GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ישראל אליסף: לאור מה שהיה בירושלים, וזה היה הרבה בתקשורת כאשר בחודש פברואר היה חשש לתולעים במזון ואחרי כן התברר כנבטי שעועית אבל היה חשש מאוד גדול והרבה בלגן סביב זה, אנחנו חושבים שתכנית ההזנה היא תכנית ממשלתית מתוקצבת בצורה ממשלתית, יש לה הרבה השלכות על בריאות הציבור, הגורם הממשלתי שאחראי על בריאות הציבור זה משרד הבריאות ולכן לאור כל ההתנסות הזאת, לנו נראה הגיוני שמשרד הבריאות יהיה זה שיפקח על אותם יצרני מזון.
<ישראל אליסף: זה לא הגיוני שמשרד החינוך, באמצעות הקרן שדואגת להספקת המזון, יתקצב את אותה קרן שתפקח על יצרני המזון.
<ישראל אליסף: זה פשוט חסר הגיון.
<ישראל אליסף: דיברנו במשרד החינוך עם מי שאחראי על התכניות התוספתיות.
<ישראל אליסף: דרך אגב, הוא גם עשה ביחד עם סגנית ראש העיר שלנו את כל הפיילוט של הזנה בריאה ומגיע להם הרבה יישר כוח על זה כי זה דבר מאוד חשוב.
<ישראל אליסף: מה שהם עשו מתרכז באיכות המזון וזה חשוב מאוד אבל גם הפיקוח חשוב.
<ישראל אליסף: הוא אמר לנו משפט פשוט.
<ישראל אליסף: הוא אמר: אנחנו נשמח להעביר את הפיקוח למשרד הבריאות אם משרד הבריאות ירצה לקחת את זה עליו.
<ישראל אליסף: יש כאן בעיות של תקנים והיינו שמחים שזה יצוף למעלה וייפתר.
<רונית אנדוידט: אני מנהלת המחלקה לתזונה במשרד הבריאות.
<רונית אנדוידט: לגבי נושא הפיקוח.
<רונית אנדוידט: אין לנו חילוקי דעות לכך שמשרד הבריאות יכול לפקח וגם לבנות את תיק הפיקוח, אבל כמו שנאמר אין לנו תקציב לזה.
<רונית אנדוידט: לאור המצב הזה לא ניתן כרגע שמשרד הבריאות יעשה את זה.
<רונית אנדוידט: אני מבינה שלמשרד החינוך יש תקציב לפיקוח.
<רונית אנדוידט: חשוב לנו שאנשי הפיקוח יהיו אנשי מקצוע, שאלה אנשים שמבינים בתזונה, תזונאים, ולא אנשי פיקוח שאנחנו לא יודעים מה ההכשרה שלהם.
עמרם מצנע: האם משרד הבריאות לא מפקח על יצרני מזון?
<רונית אנדוידט: על יצרני מזון, כן.
<רונית אנדוידט: אבל כאן מדובר בהכנת מזון מוכן ועל פיקוח על הקייטרינג וכל שרשרת המזון.
<רונית אנדוידט: זה לראות שגודל המנה מגיעה כפי שצריך לשולחן הילד שאוכל.
<רונית אנדוידט: זה משהו שבכוח האדם הנוכחי הוא בלתי אפשרי.
<רונית אנדוידט: דבר שני זה הנושא של מתחם בתי הספר.
<רונית אנדוידט: חשוב לנו מאוד שבפיקוח ייכנס גם נושא המזנונים של בתי הספר, כל מכונות השתייה המתוקה שאנחנו מתנגדים להן וכולי.
<רונית אנדוידט: כאן אין לנו חילוקי דעות עם משרד החינוך שגם הם בעד שהדברים האלה יהיו מפוקחים.
<רונית אנדוידט: נושא נוסף זה נושא של מזון בריא אכיל ובר קיימא וגודלי מנה.
<רונית אנדוידט: חשוב שהדברים האלה ייכנסו כי אנחנו שומעים הרבה תלונות על כך שהרכב המזון הוא אולי בסדר אבל אי אפשר לאכול אותו או שהילדים לא אוכלים אותו.
<רונית אנדוידט: חשוב לנו שהילדים יאכלו אותו ושהוא יהיה גם טעים אבל כמובן שיהיה גם מזין.
<רונית אנדוידט: מבחינת כל שרשרת המזון, יש כאן בעצם אלמנט גם של ההרכב התזונתי, גם של איכות המזון וגם כמובן כל הנושא התברואתי שחשוב שייעשה פיקוח לאורך כל המעגל הזה.
עמרם מצנע: תרשי לי להבין.
עמרם מצנע: משרד הבריאות ומשרד החינוך חתומים על הצעת החוק הזאת.
<רונית אנדוידט: נכון.
<רונית אנדוידט: אנחנו בעד פיקוח.
עמרם מצנע: החוק כפי שהוא מוגש לאישור לקריאה שנייה ושלישית, הוא מקובל עליכם.
<רונית אנדוידט: בעיקרון הוא מקובל עלינו.
עמרם מצנע: לא בעיקרון.
<רונית אנדוידט: הוא מקובל עלינו כאשר בנושא הפיקוח, חשוב לנו שיהיה ברור שאנשי הפיקוח הם אנשי מקצוע שעושים את הפיקוח.
<רונית אנדוידט: אין לנו התנגדות שזה יהיה משרד החינוך לפי הנחיות של משרד הבריאות.
