GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יעקב יניב: אני אומר לך שלא מספיק.
<דליה פניג: תראה, יש פעילויות שמשתמשות במדיה טכנולוגית בכל מיני תחומים, אבל - - -
עמרם מצנע: את זה אני יודע, אבל עד כמה יודעים מנהלי בתי הספר - - -
<יעקב יניב: היום, כשאנחנו יודעים שזה הולך לנו טוב וזה רץ ואנחנו מסוגלים לעשות, לא מדף, אלא גם לתפור חליפה אישית, או לקבוצה, או לבית ספר.
<דליה פניג: לכל מקום בארץ, כמו שהיא אומרת.
עמרם מצנע: כן, כי זו דוגמה טובה למה שאמרנו מקודם, איך אתה יוצר את הגירוי ואת הסקרנות.
<דליה פניג: נהדר, נכון, ואת המעורבות.
<יעקב יניב: מומחי של"ח, כולם היו פה ועשו את הסיור.
<דליה פניג: והמעורבות, העניין של להתחכך עם אוכלוסייה, לדבר, לפתוח בשיחה, שזה באמת דבר שלא קורה.
<יעקב יניב: זה לא רק היסטוריה.
<דליה פניג: זה יופי של דבר, ממש יישר כוח גדול.
<יעקב יניב: טוב, תרצה, התחלנו את הסיור.
עמרם מצנע: נלך לטייל.
<תרצה רבינוביץ: אנחנו הכנו עבורכם, כיוון שלא רצינו להריץ אתכם רחוק מדי, וגם אנחנו חושבים שמתחם צריף הנשיא הוא מתחם מספיק מגוון, מעניין ויכול לספר את הסיפור שלו, סיור שנקרא 'נשיאות של העם' ואנחנו מזמינים אתכם להכיר את דמותם ופועלם של הנשיא השני של מדינת ישראל ורעייתו רחל ינאית דרך היכרות עם מתחם הנשיא ועם היצירות והמוצגים שקיימים בו.
<קריאה: אני מבין שזה הוכן במיוחד לכבוד ועדת החינוך של הכנסת.
<תרצה רבינוביץ: הוכן במיוחד לכבוד ועדת החינוך והתרבות של הכנסת.
<תרצה רבינוביץ: מה שאנחנו נעשה עכשיו, בדיוק כמו שכל קבוצת תלמידים, חיילים או אנשים אחרים, אנחנו נחלק אתכם לקבוצות, ניתן לכם אייפדים ותצאו לפעילות חווייתית במתחם.
<תרצה רבינוביץ: אני רוצה רגע להזכיר, אתם נכנסים לתוך הפעילות, דבר ראשון תתבקשו להכניס כתובת מייל ושם לקבוצה שלכם, יהיה מאוד מעניין לראות איזה שמות הם יבחרו, לא יהיה פה בטח 'המהממות' או - - - כמו שאתם רואים, כמובן המפה כאן היא לא נורא משמעותית, כי אנחנו פה בתוך המתחם וכל הנקודות מסתובבות מסביב למתחם.
<תרצה רבינוביץ: יש לכם הכוונות איך להגיע ממקום למקום והם לא דרך המפה.
<תרצה רבינוביץ: יש לכם כאן שבע משימות שמתחילות במשימת 'נא להכיר', עוברות דרך החצר שלנו, המוצגים שיש בחצר, הפסיפס שיש בכניסה הישנה, הצריף הקטן עם הסיפור של פקיעין.
<תרצה רבינוביץ: יש לנו משימה שקשורה לשטר של ה-100 שקלים, אנחנו מאוד אוהבים לקרוא ליצחק בן צבי 'איש המאה', אז תצטרכו לעשות משימה על השטר ומשימה בתוך הצריף הגדול ומשימה בבית החלוצות.
<תרצה רבינוביץ: אתם מוזמנים להתנסות.
<תרצה רבינוביץ: תרגישו בנוח לצלם ולהצטלם ולהסריט ואחר כך גם תוכלו לראות את הסרטון שייווצר לכם, אם תרצו.
<יהודית גידלי: אנחנו נשים אותו באתר הוועדה.
<יהודית גידלי: אגב, אתם נמצאים בקשר עם יחידות הדרכה של משרדי ממשלה, למשל של הכנסת?
<יהודית גידלי: שבכל שנה מוציאים אותנו לאיזה יום עובד הזוי בטבריה?
<תרצה רבינוביץ: אתם מדברים עם מישהי שמתעסקת בפיתוח ולא בשיווק, אבל ההערות שלכם הן סופר נכונות.
<תרצה רבינוביץ: (סיור ב'יד בן צבי').
עמרם מצנע: קודם כל, בוקר טוב.
עמרם מצנע: בוקר טוב לחברת הכנסת זהבה גלאון, יושבת ראש מר"צ שמלווה אותנו בנושא הזה ובנושאים נוספים באופן עקבי.
עמרם מצנע: נושא הדיון הוא הסייעות בחינוך המיוחד או המשלבות.
עמרם מצנע: צריך להסכים על איזה שהוא שם יותר מכובד ויותר מתאים.
עמרם מצנע: אני מזכיר שזה דיון המשך לדיון שעשינו בתחילת חודש מרץ 2014, זה היה ערב נדמה לי יציאת הכנסת לפגרת פסח.
