GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רבקה וידר: אין בעיה, אנחנו נשתף אותם.
רות קלדרון: אם רויטל מאשרת.
עמרם מצנע: אני באמת חושב שקיבלנו תשובות כפי שציפינו ממשרד החינוך, ממשרד הבריאות, אדוני ממשרד הרווחה, בכך ש-א', המכרז לגבי שירותי רפואה נדחה בשנה ומאפשר כניסה יותר מעמיקה, יותר משותפת, משתפת עם המשרדים השונים כדי לקבל שירות מתאים, טוב, יעיל.
עמרם מצנע: וגם לגבי שירות חינוך לילדים בבית כתוצאה מבעיות של צרכים מיוחדים כאלו או אחרים, גם כן שמחנו שתללי"ם הסכימו להאריך את המכרז בתנאים הקיימים עד סוף חודש דצמבר, ומשרד החינוך אכן יכין את המכרזים מחדש.
עמרם מצנע: אני חוזר ומבקש ממשרד החינוך: א', לבחון במכרז עבור הילדים החולים בבית אפשרות שהמכרז יאפשר לכם גמישות, כפי שדיברנו עליה, בבואכם להחליט על מי ייתן את השירות, כך שלא תימצאו במצב שאין לכם שירות.
עמרם מצנע: ב', והדבר השני הוא באמת בתחום הרפואי, הפרא-רפואי, לראות את השירות המתאים.
עמרם מצנע: כמו כן, אני מבקש שתבחנו את שני המכרזים העתידיים האלו במבחן של הנוהל החדש שמאפשר לכם יותר מיקוד, ובסופו של דבר לקבל החלטה יותר נכונה על נותן השירות.
עמרם מצנע: אני מזכיר שמבחינתנו זה גם יהיה מבחנים, גם דיברתי על זה עם שר החינוך, שר החינוך הסכים לשלב הביניים של הנוהל הזה, אבל הנוהל ייבחן אם באמת תמצו אותו עד תום.
עמרם מצנע: יש פה מישהו ממשרד האוצר?
עמרם מצנע: כי אצלי רשומים שניים, אפילו שלושה.
עמרם מצנע: בטח במע"מ אפס.
עמרם מצנע: אבל זה מאפשר לכם בהחלט כמשרד חינוך להיות יותר ממוקדים, שהשירות בסוף יהיה יותר מוצלח ויותר טוב, והמבחן הזה של המחיר והכסף יהיה הנמוך ביותר מהמבחנים השונים בסופו של דבר.
עמרם מצנע: נקיים דיון מעקב נוסף עם כינונה של הכנסת, של הכינוס הבא אחרי החגים.
עמרם מצנע: אבל אני מבקש מכם לתת לנו התייחסות, לפחות למכרז הזה שצריך לצאת בקרוב לגבי השירות החינוכי והרפואי בבתים, מה החלטתם באותן שתי סוגיות שדיברנו עליהן.
עמרם מצנע: תודה רבה לעמיתתי, לאורלי.
עמרם מצנע: המפגש המשותף יוצר תוצאות טובות.
אורלי לוי אבקסיס: אולי נעשה את זה לעתים קרובות יותר.
עמרם מצנע: נעשה אולי סבב היכרות?
<יעקב יניב: בבקשה.
<יעקב יניב: (סבב נוכחות).
<יעקב יניב: אני חשבתי לפתוח בציטוט קטן שנותן תחושה ואווירה לקיום ישיבה כאן אצלנו, מספר שכתבה רחל ינאית בן צבי, 'אנו עולים', והיא מתארת את החוויה הראשונה שלה כשהיא עולה לארץ ב-1908.
<יעקב יניב: היא משוטטת ביפו והיא אומרת, ואני מדלג על כמה שורות, אז זה לא רצף: "במפנה הדרך עולה פתאום באוזניי קול שירה, נשמעים ברור צלילי השפה העברית, ברחבה פונה לימין נגלית תהלוכה של ילדים, 'ל"ג בעומר היום', אומר נחמן וילדי הגן מיפו הולכים למקווה ישראל.
<יעקב יניב: האין זה נפלא כי בשעה הראשונה לבואי צועדים ילדים בסך לבית ספר חקלאי שכה הרביתי לשמוע עליו, למקווה ישראל.
<יעקב יניב: אני מתבשמת מן השירה ומן הריחות, ראשי סחרחר, שיכורת שמחה ואף אני נותנת קולי בשיר".
<יעקב יניב: ואני יכול עוד להרחיב ולהרחיב, אבל ככה אילוסטרציה קטנה של הגעתה ותחילת דרכה.
עמרם מצנע: בת כמה היא הייתה כשהיא הגיעה לארץ?