<ישראל אליסף: זה נראה לך הגיוני שמשרד החינוך באמצעות אותה קרן שמספקת את המזון, היא תהיה זאת שתפקח?
<ישראל אליסף: בסדר, אלה אנשי מקצוע אבל הם כפופים למנהל שהוא זה שאחראי.
רחל עזריה: לא, אבל זה לא נכון כי זאת לא הקרן שמספקת את המזון.
רחל עזריה: זאת הקרן שקונה את השירות מספקי המזון והיא זו שמגדירה את המכרז.
רחל עזריה: יכול להיות שיש לך ביקורת על זה, אבל זאת לא הקרן שמספקת את המזון.
רחל עזריה: זאת לא בדיקה פנימית.
רחל עזריה: זאת הקרן שאחראית לעשות את המכרז.
<מירב ישראלי: המפקחים מבין עובדי משרדו.
<ישראל אליסף: הקרן אחראית לתשלום של ההזנה.
<ישראל אליסף: היא מקבלת את התקצוב להזנה והיא גם משלמת על הפיקוח.
<ישראל אליסף: דרך אגב, אפשר לבקש ממרכז המחקר של הכנסת לומר מה קורה במדינות אחרות.
עמרם מצנע: אנחנו עכשיו רוצים לאשר חוק.
<זאב פיש: מפקח ארצי לבריאות הציבור במשרד הבריאות.
<זאב פיש: בואו נעשה סדר.
<זאב פיש: הנושא הזה של פיקוח משרד הבריאות עלה בוועדה הזאת ובוועדה מקבילה כבר הרבה מאוד זמן.
<זאב פיש: העמדה הרשמית של משרד הבריאות היא שאנחנו מעוניינים, רוצים ומסוגלים לעשות מקצועית את הפיקוח.
<זאב פיש: היו דיונים ואני חושב שגם בוועדה הזאת והוחלט.
<זאב פיש: אנחנו אמרנו גם מה אנחנו נדרשים, כך וכך מפקחים, כך וכך תזונאיות.
<זאב פיש: מכיוון שלא היה בנמצא, הוחלט להעביר את זה למשרד החינוך.
<זאב פיש: בתיאום עם משרד החינוך ובהתייעצות עם שר הבריאות.
<זאב פיש: אנחנו כמובן נעשה כל מה שנדרש וכבר עשינו כל מה שנדרש מבחינת הכנת תקנות, הנחיות, נהלים, מה לבדוק מבחינת התורה המקצועית.
<זאב פיש: החליטה הוועדה, החליטה הכנסת שלא אנחנו נעשה את הפיקוח וזה המצב היום.
<זאב פיש: אני רוצה שיהיה ברור.
<זאב פיש: זה נרשם כאן בכל הפרוטוקולים שמשרד הבריאות מעוניין ודרש והציע את עצמו.
<זאב פיש: זה המצב.
<צור טהון: אני אחראי על נושא ההזנה בגבעתיים וחבר בפורום של הורים לילדי ישראל.
<צור טהון: אני קודם כל רוצה לברך על החקיקה.
<צור טהון: אני חושב שכמו הרבה חוקים, החוק עוד לא לגמרי מושלם כפי שציינו כאן לפני, אבל זה מהווה איזושהי גושפנקא מבחינתנו ההורים להכרה ממשלתית במאבק ארוך השנים הזה למען מזון בריא יותר לילדינו.
<צור טהון: זאת אבל דרך חשובה שאני מקווה שרק תשופר בהמשך, כמו שציינת.
<צור טהון: מעל הבמה הזאת אני רוצה לקרוא לכלל ההורים בישראל להיות הרבה יותר מעורבים במה אוכלים הילדים שלהם.
<צור טהון: לנו זה נראה טריביאלי, אבל מסתבר שהרבה הורים לא מודעים לנושא הזה.
<צור טהון: כמו שהם חושבים על מה הם אוכלים במקום העבודה, אני אשמח אם הם ישאלו יותר שאלות ויהיו הרבה יותר סקרנים.
<צור טהון: אני לא מדבר מאיזושהי עמדה פטרונית ומתנשאת, סתם אני חושב שיש בורות בנושא הזה.
<צור טהון: אני אשמח אם יהיו הרבה יותר סקרנים לגבי מה אוכלים הילדים, מי מספק, והאם באמת יש אכיפה של החוק המתהווה.
<צור טהון: עוד שני דברים קטנים.
<צור טהון: הערה אחת שנובעת מהרבה מאבקים בנושא הזה.
<צור טהון: אני חושב שהיכן שיש הרבה מתווכים, וכל תהליך שיש בו הרבה מתווכים והרבה ידיים שמחליפות כספים, בסופו של דבר הלקוח – במקרה הזה זה הילד – נפגע ואני אשמח אם קצת נוכל לדלל את התהליך הזה.
<צור טהון: בעיקר אני מפנה את תשומת הלב לכל נושא המערכת העירונית, לכל נושא הרשויות המקומיות ואני אשמח אם הם ילכו צעד אחורה במה שהם יכולים וילכו צעד קדימה במה שנדרוש מהם לעשות.
<צור טהון: דבר אחרון שהוא מאוד חשוב לי והוא לא מוזכר מספיק אבל ציינו זאת גם בישיבות קודמות.