עמרם מצנע: עכשיו אנחנו ערב יציאת הכנסת לפגרת חגי תשרי והתחייבנו אז לעשות דיון המשך וביקשנו ממשרד החינוך לענות ולהתייחס למספר נושאים.
עמרם מצנע: כמו-כן, פנו אלינו מי שעשו איזה שהוא מחקר, סקר, אז אני אולי ברשותכם, חלי, אני אתן קודם, נמצאת פה מעיין בלומנפלד, מנחת שילוב שעשתה מחקר משלה על ניתוח עיסוקים של משלבות יחידניות לילדים על הרצף האוטיסטי.
<מעין בלומנפלד: שלום.
<מעין בלומנפלד: שמי מעין בלומנפלד וכפי שהציגו אותי, אני מנחת שילוב ורכזת מקצועית של התוכנית שמכשירה מנחות שילוב באוניברסיטת תל-אביב.
<מעין בלומנפלד: הייתי משלבת במשך לא מעט שנים בעצמי וחוויתי את השילוב היחידני לילד על הרצף האוטיסטי, את האחריות החינוכית, את הצורך לייצג את הילד על הרצף, את התפקיד שלי כמקנה וכמלמדת ואת העבודה החברתית האינטנסיבית.
<מעין בלומנפלד: במהלך עבודתי כמשלבת, חוויתי בעצמי את חוסר ההתייחסות ההולמת לתפקיד החשוב שאותו ביצעתי במערכת החינוך.
<מעין בלומנפלד: אני אציג לכם היום בקצרה את עבודת התזה שלי שעוסקת במשלבות יחידניות לילדים על הרצף האוטיסטי, כאשר המחקר הזה התגבש גם בעקבות העבודה שלי בשטח כמשלבת, לצד הלימוד שעשיתי בהיבט האקדמי, בתחום הזה שטרם חקרו אותו בישראל.
<מעין בלומנפלד: העבודה שמוצגת היא במסגרת לימודי תואר שני בבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב בהנחיית פרופ' דרומי וגלית גורדוני.
<מעין בלומנפלד: אני אשמח לפתוח בציטוט של משלבת, ככה, הן מתארות היטב את התחושות שלהן.
<מעין בלומנפלד: אני על אי, בעיקרון.
<מעין בלומנפלד: אנחנו לבד.
<מעין בלומנפלד: רק רועי, הילד המשולב, ואני שם.
<מעין בלומנפלד: אף אחד אחר לא יודע כלום על הלקות שלו.
<מעין בלומנפלד: לאנשים אין את הניסיון, המורה חסרת ידע, אני לא חושבת שמישהו בבית הספר שלי מכיר אדם אחר עם אוטיזם.
<מעין בלומנפלד: וציטוט נוסף – מרוב האנשים אני מרגישה שהם לא רואים עד כמה עידו, הילד המשולב, חכם.
<מעין בלומנפלד: הם רואים את הלקות, לא מעבר לה.
<מעין בלומנפלד: על בסיס שבועי ניגשים אלי אנשי צוות ואומרים – לא ברור לי למה ההורים רוצים שילמד לקרוא ולכתוב.
<מעין בלומנפלד: אני צריכה לחנך את אנשי הצוות ולומר – עם ההתאמות הנדרשות, הוא יכול.
<מעין בלומנפלד: כשאנחנו בעצם מדברים על משלבות, יש הבנה שהמשלבות הפכו להיות השחקן המרכזי ביישום של תוכניות חינוכיות של ילדים שמשולבים בחינוך הרגיל.
<מעין בלומנפלד: נעשו על כך הרבה מחקרים בארץ, בעיקר בעולם, וכן מצאו תפקידים מגוונים למשלבות, ביניהם – אחריות על האינטראקציה עם העמיתים, על מתן עצמאות הדרגתית לתלמיד בהתאם ליכולת, עם הקניה של חומר לימודי ובאופן כללי, אחריות מלאה על השילוב.
<מעין בלומנפלד: אחד המאמרים מכנה את המשלבות כסו-שף של מורת הכיתה.
<מעין בלומנפלד: הביטוי הזה בעצם מתאר את התפקיד של המשלבת כזו שאינה מקבלת החלטות, אינה משתתפת בדיונים בנוגע לתוכנית החינוכית, אלא מקבלת הוראות ברורות והדרכה ממורת הכיתה, זאת על אף שתוכניות ההכשרה שניתנות בישראל ובעולם, לא כוללות ידע על אוטיזם או כלי הדרכה בשביל שמורה תכשיר משלבת.
<מעין בלומנפלד: המחקר הנוכחי שם לעצמו למטרה לאפיין את מקצוע המשלבת באמצעות ניתוח עיסוקים ולאפיין באופן כללי את אלה שעוסקות בשילוב יחידני של ילדים על הרצף האוטיסטי.
<מעין בלומנפלד: המדגם כלל 122 משלבות, טווח הגילאים שלהן בין 21 ל- 62, כשהממוצע 36.5.
<מעין בלומנפלד: ממוצע שנות הלימוד של המשלבות במחקר הזה היה 14.63 שזה ממוצע שנות לימוד שנושק להשכלה של תואר ראשון, כאשר 49% מהמשלבות היו בעלות השכלה בתחום החינוך, חינוך מיוחד ופסיכולוגיה וממוצע שנות הניסיון שלהן – 3.8 שנים.
<מעין בלומנפלד: פה אתם יכולים לראות את ההתפלגות של המשלבות שדגמנו, לפי אזורים בארץ, בעיקר מאזור המרכז, גם ייצוג לצפון ולדרום.
