GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נירית גולוב: אני אדייק אותם.
<נירית גולוב: בסדר?
<נירית גולוב: אדייק אותם.
אורלי לוי אבקסיס: חשוב שנקבל את הדברים המדויקים, כי אז נוכל לגבש איזושהי דעה בעניין, את מבינה?
<נירית גולוב: ברצון, בוודאי.
אורלי לוי אבקסיס: כי הכול תלוי בבסיס הנתונים.
אורלי לוי אבקסיס: אם בסיס הנתונים שלך מוטעה גם בסופו של דבר התוצאה תהיה מוטעית.
<נירית גולוב: אדייק את בסיס הנתונים, ברשותך.
<נירית גולוב: המתי"א נותן שירות לכלל מערכת החינוך המיוחד והשילוב גם יחד.
<נירית גולוב: במערכת החינוך הכוללני, ילדים שעברו ועדת השמה, נמצאים אנשים הן של חינוך שעובדים בהוראה והן נותני טיפולים פרא-רפואיים בתוך המסגרות החינוכיות ולא בתוך המתי"א.
<נירית גולוב: זה בתוך המערכת של החינוך המיוחד.
<נירית גולוב: מלבד סייג אחד בגני החינוך המיוחד.
<נירית גולוב: בגני החינוך המיוחד העובדים הפרא-רפואיים הם עובדי המתי"א שמשובצים לעבודה קבועה, היא לא משתנה, בתוך גני החינוך המיוחד על-פי מפתח הקצאה שמותנה בסוג הלקוח, מורכבות תפקודם של הילדים וכו'.
<נירית גולוב: כנ"ל כל ההדרכה שמלווים.
<נירית גולוב: האנשים האלה לא מגיעים למתי"א, מתי"א הוא לא מקום עבודה, הם מגיעים ישירות לתוך הגן ולתוך המסגרת ששם הם נותנים את השירות שלהם.
<נירית גולוב: ולכן, המתי"א מבחינתנו הוא גוף שנותן שירות הדרכתי - - -
אורלי לוי אבקסיס: ולמה אי-אפשר להשתמש למשל באותו כוח-אדם שבמתי"א?
אורלי לוי אבקסיס: הוא כבר מוכשר, כבר יש שם את הבסיס של ההכשרה של כוח-האדם לפי הצרכים של אותם הילדים שהם בדיוק הילדים שמדובר בהם.
<ליאורה פלד: שנקבע להם הצורך.
אורלי לוי אבקסיס: הרי בסופו של דבר מה שאת אומרת, אנחנו משבצים את העובדים המקצועיים בהתאם לצורך באותם גנים, אנחנו מפזרים אותם.
אורלי לוי אבקסיס: מדוע לא ניקח את המתי"א, את אותם העובדים הפרא-רפואיים או את היכולת של המתי"א להכשיר עובדים פרא-רפואיים או להציב איזשהו בסיס של עובדים שאותם נשלח לילדים הביתה בלי לפגוע, למשל, בשירות של החונכות.
אורלי לוי אבקסיס: זה כבר גוף שקיים, אנחנו לא צריכים לסרבל את העניינים.
<נירית גולוב: קיים, מיומן ויודע מה - - -
אורלי לוי אבקסיס: ואצלכם כל הנתונים.
עמרם מצנע: אני רוצה רגע להתערב.
עמרם מצנע: תראו, לא תפקידנו להסביר לכם איך לעשות מכרזים, אבל אני מציע – מאחר שעוד פעם, יש פה גוף אחד שנתן כבר עשרות שנים את השירות הזה, ואנחנו עוד לא רואים מי הגופים הנוספים שייגשו למכרז הזה, שלא נמצא אחר כך באיזושהי בעיה – מה שאני מציע זה שבגוף המכרז תהיה אפשרות גם לגוף שיציע - או לתת באמת גם את השירות הקלאסי הרגיל של מורים לילדים חולים ובצדו גם את השירות הפרא-רפואי, אבל גם אפשרות לגופים שיגידו: אנחנו מוכנים לתת רק שירות אחד מהשניים.
עמרם מצנע: אתם במשרד אחר כך תשקללו ותחליטו.
עמרם מצנע: אחרת, אתם עלולים הלחץ הזמנים שנמצאים בהם לעמוד במצב שלא תמצאו מישהו מתאים, מזה אני חושש.
עמרם מצנע: ולכן, אני מציע, אילן, זה מבחינה משפטית אפשרי.
<אילן שי: נבדוק את זה.
<נירית גולוב: צריך לבדוק את זה.
<אילן שי: אני צריך לבדוק את זה.
<אילן שי: אני צריך לבדוק את זה מול דורית, צריך גם לבדוק את ההיבטים של - - -
עמרם מצנע: מבחינה משפטית ההיגיון אומר שזה אפשרי.
עמרם מצנע: כשאתה אומר במכרז: יש שני סוגי שירות, הגוף הפוטנציאלי שרוצה לתת את השירות הזה צריך לתת את ההצעה שלו לגבי שניהם, יכול המשרד להחליט לתת ניקוד גבוה יותר או משהו כזה לגוף שנתן את שניהם ביחד.
עמרם מצנע: אבל יש למשרד גם את היכולת, אם אתה מגיע למסקנה שאין לך גוף אחוד שיכול לתת את השירותים האלה, גם ללכת על אחד בנפרד מהשני.
