GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נטע לוי: זה דבר מאוד פשוט, אני לא מבינה איך זה עדיין לא ניתן, שסייעות ייצגו את עצמן.
עמרם מצנע: שלמה, אתה מוכן להתייחס?
עמרם מצנע: אני מומחה קטן מאוד באיגודים מקצועיים, ואני גם מבין שהסתדרות הפקידים כוללת בתוכה ים של מקצועות ונושאים, ובטח אין דרך לארגון יציג לכל אחד, אבל יש כן דרך לשיתוף פעולה ושילוב.
<שלמה שטרן: המדיניות של הסתדרות המעו"ף – בשמה הקודם הסתדרות הפקידים – היא שוועדי העובדים המקומיים מייצגים את כלל העובדים באותה רשות מקומית.
<שלמה שטרן: מכיוון שלא אני קובע מדיניות אלא מבצע מדיניות, אני העברתי את המסר של מה שנאמר בוועדות, זה נמצא כנראה בבדיקה בדרגים הבכירים והם יתנו את דעתם על זה.
<שלמה שטרן: אני מניח שתהיה תשובה בעתיד הקרוב.
<שלמה שטרן: ככל שאני יודע, הדרישות של הסייעות/משלבות, כשאני ישבתי בדיונים אני קיבלתי עשרות פניות של סייעות בכלל לגבי הדרישות של מה הן רוצות לתקן, אני פחות או יותר חושב שאני די מומחה בדרישות שלהן ומכיר את זה, כך שיכולתי לייצג אותן נכונה במשאים-ומתנים.
<נטע לוי: אני רוצה לציין קודם כול שהקריאה הזאת, כבר לפני שנה וחצי היינו בתוך ההסתדרות והיינו בוועדה לאיגוד מקצועי בתוך ההסתדרות והוועדה הוציאה המלצה לבדוק את בעיית הייצוג של הסייעות בתוך ההסתדרות.
<נטע לוי: זה לא דבר שנולד היום.
עמרם מצנע: אני מכיר את הבעיה כי היא עלתה פה בוועדה גם לגבי המזכירות למשל.
<נטע לוי: נכון.
עמרם מצנע: וגם לגבי השרתים, או איך שהם נקראים היום, עובדי המנהלה, אב-בית.
עמרם מצנע: הלוא זה גם כן פרופסיה מאוד מאוד ייחודית, ואין להם גם ייצוג.
<נטע לוי: קודם כול, המספרים הם שונים.
<נטע לוי: אנחנו מדברים כאן על כ-30% מכלל עובדי הרשות המקומית בכל רשות מקומית - -
<שלמה שטרן: שאלה של מדיניות.
<נטע לוי: - - כששוב, בתוך הוועדים המקומיים יש מיעוט מאוד קטן של ייצוג לסייעות.
<קריאה: אם בכלל.
<נטע לוי: מכיוון שגם באנו ודיברנו על זה, הם אמרו: טוב, אז שהסייעות יתאמצו ויגיעו לוועדים המקומיים.
עמרם מצנע: זה באמת נושא שאנחנו נצטרך לנסות עם יושב-ראש ההסתדרות החדש, ואני יודע שיש שם פתיחות גדולה, אבל מצד שני, בטח יש גם חשש מאיזשהו ריבוי.
<יהודית גידלי: השלכות רוחב.
עמרם מצנע: השלכות רוחב, אבל אין ספק - - -
<נטע לוי: אין לזה השלכות תקציביות, למשל.
<רויטל לן כהן: הם פשוט ידעו את רצונן, וזו בעיה.
עמרם מצנע: יש צורך ביותר קשב, יותר סבלנות, יותר שעות דיון, אין ספק בזה.
<נטע לוי: זה פשוט ייצוג.
<נטע לוי: יש רופאים בהסתדרות הרופאים - - -
עמרם מצנע: כי אתן צודקות במאה אחוז - - -
<נטע לוי: אגב, יש תקדים.
<נטע לוי: יש את התקדימים של איגוד הכבאים בתוך הסתדרות המעו"ף, הוא ישב בוועדה בתוך ההסתדרות ואמר שהוא חושב שהם יכולים להתוות את הדרך.
<נטע לוי: יש תקדימים לזה בתוך הסתדרות המעו"ף, שיש איגודים מקצועיים.
<נטע לוי: כשציינתי את הסייעות לעומת המזכירות, זה לא בשביל לקפח את המזכירות חס וחלילה, אבל העניין הוא שבאמת מדובר כאן באחוז גדול מאוד מחברות הסתדרות המעו"ף, וזה אך הגיוני שיהיה להן, וגם בגלל המגוון והבעיות.
<נטע לוי: מר שטרן מקבל הרבה מאוד פניות, אנחנו מקבלות הרבה מאוד פניות, ואנחנו את כולן מפנות להסתדרות כי באמת לא אנחנו אמורות לתת את התשובות לבעיות.
<סיגל אבישי: שמי סיגל אבישי, אני סייעת משלבת זה שמונה שנים.
עמרם מצנע: עם אותו ילד שמונה שנים?
<סיגל אבישי: שש וחצי שנים אותו ילד, וכל שנה עכשיו אני מחליפה ילד, או הוא מחליף אותי, יותר נכון.
<סיגל אבישי: אני רוצה לברך כמובן על ה-12 חודשים.
<סיגל אבישי: צריך לעשות חשיבה נוספת על מה זה אומר, אבל בהחלט יש התקדמות.
