 9.
<אבי ביתן: שלום לכולם.
<אבי ביתן: אני מנהל אגף החינוך בעיריית אופקים.
<אבי ביתן: אני מייצג במקרה הזה גם את איגוד מנהלי אגפי החינוך.
<אבי ביתן: אני רוצה להגיד שתי נקודות מרכזיות, ואולי גם להציע הצעה.
<אבי ביתן: לגבי יישובים באשכול סוציו-אקונומי 3 לחייב הורים ואת הרשויות המקומיות לשלם זה עלול ליפול בכל מקרה כיוון שרשות מקומית שנמצאת תחת חשב מלווה, אין לה סיכוי לעבור את זה עכשיו.
<אבי ביתן: צריך לקחת את זה בחשבון ולשים לב לזה היטב.
<אבי ביתן: כלומר אם הולכים לחייב את התכנית הזאת שגם ההורים וגם הרשויות ישלמו עלולה להיות בעיה שזה לא ייצא לפועל.
<אבי ביתן: שנית, אני סבור שהפעילות הזאת מקומה במשרד החינוך ולא בשום מקום אחר, ונכון שזה יהיה שם.
<אבי ביתן: הטיפול הוא מקצועי, הוליסטי, והוא יוצר רצף חינוכי משלים של טרום חובה, חובה וכו'.
<אבי ביתן: דבר נוסף חשוב יותר, כדי לא לעמוד במצב הזה כל שנה אם זה כן יהיה או לא יהיה, ייפתח או לא ייפתח – יש תכנית בגני הילדים במסגרת אופ"ק בחינוך חובה.
<אבי ביתן: אותו מודל אפשר להשית גם על גילאי שלוש, והבעיה הזאת נפתרה.
<אבי ביתן: צריך שזה יהיה בבסיס התקציב הסיפור הזה ייגמר; ולא כל שנה רשויות יעמדו במתח.
<אבי ביתן: גם אנחנו כמנהלי אגפי חינוך עומדים מדי שנה ולא יודעים מה לעשות – כן פותחים, לא פותחים, מתי יהיה, כן יהיה, יש אישור הפעלה, אין אישור הפעלה.
<אבי ביתן: הדבר הזה צריך להיפסק.
<אבי ביתן: כמו שב-1 בספטמבר כיתה א' נפתחת כי זה ברור וגן ילדים נפתח כי זה ברור – כך גם טרום חובה.
<אבי ביתן: אם זה יקרה אנחנו נמצה את הדיון אנחנו נהיה במקום אחר.
<אבי ביתן: אני מציע למשרד לחשוב גם על - - -
מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על הדיון הזה בפגרה פרי יוזמתם של חבר הכנסת יעקב אשר ועוד חברים – אני לא יודע בדיוק - -
יעקב אשר: שמעון אוחיון וחיליק בר.
מנחם אליעזר מוזס: הייתי סגן שר החינוך כשהיו המלצות טרכטנברג והחליטו ליישם את זה.
מנחם אליעזר מוזס: היו ויכוחים בין התמ"ת לבין משרד החינוך אם להעביר את זה, ואחר כך שרפו מאות שעות איך מפעילים את זה; אבל דבר אחד לא החליטו – כמו שיודעים כמה כיתות יש בכיתה א', וכמה צריך בגן חובה – אותו דבר שיידעו על הצהרונים.
מנחם אליעזר מוזס: לזה עד היום אין שום מראה מקום או שולחן ערוך שנדע מה קורה עם הכיתות האלה, מה קורה בעיר הזאת ומה קורה עם המערכת הזאת של הצהרונים.
מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, אין שום מראה מקום שאפשר להחליט שזה מה שיש.
מנחם אליעזר מוזס: כמו שכל אחד מבין שאי אפשר להשאיר אפילו ילד אחד בבית בכיתה א' אותו דבר צריך להיות הדבר הזה ברור בחלוקה לאשכולות.
מנחם אליעזר מוזס: לא התקבלה שום החלטה, למה?
מנחם אליעזר מוזס: כי משרד האוצר ישב שלוב ידיים ולא רצה לשפוך את הכסף, ועד היום אנחנו מחכים.
מנחם אליעזר מוזס: יש כאן מישהו מהאוצר?
עמרם מצנע: אתה לא מכיר את נועה?
מנחם אליעזר מוזס: ללא ספק, האוצר הוא הכתובת.
מנחם אליעזר מוזס: אבל הוועדה הזאת צריכה להפעיל את זה, כי אם לא אני מציע להורים שילכו לבג"ץ כי מה שקורה כאן כמו שחיליק אמר זה הפרת התנאים; שלא לדבר על זה שהורים וילדים ייפגעו.
מנחם אליעזר מוזס: אבל יש לי כבר כלל בממשלה הזאת – וכאן אני מדבר קצת פוליטיקה – שהכי קל לפגוע בבני ישמעאל וגם בשלומי אמוני ישראל.
מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה שבזכות אחד משני אלה ייוושעו אחד את האחר.
מנחם אליעזר מוזס: העיקר שתהיה שנה טובה.
מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, צריך החלטה אמיצה – חד משמעית.
עמרם מצנע: מיקול, בבקשה.
<מיקול ניצא: תודה.
<מיקול ניצא: שמי מיקול, אני באה מירושלים, והבטחתי לכמה חברות מרחבי הארץ שלא יכלו להיות פה כי הן צריכות לעבוד בשעות הקצרות שיש להן, וב-13:00 לרוץ לקחת את הילדים כי אין להם פתרון.
<מיקול ניצא: זה נכון, המצוקה קיימת.
<מיקול ניצא: יש הרבה חוסר אונים, ואימהות ואבות הם כולם בני ערובה.
<מיקול ניצא: יש כבר עדויות על הורים שהתפטרו או שקיצרו את יום העבודה שלהם או שהם על סף פיטורים כי לא כל יום אפשר לבוא עם תירוץ חדש למעסיק.
<מיקול ניצא: לכן השאלה שלי היא אם בחשיבה הבין-משרדית המערכתית יותר מישהו עושה חישוב של ההפסד למשק שיש פה בגלל הפסד שעות העבודה של הורים עובדים?
<מיקול ניצא: אבטלה, עומס על מערכת הרווחה, סבסודים נוספים למיניהם וכו'.
<קריאה: קופת המדינה שמפסידה מסים מאנשים - - -
עמרם מצנע: שושי סומך, בבקשה.
<שושי סומך: אני מהמועצה לשלום הילד.
<שושי סומך: כדי למצות את העניין צריך לחלק את השאלה לשניים: קודם כול מה קורה עד עכשיו?
<שושי סומך: כשאומרים "אחרי החגים" – איפה נמצאים הילדים האלה?
<שושי סומך: דיברו על הורים שיוצאים מוקדם, מתפטרים, מפוטרים, ומה קורה עם כל הילדים שנמצאים ברחוב?
<שושי סומך: או לחילופין דיברו פה על ילדים שמוצאים להם חלופה פרטית שאיננה מפוקחת.
<שושי סומך: המועצה מקדמת הצעה לפיקוח על הצהרונים, ואנחנו מאוד מקווים שהסיפור הזה יתייתר כי ככל שמשרד החינוך היה אמור להתרחב בעניין הצהרונים לא יהיה צורך בזה.
<שושי סומך: ילדים נמצאים במסגרות שהן אינן אפשריות, ואם רוצים להתייחס לעלויות עתידיות ילד שמסתובב ברחוב זאת בוודאי עלות עתידית לא רק במישור הכלכלי, אלא במישור המהותי של השאלה מה קורה לילד כזה.
<שושי סומך: השאלה השנייה היא מה יקרה מעכשיו?
<שושי סומך: אחרי החגים יתחילו להפעיל את הצהרונים – איך יחילו את הקיצוץ באופן שיפגע כמה שפחות בילדים?
<שושי סומך: ראש עיריית בית-שמש העלה אפשרות לקצץ באוכל של הילדים.
<שושי סומך: אני לא יודעת איך ילד יהיה עד שעה 16:00 בלי אוכל.
<שושי סומך: צריך לחשוב גם על הדברים האלה כשמתמקדים לא רק בצורך שההורים יעבדו, אלא גם על מה שקורה עם הילד כשהוא נמצא בצהרון כשייפתח כך שהוא גם יהיה טוב בשבילו.
עמרם מצנע: חני בן-זמרה, בבקשה.
<חני בן-זמרה: שלום לכולם.
<חני בן-זמרה: אני נמצאת כאן כאישה עובדת, אם חד-הורים וכזכיין של משרד החינוך.
עמרם מצנע: זכיין של צהרונים?
<חני בן-זמרה: נכון.
<חני בן-זמרה: הקמנו את התאגיד לפני כמה שנים כמענה לאוכלוסיית הורים עובדים.
<חני בן-זמרה: הצהרונים היו בפיקוח משרד הכלכלה אז.
<חני בן-זמרה: עם קבלת החלטה מספר 4088 ליישום דוח הוועדה לשינוי כלכלי-חברתי התאמנו את החברה כולה לדרישות משרד החינוך.
<חני בן-זמרה: רק התאגיד שלנו שפועל באזור המרכז נתן מענה לכ-6,500 ילדים, העסיק כ-500 עובדות.
<חני בן-זמרה: המענה ניתן לכלל המגזרים לא רק חרדי וערבי, היינו אוכלוסייה ממלכתית, ממלכתית-דתית, חרדית ואוכלוסיית עובדים זרים.
<חני בן-זמרה: לצערנו, אחרי עבודה אינטנסיבית בחודשים יולי-אוגוסט עמדנו ערוכים ונכונים ב-1 בספטמבר, בישיבה שהתקיימה ב-27 באוגוסט התבשרנו על יירוט הפרויקט הזה.
<חני בן-זמרה: אי פתיחת הצהרונים כרגע היא פגיעה אנושה בהורים העובדים ובילדים הנותרים ללא מסגרת הולמת; פגיעה אנושה באלפי עובדות שהסתמכו על כך שהן חוזרות לעבודה ב-1 בספטמבר, ויש מתוכן אימהות חד-הוריות, מפרנסות עיקריות, שהסתמכו על העבודה הזאת.