<צור טהון: צריך להפנות משאבים נוספים – וכאן אני פונה בעיקר למשרד החינוך – והרבה חשיבה נוספת לכל מה שקשור להדרכת הצוות החינוכי כי זאת התחנה האחרונה.
<צור טהון: אפשר לעשות הרבה דברים בנוגע לאיכות המזון ולהרכב שלו, אבל מי שמגיש את המזון בסופו של דבר בתחנת הקצה לילדינו, אלה אנשי הצוות החינוכי שאם הם לא מיישרים קו בכל מה שקשור לחקיקה החדשה, זה לא שווה שום דבר.
<צור טהון: תודה.
<איתמר גרוטו: אני ראש שירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות.
<איתמר גרוטו: שתי הערות.
<איתמר גרוטו: בנושא של הצהרונים.
<איתמר גרוטו: אני הקמתי איזשהו פורום שחברים בו גם נציגי ההורים וגם משרדי הממשלה הרלוונטיים וכולי בנושא הצהרונים.
<איתמר גרוטו: אנחנו היינו רוצים לעבוד עם השלטון המקומי ועם משרד הכלכלה במטרה לקדם את הנושא של הצהרונים בתהליך שיהיה דומה לחוק.
<איתמר גרוטו: זה לידיעה.
<איתמר גרוטו: הזכרת את הפיקוח שאנחנו עושים במפעלי הסעדה.
<איתמר גרוטו: אנחנו גם מקדמים יוזמה שכרגע מפעלי ההסעדה שמספקים למוסדות חינוך החל מגן הילדים ועד בית ספר, כולל צהרונים, יהיו חייבים בבקרה אקסטרה בנושא התזונתי.
<איתמר גרוטו: זאת אומרת, יהיה להם רישיון ליצרן מיוחד שרק להם יתאפשר לספק מזון למוסדות חינוך.
<איתמר גרוטו: שתי היוזמות האלה נותנות גיבוי למהלכים שאולי הם לא מספיק בתוך החוק.
<ענת פרידמן-קולס: אני מלקט ישראל.
<ענת פרידמן-קולס: כנציגת לקט ישראל אני מעוניינת לברך בעיקרון על החוק.
<ענת פרידמן-קולס: אני רוצה להתייחס להגדרה של ספק בתמורה או שלא בתמורה.
<ענת פרידמן-קולס: כלומר, התרומות.
<ענת פרידמן-קולס: אנחנו בלקט ישראל עושים פעילות מאוד ענפה בנושא של כריכים לילדים ומספקים לבתי הספר בכל הארץ מצרכים כדי שבתי הספר יוכלו להכין בעצמם את הכריכים לילדים הנזקקים.
<ענת פרידמן-קולס: ברגע שהנושא של לא בתמורה או עמותות נכנס בחפיפה אחת ליצרני המזון ולספקי המזון, כל מה שאנחנו מבקשים זה להיות אתנו באיזשהו דיאלוג.
<ענת פרידמן-קולס: אנחנו נציגי עמותות ומתנהלים בצורה מאוד מאוד ברורה ומאוד מאוד מוסדרת בנושא של בריאות הציבור, ביטחון תזונתי ותזונה נבונה.
<ענת פרידמן-קולס: מלווה את הפעילות שלנו תזונאית מוסמכת ואנחנו עובדים יחד עם משרד ייעוץ מוכר וגדול בכל הארץ שתומך בנו בנושא הזה.
<ענת פרידמן-קולס: אנחנו מבקשים לקיים אתנו איזשהו דיאלוג כדי שנוכל להמשיך את הפעילות שלנו בצורה ראויה, כדי שנוכל להכניס את כל הנושא הזה של עמותות ותרומות לסוג של הסדרה כדי שנוכל להמשיך את הפעילות שלנו רק לשיפור הביטחון התזונתי של הילדים.
עמרם מצנע: קראתי את מה ששלחתם.
עמרם מצנע: אני מבין שאתם מבינים שאי אפשר להחריג את התרומות מהפיקוח ומהכללים.
<ענת פרידמן-קולס: בוודאי שלא.
עמרם מצנע: את צודקת שצריך לראות איך אתם משתלבים בזה.
<הדס יריב: אני מחברת פרוסון ואנחנו עובדים עם תעשיית המזון בשירותי קייטרינג.
<הדס יריב: אני מברכת מאוד על היוזמה.
<הדס יריב: אני חושבת שהיא מאוד חשובה וברוכה אבל צריך לזכור שיש לתהליך הזה אחר כך באכיפה שלוש זרועות.
<הדס יריב: אנחנו מדברים על ההיבט התברואתי, שהמנה תהיה מסופקת בצורה נאותה, ההיבט התזונתי, שהמנה תהיה ראויה מבחינה תזונתית ותעמוד בדרישות, אבל יש כאן גם היבט קולינרי.
עמרם מצנע: שיהיה טעים.
<הדס יריב: שהילדים יאכלו.
עמרם מצנע: זאת משוואה כנראה בלתי אפשרית.
<הדס יריב: אחרת לא עשינו כאן כלום.
<הדס יריב: אני חושבת שאם נותנים את הדעת וכל הזמן חושבים בשלוש הרמות האלה, אפשר לעשות משהו שהוא יהיה ישים ומשמעותי ואפשר יהיה גם לאכוף את זה.
<עינב גוטרמן: עמותת כולנו משפחה ופורום ילדי ישראל אוכלים בריא.