<סיגל אבישי: אני רוצה להתייחס לנקודה שרוב הסייעות - סייעות השילוב, חלק מהרפואיות וחלק מסייעות כיתתיות אפילו – שהן לא עובדות המועצה, הן לא עובדות הרשות, ולא מקבלות את התנאים שמקבלות עובדות הרשות, אני חושבת שזה המקום להתחיל בו, קודם כול.
<סיגל אבישי: שאנחנו נהיה חלק מעובדי הרשות, וככה נוכל באמת לייצג את עצמנו כי גם את זה לא נותנים לנו לייצג, את עצמנו בתוך הרשות, ואז להתחיל באמת לדבר על שאר הדברים.
<סיגל אבישי: אני לא יכולה לדבר על שאר הדברים כל עוד אני לא מקבלת אותם בכלל בתלוש, אני לא רואה אותם – לא את גמול ההשתלמות, גם לא מדברים אתי בכלל על השתלמויות, אני הולכת ורוכשת אותן בעצמי.
<נטע לוי: יש התכתבות של סיגל עם מפקחת במועצה על זה שהיא וקבוצת סייעות מבקשות ללכת לאיזושהי השתלמות.
<נטע לוי: אני מזכירה ששכרה עומד על 2,400 שקלים, אז התשובה היא: בשמחה, אתן מוזמנות ללכת לאן שאתן רוצות, על חשבונכן כמובן.
<נטע לוי: והסייעות שאנחנו מדברות אתן כמהות להדרכה, בשכר הנוכחי הן לא יכולות לממן את זה מעצמן, ואגב, שיטת הניהולים הקיימת היא לא משהו שהוא בכלל רלוונטי לסייעות משלבות.
<סיגל אבישי: בכלל, אתם מדברים פה על דרגות או על קרן השתלמות.
<סיגל אבישי: אני לא רואה את זה בפועל, זה בכלל לא קיים אצלי, מעבר לזה שהייתה לי שיחה עם עובדת קבלן, עובדת ניקיון, שהיא מקבלת כן קרן השתלמות, היא מקבלת כן ביגוד, היא מקבלת דברים שאני לא מקבלת בכלל, שבכלל לא מדברים אתי על זה.
עמרם מצנע: אני רוצה שיהיה די ברור.
עמרם מצנע: התחום הזה, שיש חלק מהרשויות שמעסיקות – דרך אגב, לא רק סייעות, זה נושא שעומד על שולחננו, זה גם נושא של מורים שמעסיקים אותם לא בהעסקה ישירה - הוא דבר שלילי וצריך להתמודד נגדו.
עמרם מצנע: יחד עם זאת, זכותן גם של אלה שעובדות לא ישירות עם הרשות המקומית בדיוק לאותם תנאים.
עמרם מצנע: וכאן משרד החינוך, רחלי, זה חלק מהאכיפה שלכם כי אתם המממנים הראשיים של כל המערכת הזאת.
עמרם מצנע: אני יודע שיש את הרעה החולה הזו, לפחות במקומות שבהם אני הייתי לא היה דבר כזה.
עמרם מצנע: אני יודע שיש רשויות – ביניהן תל-אביב, ירושלים ורבות אחרות – שעושות את זה דרך קבלני משנה.
עמרם מצנע: זה דבר שלילי, צריך להתמודד נגדו ברמה שלנו, אבל עוד פעם, מאחר שאת כעורכת-דין, והארגון שלכם גם פועל משפטית - -
<נטע לוי: גם בנושא של העסקה ישירה.
עמרם מצנע: - - הזכויות של העובדים הן לא משתנות, בין אם הוא מועסק ישירות על-ידי הרשות, או שלוחה, או יד ארוכה של הרשות.
<נטע לוי: משפטית זה ידוע, אבל מעטות שהולכות ונלחמות, הולכות לתבוע את הזכויות שלהן.
עמרם מצנע: אני מבין את זה היטב, אני רק אומר את זה – אנחנו גם נרשום את זה כמובן בפרוטוקול – כי זו אחת התביעות שלי למשרד החינוך.
עמרם מצנע: אני הזכרתי את זה אתמול, אני מזכיר את זה בכל הזדמנות – אכיפה, אכיפה, אכיפה.
<שלמה שטרן: הם לא עושים את זה.
<סיגל אבישי: אני חייבת לציין שבפניות שלי, חוזרות ונשנות, אל המועצה, כל הזמן זרקו אותי החוצה ואמרו לי, לכי דברי עם העמותה, עם מי שאחראי.
<סיגל אבישי: אין לי מושג מי אחראי עלי, אין לי מושג מי מעסיק אותי, אין לי מושג למי לגשת לדבר על תנאי השכר שלי, על תנאי העבודה שלי בכלל.
<סיגל אבישי: התשובה האחרונה שקיבלתי מהיועץ המשפטי של המועצה, שהם לא כפופים לחוקת עבודה בכלל.
<סיגל אבישי: לא כפופים, ויש לי פה את המסמך להראות.
עמרם מצנע: צריך את היועץ המשפטי הזה לבדוק.
<נטע לוי: אבל זה עשרות פניות.
עמרם מצנע: הבעיה שלנו פעם אחת היא לקבוע נהלים וכללים וחוקים, ואחר כך בעיה הרבה יותר קשה זה לאכוף אותם.