<מעין בלומנפלד: במסגרות השילוב, 69% מהנבדקות היו משלבות בבית-ספר יסודי ו- 24% בגיל הגן.
<מעין בלומנפלד: ההתפלגות פה של הילדים המשולבים זה בעקבות המדגם שדגמנו, זה הילדים שאותם הם שילבו וזה מתאר בצורה די נכונה את היחס בין בנים לבנות על הרצף האוטיסטי וזה לא בהכרח אומר שרק, יותר בנים משולבים.
<מעין בלומנפלד: בעצם, מה שאני מציגה לכם כאן זה תפקיד המשלבת כפי שהגענו אליו בעקבות ניתוח העיסוקים שביצענו.
<מעין בלומנפלד: זו בעצם התוצאה החשובה ביותר מתוך המחקר שמתארת 11 עיסוקים שבהם עוסקות משלבות.
<מעין בלומנפלד: כל אחד מהעיסוקים כולל בתוכו משימות שונות.
<מעין בלומנפלד: בין תפקידי המשלבות, התאמות לימודיות ביחס לחומר שלומדים בכיתה, מעורבות בבניית התוכנית של הילד, המשלבות יעידו שהן מייעצות, לוקחות חלק בבנייה של תוכנית הלימודים, הן פעילות בתוך ההחלטות שמתקבלות לגבי הילד.
<מעין בלומנפלד: עשייה חברתית עם הילדים המשולבים, המשלבים, שזאת אומרת שהשלבת היא זו שנמצאת שם בהפסקה ובכל פעילות שהיא לא פעילות כיתתית אקדמית ועושות את העבודה עם קבוצת הילדים.
<מעין בלומנפלד: עבודה בקבוצות קטנות עם עמיתים מהכיתה, בהם היא חונכת גם ילדים אחרים מהכיתה, שיהיו קבוצת עמיתים עבור הילד המשולב, מדווחת צרכים לצוות החינוכי.
<מעין בלומנפלד: הן העידו בעצם על עצמן כאלה שבעצם מציפות למעלה לצוות המקצועי ולמורת הכיתה מה הצרכים של הילד ואיפה אפשר להתאים עבורו את תוכנית הלימודים.
<מעין בלומנפלד: הן מתערבות מבחינה חינוכית, עושות הקניה ומניעה, שזה תפקיד שבאמת אנחנו רואים שהמשלבות לוקחות על עצמן, הן המלמדות של הילד, הן אלה שבעצם עושות את ההקניה אתו.
<מעין בלומנפלד: המשלבות גם העידו על פעילות מחוץ לשעות בית הספר, כלומר גם משעות אחר הצהריים או הצהרון, עבודה על שיעורי בית, עבודה של מניעה ושל התרמה של החומר הנלמד.
<מעין בלומנפלד: סנגור מול מורים וילדים.
<מעין בלומנפלד: למשלבות יש תפקיד משמעותי בעצם לסנגר על הילד מול הצוות החינוכי וגם מול ילדים אחרים, כמי שמכירות את הצרכים שלו ויכולות לתת את הכל עבורו בעת הצורך ולוודא שגם הסביבה יכולה לראות אותו כילד חזק, ילד עוצמתי, ילד עם יכולות.
<מעין בלומנפלד: היא מתווכת ונותנת פיגומים, כלומר, זה משהו שהן עושות גם בתחום האקדמי וגם בתחום החברתי וגם עוד עיסוק חשוב ומשמעותי זה קבלת ההנחיה בעצם בעקבות הסקר של 122 המשלבות, יצא שאחד העיסוקים של המשלבות זה גם קבלת הנחיה מקצועית ממנחת שילוב, כאשר לי אין את הנתונים מיהי אותה מנחת שילוב, תכף יעל תתייחס לזה יותר, אבל זה תחום משמעותי שבעצם מאפשר עבודה מקצועית בשביל אותן משלבות.
<מעין בלומנפלד: אני אסכם את ההמלצות של צוות המחקר בעקבות אותו מחקר שעשינו.
<מעין בלומנפלד: אנחנו בעצם קוראים להגדיר את תפקיד המשלבת מחדש בעזרת אותם עיסוקים שהרגע מניתי ולהקפיד על השימוש במונח משלבת במקום סייעת.
<מעין בלומנפלד: לבחון את תפקידי המשלבות כפי שהן מתבצעים בשטח ולהגדיר אותם גם בחוזר מנכ"ל.
<מעין בלומנפלד: אנחנו רואים לנכון לעשות הכשרה ראשונית לכל המשלבות לפני כניסתן לתפקיד מטעם משרד החינוך ולהעניק הדרכה מקצועית ושוטפת למשלבות בדרכים מגוונות.
<מעין בלומנפלד: צריך בהכרח לשפר את תנאי ההעסקה של המשלבות, על-מנת להקל בנטל הכלכלי הרובץ על גב ההורים, לקבוע בצורה ברורה את תפקיד מנחת השילוב, לדאוג שבתפקיד הזה יועסקו אנשי מקצוע, בעלי השכלה בתחום האוטיזם, שהם גם בעלי ניסיון בשילוב היחידני ובעלות רקע מקצועי.
<מעין בלומנפלד: ואחרון - הכרחי להקצות משאבים לצור הגדלת שעות ההנחיה למשלבות ולכל הצוות החינוכי.