<עינב גוטרמן: אנחנו באמת רוצים לברך גם את משרד החינוך וגם את משרד הבריאות על כברת הדרך וגם על הפעילות, תוך כדי הדיונים ובין הדיונים, כדי באמת לשאוף לשלמות של המהלך הזה והיכן שהחוק לא נותן את המענה, לייצר איזשהו מענה שהוא מחוץ לקופסה ויותר יצירתי.
<עינב גוטרמן: אנחנו חוזרים על דברים שנאמרו כאן, על הפיכת משרד הבריאות לשותף יותר פעיל בנושא הזה, לקבוע את הסטנדרטים, להסכים לתנאים כי משרד הבריאות הוא הגורם המקצועי.
<עינב גוטרמן: בנוסף, להעלות את עניין הצהרונים כי החוק יעבור, וטוב שהוא יעבור, אבל עדיין צריך להמשיך ולדון, אולי בדיונים נפרדים, מה עושים עם הצהרונים גם מבחינת ההיבט של התזונה, אבל לא רק כי יש עוד הרבה מאוד בעיות בצהרונים.
<עינב גוטרמן: זה נושא שראוי להביא אותו אל שולחן הוועדה כדי לראות איך ממשיכים מכאן וזה לא מתמסמס.
<אריאנה עוז חלק: החברה למשק וכלכלה של השלטון המקומי.
<אריאנה עוז חלק: אנחנו בהחלט נרים את הכפפה כפי שהוצע כאן לקראת הדיון.
<אריאנה עוז חלק: במסגרת מכרזי המסגרת שאנחנו מפרסמים עבור הרשויות המקומיות לכלל המסגרות, ביניהן גם צהרונים, אנחנו בהחלט נאמץ חלקים נכבדים מהחוק הזה עוד אפילו לפני שהוא יעבור באופן סופי.
<אריאנה עוז חלק: זאת התרומה שלנו מבחינת השלטון המקומי.
שמעון אוחיון: גם אני מברך על היוזמה ועל קידום החקיקה.
שמעון אוחיון: אני חושב שאנחנו צריכים להתחיל להיערך למה שקורה היום במערכת החינוך שילדינו מבלים יום שלם במסגרת מוסדית חינוכית, פורמלית או לא פורמלית, והסיפור של התזונה הופך להיות מרכיב חשוב.
שמעון אוחיון: כמעט שרציתי לומר אוי לי מיצרי ואוי לי מיוצרי, אבל בוודאי שאני מברך על החקיקה.
שמעון אוחיון: כחבר ועדת הביקורת של המדינה בכנסת, אני ער לכך שחלק גדול מן הביקורת נובעת מזה שאולי תחומים נופלים בין הכיסאות.
שמעון אוחיון: לא תמיד יש חפיפה בין האחריות והסמכות והאכיפה.
שמעון אוחיון: בכל זאת אני בעד שנצא לדרך.
שמעון אוחיון: שיהיה לנו ואקום ולא יהיה לנו חוק – בוודאי לא.
שמעון אוחיון: אנחנו צריכים לאכוף.
שמעון אוחיון: על פניו היה נראה לי שמשרד הבריאות היה לוקח עליו את כל עניין הפיקוח מהתחלה ועד הסוף, גם בכל תהליך ייצור המזון, שיווקו, איכותו.
שמעון אוחיון: אני לא יודע בדיוק לגבי הצד הקולינרי, אם משרד הבריאות מתמחה בזה, אבל אני דווקא אופטימי בעניין הזה של הצד הקולינרי כי אני רואה שיש מיזוג יפה.
עמרם מצנע: כסבא אני די נכשלתי בעניין הזה.
שמעון אוחיון: אני רואה שילדיי ונכדיי אוכלים גם גפילטע פיש, אוכלים מרק עם אטריות והרינג עם בצל.
שמעון אוחיון: אני דווקא אופטימי בעניין הזה של הצד הקולינרי.
שמעון אוחיון: אנחנו רואים את המטבח הישראלי שבאמת הפך להיות עשיר.
שמעון אוחיון: מה שכן חשוב זה כמובן לקדם ולעקוב אחרי ביצועו של החוק ולהמשיך את הדיון משום שבעיני משרד הבריאות היה צריך לקחת את כל הצד המעשי.
שמעון אוחיון: הוא האחראי, הוא הכתובת לכל תהליך ייצור המזון, שיווקו ואיכותו מ-א' עד ת' כשהוא מבין את כל הרכיבים עליהם דיברנו.
שמעון אוחיון: אני מברך על קידום הצעת החוק שאני בוודאי בעדה.
שמעון אוחיון: אנחנו נמשיך לעקוב.
עמרם מצנע: מירב, אנחנו מתחילים בהקראת החוק.
עמרם מצנע: נעבור סעיף-סעיף ומי שיהיו לו הערות, יוכל להעיר אותן.
<מירב ישראלי: חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה במוסדות חינוך, התשע"ב-2012 פרק א': הגדרות הגדרות בחוק זה – "אספקה של מזון" – אספקה של מזון באופן מתמשך, מאורגן ומרוכז.
<מירב ישראלי: הכוונה במילה מתמשך הייתה להחריג דברים חד פעמיים, תרומות חד פעמיות או אירועים חד פעמיים.
<מירב ישראלי: אני עוד אתייעץ עם הנסחית לגבי המילה הטובה ביותר.
<יפעת שמר: הבעיה היא בהגדרה של ה-מתמשך כאשר אתם מנסים להחריג את האירועים החד פעמיים.