<יעקב יניב: 1908, אני חושב שהייתה סביב ה-20 פלוס מינוס, אני לא זוכר כרגע מתי היא נולדה.
<יעקב יניב: מיד נשאל.
<יעקב יניב: הוא עולה ב-1907, הוא היה בן 23 כשהוא עולה, היא סביב ה-20 צריכה להיות.
<יעקב יניב: 'יד בן צבי', בכמה מילים להסביר מי אנחנו ומה אנחנו.
<יעקב יניב: אנחנו קודם כל גוף ממלכתי ואנחנו הוקמנו על פי חוק וחשוב לי לומר את זה.
<רוני נעמן: היא נולדה בנובמבר 1886.
<רוני נעמן: היא הייתה בת 22.
<יעקב יניב: אנחנו גוף ממלכתי שהוקם על פי חוק.
<יעקב יניב: הדגלים שאתם רואים פה מונפים הם לא לכבוד קיום ישיבת הוועדה, זה הנוהג הרגיל אצלנו כגוף ממלכתי ואני רוצה להדגיש, בשונה ממרכז בגין או מרכז רבין, אנחנו לא נועדנו לדבר על הדמות.
<יעקב יניב: בכל פעילותנו סביב הדמות אנחנו לקחנו את המשנה ואת המורשת של יצחק בן צבי ועליה וסביבה אנחנו פועלים.
<יעקב יניב: אנחנו כתבנו בחזון שלנו, במשפט הראשון, 'יד יצחק בן צבי הוא מוסד ממלכתי שהוקם על פי חוק להמשכת פועלו', וזה נורא חשוב, 'המשכת פועלו' ולא סביב הדמות עצמה, להמשכת פועלו הציוני, התרבותי, החינוכי והמחקרי של הנשיא יצחק בן צבי.
<יעקב יניב: כמו שאמרתי, המשכת פועלו בתחומים שעניינו אותו, אנחנו קבענו לעצמנו שאנחנו נעסוק בחקר והנחלה.
<יעקב יניב: חקר קהילות ישראל במזרח והנחלה, חקר ארץ ישראל והנחלה, חקר ירושלים והנחלת הנושא הזה.
<יעקב יניב: אלה שלושת הדברים שבהם אנחנו עוסקים.
<יעקב יניב: מה האורגנים והכלים איתם אנחנו עושים את הדבר הזה?
<יעקב יניב: יש לנו שני מכוני מחקר.
<יעקב יניב: אחד, אני כבר ציינתי, הוא הוקם על ידי בן צבי עצמו, עד היום זה מכון מחקר בשותפות עם האוניברסיטה העברית, תמיד בראשותו של פרופסור מהאוניברסיטה העברית.
<יעקב יניב: מיד אני אומר מה המכון הזה יודע לעשות.
<יעקב יניב: לידו יש מכון מחקר שהוא שלנו, אבל גם הוא אקדמי לחלוטין, בראשות פרופסור מהאוניברסיטה העברית, אנחנו קוראים לו המכון לחקר ארץ ישראל ויישובה.
<יעקב יניב: שני מכוני המחקר הללו, כל אחד בתחומיו, יודעים לעשות בדיוק כל מה שהאקדמיה יודעת לעשות, אני מיד אומר, למעט.
<יעקב יניב: הם יודעים לעשות כנסים והם יודעים לעשות מלגות ולטפח פוסט דוקטורנטים וכל מה שאקדמיה רגילה יודעת לעשות ולהפיק מחקרים ולהוציא מחקרים וליזום מחקרים.
<יעקב יניב: אנחנו לא מלמדים כאן, אנחנו לא מעניקים תארים פה, זה ה'למעט'.
<יעקב יניב: כל היתר אנחנו עושים כמו שהאקדמיה יודעת לעשות ואנחנו מוקפים בחגורות של אנשי אקדמיה שבאים לסייע כאן בוועדות אקדמאיות, בוועדות ספרים ועוד ועדות אחרות שבאמת מתרחב הלב לראות מכלל האקדמיה בארץ.
<יעקב יניב: המקום הזה באמת הפך בהיבט הזה להיות המֶכָּה של התחומים שאנחנו מתעסקים איתם ואנשים באים בחפץ לב ובהתנדבות גמורה לסייע לנו בפעילות האקדמית השוטפת שלנו.
<יעקב יניב: ליד זה יש רגל נוספת מאוד גדולה, שהיא הרגל של החינוך, התרבות, ההנחלה להמוני בני ישראל, לא ליושבי ח"ן ואותיות קטנות, ויושב כאן אריק, שהוא עומד בראש הגוף הזה, שם אנחנו מתעסקים בסיורים, בקורסים, ימי עיון וכל מה שקשור להמוני בני ישראל.