<שלמה שטרן: אני רוצה דרך הוועדה לקרוא לכל מי שנתקל במצב כזה של עובדים שמקופחים בשכרם, למרות הסכם קיבוצי, לפנות או לוועדי העובדים העירוניים, אם לא מקבלים אותם יש הסתדרות בכל מקום, או גם אלי.
<רויטל לן כהן: שלמה, אני פניתי אליך ואתה גלגלת אותי מכל המדרגות.
<שלמה שטרן: - - -
<מלי כץ: גם אותי.
<רויטל לן כהן: נכון, כי הסייעת פחדה.
<רויטל לן כהן: אני אמרתי, הוא לא רצה לשמוע - - -
עמרם מצנע: את צריכה לפחות בהדרגתיות.
<שלמה שטרן: יפנו אלינו, אנחנו - - -
<סיגל אבישי: אני חייבת לציין שהתשובה של ההסתדרות הייתה – לכו תחפשו עבודה אחרת משתלמת יותר.
עמרם מצנע: אנחנו לא נוכל להתמודד עם הבעיות הפרטניות.
עמרם מצנע: אני אומר לכם את העקרונות ואנחנו נמשיך כמובן לטפל ולעקוב, אנחנו לא נעלמים.
<עופרה שריד: שמי עופרה שריד, משלבת ממועצת פרדס חנה-כרכור.
<עופרה שריד: המקרה שלנו הוא מקרה יוצא דופן, ייחודי בארץ, שבו את התקציב שמשרד החינוך תקצב עבור כל ילד קיבלנו באופן ישיר, מה שנקרא חוזה אישי.
עמרם מצנע: מה זה ישיר?
עמרם מצנע: ממשרד החינוך?
<עופרה שריד: חברת – איך נקרא לזה במונח משפטי?
<נטע לוי: היא פשוט הייתה ספקית.
<עופרה שריד: ספקית משנה, מה שנקרא.
<נטע לוי: ספקית משנה, היא לא הייתה מועסקת - - -
<עופרה שריד: ללא התנאים הסוציאליים.
<עופרה שריד: קיבלתי ישירות את השכר שמשרד החינוך מתקצב עבור הילד ששילבתי.
<עופרה שריד: דרך הרשות, ללא התנאים והזכויות הסוציאליות.
עמרם מצנע: אבל לא הבנתי מה הייחוד שם.
<עופרה שריד: זה המקום היחידי עדיין בארץ שההעסקה שלנו – כבודה של ההסתדרות והשלטון המקומי לא שמו את ידם על התקציב שמיועד לילד.
עמרם מצנע: תסבירי לי.
<נטע לוי: מה שהיה שם זה באמת המקרה היחיד שאנחנו מכירות, לא הייתה שם בעצם העסקה אלא השלטון המקומי, המועצה, העבירו להן תשלום קבוע - 12 חודשים אגב – תשלום קבוע כנגד קבלה.
<קריאה: ספקית שירות.
<נטע לוי: זאת אומרת, כספקית שירות, ומה שעופרה התכוונה זה שבעצם השכר שלה היה הרבה יותר גבוה - - -
<עופרה שריד: אני רוצה להמשיך, נטע, ברשותך.
עמרם מצנע: עופרה, אני אתן לך אבל את אומרת משפט, אני רוצה להבין מה מתחבא מאחוריו.
<עופרה שריד: ההגדרה המשפטית היא ספקית משנה, שנבין את אופן - - -
עמרם מצנע: זאת אומרת, עוסקת מורשה?
<עופרה שריד: ספקית שירות.
<מלי כץ: עבדנו כפרילנסריות.
עמרם מצנע: עוסקת מורשה?
<נטע לוי: היא לא הייתה בדיוק עוסקת מורשה.
<עופרה שריד: במקרה שלי כן.
עמרם מצנע: לא בתזמורת.
<נטע לוי: אתה צודק מכיוון שזו שאלה מצוינת.
<נטע לוי: זה היה תחום אפור לחלוטין, שהוא נגמר כרגע.
עמרם מצנע: הסכמנו שלא הבנו.
<עופרה שריד: השורה התחתונה, אני יכולה היום להעיד אחרי שנתיים של העסקה על השכר שהייתי משתכרת עבור 30 שעות עבודה בשבוע, השתכרתי כ-5,300 שקלים בכל חודש.
<עופרה שריד: בשנת העבודה הבאה, על אותו היקף משרה, מציעים לי פחות מ-3,000 שקלים.
<עופרה שריד: הלכנו, בדקנו עם חשבי מס, רואי-חשבון להבין מדוע כי כשפנינו להסתדרות ההסתדרות אמרה: אתן לא מבינות, אתן לא מבינות, כל ההעסקה, תנאים סוציאליים, זה הולך חבות עובד, יש פה הרבה מונחים שכל הזמן זרקו, אתן לא מבינות, לא מבינות, ועדיין אמרנו שהפער נראה לנו מאוד מאוד גדול – הפער בין מה שמשרד החינוך ידע לתקצב עבור הילד שזכאי לשילוב עם כוח-אדם איכותי שיהיה מוכן לעבוד בשכר הזה, מול החוזה המחפיר, המעליב, המבזה, ושכר המינימום שההסתדרות מציעה לנו.
עמרם מצנע: זה לא ההסתדרות מציעה לכן את השכר הזה.