<מעין בלומנפלד: לסיכום – בעצם המחקר שלנו, הדבר החשוב ביותר שהוא רוצה לומר, שמשלבת זה מקצוע, מקצוע חינוכי שחייבים להכשיר אותו מקצועית ולקבל הדרכה באופן שוטף.
<מעין בלומנפלד: זה המסר שככה הייתי רוצה להעביר לכם, ומי שמעוניין לקבל את המצגת, היא תופיע בתוך אתר בית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב ואפשר לפנות אלי אם רוצים לקבל את העבודה המלאה, כמובן.
עמרם מצנע: תודה רבה, מעין.
<יעל ניר: אני אשמח להיכנס לדיון בשלב יותר מאוחר אבל אני יכולה גם לעשות את זה עכשיו.
<יעל ניר: הסקר שלנו התבצע על ידי ועד ההורים המשלבים, זאת אומרת שהוא כלל אוכלוסייה של הורים, סקר של הורים, לא של משלבות, שמילאו שאלון מאוד קצר ותמציתי.
<יעל ניר: השתתפו בסקר הזה 100 הורים שמרשימת התפוצה שלנו מה שזה אומר, שאלה בדרך כלל הורים שהם יותר פעילים בשילוב של הילדים שלהם, שיש להם נגישות למידע, נגישות לניסיון של הורים אחרים, שיתוף בניסיון אחד של השני והרבה תמיכה הדדית ויחד עם זה, הם פרושים באמת, מגוון מאוד גדול של הורים.
<יעל ניר: זאת אומרת, זה מתחיל מהורים שהילדים שלהם נכנסו בשנה שעברה לגן, וכלה בהורים שהילדים שלהם נמצאים עכשיו כבר בסוף השלבים של החינוך שלהם וגם כן הצלחנו להגיע לפרישה ארצית די גדולה של 25 ערים, עשר מועצות מקומיות וארבע מועצות אזוריות שזה פרישה די גדולה ודי מייצגת, אבל שוב, במסגרות הייצוג של ההורים שהם באמת בקשר איתנו, שזה לא מייצג את כל ההורים ולכן הסקר הזה הוא קצת מוטה.
<יעל ניר: רק נתון אחד שאמנם היו 100 הורים שענו על הסקר הזה, הם התייחסו בנתונים שלהם ל- 121 משלבות מאחר לילד של- 21% מההורים האלה, יש שתי סייעות ולא סייעת אחת, אז כתוצאה מזה, יש לנו בעצם תשובות לגבי יותר סייעות מאשר הורים.
<יעל ניר: מה שהיה חשוב לנו מאוד לבדוק בסקר הזה, זה נושא שאנחנו רוצים להעלות אותו במסגרת הדיון, אם זה יתאפשר, מאחר וזה לא התאפשר בדיון הקודם, זה הנושא של התקשורת בין ההורים והסייעות המשלבות.
<יעל ניר: זה נושא שאנחנו מרגישים שהוא מאוד מאוד נחוץ ושהוא מאיזה שהיא סיבה נחסם על-ידי המערכת, קיימת איזה שהיא הנחיה כנראה מהמערכת לא לעשות את זה, כי ההורים, כי בתי הספר, כי המתי"אות, כי העיריות, מקבלות מסר שזה משהו שלא צריך לקרות ואנחנו מאוד רוצים לפרוץ את המקום הזה ולהגיע למקום של שיתוף פעולה.
<יעל ניר: אנחנו מאוד מאמינים שהשר החדש והצמרת החדשה של המשרד כן מעוניינים בשיתוף פעולה עם ההורים, רק השאלה היא איך אנחנו עושים את זה.
<יעל ניר: מה שהסקר הזה מראה, זה שיש לנו רק 2%, אני מתנצלת אם הנתונים קצת ...
<יעל ניר: כי אני לא כל-כך טובה ביצירת גרפים, אני לא אשת מקצוע, עשיתי כמיטב יכולתי.
<יעל ניר: 2% מקרב ההורים, שזה בעצם שתי משפחות, מדווחות על זה שבית הספר תומך בתקשורת שלהן ומשתף איתן פעולה בנושא הזה והם מרגישים שזה בסדר שיש להם קשר עם הסייעות המשלבות שלהם.
<יעל ניר: כל היתר, שזה 98% מהמשיבים, מרגישים שהתקשורת שלהם עם הסייעת זה משהו שלא נחווה כדבר חיובי על ידי המערכת והם עושים את זה או בגלל שבית הספר מבין את הצורך ולא מתנגד, או בגלל - - -
עמרם מצנע: יעל, את צריכה קצת לתמצת.
<יעל ניר: זו מצגת מאוד קצרה.
<יעל ניר: הם עושים את זה מאחר והם מרגישים שהם חייבים לעשות את זה ויש להם משלבות שמסכימות לעשות את זה ולעומת זאת, יש לנו אחוז די גבוה שאין להם מספיק תקשורת עם המשלבת.
<יעל ניר: חלק אין להם בכלל תקשורת איתם.
<יעל ניר: מה שראוי לציון, ואחר-כך אנחנו נראה את זה גם בשקפים אחרים, שבאותם מצבים שאין תקשורת עם ההורים, השילוב נכשל.
<יעל ניר: זאת אומרת, שילוב מחייב תקשורת עם הורים, זה משהו שאנחנו מנסים כל הזמן להסביר.