<יעקב יניב: במסגרת זו לפני מספר שנים 'יד בן צבי' רכשה את הבניין החדש, ממש סמוך אלינו, שהוא בית היסטורי, הוא נקרא בית החלוצות, הוא הוקם בשנות ה-40 על המגרש כאן, הרבה מאוד ביוזמתה של רחל ינאית.
<יעקב יניב: היו כמה בתי חלוצות כאלה בארץ ישראל, מי שמכיר, בחיפה ובתל אביב והרעיון הבסיסי היה להקים בית לאותן חלוצות שעולות בגפן לארץ, לתת להן מקום לגור בו, להכשיר אותן לקראת יציאתן והשתלבותן בחברה הכוללת.
<יעקב יניב: הבית הזה עבר תהפוכות רבות, עמד כאבן שאין לה הופכין ו'יד בן צבי' רכשה אותו לפני מספר שנים כשהרעיון היה להקים את בית הספר ללימודי ירושלים.
<יעקב יניב: אני אבוא ואומר, לא לטעות, זה לא בית ספר במשמעות הרגילה שבאים ילדים בשעריו בבוקר וגומרים אחרי ארבע שנים ומקבלים תעודה, והיום היו צריכים להגיש כאן את בחינת הבגרות במתמטיקה, אלא במשמעות שלו הוא דומה יותר לבית הספר ללימודי השואה במתכונת שיש ב'יד ושם'.
<יעקב יניב: זאת אומרת מוסד חינוכי שבמסגרתו, בין כתליו, מתקיימות תכניות חינוכיות קצרות מועד, ארוכות מועד, לקבוצות, וקהל היעד הכלל שלנו, של כל הפעילות, הוא החל מגני הילדים ועד לגיל 90, אם הייתי אומר, כולל מערכת - - -
<יהודית גידלי: אז פרס כבר לא יכול לבוא?
<יעקב יניב: לא.
<יעקב יניב: כנשיא לשעבר הוא יכול, כי זה משכן נשיאותי.
<יהודית גידלי: הוא עבר את גיל 90.
<יעקב יניב: אני יודע, הבנתי.
עמרם מצנע: אני מבין שזה כולל גם הכשרת מורים.
<יעקב יניב: הכול, זה כולל הכול בכל מה שקשור לדבר הזה.
<יעקב יניב: אלה שלושת גופי היסוד שלנו, שני מכוני המחקר והגוף השלישי.
<יעקב יניב: יש לנו עוד גופי עזר וסיוע, אחד זאת ספרייה מאוד גדולה בתחומים שאני ציינתי אותם, שאני באמת בלי להתיימר, ונא לשים את זה במרכאות ולא לקחת את הדברים כהווייתם, אבל זה החלק של הספרייה הלאומית בתחומים שאנחנו מתעסקים איתם, זאת אומרת קהילות ישראל במזרח, ירושלים וארץ ישראל.
<יעקב יניב: במשך שנים נאספו כאן בין היתר גם כתבי יד חשובים מאוד שאנחנו שומרים אותם בצורה נפרדת לחלוטין.
<יעקב יניב: כתב היד היותר ידוע שגם התפרסם בשנים האחרונות, כי יצא ספר והיה איזה פולמוס ציבורי סביבו, זה כתר ארם צובא שהגיע לכאן בשנות ה-50.
<יעקב יניב: זה ספר התורה העתיק ביותר הידוע היום, מהמאה ה-10.
<יעקב יניב: הרמב"ם כותב במאה -11, כשהוא כותב את פירושו לתורה, 'זה הנוסח שעמד מולי וממנו ועליו אני פירשתי'.
<יעקב יניב: זאת אומרת שזה היה הנוסח המוסכם על קהילות ישראל.
<יעקב יניב: הספר עבר גלגולים, היום הוא שוכן משכן של טבע, בגלל התנאים והאבטחה הטובים, בהיכל הספר, בבונקרים, יחד עם המגילות הגנוזות.
<יעקב יניב: אבל יש עוד הרבה כתבי יד שהצטברו אצלנו.
<יעקב יניב: אז יש לנו את הספרייה הזאת שהיא ספרייה מחקרית.
<יעקב יניב: יש לנו לצד זה גם ארכיון צילומים מאוד גדול של ארץ ישראל וירושלים, שממשיך לאסוף ולאגור לתוכו עוד ועוד אלבומים או סריקות של צילומים מאלבומים קיימים.
<יעקב יניב: יש לנו הוצאת ספרים שמתחלקת לשניים, הוצאה אקדמית לשני מכוני המחקר, כל אחד בתחומיו.
<יעקב יניב: אנחנו מאוד מאוד מקפידים בהוצאת ספרים.