<יפעת שמר: זה בדיוק חלק מהבעיה.
<יפעת שמר: אני יודעת שאצלנו יש בתי ספר שהיו עושים יום פיצה, שזה אירוע חד פעמי לכאורה אבל היו עושים את זה פעמיים בחודש כדי לגייס כספים לטובת מסיבת סיום של כיתה ו'.
<יפעת שמר: זאת אומרת, פעמיים בחודש באופן חד פעמי יגישו לילדים פיצה עם טרופית שהיא כמובן לא בריאה כי אתה מנסה למקסם את הרווח ולקנות את הזול ביותר כדי למכור להם בחמישה שקלים משולש ולמקסם את הרווח כדי שיהיה כסף.
<יפעת שמר: כך בבתי ספר הנהגות הורים היו מצליחים לגייס 10,000 שקלים בשנה בבית ספר אחד על בסיס יום פיצה חד פעמי פעמיים בחודש.
<יפעת שמר: אני חושבת שדווקא הסיטואציה הזאת לנסות להחריג אירוע חד פעמי, היא מאוד בעייתית.
יעקב פרי: פעמיים בחודש, זה לא חד פעמי.
<יפעת שמר: מה ההגדרה של חד פעמי?
<מירב ישראלי: זה אומר שכל אימא שמביאה עוגה לבית ספר, זה יחול עליה.
<מירב ישראלי: אנחנו מנסים למנוע את זה.
<יפעת שמר: אימא שמביאה עוגה, היא לא ספק מזון.
עמרם מצנע: תנסו למצוא ניסוח יותר טוב ל-מתמשך, אבל הרעיון הוא להחריג אירועים חד פעמיים.
עמרם מצנע: יכול להיות שצריך להגדיר כאן אירוע חד פעמי.
<מירב ישראלי: יכול להיות שזה יהיה עדיף.
יעקב פרי: אנחנו לא רוצים להחריג את היכולת של הורה להביא עוגה לבית הספר.
<יפעת שמר: אין ספק שגם אם ההורים היו מכינים את הפיצה בבית ליום פיצה, זה היה הרבה יותר טוב מאשר אותה פיצה קנויה.
עמרם מצנע: הכול נכון.
<מירב ישראלי: "חוק לימוד חובה" – חוק לימוד חובה, התש"ט-1949.
<מירב ישראלי: "מוסד חינוך" – מוסד חינוך כהגדרתו בחוק לימוד חובה, שלומדים בו יותר מעשרה תלמידים.
<מירב ישראלי: זה אומר למעשה כל מוסדות החינוך.
<מירב ישראלי: "הממונה" – מי שמונה בידי שר החינוך לפי סעיף 22.
<מירב ישראלי: "מזון" – כהגדרתו בפקודת בריאות הציבור (מזון) (נוסח חדש), התשמ"ג-1983.
<מירב ישראלי: "ספק מזון" – העוסק במכירה או באספקה של מזון, בתמורה או שלא בתמורה.
<מירב ישראלי: "השר" – שר החינוך.
<ענת זוהר: משרד המשפטים.
<ענת זוהר: אני רוצה לחזור לעניין של ה-מתמשך.
<ענת זוהר: היות שההגדרה של ספק מזון גם היא מפנה למילה אספקה שדורשת את התנאי של מתמשך, אני חושבת שזה יכול להיות בעייתי גם מבחינת מישהו שעיסוקו הוא באספקת מזון ואז הוא יבוא ויאמר שהוא לא סיפק באופן מתמשך ולכן הוא לא עבר הפרה שניתן להטיל בגינה עיצום.
<ענת זוהר: כלומר, צריך לבדוק את הדבר הזה.
<מירב ישראלי: רוצים לגבי מי שמספק בתמורה נעשה את זה לכל דבר ולא רק מתמשך, ולכל השאר רק מתמשך?
<מירב ישראלי: זה נראה לך הגיוני?
<ענת זוהר: זה עניין של נסחות.
<ענת זוהר: ההערה שלי הייתה של נסחות.
<מירב ישראלי: זה פותר גם את הבעיה של יום פיצה.
<מירב ישראלי: אם זה מישהו שהוא ספק שמספק בתמורה, גם חד פעמי.
<מירב ישראלי: השאלה אם אתה רוצה לכסות את הכול.
<מירב ישראלי: אני מציעה כאן הצעה.
רחל עזריה: עסקתי בנושא הזה הרבה זמן ואני מציעה שנשאיר את החוק טיפה פחות חד משמעי למרות שזה לא יכסה את זה כי אכיפה של חוקים היא גם בהקשר של החומרה שלהם.
רחל עזריה: זאת אומרת, זה שיהיה לך חוק מאוד מאוד חד משמעי, לא אומר בהכרח שיאכפו את זה בבית הספר.
רחל עזריה: אני חושבת שהדרך לשנות, אנחנו באיזשהו תהליך ארוך וכל הכבוד על הרמת הכפפה, לעשות את החוק הזה גם אם הוא, כמו שאמרתם מהתחלה, לא בדיוק כמו שכולם כאן רצו.
רחל עזריה: זה תהליך.
רחל עזריה: אנחנו באיזשהו דיאלוג עם הרשויות, עם ההורים, עם הילדים.
עמרם מצנע: אני מאוד מסכים עם מה שאומרת לנו סגנית ראש עיריית ירושלים.