<אילן שי: אפשר גם לקבוע במכרז הוראה שהגוף יוכל להגיש הצעה יחד עם גוף נוסף.
עמרם מצנע: גם זה אפשרי, נכון.
עמרם מצנע: אני מציע לכם פשוט שתשאירו לעצמכם מספיק גמישות.
<אילן שי: אז בודקים את התקיימות תנאי הסף ביחס לכל גוף לפי העניין.
עמרם מצנע: גם זה נכון, אבל תשאירו לעצמכם מספיק גמישות כדי שלא תימצאו אחר כך עם ברוך בלוח הזמנים למתן השירות.
עמרם מצנע: כי אני מוטרד מהמצב שבו יגיע ה-1 בינואר ויכול להיות שלא יהיה גוף, כי זה באמת עניין מאוד ממוקד, מאוד מקצועי, מאוד מחייב ניסיון, אינני יודע מה.
עמרם מצנע: אז זה מה שאני מציע.
<נירית גולוב: אני חושבת שנצטרך לשקול את ההצעה.
<נירית גולוב: אני רוצה לומר בהיבט המקצועי, זה מאוד מורכב למספר גופים שנותנים שירות לעבוד מול משפחה וילד.
<נירית גולוב: זאת אומרת, אם אני מסתכלת בסוף על אותם אנשים שייכנסו לביתו של הילד, שהם באים מטעם גופים שונים, אני לא יודעת כמה קל יהיה לנו לעבוד באופן כזה.
<נירית גולוב: אני מנסה לראות איך אנחנו - - -
עמרם מצנע: כן, אבל, נירית, לבית בכל מקרה יגיעו שני אנשים שונים.
<נירית גולוב: כן, אבל יהיה מישהו שיתכלל את התיק, הייתי שמחה שהוא יהיה - - -
עמרם מצנע: בסדר, אבל שלא תימצאו – אני לא אומר לך לא או כן.
<נירית גולוב: זה מאוד לא פשוט.
עמרם מצנע: אני רק אומר לכם, אל תעשו עוד פעם מכרז שבסופו של דבר תתרסקו אתו.
<נירית גולוב: נבדוק.
עמרם מצנע: ולכן, תשאירו לעצמכם גמישות.
<נירית גולוב: נבדוק, בסדר גמור.
עמרם מצנע: כן, רויטל.
<רויטל לן-כהן: בוקר טוב, אני רוצה רגע לדבר על משהו שבעיני הוא הכי חשוב בשורה התחתונה, שזה הנושא של רצף טיפולי, ואדבר עליו בשלושה נושאים.
<רויטל לן-כהן: אחד, אם אחרי דצמבר יהיה מכרז ותקבל אותו חברה אחרת, בעצם הרצף הטיפולי שלרבים מהילדים שנמצאים בבית הוא המורה נקטע.
<רויטל לן-כהן: זאת אומרת שבאמצע השנה - - -
עמרם מצנע: לא בהכרח.
<רויטל לן-כהן: לא בהכרח, אבל זה משהו שצריך לתת עליו את הדעת.
<רויטל לן-כהן: ישבו פה – אני אומרת את זה בעיקר בגלל שלפחות עד כמה שאני זוכרת – כל ההורים שהיו בפעם הקודמת - - -
עמרם מצנע: זה נכון, אבל בזה את שוללת בעצם את הרעיון של החלפת ספק.
<רויטל לן-כהן: אני לא שוללת.
<רויטל לן-כהן: אני אומרת שכמו שאת "פמי פרימיום" הארכנו בשנה, אולי גם את תללי"ם צריך להאריך בשנה כדי שלא נקטע באמצע שנת לימודים את הרצף הטיפולי של הילד.
עמרם מצנע: את מדברת על שנת לימודים.
<רויטל לן-כהן: אני מדברת על שנת הלימודים הזו.
<רחלי אברמזון: ביקשנו, הצענו, יושבת כאן מנהלת תללי"ם - - -
<רויטל לן-כהן: אין צדדים מקצועיים, אני נמצאת פה לייצג את הילדים.
עמרם מצנע: רגע, רבותי, זה לא ויכוח ביניכן.
<רחלי אברמזון: זה לא ויכוח.
עמרם מצנע: אמרת את שלך, תודה רבה, נקודה.
<רויטל לן-כהן: זה רצף טיפולי אחד.
<רויטל לן-כהן: רצף טיפולי שונה נוסף זה הנושא של הפרא-רפואי שעליו דיברנו פה.
<רויטל לן-כהן: דבר ראשון, לא סתם העליתי את הנושא של המתי"אות, הן יודעות להגיע פרטני.
<רויטל לן-כהן: למשל, ילד בגן רגיל משולב אז מגיעה מהמתי"א קלינאית תקשורת, מרפאה בעיסוק, מגיעה מהשפ"ח פסיכולוגית, יש יועצת שנמצאת בגן של ילד כזה שהיא לא מזה ולא מזה ויש את הגננת.
<רויטל לן-כהן: זאת אומרת, משרד החינוך יודע לתכלל, ואני גם חושבת שזו אחריות שלו לתכלל.
<רויטל לן-כהן: זאת אומרת שגם אם יש תללי"ם, עדיין לא ייתכן שמשרד החינוך ילך אחורה ויגיד: אני לא מתכלל.
<רויטל לן-כהן: מה קרה?