<יעל ניר: שיתוף הפעולה בין ההורים, זה נושא שאחר-כך גם נדבר עליו הלאה, אבל פשוט זאת ההזדמנות להעלות אותו, משהו שהוא חיוני כדי שהשילוב יתבצע נכון.
<יעל ניר: נעבור לשקף הבא ואני מקווה שתינתן עוד הזדמנות להעלות את הנושא הזה.
<יעל ניר: בשקף הזה, אני מתנצלת מראש, לפי הסקר, ההורים התבקשו לענות על המצב בשנה הנוכחית, זאת אומרת, השנה שחלפה.
<יעל ניר: ייתכן שחלק מההורים הגיבו על השאלה הזו כמה סייעות, אם היה צריך להחליף את הסייעת המשלבת ומה קרה בעקבות זה.
<יעל ניר: ייתכן שחלק הגיבו גם לגבי שנים קודמות, לא כולם זה בטוח, עדיין הנתון הוא מאוד גבוה, של הצורך להחליף את הסייעת המשלבת.
<יעל ניר: זאת אומרת שהיא לא התאימה לתפקידה.
<יעל ניר: אחת המטרות שלנו בדיון הזה, זה להציף את הנושא של חוסר התאמה ולנסות להגיע למצב שאפשר יהיה לבצע יותר התאמה בין הסייעת והמשלבת והילד הספציפי ולא רק הלקות שלו, אלא הילד הספציפי, מאחר וכשאנחנו מדברים על אוטיזם, אנחנו מדברים על ילדים שהם כל-כך שונים אחד מהשני, הרצף הוא כל-כך גדול, והאפשרויות שקיימות היום בהרבה מאוד רשויות מקומיות הן לא מספיק גמישות, בייחוד בפריפריה.
<יעל ניר: אז זה נושא שמאוד חשוב להציף אותו.
<יעל ניר: יש כאן, לפי הסקר הזה, יש כאן 16% מהילדים שהיה צורך להחליף את הסיוע שלהם וזה לא התאפשר וזה נחסם, האפשרות הזו, ואלה ילדים שפשוט לא הרוויחו מהשילוב, או יכול להיות שהם אפילו ניזוקו ממנו.
<יעל ניר: אני רוצה יחד אתכם לקרוא את זה, שההורים, אם אנחנו מדברים על שביעות הרצון של ההורים מהסייעת שמשלבת את הילד שלהם, ככל שיש יותר אפשרות של בחירה, אנחנו ראינו בסקר, שככל שההורים היו יותר מעורבים בבחירה של המשלבת שלהם, שביעות הרצון שלהם ממנה עלתה.
<יעל ניר: אפילו הורים שלא היו מרוצים מהמשלבת, האפשרות להחליף אותה כמובן הביאה לתוצאות יותר טובות.
<יעל ניר: שביעות הרצון אנחנו מדדנו אותה בשאלה – האם המשלבת היתה מתאימה מאוד או מתאימה באופן סביר וכשאני מדברת על התאמה, אני מדברת גם על התאמה יחסית וסבירה.
<יעל ניר: זאת אומרת, אנחנו לא מדברים על משהו שהוא בשמיים.
<יעל ניר: אחר-כך נראה עוד נתונים לגביהם.
<אמנון הרשושנים: זה רק מדובר על אוטיסטים?
<יעל ניר: אנחנו מדברים על אוטיסטים אבל אני חושבת שזה רלוונטי גם לילדים אחרים.
עמרם מצנע: זו העבודה שהיא עשתה.
<יעל ניר: הנתון הכי בולט בסקר שלנו זה שההורים היו מרוצים מהמשלבות שהיה להן את האישיות המתאימה, לילד ולסביבה שלו, ושהיתה להם מוטיבציה להתפתח בתפקיד, להבין את הצרכים, לקבל הנחיה וליישם אותה.
<יעל ניר: זה נתון שהוא - - -
<קריאה: עבודה של מי?
<קריאה: של משרד החינוך?
<יעל ניר: של ההנחיה.
<דפנה אזרזר: לא נכנסתם לאיזה הנחיה?
<יעל ניר: לא, יש לנו בשקף, אנחנו נעבור הלאה ונראה.
<דפנה אזרזר: יש לי שאלה.
<דפנה אזרזר: הסקר הזה נעשה רק לגבי משלבות של ילדים עם אוטיזם?
<יעל ניר: כן, כן.
<יעל ניר: אבל דפנה, זה הרי מייצג כל ילד משולב.
<אמנון הרשושנים: אם זה מייצג את כל הילדים, שיגידו שזה מייצג את כל הילדים.
<יעל ניר: אני לא אומרת.
עמרם מצנע: חברים יקרים.
עמרם מצנע: הוויכוח תמיד על העובדות.
עמרם מצנע: כן, הסקר הזה, שביקשה יעל להציג, נעשה על-ידי הורים לילדים אוטיסטים וזה מה שיש בו.
<יעל ניר: אני רוצה להסביר את הנתונים בשקף הזה.
<יעל ניר: התאמה נמוכה, זאת אומרת אותן סייעות, משלבות, שההורים נתנו להם ציון שהן לא כל-כך מתאימות או כלל לא מתאימות, הן אלה שצבועות בצבע סגול בהיר ואלה שקיבלו את הציון שהן היו מאוד מתאימות או סבירות, קיבלו את הציון האדמדם.
<יעל ניר: מה שאנחנו רואים כאן מבחינת הניסיון בשילוב ומבחינת ההכשרה הקודמת, אין הבדל כל כך גדול.