<יעקב יניב: אנחנו קבענו לעצמנו שלא נוותר על המצוינות ולפעמים הוועדות האקדמיות שצריכות לסנן את הספר ולתת את ההכשר בסופו של דבר שמבחינה אקדמית הוא ראוי לצאת, הן ועדות די קטלניות במרכאות, אם אני אשאיל ביטוי אחר, כי אנחנו רוצים באמת להוציא את המיטב הטוב ביותר שאפשר בתחומים שלנו.
<יעקב יניב: אז יש לנו את ספרי המחקר מצד אחד.
<יעקב יניב: יש לנו ספרות יותר לציבור הרחב, מושקעת מאוד.
<יעקב יניב: זו ספרות הסיורים, ספרי סיורים למיניהם וכל מה שקשור בכך, אבל גם היא ספרות מאוד מוקפדת.
<יעקב יניב: אולי בלי footnotes למטה, לא בהיבט האקדמי, אבל היא מאוד מוקפדת.
<יעקב יניב: יש לנו שלושה כתבי עת קבועים שיוצאים אחת לארבעה חודשים, יש לנו את 'קתדרה', של מכון לחקר ארץ ישראל ויישובה, יש לנו את 'פעמים' של המכון השני, לחקר קהילות ישראל במזרח, ויש לנו כתב 'עת-מול', משחק מילים, שהוא כתב עת יותר פופולרי, מושקע מאוד.
<יעקב יניב: כמו שאמרתי, הוא לא ברמה אקדמית המקובלת, אבל הוא בהחלט מאוד מאוד מושקע מבחינתנו.
<יעקב יניב: דוגמה אחת, יש לכם פה בערימת הדברים שאנחנו שמנו כשי, התחתון ביותר, אנחנו לאחרונה הוצאנו את גיליון 1 של 'עת-מול' בשותפות עם קרן קימת לישראל על אוסישקין.
<יעקב יניב: אתם רואים גם את 'קתדרה' שנמצא כדוגמה אחת ואתם רואים ספר נוסף מהפרסומים שלנו, שהוא ספר יותר פופולרי, מושקע מאוד, על שכונת משכנות שאננים בירושלים.
<יעקב יניב: אתם תראו שיש פה גם היסטוריה מוקפדת מאוד וגם צורה אלבומית, כך שטיפה תחושו במגוון של הדברים שיוצאים אצלנו.
עמרם מצנע: מה מצב הנגישות הדיגיטלית לספרייה, לתמונות, לחומרים?
<יעקב יניב: הספרייה היא לא דיגיטלית.
<יעקב יניב: זאת ספריית מחקר שאתה בא לכאן ואנחנו מחפשים ומשתדלים מאוד להגיע למצב שבו חלק מכתבי היד החשובים שיש לנו, שהם לא נמצאים על המדפים לקהל הרחב, הן מפאת חשיבותם, שלא יבולע להם רע, אבל בגלל נדירותם והחשיבות ההיסטורית, והן מפאת הרבה פעמים גם מצבם הפיזי, כי אנחנו רוצים לשמר אותם לדורות הבאים.
<יעקב יניב: אז יש לנו חדר מיוחד שהוא גם כספת שמירה והוא גם בהיבט של הלחות והטמפרטורה, אותם אנחנו מתחילים עכשיו להעלות דיגיטלית, על מנת שכל חוקר יוכל לגשת למסך ברחבי העולם.
<יעקב יניב: מסוג מה שנעשה לאחרונה עם המגילות הגנוזות, פרויקט מאוד גדול שהספרייה הלאומית עשתה.
<יעקב יניב: זה למשל ספר שיצא מהספרייה, עומד על המדף.
<יעקב יניב: הדבר האחרון שיש לנו זו הוצאת הספרים שלנו, כבר ציינתי אותה קודם בהיבט של המכונים למיניהם.
<יעקב יניב: כל זה ביחד יוצר משהו מאוד ייחודי שקשה למצוא אותו במקומות אחרים בתחומים שאנחנו עוסקים בהם.
<יעקב יניב: זאת אומרת יש עוד גופים שעוסקים בסיורים ובהדרכות לנוער, אם אנחנו מדברים עכשיו לתוך מערכת החינוך.
<יעקב יניב: יש גופים אחרים שמפיקים ספרים, יש גופים אחרים שמפיקים כתבי עת, אבל את כל המעגל הסגור הזה, של מכוני מחקר שמפיקים ומנחילים להמונים, דרך הקתדרה או דרך הספרים או דרך הכנסים, ומעבירים את החומרים והם מעובדים לקהל היותר רחב לכיוון החלק החינוכי והתרבותי שלנו, זה לא קיים בשום מקום.