עמרם מצנע: אם אנחנו נדקדק וניכנס וננסה לסגור את כל הפרצות, זה ייקח לנו הרבה זמן אבל גם לא נגיע למשהו באמת מתאים.
<יפעת שמר: הרי יש חוזר מנכ"ל בנושא וכרגע הוא לא נאכף.
<יפעת שמר: בגלל שהוא לא נאכף, מגיע כל הרעיון של החקיקה.
<יפעת שמר: זאת אומרת שאם אתם אומרים בעצם שנשאיר את הדברים האלה, גם כך כרגע חוזר מנכ"ל אמור להיות מחייב ולא נאכף.
<יפעת שמר: החוק בא לגרום לזה שכן ייאכף.
עמרם מצנע: אני רוצה להיות מאוד קונקרטי.
עמרם מצנע: האם נראה לכם באמת לעשות הפרדה בין בתמורה או שלא בתמורה ?
<לירון שפיגל: אני חושב שאין צורך לעשות הפרדה.
<לירון שפיגל: אני חושב שנשאיר את הנוסח כפי שהוא ונבדוק.
עמרם מצנע: אנחנו רק נחפש מילה ל-מתמשך או צמד מלים יותר ראוי.
<רונית אנדוידט: רציתי להעיר לגבי ספק המזון.
<רונית אנדוידט: צריך להיות גם הכנת מזון באיזשהו מקום ואני לא רואה את המלים האלה של להכין את המזון.
עמרם מצנע: גברתי, את משרד הבריאות.
עמרם מצנע: זה מה שאתם הצעתם.
עמרם מצנע: אם היו לכם בעיות, הייתם צריכים לנסח את זה מראש.
עמרם מצנע: את לא יכולה להעיר עכשיו הערות אלא אם כן יש לך כאן איזושהי תשובה לזה.
<ישראל אליסף: הכוונה היא אם מכינים הכול בבית הספר.
עמרם מצנע: לא, היא לא מתכוונת לזה.
<מירב ישראלי: אם ננסה להגדיר את המילה "העוסק", יכול להיות שדרך זה אפשר יהיה לתפוס את מי שאנחנו רוצים ואת מי שלא.
יעקב פרי: זה נכון כי העוסק הוא אדם שזאת דרך עיסוקו.
<קריאה: ממילא הכול חל על הספק.
<מירב ישראלי: אם כך, לא צריך את המילה מתמשך.
<מירב ישראלי: נוריד אותה.
<מירב ישראלי: השאלה אם מי שדרך עיסוקו - - -
עמרם מצנע: משרד הבריאות מעיר כאן
עמרם מצנע: לגבי "העוסק במכירה, הכנה או אספקה".
<מירב ישראלי: כי הכנה זה לא רלוונטי לחוק הזה.
<מירב ישראלי: כאן אנחנו מדברים רק על מי שמוכר ומספק.
יעקב פרי: רק הקצה מעניין אותנו.
עמרם מצנע: שמעון, ברשותך, אנחנו מאשרים את סעיף 1.
עמרם מצנע: מורידים את המילה "מתמשך".
<מירב ישראלי: לגבי העוסק וספק.
יעקב פרי: אפשר אולי להוסיף במילה "אספקה" – על פי תכנית או משהו כזה.
<מירב ישראלי: נשאיר את כל ההגדרות כפי שהן ובעצם זה יהיה בפרשנות של משרד החינוך.
עמרם מצנע: סעיף 1 כמו שהוא – אושר.
<מירב ישראלי: גם ספק מזון נשאר אותו הדבר.
עמרם מצנע: המילה "מתמשך" יורדת.
<מירב ישראלי: פרק ב': מכירה ואספקה של מזון בתחום מוסד חינוך הרכב המזון המאושר לאספקה או למכירה בתחום מוסד חינוך ספק מזון לא יספק ולא ימכור בתחום מוסד חינוך מזון שאינו עומד בתנאים ובהוראות שקבע השר לפי סעיף קטן (ב) לעניין הרכב המזון וערכו התזונתי.
<מירב ישראלי: השר, בהתייעצות עם שר הבריאות, יקבע תנאים והוראות לעניין הרכב המזון שניתן לספק או למכור בתחום מוסד חינוך ולעניין ערכו התזונתי, בהתחשב, בין השאר, בסוג מוסד החינוך, בצורכי התלמידים ובגילם.
עמרם מצנע: הערות לסעיף 2.
רחל עזריה: מה אמור להיות בזה?
רחל עזריה: מה הכללים?
יעקב פרי: זה ייקבע במסגרת התקנות.
עמרם מצנע: הוראות שהשר יקבע.
<עירית ליבנה: יש כאן מנכ"ל ותהיינה תקנות שתתחלנה.
רחל עזריה: כי בזמנו חוזר מנכ"ל של משרד הבריאות, התקנות של משרד הבריאות לא התקבלו במלואן על ידי משרד החינוך.
<עירית ליבנה: אנחנו בשלב אחר.
רחל עזריה: אני מבינה.
רחל עזריה: אני רק שואלת מתי אנחנו נדע מה יש.
<עירית ליבנה: כאשר תקבענה התקנות, שזה תהליך שיתחיל.
עמרם מצנע: לפי מה שכתוב כאן, אלה לא תקנות.
<מירב ישראלי: כן, אלה תקנות.
<עירית ליבנה: אלה תקנות.