<עופרה שריד: אנחנו תחת ההסכם הקיבוצי, אין לנו אפשרות לצערי להמשיך לעבוד - - -
עמרם מצנע: הלוא השעה היא שעה, המשמעות היא מכפלת השעות.
<עופרה שריד: נכון אבל אם נעשה את החשבון, כשלא הייתי זכאית לתנאים סוציאליים כספקית שירות, הייתי צריכה לדאוג לפנסיה שלי לבד, וימי מחלה אף אחד לא שילם לי עליהם.
עמרם מצנע: אבל שילמו לך את זה בחוזה.
<עופרה שריד: קיבלתי 12 חודשים מלאים, כל חופשות בתי-הספר, כולל החגים.
<עופרה שריד: גם כשהייתי בבית ולא נדרשתי לצאת לעוד עבודות בזויות ולא תואמות את התפקיד, קיבלתי את המשכורת בצורה מכובדת כל חודש, במלואו, כי זה מה שמשרד החינוך קוצב עבור ילד, והכסף הזה מגיע לרשויות.
<עופרה שריד: נשאלת פה השאלה איך מהתקציב היפה והמכובד הזה בסופו של דבר מציעים לנו שכר מינימום, עם תנאים שאינם תנאים, ימי חופש שאנחנו פה בסימני שאלה מאוד גדולים על היקפם, דרישה ביולי-אוגוסט לעבוד בעבודות משלימות כאלה או אחרות.
<עופרה שריד: בשורה התחתונה, כבודו, מה שאני רוצה שוב להתריע ושזה יהיה רשום בבקשה – שמי שייאלץ לשלם את הפער זה אותן משפחות, אותם הורים שעייפים - - -
עמרם מצנע: בסדר, עופרה.
עמרם מצנע: מה שאני מבין – אני פונה אלייך, נטע – כשאתה נותן שירות, כלומר כעוסק מורשה, מגלמים לך בתוך המשכורת את ימי החופשה, את ההשתלמות.
<עופרה שריד: הפער והניצול הם מאוד מאוד גדולים.
עמרם מצנע: שנייה, עופרה.
עמרם מצנע: ולכן, אני מניח שהשכר היה ישיר יותר גבוה.
<נטע לוי: נכון, אבל הפער שנוצר, למה זה מצלצל באוזניים?
<נטע לוי: מכיוון שהפער הוא דרמטי, זה פער בין 5,300 שקלים, שאני משערת שמועצת פרדס חנה לא לקחה את זה מהכיס הפרטי שלה - -
<עופרה שריד: ממש לא.
<נטע לוי: - - אלה הסכומים שהיא מקבלת.
<נטע לוי: אז נכון שהייתה מגולמת בזה החופשה, אבל הפער – עלות מעביד היא 1.3 - - -
עמרם מצנע: אני לא יכול לבדוק את זה - -
<נטע לוי: אבל אפשר לבדוק את זה.
עמרם מצנע: - - אבל מה שאני מבין, שההערה שאתן רוצות להשמיע פה היא בשאלה שעלתה לא פעם אחת פה בוועדה, האם סך הכסף שניתן על-ידי משרד החינוך מגיע במלואו לעובד.
<עופרה שריד: אמת.
<נטע לוי: המקרה הזה הוא בעצם מקרה שממחיש את האפשרות להשתכר שכר נורמלי.
<מלי כץ: מלי, אני משלבת בפרדס חנה שנה רביעית.
<מלי כץ: עכשיו העברנו לך, באמצעות הבת שלי, את חישוב השכר.
<מלי כץ: מה שאנחנו מקבלות בפועל זה בין 23 ל-28 שקלים, ובחישוב שעשתה חשבת שכר מה שאנחנו אמורות לקבל זה 36 שקלים.
<מלי כץ: לא מדברת בין ה-70% שמשרד החינוך מעביר או ה-30% תוספת שהרשות נותנת.
<מלי כץ: הפער הוא עדיין בין 23 שקלים שאנחנו מקבלות ל-36 שקלים שאנחנו אמורות לקבל בפועל, ואנחנו לא מקבלות אותו.
עמרם מצנע: זו הנקודה שעכשיו העליתן.
<מלי כץ: יש לי עוד נקודה.
<מלי כץ: חשוב מאוד לדעתי גם לעשות הגדרה של התפקיד שלנו, של המשלבת, על מנת שתהיה לנו הכרה מקצועית, כבוד למקצוע שלנו, שלא יגידו לנו – אתן לא מתאימות למקצוע כי המקצוע הזה מתאים לנשים שהן עקרות-בית - -
<עופרה שריד: סטודנטים או פנסיונרים.
<-מלי כץ: - - או נשים פנסיונריות, או סטודנטים, או כאלה דברים.
<-מלי כץ: פשוט שתהיה הגדרה לתפקיד שלנו.
<-מלי כץ: אני חושבת שהתפקיד שלנו הוא תפקיד מאוד מכובד וחשוב ביותר, והעתיד של הילדים שלנו מונח כאן על הכף.
<-מלי כץ: אם אנחנו היום לא נעשה את העבודה שלנו כמו שצריך, מחר הילדים האלה יגדלו ויהיו נטל לחברה, נטל לכלכלה, הם כל החיים שלהם יצטרכו עזרה, ואני חושבת שאנחנו היום עושות את המקסימום שאנחנו יכולות בתנאים שיש לנו, לעזור לילדים האלה, לשלב אותם כמה שאפשר, כל אחד כמובן לפי היכולת שלו.