<יעקב יניב: מהבחינה הזאת אנחנו מנסים לשמר את עצמנו חזק כבאמת, אמרתי קודם, המכה שאליה נשואות עיני חוקרים ואחרים בתחומים שאנחנו עוסקים בהם.
עמרם מצנע: מי זה הגוף או הגופים שהכי קרובים אליכם מבחינת תחומי העיסוק?
עמרם מצנע: שמתחרים בנושאים המחקריים?
<יעקב יניב: אני אקח משהו שאמור להיות מאוד קרוב, זה מרכז שזר.
<יעקב יניב: מרכז שזר הוקם על שמו של שזר, שירש את בן צבי בנשיאות.
<יעקב יניב: הייחוד של מרכז שזר הוא קודם כל קהילות ישראל בחו"ל, במערב בעיקר.
<יעקב יניב: ככל שאני יודע, הם לא מתעסקים בקהילות ישראל במזרח לחלוטין.
<יעקב יניב: המוקד המרכזי שלהם, עיקר הפעילות שלהם זה הוצאת ספרים בתחומים הללו, פה ושם גם כנס, או קורס שהם עושים, אבל זה לא עיקר הפעילות שלהם.
<יעקב יניב: עיקר הפעילות שלהם זה הפקת ספרים, זאת אומרת אין להם את כל המכלול.
<יעקב יניב: הדרכות של נוער בירושלים, יש הרבה גופים היום שיודעים לעשות את זה.
<יעקב יניב: היסטורית אם מסתכלים על הדבר, זו די "המצאה" של המקום הזה, של 'יד יצחק בן צבי'.
<יעקב יניב: הדבר שוכפל והועתק, וזה בסדר גמור, אני לא רוצה שיובן שאני מבקר את זה, קנאת סופרים כזאת תרבה את חוכמתנו ובתחרות הזאת אנחנו כל הזמן מחפשים איפה הייחודיות שלנו, והחלק השני היום של הישיבה זה אותם אייפונים ואייפדים שאנחנו רוצים להראות לכם ולהדגים לכם את זה, זה חלק מהדבר.
<יעקב יניב: שאלנו את עצמנו לפני מספר שנים לא רבות איך אנחנו בזירה הזאת שכולם יודעים לעשות.
<יעקב יניב: אני אגיד את זה בצורה אולי קצת ציורית, איש מדינת ישראל שבא לעשות סוף שבוע בירושלים, ההולך לפי תומו ורואה עמוד מודעות בירושלים.
<יעקב יניב: כמובן אפשר להמשיל את זה למחפש באינטרנט, זה לא משנה, לקראת הגעתו לירושלים.
<יעקב יניב: אז הוא רואה שיש סיורים לירושלים, הוא לא יודע מה ההבדל בין 'יד בן צבי', בית שמואל, החברה להגנת הטבע, כולם עושים סיורים בירושלים.
<יעקב יניב: אז הוא יילך לסיור שאבתה נפשו בו.
<יעקב יניב: אנחנו חיפשנו איפה אנחנו בתוך הים הזה.
<יעקב יניב: אנחנו שומרים על שלנו כי אנחנו משפרים את ההדרכות שלנו ואנחנו משקיעים הרבה מאוד בהכשרת המדריכים וטיובם, אבל מה לעשות, חלק מהמדריכים הם אנשים חופשיים, הם פרילנסרים, הם שומעים תורה פה ולוקחים אותה למקומות אחרים וזה היום השוק החופשי ואנחנו לא יכולים למנוע את זה כמובן.
<יעקב יניב: אז כשחיפשנו, ובאמת זה היה חיפוש מאוד עמוק מבחינתנו, עברנו תהליך, אמרנו שכנראה ששם אנחנו צריכים, במכשירים האלקטרוניים האלה, לחפש את הדבר הבא.
<יעקב יניב: כאשר התחלנו לחפש את הדבר הבא, אני לא לוקח עכשיו את ההצגה לאלה שיצטרכו לתת אני רק ככה נותן את זה כפתיחה, אז שאלנו את עצמנו איפה אנחנו הולכים להתייחד.
<יעקב יניב: במקום מדריך שמדבר להגיד לפלאפון, 'תדבר אתה' או 'תראה ל-', זאת חוכמה קטנה מאוד, זה יודעים לעשות בכל העולם, אתה היום מגיע לכל בירה בעולם ואתה יכול להוריד אפליקציות שמובילות אותך ומדברות אליך ואתה לא צריך לשכור מדריך, אמרנו שאנחנו מחפשים מה אנחנו יכולים לתת שאין לאחרים, ומצאנו משהו שנדגים שלכם ולכן אני לא מפרט.
עמרם מצנע: אתם, אני מבין, בית הספר, או עם סמל מוסד?