<יעל ניר: ההבדלים המשמעותיים פה הם בעיקר בנושא של התאמה אישית ומוטיבציה.
<יעל ניר: זה מה שניסיתי להסביר קודם.
<יעל ניר: בואו נעבור לשקף הבא.
<יעל ניר: השקף הזה מתייחס לנתונים של הדרכה, מידת ההדרכה ומקור ההדרכה שהסייעת קיבלה.
<יעל ניר: אנחנו רואים, אלה שההורים היו מרוצים מהם, היו אלה שקיבלו, עכשיו, אני חייבת להסביר, שכאן היתה אפשרות לתת הרבה תשובות.
<יעל ניר: זאת אומרת, לא פילגתי בשקף הזה, בייחוד מי שקיבל הנחיה רק מההורים או רק מגורם מטעם ההורים או רק מהמתי"א, אלא נתתי את כל הנתונים ביחד.
<יעל ניר: כמובן שזה לא מצטרף ליותר מ- 100%.
<יעל ניר: מה שאתם רואים כאן, זה לא נתונים של כמות ההדרכה שניתנה עד 100% סך הכל, אלא שבתוך הטווח של המשלבת שההורים היו מרוצים ממנה, כמה היא קיבלה.
<יעל ניר: זאת שההורים היו מרוצים ממנה קיבלה הרבה הנחיה מההורים, יחסית הרבה, כאילו, מעל חצי מהן קיבלו הנחיה מההורים, מעל חצי מהן קיבלו הנחיה, או מגורם מטעם ההורים, או גם וגם, או גם מהמתי"א, מעל 50%.
<יעל ניר: והאפשרות לקבל הרבה הנחיה, היא היתה מאוד משמעותית.
<יעל ניר: לעומת זאת, המשלבות שההורים לא היו מרוצים מהן, הן אלה שקיבלו רק הנחיה מהמתי"א ולא היה להן תקשורת והנחיה עם ההורים, לא היה להן תקשורת או הנחיה עם גורם מטעם ההורים, מקצועי, שהנחה אותן.
<יעל ניר: אני רוצה לסייג ולומר, אני מכירה מתי"אות מצוינות שעושות עבודה נפלאה וגם עם פחות מעורבים, פחות מעורבות של גורם מטעם ההורים, או עם פחות מעורבות של הנחיה של ההורים, מתי"אות שעובדות באמת יפה, אבל זה לא כלל המדינה, לצערנו הרב, וחלק מהנתון הזה שאתם רואים של 63% הנחיה מטעם המתי"א, לא מדבר על התדירות של ההנחיה.
<יעל ניר: הסיבה שבדרך כלל הנחיה מהמתי"א היא היתה מתאם של המשלבות שההורים היו פחות מרוצים מהם, זה בגלל שההנחיה היתה דלילה, יחסית.
<יעל ניר: התדירות שלה היתה הרבה יותר נמוכה.
<יעל ניר: זאת אומרת שמה שאנחנו בעצם רואים זה שככל שתדירות ההנחיה היתה גבוהה יותר, ככה השילוב היה מוצלח יותר.
<יעל ניר: זה בעצם מה שרצינו להראות.
<יעל ניר: עוד שקף אחד מראה לנו את השילוב של שני הדברים.
<יעל ניר: זאת אומרת, גם של ההנחיה וגם של ההתאמה, ושוב אנחנו רואים פה, זה זועק לשמיים, הנושא של התאמה אישית ומוטיבציה, זה ללא כל ספק הנתון הכי משמעותי וזה מתייחס באמת להתאמה של המשלבת לתפקיד שלה.
<יעל ניר: זה הכישורים האישיים שלה, זה המוטיבציה שלה באמת לעבוד שם ולעשות את התפקיד הזה כמו שצריך למען הילד ואלה נתונים שאנחנו חושבים שצריכים להיכנס לדיון הזה.
<יעל ניר: תודה רבה.
<רחלי אברמזון: אני רוצה קודם כל לומר שאני מברכת על ההצגה המקצועית.
עמרם מצנע: מי שעוד לא מכיר את רחלי, אז רחלי היא ראש האגף לחינוך מיוחד, החדשה.
<רחלי אברמזון: רחלי אברמזון, מנהלת האגף לחינוך מיוחד, נעים מאוד לכל מי שלא הספקתי עדיין להכיר.
קארין אלהרר: ברכות.
<רחלי אברמזון: קארין, חברת הכנסת, נפגשנו בדיון הקודם.
<רחלי אברמזון: תודה על כל הברכות ואני רוצה קודם כל לברך על המחקרים ועל הסקר שהוצג בפנינו, הוא מעניין, הוא מרתק.
<רחלי אברמזון: אני בשמחה אכנס ללמוד יותר את מה שעשיתם.
<רחלי אברמזון: יחד עם זה, אני באמת רוצה לפתוח ולומר, לפני שחברותיי כאן, זיוה ופנינה יציגו קצת את תוכנית האגף בהתאם להמלצות שהיו במפגש הקודם, אני רוצה לומר שהאגף שוקד על גיבוש תוכנית.
<רחלי אברמזון: היא כבר מגובשת איזה שהיא טיוטה ראשונית שברמה העקרונית גם תבוא לדיון אל מול השולחן העגול שלנו, עם העמותות ונציגי ההורים, מפני שהתחלנו באיזה שהיא הבניה של קשר חדש ומחושד עם העמותות, כך שתוכנית האב שהמליצו בפנינו לבנות אותה ולגבש אותה, מטפלת בנושא הסייעות, תהיה בדיון גם אל מול העמותות וההורים.