<רויטל לן-כהן: הוא לא ילד של משרד החינוך בגלל שהוא יושב בבית?
<רויטל לן-כהן: זה כבר היה שתי הנקודות ביחד.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, מתי"א לא תעמוד בזה?
<רויטל לן-כהן: אפשר גם לחשוב להעביר את שעות ההוראה, זה אולי יכול להיות רעיון לא רע.
אורלי לוי אבקסיס: מתי"א, הרי אתם מאמינים בגוף הזה, אתם מכשירים אותו, הוא ממשרד החינוך, השאלה היא אם מתי"א יכול לעמוד בדבר כזה.
<נירית גולוב: זה בדיוק מה שביקשנו, זמן לבדוק את הסוגיה הזו.
<רחלי אברמזון: נבחן, אבל יחד עם זאת צריך גם לבחון את ההיבטים המשפטיים של עובד ציבור שמגיע לביתו של ילד לעבודה קבועה, אז נבחן את זה, בסדר?
<רחלי אברמזון: נבחן, אבל צריך גם לקחת בחשבון שיש לזה היבטים, כי עדיין שונה המצב שבו קלינאית תקשורת מגיעה אל גן הילדים או הפסיכולוגית מגיעה אל גן הילדים או שכל אנשי המקצוע האלה ניגשים אל ביתו הפרטי של הילד.
<רחלי אברמזון: יחד עם זה אנחנו - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל בכל מקרה גם עובדים סוציאליים - - -
עמרם מצנע: אורלי, גם אם יגיע מישהו מהמתי"א הוא לא יגיע תחתם, זה לא משנה.
עמרם מצנע: סליחה, אורלי.
<רחלי אברמזון: אמרתי שנבחן את זה בהיבט המשפטי.
עמרם מצנע: רחלי, התשובה ברורה, תבדקו.
עמרם מצנע: מבקשים שתיתנו לנו תשובה מה החלטתם.
<רחלי אברמזון: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה - - -
עמרם מצנע: אבל אני רוצה לשמוע עוד אנשים, אחר כך תוכלי, בסוף.
<רויטל לן-כהן: רק להגיד שזה כמו מורה שמגיעה הביתה או עובדת סוציאלית.
עמרם מצנע: אבל נדמה לי שסיימת.
<רויטל לן-כהן: אני רוצה להמשיך.
עמרם מצנע: אני בטוח.
משולם נהרי: לא הייתי פה בהתחלה, אבל מדברים על מכרז, אני רוצה רק לשאול למה לא לבצע את ההתקשרות עם תללי"ם במסגרת של מיזם משותף?
<קריאה: זה הרי גוף שמשרד החינוך היה מעורב בו.
משולם נהרי: רכישת שירותים, בעצם.
משולם נהרי: או רכישת שירותים או מיזם משותף.
משולם נהרי: יש עוד פטנטים חוץ מחובת המכרזים.
משולם נהרי: אני במקרה מכיר את תללי"ם עוד מעבודתי במשרד החינוך, ואני גם זוכר תקופות מאוד מאוד לא נעימות שהמשרד לא יצא מגדרו כדי לתת את השירות לילדים האלה שלא שפר גורלם.
משולם נהרי: ותללי"ם בעור שיניהם עשו עבודה שלכאורה משרד החינוך היה צריך לדאוג לה, ומן הגורן ומן היקב השיגו כספים מכאן ומכאן כדי לתת את השירות הזה, ראו בזה שליחות.
משולם נהרי: משרד החינוך עודד אותם, משרד החינוך השקיע והעלה את זה על נס.
משולם נהרי: בלי תללי"ם אי-אפשר לעשות שום דבר.
משולם נהרי: והנה, אנחנו מוצאים את עצמנו כאילו זו עמותה או איזו חברה, איזה "מרמנת" אחד שבאים ורוצים לעשות איזושהי עסקה טובה.
עמרם מצנע: לזכותם של תללי"ם שזה לא "מרמנת".
עמרם מצנע: לא לכרוך אותם זה עם זה.
משולם נהרי: יודעים למה כוונתי.
משולם נהרי: זו גם עניינה של הצעת החוק של פטור מחובת המכרזים לגבי גופים כאלה שבעצם באים כזרוע הביצועית הארוכה של משרד החינוך, ואני חושב שתללי"ם הם הראשונים, אלה שאין עליהם כמעט שום ויכוח, אז אפשר למצוא דרך לא להביא אותם למצב של מכרז אלא במסגרת רכישת שירותים או מיזם משותף.
משולם נהרי: הרי הם בכל זאת מביאים תרומות.
משולם נהרי: ואני רוצה לראות שבמיזם משותף – לא אזכיר עוד גופים, אבל שיבוא גוף אחר ויאמר: הריני מפריש מנכסי אותו סכום לפחות, 51% כדי לקיים את הפרויקט הזה.
משולם נהרי: זו השאלה שלי, ונשגב מבינתי מה אפשר - - -
עמרם מצנע: כדי למקד את השאלה של חבר הכנסת משולם נהרי, אילן, אתה בטח מכיר את הנוהל החדש, שבעצם יצא רק לאחרונה, שמאפשר לכם לגבי גופים שמספקים שירותים במשרד החינוך לעשות נוהל שונה במכרז.
<אילן שי: פטור מחובת מכרזים.
<אילן שי: מכרז סגור, יש אפשרות למכרז סגור.