<חני בן-זמרה: חלק לא מבוטל גם אי אפשר לפטר מבחינה חוקית, היינו נשים בהיריון, נשים שחוזרות מחופשת לידה.
<חני בן-זמרה: גם אם חלילה נצטרך להידרש לדבר הזה משרד הכלכלה יצטרך לתת את דעתו בעניין עם אישור לדבר הזה; זאת גם פגיעה אנושה בזכיינים שהשקיעו השקעה כספית אדירה כדי להתאים את עצמם לדרישות ביישום הפרויקט הזה; וכן אני רוצה לציין שכאם חד הורית חרתי על הדגל שלי לתת כוח והשראה לנשים עובדות, בפרט לחד-הוריות, לצאת לעבוד ולא להיות לנטל על המדינה ועל החברה.
<חני בן-זמרה: לכן אני מאוד מקווה שהממשלה לא מצהירה בהתנהלות שלה כרגע שיציאת נשים למעגל העבודה וחיזוק החברה החלשה אינן אלא בגדר סיסמאות פופוליסטיות.
<חני בן-זמרה: בעצם היא מצהירה שהיא מעוניינת בכך שנשים כמוני וכמו רבות אחרות שייפלטו ממעגל העבודה יהיו לנטל על המדינה.
<חני בן-זמרה: אני פונה למשרד האוצר ולמשרד החינוך שאת הקיצוץ בעקבות המבצע האחרון לא ייאלצו לשלם נשים וילדים.
<חני בן-זמרה: תודה.
יעקב אשר: אני ביקשתי קודם שהשלטון המקומי ידבר, אז תיתן קודם לשלטון המקומי.
עמרם מצנע: איתי חטר, בבקשה.
<איתי חטר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה על רשות הדיבור.
<איתי חטר: אני אשתדל להיות מאוד קצר ותמציתי מאחר שנאמרו פה הרבה מאוד דברים נכונים.
<איתי חטר: אני אחזק את דברי ידידי ראש עיריית בית-שמש שאמר בצדק שמרכז השלטון המקומי אמר את דברו בעניין הזה במכתב שחיים ביבס שלח לשי פירון, שר החינוך: המרכז מתנגד לקיצוץ בתכנית הזאת.
<איתי חטר: אנחנו רואים בה תכנית מאוד חשובה.
<איתי חטר: כל מי שעוסק בנושאים תקציביים יודע, פרט להיבטים הפדגוגיים, שכשאתה נאלץ לעשות סדר עדיפויות בקיצוצים הדבר האחרון שאתה עושה זה לפגוע בתקציבים שהם מחוללי צמיחה.
<איתי חטר: זה מסוג התקציבים הבודדים במשרד החינוך שיש להם השפעה, והם מחוללי צמיחה, ואנחנו מתנגדים לקיצוץ הזה.
<איתי חטר: אני לא אכביר מילים.
<איתי חטר: תודה.
שמעון אוחיון: אני יכול לשאול אותו שאלה אחת?
שמעון אוחיון: רק לשאול אותו.
שמעון אוחיון: זה מאוד חשוב.
עמרם מצנע: אתה תשאל אותו – הוא יצטרך גם להשיב.
שמעון אוחיון: אז שישיב.
שמעון אוחיון: זאת שאלה מאוד חשובה.
שמעון אוחיון: ניר ברקת, ראש עיריית ירושלים, נרתם לסוגיה הזאת.
שמעון אוחיון: השאלה היא אם מרכז השלטון המקומי בכל שוקל במקום שיש לו יישובים חזקים לתת כתף לסוגיה הזאת?
עמרם מצנע: החזקים לא נכנסים לתכנית.
יעקב אשר: החזקים לא פה עכשיו.
שמעון אוחיון: אני מתכוון ליישוב חזק שיכול לעזור לאוכלוסיות חלשות.
עמרם מצנע: מדובר רק על אשכולות חלשים.
<איתי חטר: נשאלתי ולכן אענה.
<איתי חטר: נקבע שהתכנית הזאת תתוקצב על-פי האשכול הסוציו-אקונומי ולא על-פי מדד טיפוח בית ספרי.
<איתי חטר: לכן היישובים שנמצאים כרגע בתוך התכנית הם יישובים חלשים בהגדרה.
<איתי חטר: נכון שאנחנו כל הזמן חוזרים ואומרים שלא תמיד יש קורלציה מוחלטת בין המדד הסוציו-אקונומי שמבטא את חוזקה או את חולשתה של האוכלוסייה לבין החוזק של הרשות, אבל דווקא במקרה הזה ב-3-1 הקורלציה היא חד משמעית מאוד חזקה.
<איתי חטר: מדובר ביישובים חלשים, ולכן הפתרון שמציע אדוני הוא לא רלוונטי.
יעקב אשר: אני אשתדל לתמצת ולחזור כמה שפחות על הדברים.
יעקב אשר: ההמלצה הזאת הייתה אחת מהמלצות של דוח טרכטנברג.