<אהוד חלק: שלום.
<אהוד חלק: שמי אהוד חלק, אני אבא לילד עם שיתוק מוחין.
<אהוד חלק: הפגיעה היא מוטורית, אין פגיעה שכלית או רגשית, ואני רוצה לחדד כמה נקודות.
<אהוד חלק: בתור הורים לילד, שמתמודדים עם מורכבות, סייעת היא הדמות הראשונה במעלה בטיפול בילד, שמבצעת הוראות של פיזיותרפיסטית, של מרפאה בעיסוק, של קלינאית תקשורת, של speech תרפיסטית.
<אהוד חלק: זאת אומרת, כל ההנחיות המקצועיות שניתנות על-ידי אותם אנשי מקצוע - -
<קריאה: מורות להוראה מתקנת.
<אהוד חלק: - - מבוצעות במהלך היום – במקרה שלנו זה בגן, הוא ילד בגן – ויש משמעות בלתי רגילה לאיכות של הביצוע שלהן בהתקדמות של הילד.
<אהוד חלק: לנו הייתה סייעת טובה בפרדס חנה, טובה מאוד.
<אהוד חלק: הילד התקדם.
<אהוד חלק: אני יודע על מקרים שהסייעת התחלפה, כמו שקורה לצערנו הרבה, זו נפילה והילד נעצר.
<אהוד חלק: זה מאוד משמעותי כי הילדים האלה, נשקיע בהם, הם יגיעו קדימה; נתקע להם מקלות בגלגלים, הם יהיו נטל לחברה ויסבלו בעצמם, והוריהם יסבלו.
<אהוד חלק: החברה שלנו לא יכולה להתעסק עם 23 או 36 שקלים, זה לא פרופורציוני בכלל לתועלת הפנטסטית של העבודה של הסייעת.
<אהוד חלק: זה פשוט ללא שום פרופורציות.
<אהוד חלק: אנחנו מדברים על אדם שמבצע הנחיות של כמה וכמה אנשי מקצוע ובא איתם בקשר, ותורם באופן משמעותי ביותר להתקדמות של ילד.
<אהוד חלק: אנחנו כחברה לא יכולים להזניח את זה ולשלוח אותן להיות עובדות קבלן, בשכר מינימלי.
<אהוד חלק: הנטל הזה יופל על ההורים.
<קריאה: הוא מופל על ההורים כבר.
<אהוד חלק: הוא נופל על ההורים, ואני חושב שאנחנו כחברה לא יכולים להרשות לעצמנו את הדבר הזה.
עמרם מצנע: אין ספק שדמות הסייעת זה נושא מרכזי.
<עופרה שריד: ותנאי העסקתה.
<עופרה שריד: זה בדיוק כוח-אדם איכותי או לא איכותי שיש שם.
עמרם מצנע: בשביל זה נפגשנו הבוקר, בשביל זה אנחנו נפגשים יותר מפעם אחת.
עמרם מצנע: מישהו מהגורמים הממשלתיים למיניהם, יכול להגיד לי כמה מתוקצבת שעת סיוע?
<נביה אבו יוסף: נביה, ממינהל כלכלה ותקציבים, משרד החינוך.
<נביה אבו יוסף: עלות משרת סייעת כ-70%, כ-70,000 שקלים.
<נביה אבו יוסף: העלות נקבעת על-ידי אגף התקציבים, משרד האוצר, היא מועברת לרשות ב-12 חודשים.
עמרם מצנע: כמה שעת סיוע?
<נביה אבו יוסף: אפשר לגזור 70,000 חלקי - - -
<רויטל לן כהן: 178.36
<עופרה שריד: 178 שקלים, למיטב ידיעתנו.
<מלי כץ: לחלק ל-4.3; 41 שקלים לשעה.
<נביה אבו יוסף: זה לפי 42, היקף משרה זה 42.5.
<רויטל לן כהן: זאת עלות השעה שהם מעבירים, 178.36.
<סיגל אבישי: זה 70% מסך השכר.
<רויטל לן כהן: יש מסמך רשמי שהעביר שר החינוך בעניין.
עמרם מצנע: אני שואל כי הרי לא כל סייעת עובדת 30 שעות.
עמרם מצנע: על כן אני שואל כמה זה שעה.
עמרם מצנע: לפי החישוב הזה – אני מבין שמישהו כבר עשה את זה – זה 178 שקלים.
<עופרה שריד: זה הנתון שיש לנו.
עמרם מצנע: שעת סיוע, שמתוקצבת על-ידי המדינה.
<מלי כץ: אני מעבירה מסמך של התקצוב המוניציפלי של משרד החינוך, שם כתובים בדיוק הנתונים שמשרד החינוך מעביר.
עמרם מצנע: 178.36.
<קריאה: 137 שקלים.
<רויטל לן כהן: זה לא מה ששר החינוך העביר בכתב.
<רויטל לן כהן: קודם כול, אני רוצה להגיד רק במאמר מוסגר שבאמת אחד הקשיים הוא שנעשה פה הסכם קיבוצי שמדברים בו רק שני צדדים, כשבפועל, סביב הנושא הזה צריכים להיות ארבעה צדדים.
<רויטל לן כהן: מעבר להסתדרות ולמרכז השלטון המקומי, משרד החינוך והורים לילדים, חייב להיות איזשהו ייצוג של לפחות לשמוע אותם בתוך העניין הזה, אחרת זה באמת איזשהו קשר שבסופו של דבר לא קשור לשורה התחתונה, והשורה התחתונה זה מה עושים עם הילד.