רחל עזריה: אני מבינה שכל החוק הזה, בסוף אתם תאמרו - - -
עמרם מצנע: החוק הוא בעצם מסגרת.
<עירית ליבנה: הוא מסגרת.
עמרם מצנע: תהליך התקנות הוא יותר מפורט וגם יותר זריז גם באישורו וגם אחר כך בתיקונו.
רחל עזריה: אני אוכל לבקש שהוועדה תלווה את התקנות?
עמרם מצנע: השאלה שאת רוצה לשאול היא לגבי לוח זמנים.
רחל עזריה: ואם הוועדה תלווה את התקנות.
רחל עזריה: כי אנחנו צריכים את זה.
עמרם מצנע: לגבי לוח זמנים, נדבר בסוף.
<צור טהון: שאלת תם.
<צור טהון: מה המשמעות המשפטית של המילה בהתייעצות?
<מירב ישראלי: התייעצות, בעיקרון זה מחייב את שר החינוך לפנות לשר הבריאות, לקבל את עמדתו ולשקול אותה – כך הפסיקה אומרת – בלב פתוח ובנפש חפצה.
<צור טהון: אבל הוא לא מחויב.
עמרם מצנע: הוא לא מחויב.
<מירב ישראלי: הוא לא מחויב, אבל אם הוא לא מקבל את ההמלצה, צריך להיות לו ברור למה הוא לא מקבל אותה.
עמרם מצנע: בחקיקה כתוב שכאשר אתה צריך, זה בהסכמה.
עמרם מצנע: כאן זה בהתייעצות.
עמרם מצנע: משרד החינוך ומשרד הבריאות הגיעו לנוסח הזה ועלי הוא מקובל.
עמרם מצנע: אני בכלל לא אוהב ששר אחד צריך להתנות לשר שני.
עמרם מצנע: יש לנו כל כך הרבה ניסיון לאורך השנים שבגלל כל מיני סיבות לא רלוונטיות בכלל שר אחד כועס על השר השני ואז הוא לא מאשר לו.
עמרם מצנע: עדיף שיהיה שר אחד שזאת סמכותו המלאה ויש לו חובת התייעצות.
עמרם מצנע: בדיון הזה כל אחד יוכל להביע את דעתו ובסוף הוועדה מסכמת.
עמרם מצנע: הוועדה זה אני וחבר הכנסת אוחיון.
<יפעת שמר: זה ברור, אבל אני שואלת לאור העובדה שיש מספר סטנדרטים של משרד הבריאות - - -
עמרם מצנע: ניסיתי להגיד לך שתם הדיון בנקודה הזאת.
עמרם מצנע: אם אלה תקנות, הן צריכות להיות באישור הוועדה.
<מירב ישראלי: אפשר להוסיף.
עמרם מצנע: אני לא מת על זה, אבל רחל רוצה בזה.
שמעון אוחיון: עבורנו זאת גם הזדמנות לבדוק ולעקוב.
עמרם מצנע: ברשותכם, אנחנו מוסיפים את אישור התקנות בוועדה.
<לירון שפיגל: מדובר כאן על תקנות שהן בעצם תקנות מקצועיות לגבי הערכים התזונתיים.
<לירון שפיגל: השאלה אם באמת יש כאן הכרח.
<לירון שפיגל: משרדי הממשלה יכולים גם להחליט שהם חושפים את התקנות להערות הציבור שגם זאת אופציה שיכולה להיות לפחות לפי הנחיית היועץ המשפטי לממשלה, אם אני לא טועה.
<לירון שפיגל: אם אנחנו רוצים לפרסם את התקנות האלה תוך חצי שנה מיום פרסום החוק, השאלה אם יש צורך בכך שהן יעברו את אישור הוועדה.
<מירב ישראלי: הוספנו בסוף הוראה שהתקנות יותקנו תוך שישה חודשים.
שמעון אוחיון: אם מותר לי להעיר בעניין הזה.
שמעון אוחיון: כאן מדובר בתקנות שאינן נוגעות אך ורק למשרד החינוך.
שמעון אוחיון: כאן מדובר גם ברשויות אחרות.
שמעון אוחיון: לכן כאן בדיוק התיאום והפיקוח של ועדת החינוך חשוב.
שמעון אוחיון: מה מפריע לך שזה יבוא לכאן?
שמעון אוחיון: אם הכול זורם, בוודאי שאנחנו נהיה הראשונים שנזרום אתכם.
<ענת זוהר: גם אנחנו ביקשנו שהתקנות האלה יקבלו אישור ועדת הכנסת משום שאלה תקנות שהפרתן גוררת עיצום כספי.
<ענת זוהר: לכן חשוב לנו שיהיה פיקוח של הכנסת על התקנות שיותקנו.
עמרם מצנע: אנחנו נכניס פנימה שאישור התקנות יהיה על ידי ועדת החינוך.
עמרם מצנע: אנחנו מתחייבים לא להיות גורם מעכב.
עמרם מצנע: עוד משהו לסעיף 2?
עמרם מצנע: ברשות חברי, חברי הכנסת אוחיון וקלדרון, אנחנו מאשרים את סעיף 2.
עמרם מצנע: אנחנו מאשרים את סעיף 2.
רות קלדרון: סליחה שאיחרתי אבל הגעתי מאוד מרחוק.
רות קלדרון: אנשי הגולן ביקשו ממני לייצג אותם כמועצה אזורית ולומר שהם מחויבים לעבוד עם ספק מזון מסוים.