<קריאה: וגם אל מול הסייעות.
<רחלי אברמזון: אל מול הסייעות, בוודאי.
<רחלי אברמזון: זה חלק מהעניין.
<רחלי אברמזון: אז אני רק רוצה לומר, השלטון המקומי בטוח, כי הוא בפנים בכל מקרה.
<רחלי אברמזון: אז תכף תראו.
<רחלי אברמזון: אתם תכף תראו, אני רק רוצה לומר, זה כך באמירה כללית, אני אבקש קודם שזיוה, אדוני היושב ראש, תציג את התוכנית שלנו ואנחנו נמשיך.
<זיוה כרמי: שלום לכולם.
<זיוה כרמי: אני רוצה בעצם להציג קצת מהעשייה שלנו בנושא הזה.
<זיוה כרמי: אני אתחיל ואומר שבמפגש האחרון שהיה.
<יוליה בן משה: היו כמה שאלות בדיון ההוא.
<זיוה כרמי: אני אנסה להתייחס אליהן.
<זיוה כרמי: אם אני אצליח להגיע לסוף, אני אשתדל להגיע ולענות על כל השאלות.
<קריאה: יש גם את הנושא של סייעות - - -
עמרם מצנע: אני מבקש, רבותיי, לתת לזיוה להציג ובסוף היא תיתן מקום לשאלות.
<דפנה אזרזר: זה נושא שלא הועלה פה בכלל, החינוך המיוחד.
<קריאה: אנחנו מדברים רק על סייעות בחינוך המיוחד.
<זיוה כרמי: אולי אני אחדד ואני אומר שהיום אני אתייחס לנושא של סייעות בשילוב, סייעות אישיות בשילוב אישי ולזה אני אתייחס.
<זיוה כרמי: אני אשאיר זמן אחר כך לשאלה, אם מישהו ירצה להתייחס, אני אנסה לענות על השאלות.
<זיוה כרמי: אז נמצאים לנו היום כ- 12,000 תלמידים בשילוב אישי במערכת החינוך, בסך-הכל, על כל רצף הגילאים.
<זיוה כרמי: הימצאות של התלמידים האלו בשילוב היא חשובה, היא משמעותית והיא מהווה אתגר מאוד מאוד גדול לצוותי החינוך.
<זיוה כרמי: הנה המצגת מתחברת, יש לנו את הכל לפנינו, אני אתחיל.
<זיוה כרמי: אז כמו שאמרתי קודם, מערכת החינוך, הדיון היום יעסוק בנושא של תמיכה מסוג סייעת שילוב.
<זיוה כרמי: אני רוצה להתחיל ולומר שכמו שאמרתי קודם, כ- 12,000 ילדים נמצאים בשילוב.
<זיוה כרמי: מערכת החינוך, האגף לחינוך מיוחד, רואה בזה בהחלט אתגר, אתגר לצוותים החינוכיים, אתגר לכל המערכת והיכולת שלנו להכיל ולעזור להם להפיק תועלת משמעותית – חינוכית, חברתית, רגשית, מהשילוב הזה.
<זיוה כרמי: אני אתחיל ואתייחס דווקא לממשקים שלנו בהקשר של העבודה הזו.
<זיוה כרמי: אנחנו בהחלט רואים אותנו מובילים את הנושא, אבל בהחלט עובדים בקשר צמוד וישיר, בממשקים קבועים, יחד עם שותפים שונים.
<זיוה כרמי: אני רוצה קצת לפרוש את השותפות הזאת.
<זיוה כרמי: אנחנו מדברים על, כמו שאתם רואים, הממשקים מתייחסים בהחלט, בראש ובראשונה לשלטון המקומי, כמעסיק ישיר.
<זיוה כרמי: הורים כשותפים, שותפים להעלאת הצרכים, לתיאום ציפיות גם מהמערכת החינוכית וגם לקדם את התלמיד ובבניית סדרי עדיפויות ותוכנית העבודה של התלמיד.
<זיוה כרמי: אנחנו מדברים על העבודה עם בתי הספר, ועדות השילוב המתקיימות בבית הספר, אותן, בראשן עומד מנהל בית הספר שבעצם רואות את סך הכל של הצרכים של התלמיד וקובעות מתוך סך התמיכות, גם תמיכה מסוג סייעת.
<זיוה כרמי: ההורים הם שותפים בוועדת השילוב, הם לא מחליטים, אבל הם בהחלט, דעתם נלקחת בהחלט בחשבון.
<זיוה כרמי: אני מדברת על המתי"אות שהם הגוף המקצועי המלווה ומנצח על המערכה הזו מבחינה מקצועית.
<זיוה כרמי: מדריך מלווה מכוון ובהחלט מסייע על מנת לנסות לקדם את הנושא הזה מקצועית.
<זיוה כרמי: אנחנו מדברים על המפקחים הכוללים שאנחנו חושבים שחשוב לנו מאוד לקדם את הקשר הזה ובאמת להכניס אותם כמה שיותר לתמונה כי יש להם חלק מאוד משמעותי בתהליך הזה בעינינו.
<זיוה כרמי: אנחנו חושבים שהחלק שלהם בשיתוף הקהילה הרחבה, קהילת בית הספר כולה, במימוש אורח חיים שמדבר שילוב.