<רויטל לן כהן: אני חושבת שחלק ניכר מהדברים פה היו נפתרים לו ההעסקה הייתה עוברת ישירות למשרד החינוך, היה נפתר גם הנושא של הכסף שהולך לאיבוד בדרך.
קארין אלהרר: אבל לאן הולך הכסף הזה, אפשר להבין את הדבר הזה?
קארין אלהרר: לאן הכסף הזה הולך לאיבוד, אני חייבת להבין את הנקודה.
<רויטל לן כהן: הוא נשאר בתוך האגפים לחינוך - - -
<עופרה שריד: הלוואי ונקבל תשובה.
קארין אלהרר: לא, באמת, זה דבר משמעותי.
<מלי כץ: גם אנחנו שואלים את זה כבר ארבע שנים.
<רויטל לן כהן: אז אני בדקתי את זה.
<רויטל לן כהן: זה נשאר בתוך מחלקות החינוך בעירייה.
<רויטל לן כהן: זה נכון שזה לא יוצא ממחלקת החינוך, אבל זה בתוך מחלקת החינוך בעירייה.
קארין אלהרר: אז לצורך מה זה?
<קריאה: 30% שהם צריכים להעביר.
עמרם מצנע: יש טענה, רויטל מייצגת את הטענה הזו, שמועבר סכום כסף גלובלי לרשות המקומית, ואו שלא כולו עובר בסוף ליעד שלו, שזה לצורך העניין הסייעת, או שהוא עובר אבל בלי ה-30%.
<קריאה: שהופכים את ה-70% ל-100%.
עמרם מצנע: אבל זו טענה שאני עוד לא הצלחתי לאמת אותה.
קארין אלהרר: בסדר, אבל יושב פה נציג השלטון המקומי.
קארין אלהרר: אני רוצה תשובה לדבר הזה.
עמרם מצנע: התשובה שהם יתנו לך היא שזה לא נכון.
<רויטל לן כהן: יש פרוטוקולים.
<רויטל לן כהן: הם הודו שזה נכון.
קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד, אני חושבת שהגיעה העת לקבל תשובה ברורה.
עמרם מצנע: אבל אני אומר לך מה הם עונים.
קארין אלהרר: הרי לא יכול להיות שבאים גמדים בלילה והכסף הזה הלך איתם.
קארין אלהרר: אני רוצה תשובה מהשלטון המקומי, אל"ף, האם אתם באמת מקבלים את הסכומים שנטענים כאן; בי"ת, במידה וכן, איפה הכסף?
עמרם מצנע: איפה הכסף זה אתם.
<עופרה שריד: אנחנו גם רוצות לקבל את התשובה.
<עופרה שריד: אנחנו שואלות את זה שוב.
עמרם מצנע: דן, מה אתה יכול להגיד על זה?
<דן בן חיים: לגבי המספרים אני לא יודע.
<דן בן חיים: אני יודע איך מבוסס תחשיב התקצוב של עלות שכר של סייעת.
קארין אלהרר: אתה לא יודע כמה כסף מגיע ממשרד החינוך?
קארין אלהרר: מי יכול לדעת?
קארין אלהרר: מי בשלטון המקומי יכול לתת מענה?
<דן בן חיים: קודם כול, משרד החינוך מוסמך להגיד מה הוא מעביר.
עמרם מצנע: כל רשות היא רשות עצמאית.
קארין אלהרר: יושב כאן תקציבן של משרד החינוך, אומר אני מעביר סכום X.
קארין אלהרר: אני רוצה לדעת, יכול להיות שהכסף הלך לאיבוד בבנק, בדרך, האם הגיע אליכם הסכום הזה.
<דן בן חיים: הסכום המועבר מבוסס על נוסחה שמדברת, לפי השכר שנקבע לדרגה 7, שזה הממוצע של הדרגה, ותק 11, לחלק ל-42.5 שעות.
<דן בן חיים: זאת הנוסחה.
<עופרה שריד: זאת אומרת, מחזירים אותנו להסתדרות.
<עופרה שריד: מחזירים אותנו לתשובה של ההסתדרות כנראה.
קארין אלהרר: בואו נפשט.
קארין אלהרר: אולי זו בעיה אצלי, אבל לי קצת מסובך עם נוסחאות.
קארין אלהרר: תגיד לי בסכום כמה שקלים חדשים אתם מעבירים לרשויות המקומיות, כסף.
קארין אלהרר: יש לכם שורה בתקציב, נכון?
קארין אלהרר: משרד החינוך, כיתר משרדי הממשלה, מתנהל על-פי ספר תקציב, נכון?
קארין אלהרר: תגיד לי מה השורה בתקציב שאתם מעבירים.
<נביה אבו יוסף: סך הכול שנתי?
קארין אלהרר: תן לי את המספר.
<נביה אבו יוסף: מה התקציב של הסייעות בתקציב שנתי?
קארין אלהרר: כן, אני רוצה לדעת את התקציב של הסייעות.
<נביה אבו יוסף: לא זוכר בעל-פה.
<קריאה: אז אפשר להוציא את הנתון?
קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, אני לא מבינה את זה.