עמרם מצנע: כדי להשלים את מה שאמרת - - -
משולם נהרי: קיבלנו הצעת חוק לפטור, אבל בהצעה של הנוהל הזה זה אנדרוגינוס כזה שזה לא זה ולא זה.
עמרם מצנע: אבל זה כן זה וכן זה, תלוי מאיזו בחינה אתה מסתכל.
משולם נהרי: הסברתי את זה בפעם שעברה, זה יותר גרוע.
משולם נהרי: זה שאתה אומר: אלו ואלו כמו ועדת איתור שממליצה על הגופים הללו, זאת אומרת, קבעת שהוא כן ראוי והוא יכול והכל, מאשר במכרז פתוח שיש מיון.
משולם נהרי: פה אין לך את המיון, פה יהיה לך קשה להחליט מי זה שיש לו את העדיפות.
עמרם מצנע: חבר כנסת נהרי, אני בא מדיסציפלינה - - -
משולם נהרי: הדבר היחיד - - -
עמרם מצנע: תן לי רגע לדבר.
משולם נהרי: הדבר היחיד שאתה צריך לתת לו עדיפות, שהוא ייתן לך מחיר יותר נמוך.
עמרם מצנע: אני יכול לדבר?
עמרם מצנע: אתה מרשה לי?
משולם נהרי: זהו, סיימתי.
עמרם מצנע: אני בא מדיסציפלינה שבה כשמקבלים הכרעה מתקדמים אתה ובודקים אותה.
עמרם מצנע: החוק שהגשתי, ואתה הצטרפת, לאפשר למשרד החינוך לא לבצע מכרזים.
עמרם מצנע: החוק הזה נמצא על השולחן, הוא לא הוסר מהשולחן, אבל אנחנו נותנים הזדמנות למשרד החינוך ולמשרד האוצר לראות האם הנוהל שיש בו יתרונות, ועדיין מתקיימים בו גם חסרונות, האם הנוהל הזה - א', הם השתמשו בו, ואם השתמשו בו, האם הוא באמת מסייע.
עמרם מצנע: אם נמצא שהוא מסייע, נסכים להסיר את הצעת החוק; אם לא, נחזיר את החוק למקום המגיע לו.
עמרם מצנע: אבל כרגע צריך לתת הזדמנות לבחון את הנוהל הזה.
עמרם מצנע: בעקבות כל ההסבר הזה אני חוזר אליך, אילן, ואני עוד פעם, אני לא מחכה לתשובה, אבל אני מציע שבמסגרת הבדיקה שאתם עושים, תעשו בדיקה איך להכניס את סוג השירות הזה לתוך הנוהל הזה.
עמרם מצנע: הנוהל הזה מאפשר לכם, במה שנקרא "מכרז סגור" לפנות לשניים-שלושה גופים שאתם מעריכים שיש להם את היכולת והניסיון, ללא קשר למחיר, ובעצם לעשות אתם איזושהי התמחרות.
עמרם מצנע: יכול להיות שבסוף יהיה רק גוף אחד כזה.
עמרם מצנע: אתם בעצמם תבחנו את השוק ותגיעו למסקנה, כך שזה לא שולל את האפשרות לעשות את זה בדרך אחרת.
עמרם מצנע: מה שאני מציע עכשיו כשהנוהל הזה פורסם ממש לאחרונה ונכנס לתוקף, יש הזדמנות לבדוק האם אפשר להשתמש בו.
עמרם מצנע: ואני כמובן אעקוב אחרי ההתייחסות שלהם לעניין הזה.
עמרם מצנע: אבל לפי דעתי זה הדבר התכליתי שאפשר לעשות עם זה.
עמרם מצנע: זה נכון לגבי זה וזה נכון גם לגבי כמובן הסיפור של הסייעות הרפואיות, שם יש יותר זמן פשוט כי שם הארכתם את זה בשנה.
עמרם מצנע: אתה רוצה?
<קריאה: זה לא סייעות רפואיות, שירותי הרפואה.
<אילן שי: לא הסייעות הרפואיות, "פרי פרימיום".
עמרם מצנע: השירות הרפואי.
<נירית גולוב: שירותים רפואיים.
<אילן שי: שירותים רפואיים.
עמרם מצנע: מקובל עליכם?
<אילן שי: נבדוק.
<אילן שי: כן, נתייחס לאפשרות של לעשות שימוש - - -
עמרם מצנע: כי אחד, למשל, מהרעיונות שיש בנוהל הזה שמאפשר לפנות לגופים שהם אינם חברות למטרות רווח, אלא גופים או חברות למטרות ציבור או עמותות שעיסוקם הוא במתן שירותים שונים ומשונים, ויכולות עדיין להתחרות על מחיר, אבל במסגרת גוף שאיננו גוף למטרות רווח.
עמרם מצנע: אני חושב שאחד הפגמים הגדולים זה שמתחרים היום כל מיני גופים שהם גופים למטרות רווח על שירותים חינוכיים / רפואיים, כאלו או אחרים, - -
<קריאה: עסקיים.
עמרם מצנע: - - והגענו למציאות שאליה הגענו.
עמרם מצנע: נדמה לי שיש לך פה הזדמנות לבדוק את האפשרות הזאת.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, זה עושה לי קצת דז'ה-וו.
אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת שמשרד הרווחה החליט בקדנציה הקודמת לפתוח את המכרזים לגבי המקלטים לנשים מוכות, ואז כל אותן המפעילות, שלאורך שנים גם הביאו כספים מבחוץ, מצאו את עצמן בנקודת שפל בכניסה למכרז, והעדיפות בעצם הייתה של שחקנים אחרים למטרות רווח, כמו קבלני בניין ועפר שנכנסו, ולא היה להם לא את הידע שנרכש לאורך השנים, לא את היכולת להבין את המטריה וגם לא את הכספים.
אורלי לוי אבקסיס: כי אם אתה הולך למטרות רווח, אתה לא זה שמכניס כספים לתוך השירות.
אורלי לוי אבקסיס: וישבנו פה עם איצקוביץ, מי שזוכר שהיה כאן, אביבית, אם אני לא טועה, היית כאן בכובע אחר, ובשורה התחתונה, מה שיצרנו כדי לפתור את הבעיה הזו זה שבתנאים המקדמיים של המכרז היו נקודות זכות בעצם שהגדילו את אותם סיכויים של המפעילים שלאורך שנים בנו את השירות הזה, בוא נזכור את זה, לקבל עדיפות, ואז הידע לא הולך לאיבוד, היכולות של גיוס התרומות, כי לא תמיד כסף שנכנס למכרז הוא הכסף שמספיק לכל השירות.
אורלי לוי אבקסיס: ואת זה אנחנו נורא מפחדים לאבד, כי אם אנחנו יודעים, תללי"ם הם לא למטרות רווח.
אורלי לוי אבקסיס: ויש גם גופים אחרים, ואותם אנחנו יכולים לפספס פה, ומזה אני חוששת.
עמרם מצנע: אז הנוהל הזה מאפשר למשרד החינוך, למשל, לקבוע שיכול לגשת למכרז רק גוף שהוא לא למטרות רווח.
עמרם מצנע: ולכן, צריך לנסות את הנוהל הזה.
עמרם מצנע: מי עוד רוצָה, רוצֶה, רוצים?
אורלי לוי אבקסיס: אם יורשה לי, אומר עוד שני משפטים.
עמרם מצנע: יורשה לך, הישיבה משותפת לשתי הוועדות.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שבאמת יש פה איזושהי בשורה.
אורלי לוי אבקסיס: בהתעקשות שלנו גם בוועדת החינוך וגם בוועדה לזכויות הילד, גם לבקר את המשרדים הרלוונטיים וגם להציע הצעות חלופיות וגם כמובן לשמוע את הקליינטים שלנו, שזה אותם ילדים – ובשורה התחתונה מדובר פה באמת עם הבעיות הרפואיות שחייבות את ההתייחסות, וכל ההתנהלות שהייתה בלי השתתפות של משרד הבריאות בבנייה לפחות של המודל של שירותי רפואה בתוך המסגרות לילדים עם הצרכים המיוחדים זה היה הזוי בעיני.
אורלי לוי אבקסיס: זה שמשרד החינוך קיבל את ההמלצות שלנו, אני חושבת שזה מעיד על עבודה טובה, על עקשנות שלנו, ועל כך שבסופו של דבר יש גם אוזן במשרד החינוך כאשר אתה שם ופורט את הדברים, במיוחד כשיש בהם היגיון.
אורלי לוי אבקסיס: אז קודם כול, תודה, טוב לדעת שאנחנו גם נשמעים, ובאמת היינו רוצים לעשות ועדת המשך כדי לבדוק שהדברים שעלו פה על השולחן גם מקבלים את המקום הראוי להם ואת ההתייחסות הראויה, כי בסופו של דבר, אנחנו לא רוצים שהילדים פה ייפלו בין הכיסאות.
<שגית רווה טומרקין: בוקר טוב, רציתם לשמוע את הלקוחות, אז אני הלקוחות, לצערי.
<שגית רווה טומרקין: נתן הוא ילד קנולה, זה אומר שיש לו צינורית שמוחדרת דרך הגרון ועוקפת בעצם את דרכי הנשימה העליונות.
<שגית רווה טומרקין: עד לאחרונה הוא היה תלוי בה כמו ילדים אחרים, במידה מסוימת הוא עדיין תלוי בה לנשימה.
<שגית רווה טומרקין: קצת להציג לכם את המצב הרפואי, זה אומר שאם הקנולה חלילה נסתמת או יוצאת מהמקום אין זמן להזמין אמבולנס, חייב להיות אדם מיומן ומוסמך לבצע בו פעולות חירום.
<שגית רווה טומרקין: בנוסף, יש פעולות שנקראות "סקשיין", פעולות פולשניות שמצריכות מיומנות מאוד גבוהה, שמבצעים אותן לא בחירום אלא בשגרה.
<שגית רווה טומרקין: נתן היום בן ארבע, עבר מגן של "איזי שפירא" בשנה שעברה לגן תקשורת בחינוך המיוחד.
<שגית רווה טומרקין: במשך השנה שנתן היה ב"איזי שפירא" ובשנה שהוא בחינוך המיוחד נחשפנו למעשה לשני מודלים של בחירה של מטפלים.
<שגית רווה טומרקין: כאשר בעצם ב"איזי שפירא" הנהלת המוסד, הרופאה, הגננת ואנחנו התייעצנו ביחד והגענו למסקנה של איזה מטפל אנחנו רואים כמטפל אידיאלי.
<שגית רווה טומרקין: למעשה, זה מטפל שבא מתחום של רפואת חירום ולאו דווקא שירותים של אחות.