עמרם מצנע: אני רוצה לשאול, לא האם יש או אין ומה רוצים לעשות עם זה, יש עוד גוף בירושלים שמוכר רשמית על ידי משרד החינוך כמי שעושה סיורים ומשמש כבית ספר?
<יעקב יניב: בית ספר כמושג אין, לא קיים.
<יעקב יניב: זאת אומרת פעם ראשונה, העם היהודי, אתה יודע, היה אלפיים שנה בגולה, הם כל הזמן אמרו 'נעלה לירושלים, נגיע לירושלים ונקים את בית ספר לימודי ירושלים'.
<יעקב יניב: לא היה דבר כזה.
<יעקב יניב: אלפיים שנה העם היהודי חלם על המוסד הזה, אין לו תקדים ואין לו מתחרה בהיבט הזה של בית ספר ללימודי ירושלים.
<יעקב יניב: הכותרת הזאת לא קיימת.
<קריאה: זה נשען על החלטת ממשלה.
<יעקב יניב: כן, זה על סמך החלטת ממשלה הוקם.
<קריאה: ב-2007 החלטת ממשלה להקים בית ספר למדעי ירושלים.
עמרם מצנע: רק ב-2007?
<קריאה: אלפיים שנה חיכו ל-2007.
עמרם מצנע: בכל זאת, בית הספר הוא בית ספר עם סמל מוסד?
עמרם מצנע: הלוא זה הביטוי.
<יעקב יניב: אני אגיד לך מה קרה בתהליך.
<יעקב יניב: לא אנחנו ידענו, והסתבר לנו שגם משרד החינוך לא יודע, איך לאכול את הילד הזה.
<יעקב יניב: הוקם בית ספר דומה לו מאוד לפני 20 וכמה שנים ב'יד ושם', רק לאף אחד לא היה את הזיכרון ההיסטורי איך בירוקרטית נתנו סמל למוסד שהוא לא מוסד מקובל במערכת.
עמרם מצנע: לא, יש כזה דבר.
<יעקב יניב: אז היו הרבה דין ודברים והתלבטויות בין משרד החינוך לבינינו.
<יעקב יניב: אני אומר דין ודברים אמיתי, כי הם התלבטו 'מה עושים איתכם?' 'איך בולעים אתכם ולא מקיאים אתכם.
<יעקב יניב: לבלוע אתכם קשה, כי אתם לא ממין הקיים', ובסוף יש פשרה.
<יעקב יניב: סמל לא קיבלנו.
<יעקב יניב: סמל בהיבט של סמל, שהמשמעות הנגזרת שלו, וצריך לשים את הדברים על השולחן, היא גם תקציבים.
<יעקב יניב: זה גם מחייב אותנו, כי אז יש פיקוח וכו', מאה אחוז, בסדר גמור, יש הדדיות בעניין, סמל לא קיבלנו.
<יעקב יניב: קיבלנו הבטחה שאנחנו נתוקצב באופן קבוע באיקס, בשנה הבאה אמרו 'נבדוק איקס פלוס'.
<יעקב יניב: היא מחייכת, אני לא יודע, זה חיוך שאומר, 'נו, אכלתם אותה.
<יעקב יניב: הבטחנו לכם ואתם אכלתם אותה', או 'הבטחנו לכם ואנחנו מאושרים לעמוד בהבטחתנו'.
<יעקב יניב: לא ברור לי מה החיוך, אבל - - -
<דליה פניג: לא, כשמדברים על כסף אני מחייכת.
<יעקב יניב: אנחנו בוכים ביום יום, אבל אוקיי.
<יהודית גידלי: מה התקציב?
<יעקב יניב: מיליון, שהם הבטיחו לנו השנה.
עמרם מצנע: לבית הספר?
<יעקב יניב: כן.
<יהודית גידלי: השנה, אתה מדבר על 2014 או 2015?
<יעקב יניב: 2014.
<יעקב יניב: זה פחות או יותר לפתיחה.
<יעקב יניב: בשביל לספר בשולי הדברים, כי אנחנו מדברים על חינוך, אבל יש שם איזה שוליים, אבל זה לא שוליים בהיבטים שלנו.
<יעקב יניב: לפני שבועיים קיימנו פה בשבוע אחד שני כנסים בינלאומיים של המכון לחקר ארץ ישראל ויישובה, ששניהם עסקו בירושלים.
<יעקב יניב: אחד מהם היה במלאות 160 שנה להקמתו של בית ספר אוולינה דה רוטשילד, בשותפות עם בית ספר אוולינה דה רוטשילד.
<יעקב יניב: הכנס עסק גם באוולינה דה רוטשילד, אבל נושא הכנס היה חינוך בנות ותהליכי מודרנה בירושלים, זה היה כנס מחקרי, התקיים יומיים כאן.