עמרם מצנע: מאחר שאני כבר שאלתי כאן, אז לא תקבלי תשובה, אנחנו צריכים להיכנס לנושא הזה, אבל זה לא - - -
עמרם מצנע: אבל את רוצה לקבל תשובה שלא תקבלי אותה.
עמרם מצנע: אני אתן לכם לדבר, חכו רגע.
עמרם מצנע: אני מחזיק בידי מסמך.
עמרם מצנע: נביה, בוא רגע אלי.
עמרם מצנע: אתה מכיר את זה?
<עופרה שריד: זה מהות המאבק, הכסף הזה מגיע לילד, מגיע למשפחה ומגיע למשלבת.
<עופרה שריד: זה מהות המאבק.
עמרם מצנע: אנחנו איתרנו את הבעיה, לא נקבל פה תשובות יותר טובות ממה שקיבלנו עד עכשיו, אנחנו ניקח על עצמנו לבדוק את זה.
קארין אלהרר: ממי כן?
<עופרה שריד: האם לא כל המכובדים נמצאים לתת תשובות?
<עופרה שריד: האם אנחנו לא התכנסנו עם כל הגורמים באמת שיכולים לפתור את הסוגיה, כי זאת הסוגיה.
<עופרה שריד: למי עוד עלינו לפנות?
<עופרה שריד: כבודו, למי לא פנינו?
עמרם מצנע: עופרה, באמת.
עמרם מצנע: אתם גם מתחילים להביא את הסבלנות שלי לאיזשהו גבול.
<עופרה שריד: סליחה.
עמרם מצנע: אנחנו נפגשים, ותאמינו לי, ניפגש פה עוד פעם כי אתן נחמדות, וכיף להיפגש, ונתקדם צעד אחר צעד לפרק את הבעיה הזו.
עמרם מצנע: אני לא עוזב אתכן ואתן לא עוזבות אותי.
<נטע לוי: החשבת הכללית גם מעורבת בנושא, אגב.
עמרם מצנע: אני חוזר ואומר.
עמרם מצנע: אחת הבעיות הקשות במערכות הממשלתיות בכלל, ובמשרד החינוך, זה אכיפה, כי בעצם מישהו צריך לקחת את הנייר הזה, שפה מפרט את מה שאתן אומרות, ולבדוק באמת בסוף – 178 שקלים כפול X שעות שמקבלת הרשות, מה קורה עם זה.
עמרם מצנע: כל הסיפור, לעשות בדיקה מדגמית ברשות אחת או שתיים, ואז יהיו לנו תשובות.
עמרם מצנע: לפני זה נקבל ערב רב של תשובות לשאלה המכרעת הזאת.
עמרם מצנע: אני רוצה להמשיך ולהתקדם.
עמרם מצנע: איתרנו את הבעיה הזאת.
עמרם מצנע: היינו באמצע, רויטל.
<רויטל לן כהן: קודם כול, אני רוצה להגיד שתשובה לשאלה הזאת כן ניתנה.
<רויטל לן כהן: בדיון שנערך בכנסת באוגוסט או בדצמבר 2012, פיני קבלו הודה שהכסף מועבר לרשויות המקומיות, והעודפים נשארים במחלקת החינוך.
<רויטל לן כהן: אני העברתי לכבודו בזמנו את הפרוטוקול, אני מוכנה להעביר אותו שוב לכל היושבים פה.
<רויטל לן כהן: הוא בדק, אנחנו צודקים.
<אהוד חלק: גם החשב של פרדס חנה הודה בזה, שיש לו רזרבות.
<מלי כץ: אכן כן.
<רויטל לן כהן: נבדק.
<רויטל לן כהן: בדקנו את זה, אדוני.
<רויטל לן כהן: אני מ-2007 עם מסמכים.
<רויטל לן כהן: זה דבר ראשון.
<רויטל לן כהן: ואני חוזרת, אני חושבת שהדברים האלה היו נפתרים אם משרד החינוך היה לוקח אחריות על התפקיד הזה, גם מבחינת העסקה - -
<קריאה: העסקה ישירה אמיתית.
<עופרה שריד: אמן.
<רויטל לן כהן: - - גם מבחינת ההדרכה, גם מבחינת ההכשרה.
<רויטל לן כהן: אני חושבת שאחד הדברים המאוד קשים ומשפיעים על העסקת הסייעות – ואני יושבת כנציגת הורים בוועדות השמה – זה שכשהורה אומר:
<רויטל לן כהן: אני לא רוצה השמה, אני רוצה את הילד שלי בשילוב, בלי להתבלבל אומרת לו המפקחת: דע לך, הסייעת היא סתם אישה, היא לא מוכשרת, היא כוח עבודה לא איכותי ולא מיומן.
<רויטל לן כהן: ציטוטים.
<רויטל לן כהן: עדיף לך חינוך מיוחד.
<רויטל לן כהן: וזה במשרד ששם, חורט על דגלו את השילוב.
<רויטל לן כהן: ולכן, אם הן יהיו עובדות שלו, יכול להיות שהוא לא ידבר אליהן.
עמרם מצנע: בסדר, הסיכוי שזה יקרה בטווח הנראה לעין שואף לאפס.
<רויטל לן כהן: חבל.
עמרם מצנע: הרבה דברים חבל בחיים.
<רויטל לן כהן: לגבי הנושא של החופשות והחופשים, אני חושבת שכולם פה מנסים שהן חס וחלילה לא יקבלו כסף בזמן שהן לא עובדות, ושוכחים שמעבר לעובדה שצריך להתייחס אליהן כמו בני אנוש, הילדים המשולבים, הם צריכים רצף טיפולי.