<שגית רווה טומרקין: קלטנו במשך השנה ביחד, ראיינו ביחד, הכשרנו ביחד, כל הנושא של ההעסקה היה גם על דעת הצוות החינוכי וגם על דעת הצוות הרפואי.
<שגית רווה טומרקין: קלטנו שלושה אנשים כאלה: שתי חובשות שמתנדבות במד"א וסטודנט בשנה רביעית לרפואת חירום והם היו מאוד מוצלחים.
<שגית רווה טומרקין: גם ההתאמה שלהם לגן המיוחד, שזה נושא שהוא לפעמים בעייתי, הייתה הרבה יותר טובה.
<שגית רווה טומרקין: ויש גם את הנושאים - - -
עמרם מצנע: והם עשו תורנויות?
<שגית רווה טומרקין: כן.
<שגית רווה טומרקין: העסקנו שלושה מטפלים, כל אחד קיבל יומיים או שלושה, אני לא זוכרת איך בדיוק, אבל ככה גם היה לנו מישהו למקרה שמטפל חולה – קשה מאוד להצניח מטפל אחר בזמן אפס, אז היה לנו גיבוי.
<שגית רווה טומרקין: בוא נגיד שהאחריות הרפואית הייתה על הרופאה.
<שגית רווה טומרקין: הילדים האלה נמצאים באשפוז בית, יש רופא שאחראי עליהם, מבקר אותם פעם בשבוע ומכיר אותם בעצם הכי טוב.
<שגית רווה טומרקין: זה רופא ילדים, פודיאטר שבא ונותן את השירותים האלה, הוא גם נותן מבחינתנו את השירותים של ההכשרה של מטפל של ילד כזה, כי כל ילד הוא שונה.
<שגית רווה טומרקין: גם אם מביאים לי אחות שבשנה שעברה טיפלה בילד קנולה אחר, הטיפול שהיא תיתן לבן שלי חייב להיות שונה ומותאם לו אישית.
<שגית רווה טומרקין: והיה גם את הנושא של מעורבות הורים.
<שגית רווה טומרקין: ההורים מבחינתם צריכים לסמוך על מטפל כזה לא במאה אחוז, אלא במאתיים אחוז.
<שגית רווה טומרקין: כדי שהורה ירגיש שהוא יכול לעזוב את הילד שלו וללכת לעבודה בלב שקט הוא חייב להיות מעורב בטיפול בו ובבחירת המטפל בכל הנושאים האלה.
<שגית רווה טומרקין: ושם באמת היינו מעורבים, ידענו מה קורה בכל רגע, המטפל הרגיש חופשי להתקשר אלינו כשצצו שאלות, שלא כל כך היה ברור איך מתגברים עליהן.
<שגית רווה טומרקין: בגן התקשורתי קיבלנו אחות מהחברה שמעסיקה את האחיות.
<שגית רווה טומרקין: אני לא מפנה אצבע מאשימה לחברה שמעסיקה את האחיות בשום פנים ואופן, כי אני יודעת איזו מצוקה ואיזה קושי יש בלמצוא אחיות גם בבתי-חולים ועל אחת כמה וכמה במגזר הפרטי.
<שגית רווה טומרקין: האחות הזאת עבדה בעבר עם ילד קנולה ובאמת קיבלה הדרכה מהרופאה, אבל לא היה שום רצף בפיקוח הרופאה עליה.
<שגית רווה טומרקין: לרופאה לא הייתה שום סמכות לפקח עליה, ולכן נפלו דברים בין הכיסאות.
<שגית רווה טומרקין: מעבר לזה, היה את הנושא של ההתאמה שלה לסביבה הגנית.
<שגית רווה טומרקין: האחות הייתה צריכה לתפקד בעצם בגן תקשורת כאשר צריך להבין את הצרכים של גן התקשורת, מעבר לצרכים של נתן, ומעבר לצרכים של זה, יש צרכים מיוחדים ודרך מסוימת להתנהל בגן תקשורת.
<שגית רווה טומרקין: ושם היינו פחות מרוצים.
<שגית רווה טומרקין: שוב, אני מאוד מבינה את החברה שמעסיקה את האחיות, קשה מאוד למצוא אחות, מה גם שגן תקשורת זה משמונה עד ארבע בימי חול ועוד ארבע שעות בימי שישי, קשה למצוא אדם אחד שיכסה את כל השעות האלה.
<שגית רווה טומרקין: מה גם שברוב המקרים מדובר באחיות מבוגרות, שמהן דווקא הייתי מאוד מרוצה, אבל הן לא יכולות לכסות כזאת כמות של שעות.
<שגית רווה טומרקין: וכאן היו הכשלים בעיני.
<שגית רווה טומרקין: מעבר לזה שמטפל שמונחת על הורים ועל ילד ועל צוות של גן שלושה ימים או יומיים לפני תחילת שנת הלימודים, להורה אין כל כך sayפה.
<שגית רווה טומרקין: זאת אומרת, זה המטפל שיש וגם הגן יצטרך להתנהל סביבו וגם ההורים יצטרכו להתנהל סביב המטפל שיש.
אורלי לוי אבקסיס: אז רק שלושה ימים לפני תחילת הלימודים אתם מכירים את המטפל שיהיה עם הילדים שלכם?
<רויטל לן-כהן: במקרה הטוב, אפשר גם באותו בוקר.