<יעקב יניב: יומיים אחרי זה אנחנו קיימנו את הכנס הדו שנתי הקבוע שלנו.
<יעקב יניב: אנחנו התחלנו לפני שנתיים במסורת שתימשך הרבה מאוד שנים קדימה, אני יודע להגיד שלפחות ב-20 השנים הבאות הוא יתקיים בוודאות, כי יש לנו תרומה מאוד נדיבה שקיבלנו ל-20 שנה קדימה לקיומו של הכנס הזה.
<יעקב יניב: ישבה חבורה של אנשי אקדמיה, אני אומר שוב, בהתנדבות גמורה, אני מציין את זה כי מגיע להם את השאפו הגדול הזה, לתכנן את הכנס והוא נקרא בסופו של דבר 'ירושלים-מראה מקום, מרחבי משמעות, תרבות, דימוי וריאליה מקומית'.
<יעקב יניב: הגיעו חוקרים מהארץ ומחו"ל, הוא היה פתוח לקהל הרחב, עשינו את זה באודיטוריום החדש שלנו, זה היה כנס מרתק בעיניי, באמת מרתק, ובעקבות הכנס אנחנו שוקלים להוציא אסופת מחקרים, שזה המחקרים החדשים, קו החזית של מחקרי ירושלים, בכל מיני תחומים כמובן.
<יעקב יניב: בעזרת הכנסים מהסוג הזה, עכשיו אני מדבר על האקדמיה, אנחנו מנסים באמת להיות בקו החזית גם של תחום ירושלים.
<יעקב יניב: הפירות של כנס מסוג כזה אמורים להגיע לחבר'ה של אריק, שזה החינוך וההשלכה של הקהל הרחב, ומי שלא נכח בכנס דרך פרודוקטים שייצאו בעקבות הדבר הזה, סיורים, סדנאות וכל מה שקשור, זה נועד להרחיב את הדעת שהייתה בכנס לקהל הרבה הרבה יותר רחב.
<יעקב יניב: זו ייחודיות שאין במקומות אחרים.
<יעקב יניב: כששאלת קודם, המדע פה מתורגם אחר כך לשפת המעשה.
<יעקב יניב: זה לוקח תהליך, אבל - - -
עמרם מצנע: דרך אגב, לא הזכרת את הסדרות שאתם עושים ברחבי הארץ.
עמרם מצנע: אני מכיר את זה מחיפה, ממש סדרה של מפגשים, הרצאות, סיורים, לקהל היותר מבוגר.
<יעקב יניב: אתה לגמרי צודק.
<יעקב יניב: יש עוד כמה דברים שלא הזכרתי, אבל אולי אני אתן לאריק לתת סקירה קצרה, כי זה בתחום שלו, רק בשביל להבין את כל הנושא החינוכי.
עמרם מצנע: ואחר כך נשמע קצת אתכם.
<אריק וירצבורגר: בוקר טוב.
<אריק וירצבורגר: אני באמת אגע בקצרה ככה בתחומי העשייה.
<אריק וירצבורגר: תחומי העשייה שלנו שנוגעים להנחלה, כלומר יש את המחקר, כמו שיניב הציג, ויש את ההנחלה שזה אנחנו עושים בשלושה תחומים.
<אריק וירצבורגר: אחד באמת זו הדוגמה שאתה נתת, יש לנו מרכז שאנחנו קוראים לו המרכז ללימודי ארץ ישראל, שבו אנחנו מקיימים קורסי הרצאות, קורסי סיורים, כנסים, ברחבי הארץ, מתל חי בצפון עד באר שבע בדרום, כשבעצם זה מיועד לקהל מבוגר, אנשים שוחרי דעת שזמנם בידם והם באים לבוקר ארוך ללמידה.
<אריק וירצבורגר: אנחנו מאוד מקפידים על רמת הקורסים.
<אריק וירצבורגר: הדבר המיוחד בקורסים האלה שאלה נושאים שנבנים כאן מדי שנה בשנה.
<אריק וירצבורגר: לכל מפגש מגיע המומחה האקדמי לתחום הספציפי הזה, מביאים אותו מקצות הארץ לקצות הארץ כדי לתת את ההרצאה וזה באמת הדבר היחיד.
<אריק וירצבורגר: יש לנו כ-15 סניפים ברחבי הארץ, כשאחד המקומות המרכזיים זה כמובן כאן בירושלים.
<אריק וירצבורגר: יש לנו בתל אביב, חיפה, במשגב התחלנו לפני שנתיים, בעמק הירדן, בבית גבריאל, ועוד מקומות שונים.