<זיוה כרמי: אני מתקדמת.
<זיוה כרמי: יחד עם זאת, יריעת העבודה שלנו, אנחנו מסתכלים, התלמיד עומד במרכז, כמו שאתם רואים.
<זיוה כרמי: יחד עם זאת, אנחנו רואים את התפישה הכוללת של סך הכל הצרכים של התלמיד וסך הכל יכולת שלנו לתת, לראות את סך הכל הצרכים ולתת להם מענה הולם.
<זיוה כרמי: אנחנו רואים במחנכת הכיתה בהחלט כמי שמתכללת את סך הצרכים, רואה את התמונה הרחבה ובהחלט מהווה את ה- case manager שנדרש לטובתו של התלמיד.
עמרם מצנע: כן, זיוה, את צריכה לתמצת.
עמרם מצנע: כי האמירות הכלליות, אנחנו כולנו די בקיאים.
<זיוה כרמי: צוללת לנושא.
<זיוה כרמי: נתונים.
<זיוה כרמי: כמו שאתם רואים - - -
קארין אלהרר: וגם אדוני, אני רוצה שיהיה דיון על הסייעות בחינוך המיוחד.
קארין אלהרר: עבדתי קשה מדי, כדי שהם יהיו והם עדיין לא קיימות.
עמרם מצנע: זה רק החינוך המיוחד.
<זיוה כרמי: אני אתייחס.
<זיוה כרמי: אז אני מתקדמת.
<זיוה כרמי: בתשע"ד, אנחנו יכולים לראות שמספר התלמידים שהיו זכאים לתמיכה עמד על 6,900.
<זיוה כרמי: אנחנו רואים גידול וזה הצפי שלנו לתשע"ה.
<קריאה: מה אמרת 12,000?
<זיוה כרמי: לא רק סייעת.
<זיוה כרמי: סך-הכל תלמידים בשילוב.
<זיוה כרמי: כשאני מתייחסת למספר הזה, אני מדברת על תלמידים שבתוך המערכת, תכף אני אראה גם לפי לקויות, בסדר?
<זיוה כרמי: מייד, עוד דקה.
<זיוה כרמי: אז מספר התלמידים הזכאים לתמיכה, סייעת, בסדר?
<זיוה כרמי: ואנחנו מדברים על גידול משמעותי.
<זיוה כרמי: מתשע"ג ל-תשע"ד, ראינו גידול של כ- 8%.
<זיוה כרמי: אנחנו צופים גידול נוסף לקראת שנת הלימודים הבאה, שעומד על 12.5%.
<זיוה כרמי: הסיבות לגידול - - -
<קריאה: גילאי שלוש-ארבע.
<קריאה: הוספנו לכם את גילאי שלוש-ארבע.
<זיוה כרמי: גם גילאי שלוש-ארבע, מודעות הולכת וגדלה של הורים לנושא וכל מגמת ההכלה שאני חושבת שלוקח לה זמן אבל היא הולכת ותופשת תאוצה בתוך בתי הספר.
<זיוה כרמי: נתונים אודות תלמידים עם לקויות מורכבות, לאו דווקא, אני אומרת שוב, אני מדברת על תקצוב דיפרנציאלי לתלמידים ולאו דווקא לתלמידים שזכאים לתמיכה מסוג סייעת.
<זיוה כרמי: הבאנו לכם את השקף הזה באמת לראות את זה, דרך הפריזמה של הלקויות, לראות את המגמות שהולכות ומתרחבות.
<זיוה כרמי: אנחנו מדברים על תשע"ג.
קארין אלהרר: אבל אלה הלקויות בדיוק של הזכאות לסייעת.
<זיוה כרמי: והנתונים שהיו.
עמרם מצנע: היא מציגה את הסייעות בשילוב.
<זיוה כרמי: אני חושבת שאחת השאלות שנשאלתי מספר פעמים היה, אנחנו מדברים פה על זכאות לתקצוב דיפרנציאלי.
<זיוה כרמי: אני רוצה רגע לומר משהו.
קארין אלהרר: זה תקצוב דיפרנציאלי בשילוב בלבד, הנתונים האלה?
<זיוה כרמי: אבל לאו דווקא לסייעת.
<זיוה כרמי: תקצוב דיפרנציאלי בכלל.
<זיוה כרמי: בכל טווחי הגיל.
<זיוה כרמי: לא כל תלמיד בתקצוב דיפרנציאלי, מקבל סייעת.
קארין אלהרר: אבל בואי נתמקד בשילוב, בסייעת.
עמרם מצנע: זיוה, הנושא של הדיון הוא סייעות בחינוך המיוחד.
<זיוה כרמי: אז אני מייד מתקדמת.
עמרם מצנע: זה גם המשלבות וגם הסייעות, עוד פעם, אני כרגע לא רוצה לטעות במילים ובמונחים.
עמרם מצנע: זה גם, זה כל הסייעות בחינוך המיוחד.
<קריאה: גם בגנים?
<קריאה: אנחנו רוצים לדעת.
עמרם מצנע: בגנים – לא.
עמרם מצנע: בגנים זה סייעות לגננות.
<קריאה: גם בגנים יש סייעות בחינוך המיוחד.
עמרם מצנע: בסדר, אני לא אמרתי שלא.
עמרם מצנע: אמרתי כל החינוך המיוחד.
עמרם מצנע: מגיל שלוש עד גיל 21.