<שגית רווה טומרקין: תראי, בשנת הלימודים - - -
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אבל אני זוכרת שאמרו לנו שיש הדברות עם המשפחה ויש עירוב.
אורלי לוי אבקסיס: על הנייר?
<שגית רווה טומרקין: באמצע השנה ביקשנו להחליף את האחות, הובטח לנו בפברואר שבמרס היא תוחלף, ושלושה ימים – או ביום חמישי זה היה, ביום ראשון האחות הייתה צריכה להיכנס לתפקיד, פגשנו אותה ביום חמישי כאשר הרופאה לא אישרה אותה.
<שגית רווה טומרקין: יש פה בעיה.
עמרם מצנע: אני מבין שיש פה בכלל בעיה של כוח-אדם, למצוא כוח-אדם.
עמרם מצנע: כשיש בעיה למצוא כוח-אדם אז זה תמיד גם מתגלגל לשעה האחרונה.
אורלי לוי אבקסיס: זה הפך להיות מקצוע במצוקה.
<שגית רווה טומרקין: נכון.
<שגית רווה טומרקין: אבל מה שאני אומרת זה שבמקרה של הבן שלי, שנחשב בעצם אחד המקרים הכי קשים שיש בתחום הזה, אין צורך באחות, יש צורך בפרמדיק, יש צורך בחובש, יש צורך במתנדב של מד"א.
אורלי לוי אבקסיס: מה שאת אומרת עכשיו, שבעצם במכרז מחויבות להיות אחיות?
<שגית רווה טומרקין: נכון, במכרז פנינו ל"פמי פרימיום" ואמרו לנו שאין פרמדיקים, אי-אפשר להשיג פרמדיקים.
אורלי לוי אבקסיס: אח או אחיות.
אורלי לוי אבקסיס: פרמדיקים לא יכולים למלא את המכסה?
אורלי לוי אבקסיס: יש פה עניין של משרד הבריאות בנושא הזה?
<עדינה יוסף: אני חושבת שאלה בדיוק הנקודות שאנחנו רוצים להגדיר טוב יותר.
<עדינה יוסף: לא הגענו לפרטים האלה, אבל כבר ישבנו בישיבה אחת וישבנו בישיבה שנייה וזה אחד הנושאים, בדיוק מה שאמרת.
<רויטל לן-כהן: שתהיה גם נציגות של הורים בפגישות האלה, אחרת דברים כאלה אולי עלולים - - -
<עדינה יוסף: אחד הדברים היותר כלליים, נביא גם הורים, אנחנו צריכים קודם את – מאותה נקודה כמו שאמרת, מצוקת אחיות, - -
אורלי לוי אבקסיס: רפואת חירום.
<עדינה יוסף: - - ומצוקת אחיות מוסמכות, כמו שזה הוגדר בעבר, והעובדה שהרבה מאוד פעולות גם אנשים עם הכשרה נקודתית יותר יכולים.
<עדינה יוסף: אין ספק שברמה הגבוהה של הטיפול במסגרת ובראיית המענה המקצועי חייבת להיות גם אחות.
<שגית רווה טומרקין: בנוסף, אין שום אפשרות לפצל משרה כזאת.
<שגית רווה טומרקין: כאשר ילד נמצא שמונה שעות ביום בגן-ילדים ועוד ארבע שעות ביום שישי - יש בעיה מאוד רצינית למצוא מטפל כלשהו, עזבו אחות, גם פרמדיק.
<שגית רווה טומרקין: מה אנחנו עושים?
<שגית רווה טומרקין: אנחנו השנה - - -
<קריאה: מתפשרים.
<רויטל לן-כהן: לא הולכים לעבודה.
עמרם מצנע: כן, בסדר, חברים, עולה פה בעיה אמיתית, אני מניח - - -
<שגית רווה טומרקין: ישבתי מחוץ לגן.
<שגית רווה טומרקין: שנה שלמה ישבתי.
<שגית רווה טומרקין: עזבתי את העבודה שלי, אני עובדת בתחום ההיי-טק, פשוט ישבתי מחוץ לגן.
עמרם מצנע: מישהו, מישהי עוד רוצים?
<רויטל לן-כהן: אפשר רק עוד משהו בנושא.
עמרם מצנע: העברת לה את כל הפתקים, למה את צריכה עוד פעם?
<רויטל לן-כהן: אני פשוט מכירה את המקרה.
<רויטל לן-כהן: אחד הדברים - - -
עמרם מצנע: בסדר, אבל רויטל, תבינו, עם כל הכבוד, הוועדה לא יכולה לתת פתרונות נקודתיים.
<רויטל לן-כהן: זה לא פתרון נקודתי, זה משהו עקרוני.
עמרם מצנע: רק עקרוני.
עמרם מצנע: אני חוזר ואומר, ישבו עכשיו משרד החינוך עם משרד הבריאות וגם אז המצוקה של כוח-אדם מקצועי היא בעצם אולי צוואר הבקבוק הכי גדול, לפי הבנתי, לתחום הזה.
עמרם מצנע: ואני מניח שזה בטח מקרים בודדים כאלו, זה בטח לא מאות ילדים כאלו.
<נירית גולוב: לא מאות.
עמרם מצנע: מקרים בודדים שלהם צריך לתת פתרונות תפורים למקרה.
<רויטל לן-כהן: אבל כן משהו עקרוני.