<רויטל לן כהן: אז אם אנחנו כבר רוצים לעשות משהו, הגיע הזמן להפסיק את ההנחיה הזאת שאסור לה לעבוד עם הילד במשהו שהוא לא קייטנה מפוקחת, והצענו כבר כמה פעמים ושלחנו למשרד החינוך, אומנם בעבר, אני אשלח שוב, הצעות לסוגי פעילויות שאפשר לעשות עם הילדים המשולבים בתקופה של החופשות, שהיא תקופה מזעזעת לילדים.
<רויטל לן כהן: אני יכולה להגיד לכם מגוף ראשון, הילד שלי כבר שבוע נמצא ב-meltdown שלא ניתן לתיאור, לא ניתן לתיאור.
<רויטל לן כהן: זה היה יכול להימנע אם היו באמת בונים, ואז הן היו יכולות להמשיך במשרה שלהן בצורה שגם מותאמת לתפקיד באמת.
<רויטל לן כהן: אני רוצה לחזור לנושא של הקצאת השעות.
<רויטל לן כהן: מדובר בטבלה קשיחה שקובעת שעות שהתאימו לפני 20 שנה.
<רויטל לן כהן: צריך לפתוח את הטבלה הזאת, גם איזה ילדים יכולים לקבל את הסיוע הזה, גם לכמה שעות, ולהתאים אותה למערכת השעות של הילד.
<רויטל לן כהן: וכולם מסכימים פה שזה צריך להיות בהתאם לצרכים של הילד, אז לא יכול להיות שהצרכים של הילד נגמרים בטבלה קשיחה של 30 שעות.
<רויטל לן כהן: ילד בתיכון וילד בחטיבת הביניים לומד 42 שעות, אז איך יכול להיות?
<רויטל לן כהן: זה במקרים מיוחדים כשההורים צועקים, ולהורים קוראים שרונה.
<רויטל לן כהן: וההורה הזה שקוראים לו שרונה, היא גם קיבלה סייעת - - -
עמרם מצנע: רויטל, את לא יכולה להשתמש בוועדה הזו ולהביא לנו את כל התיק שלך.
<רויטל לן כהן: זה לא תיק.
עמרם מצנע: אז אני מצטער.
<רויטל לן כהן: גם משרד החינוך הכיר בצורך.
עמרם מצנע: אבל אני מבין מה שאת רוצה, ותודה רבה לך.
<רויטל לן כהן: אני רוצה לסגור את הנקודה הזאת.
<רויטל לן כהן: גם משרד החינוך הבין שיש צורך במישהי מיומנת, ויש מקרים שבהם כשההורים היו מספיק אסרטיביים והילד ישב חצי שנה בבית, הם קיבלו מורה.
<רויטל לן כהן: יושבת על התקן הזה מורה, ומקבלת משכורת של מורה.
<נטע לוי: ומועסקת על-ידי משרד החינוך.
<רויטל לן כהן: נכון, העסקה ישירה על-ידי משרד החינוך.
עמרם מצנע: מי עוד רצתה להתייחס?
<רחלי אברמזון: קודם כול אני רוצה לומר תודה.
<רחלי אברמזון: אנחנו נאמץ את ההמלצה הזאת להעביר למינהל רישוי ואכיפה ובקרה במשרד אצלנו את הנושא הזה לבדיקה כי אנחנו חושבים שבאמת - -
קארין אלהרר: אני גם הולכת לבדוק את זה.
<רחלי אברמזון: - - צריך לעשות אולי סדר ולבחון את העניין.
<רחלי אברמזון: יחד עם זה, אנחנו גם נבוא לאיזושהי חבירה מול השותפים שלנו בשלטון המקומי כדי באמת לראות, כי מה שאנחנו מבינים זה שהכסף נשאר במערכת החינוך.
קארין אלהרר: לאיזה צורך?
<רחלי אברמזון: אבל לאיזה צורך אנחנו לא בדיוק - - -
קארין אלהרר: זה צבוע לילד מסוים, מה פתאום עושים - - -
<רויטל לן כהן: כל אחד עם תעודת זהות.
<רחלי אברמזון: לכן אנחנו לוקחים על עצמנו לבדוק את הנושא הזה, בנושא הזה הספציפי של העברת הסכום עבור ילד והזכאות שלו לקבל את מלוא השירות.
<רחלי אברמזון: זה דבר ראשון.
<רחלי אברמזון: ודבר שני אני רוצה לומר.
<רחלי אברמזון: אנחנו בוודאי לא מוסמכים, ולא אנחנו אלה שיכולים לתת את הדעת אם הסייעות תעבורנה למשרד החינוך או לא, להעסקה, אבל אני רוצה לומר – כל עוד, בשלב הנוכחי הסייעות הן סייעות עובדות הרשות המקומית.
<רחלי אברמזון: יחד עם זה, אנחנו כן בהחלט נהיה קשובים גם לשבת – ואני הבטחתי לסיגל – אנחנו נשב קצת לשמוע לגבי הנושא של הפיתוח המקצועי של הבנות.
<רחלי אברמזון: יש איזשהו רעיון גם שלנו, אנחנו כבר הצגנו תוכנית-אב שרצינו במתווה לפיתוח מקצועי של הסייעות.