רות קלדרון: הם לא מרוצים מהאוכל אבל כשהם מערערים, אומרים להם שהמינונים הבריאותיים, יש להם אישור תזונאית.
רות קלדרון: הם חושבים שבכל זאת נחסכים שם כספים והספק לא עושה עבודה נכונה לגבי הילדים.
רות קלדרון: האם יש כאן שפיל – אני מצטערת שלא הייתי בהתחלה – שהמועצה האזורית או בית הספר יאמרו שהם לא רוצים את הספק הזה?
עמרם מצנע: הרשות המקומית.
עמרם מצנע: זה נושא כאוב אבל הוא לא מהחוק.
עמרם מצנע: הוא נושא כאוב בעניין הזה שבמקום לתת חופש פעולה לרשויות מקומיות, משרד החינוך עובד עם זכיינים מרכזיים אבל זה לא מעניין החוק הזה.
רות קלדרון: אי אפשר שאנחנו נגיד על זה משהו?
עמרם מצנע: זה לא מעניין החוק.
עמרם מצנע: זה קשור להרבה דברים שמשרד החינוך עובד עם זכיינים מרכזיים ולא נותנים מספיק חופש פעולה, גם לטעמי, לרשויות המקומיות ולא רק בנושא הזה אלא בעוד נושאים אבל זה לא מעניין החוק.
רות קלדרון: אני יודעת שבירושלים הייתה בעיה עם איכות המזון.
רות קלדרון: אם תזונאית אומרת שמבחינת הוויטמינים זה בסדר אבל הלחם רקוב, מי אחראי על זה?
רחל עזריה: זה הכול ביחד.
רחל עזריה: דווקא לחם רקוב, פחות קורה.
עמרם מצנע: הרשות המקומית היא בעלת הרבה כוח.
עמרם מצנע: לא תמיד מספיק סמכויות אבל הרבה כוח.
עמרם מצנע: יכול להיות שבעיריית ירושלים לקחו את זה מאוד ברצינות ואתה רואה שיפור מאוד משמעותי.
<ישראל אליסף: אני אומר לך יותר מזה.
<ישראל אליסף: אני לא יודע אם העירייה החליפה ספק אבל אפילו בגנים הורים אמרו שאת הספק הזה לא רוצים יותר, החליפו ספק.
<ישראל אליסף: זה אפשרי.
רחל עזריה: זה לא מדויק כי אצלנו היו שלושה ספקים שזכו במכרז.
רחל עזריה: לכן יכולנו לעשות את המשחק הזה ולהחליף.
רחל עזריה: היתרון של החוק הוא שהחוק לא יאפשר להחליף ספקים אבל הוא ידרוש מכל הספקים סטנדרטים גבוהים יותר מכפי שקיים היום.
רחל עזריה: יכול להיות שבעתיד אנחנו צריכים לדבר או על פתיחה לספקים או אפילו נחזור קצת למפעל ההזנה כאשר בבתי הספר בישלו.
רחל עזריה: יכול להיות שזה הכיוון.
רחל עזריה: זה צעד מאוד משמעותי.
עמרם מצנע: יש הבדל בין רשויות גדולות לרשויות קטנות.
עמרם מצנע: אני בעד הרבה יותר חופש פעולה לרשויות.
עמרם מצנע: המדינה צריכה לקבוע כללים, נהלים, מסגרות תקציביות ופיקוח, והרשויות צריכות להיות הגורם המבצע.
עמרם מצנע: כופים עליהן.
עמרם מצנע: בירוחם שיפצו את המקווה עם זכיין מטבריה אבל זה סיפור אחר.
רות קלדרון: לגבי עמותות הסתדרנו?
עמרם מצנע: זה יחול על עמותות.
<מירב ישראלי: החוק חל כפי שהוא על כל גוף שמספק מזון.
רות קלדרון: אבל יהיה משא ומתן?
עמרם מצנע: זה לא משא ומתן.
רות קלדרון: יהיה איזה שיח?
עמרם מצנע: זה עלה בפתיח.
<ענת פרידמן-קולס: אני דיברתי על זה בפתיח.
<ענת פרידמן-קולס: אני ביקשתי שיהיה איזשהו דיאלוג, או בתקנות של השר.
רות קלדרון: ונענית לשביעות רצונך?
<ענת פרידמן-קולס: לא.
עמרם מצנע: רות, אי אפשר להחריג את התרומות מפיקוח על המזון שהם מספקים.
עמרם מצנע: לכן הם צריכים להיכנס לתוך החוק.
עמרם מצנע: אני מניח ומקווה שתהיה תקשורת בין הרשויות המתאימות כדי לוודא, אבל אי אפשר שמישהו יביא כריכים לבית ספר, שזאת תרומה מבורכת, אבל הכריכים האלה יחרגו מכל כלל של בריאות.
<ישראל אליסף: עמותה היא גם ספק מזון.
<ישראל אליסף: עמותה שרוכשת מזון.
עמרם מצנע: כן, אבל בשנים האחרונות צצו כל מיני אנשים טובים עם רצון טוב וכוונה טובה, אבל.
עמרם מצנע: אולמי שמחות שרוצים להעביר את האוכל שנשאר להם, זה סיפור בפני עצמו שבסוף הוא מתנפץ על בעיות התברואה, הבריאות וכדומה.
עמרם מצנע: סעיף 2 אושר.
<מירב ישראלי: עם אישור ועדת החינוך.