<רויטל לן-כהן: יש אחיות שקיבלו הכשרה של התמ"ת לפני המון שנים.
<רויטל לן-כהן: הן לא באמת אחיות, הן לא עובדות בבית-חולים, אין להן משהו קבוע שהן מקבלות, יש להן תעודת אחות, כך שהיא אחות - - -
עמרם מצנע: שמעתי את נציגת משרד הבריאות ואני מניח שיבדקו את זה.
<קריאה: ימליצו לנו ואנחנו - - -
אורלי לוי אבקסיס: לכן, כל כך חשוב שהדברים האלה יתנהלו מול משרד הבריאות, וזה משהו שאנחנו חוזרים עליו.
אורלי לוי אבקסיס: אתם לא יכולים לעשות את המכרזים האלו בלי להתייחס לעמדה המקצועית של משרד הבריאות, כי מדובר פה על בריאות של ילדים שמלכתחילה הכשל הבריאותי הביא אותם לשם.
אורלי לוי אבקסיס: לכן, אני חושבת שהאמירה פה צריכה להיות שלא ייתכן שום מכרז מכאן ואילך שנוגע לבריאות הילדים שייעשה ללא – לא רק התייעצות – ללא בנייה בלי הצוות המקצועי של משרד הבריאות.
<רחלי אברמזון: זה מה שקורה בפועל.
אורלי לוי אבקסיס: מה שקרה בפעם שעברה שזה קרה בלי משרד הבריאות.
<רחלי אברמזון: מה שקורה עכשיו.
אורלי לוי אבקסיס: אה, עכשיו.
אורלי לוי אבקסיס: כי אצלי בוועדה נציגת משרד הבריאות אמרה שאפילו לא התייעצו אתם.
אורלי לוי אבקסיס: ולכן, אני חושבת שזו הייתה קטסטרופה, ומעכשיו ואילך לדאוג שדברים כאן פשוט לא יקרו.
אורלי לוי אבקסיס: כשמדובר בבריאות זה תפקידו של משרד הבריאות.
<רחלי אברמזון: חד-משמעית.
עמרם מצנע: מישהו עוד רוצה משהו?
<יואב מריק: אני יושב פה, חלק מהעניינים זה בית "איזי שפירא", זה גם שלנו, אז ביקשתי ממשרד החינוך גם לקחת את משרד הרווחה בעניינים ולהזמין אותנו.
אורלי לוי אבקסיס: שולחן עגול, מצוין.
עמרם מצנע: כן, ליאורה.
<ליאורה פלד: הבנתי שבנוהל החדש יש אפשרות לתת ספק יחיד.
עמרם מצנע: משרד החינוך מכיר את הנוהל החדש, ואני מניח שהוא יבחן אותו.
עמרם מצנע: אין אפשרות לתת ספק יחיד, אפשר לעשות מכרז סגור.
עמרם מצנע: זה בערך המונחים.
עמרם מצנע: דרך אגב, ספק יחיד לא מותנה באופי המכרז, ספק יחיד זה במקומות שזה אפשרי גם במכרזים כלליים ברגע שיש ספק יחיד.
עמרם מצנע: נוהל ספק יחיד נכון לכל מכרז שהוא.
<ליאורה פלד: שווה מחשבה.
רות קלדרון: אני לא מכירה את התחום הזה, פשוט להגיד תודה גם לעמותה שיזמה ועובדת בזה כל כך הרבה שנים ורואה את הילדים האלה, וגם לחברי הכנסת שאני מבינה שנלחמים על זה כבר שנים, וכמובן למשרדים.
רות קלדרון: זה תחום שכאזרחית לא ידעתי עליו, וברור שלמדינה יש עוד הרבה ללמוד, ודברים כאלה מתחילים הרבה פעמים מאנשים פרטיים שמחזיקים את זה, ואחר כך אנחנו לומדים לעשות את זה יותר טוב, אבל פשוט תודה.
אורלי לוי אבקסיס: ואז אחר כך מישהו גוזר על זה קופון.
<ליאורה פלד: כשזה נהיה גדול ושווה הרבה כסף, בדיוק כך.
אורלי לוי אבקסיס: אחרי שבונים את הכול.
<ליאורה פלד: וזה נהיה שירות ומגיעים ל-3,600 ילדים כי עבדת על זה מאוד קשה, אז זה נהיה אטרקטיבי.
רות קלדרון: אני רוצה לפני הציניות פשוט להגיד תודה.
רות קלדרון: לא הכול נופל תמיד למקרה הרע ביותר.
רות קלדרון: יש פה פורום מאוד מרשים של שלושה משרדים ויושב-ראש וועדה שרוצים לעשות טוב, אז החזקתם את זה - - -
אורלי לוי אבקסיס: שתי ועדות.
רות קלדרון: נכון, שתי ועדות שמכירות את הנושא.
רות קלדרון: החזקתם את זה עד עכשיו, אני מרגישה שהאחריות שלנו לקחת את זה בידיים טובות.
עמרם מצנע: אז, ברשותכם, רק אסכם את מה שכבר אמרנו.
עמרם מצנע: קודם כול, הוועדה המשותפת - - -
<רבקה וידר: פורמלית היום היא לא הייתה משותפת.
עמרם מצנע: אז בזה אני מכריז שהיא משותפת.
עמרם מצנע: יש לי קצת סמכויות, קצת.