<אריק וירצבורגר: זו מחלקה אחת.
<אריק וירצבורגר: מחלקה שנייה זה כל הנושא של הכשרות המדריכים.
<אריק וירצבורגר: האמת שבפגישתנו הקודמת פה הזכרתי לך את זה, אנחנו עובדים כאן עם שתי הידיים של מדינת ישראל.
<אריק וירצבורגר: יד אחת זה משרד החינוך, שבו בשנים עברו קיימנו קורסי הכשרות מדריכים, מה שנקרא תו תקן, של רוני נעמן שנמצא כאן, שזה תחת אחריותו.
<אריק וירצבורגר: בשנתיים האחרונות אנחנו מתעסקים באופן מאוד מאוד ספציפי בירושלים.
<אריק וירצבורגר: האמת שקיבלנו אישור מיוחד, ואני חושב שזה נשען גם על החלטת הממשלה, של בית ספר ללימודי ירושלים, אז בא אלינו משרד החינוך ואמר 'אתר הבית שלכם זה העיר ירושלים, ולכן אתם אלה שתכשירו את מדריכי ירושלים בירושלים'.
<אריק וירצבורגר: וזה קורס שרץ כאן
<אריק וירצבורגר: בהכשרת מדריכים למערכת החינוך ולחיילים.
עמרם מצנע: מדריכים שיש להם אישור להדריך בבתי הספר?
<יעקב יניב: כן, אבל רק בירושלים.
<אריק וירצבורגר: שמואל הוא מורה.
<אריק וירצבורגר: הוא הציג את עצמו כמורה, אבל האמת שיש לו כובע הרבה יותר חשוב, הוא חניך בקורס מדריכי ירושלים.
<אריק וירצבורגר: ממש בשבועות האחרונים, אתמול הוא ישב כאן בצריף כתלמיד שווה בין שווים ולמד קורס עזרה ראשונה.
<אריק וירצבורגר: היד השנייה שאנחנו עושים זה הנושא של הכשרות למורי דרך.
<אריק וירצבורגר: לפני כחמש שנים נכנסנו למהלך הזה.
<אריק וירצבורגר: אנחנו מקיימים כאן קורסי מורי דרך באישור משרד התיירות, הם נבחנים במבחנים של משרד התיירות ואחר כך הם יכולים להיות מדריכים לתיירות פנים וחוץ.
<אריק וירצבורגר: מזה אחר כך התפתח גם הנושא של מדריכי 'תגלית'.
<אריק וירצבורגר: כש'תגלית' הגיעו למסקנה שכל נושא הכשרות המדריכים שלהם לא עובד בצורה טובה מספיק הם פנו אלינו, וביחד איתנו אנחנו היום אחראים על כל הכשרת מדריכי 'תגלית' בכל מיני פורמטים של הכשרות, החל מקורסים שלמים של מורי דרך שמיועדים ל'תגלית', המשך בהכשרת כאלה שמגיעים עם רישיון מורה דרך, שעשו אותו כאן או במקום אחר, אבל עוברים כאן את ההשתלמות וההתאמה לתכנים של 'תגלית', וכלה בליווי הבוגרים, שזה בעצם מסה מאוד גדולה.
<אריק וירצבורגר: כמו שאנחנו יודעים, מדובר על עשרות אלפים שמגיעים הנה כל שנה ובאמת זה להצליח להקפיד על רמת הדרכה נאותה ולוודא מה הם עושים ולראות איזה תכנים ומה הדגשים.
<אריק וירצבורגר: אנחנו רואים בזה ערך מאוד גדול.
<אריק וירצבורגר: קודם יניב הציג את החזון שלנו, אז באמת אחד הסעיפים בחזון מדבר על כך שמאוד חשוב לנו להיות רלוונטיים לא רק למדינת ישראל פה אלא גם לתפוצות ובהחלט כאן אנחנו רואים את יכולת ההשפעה שלנו בהיבטים גם מעבר לים בתחום של ירושלים ובכלל.
<אריק וירצבורגר: זה הנושא של הכשרות המדריכים.
<אריק וירצבורגר: הדבר השלישי, שבו אנחנו מתקרבים לנושא של הדיון פה, זה ירושלים.
<אריק וירצבורגר: אנחנו נשענים בקיומנו היום על החלטת הממשלה.
<אריק וירצבורגר: אמנם התחילו הרבה פעילויות קודם, אבל ככל שהתקדמה החלטת הממשלה וכל הקשר שלנו גם עם משרד החינוך, היום אנחנו עסוקים הרבה בנושא של ירושלים, בית ספר ללימודי ירושלים, החל מגני ילדים ובתי ספר, בתי ספר ירושלמים, עם תכניות מיוחדות לכל אחת משכונות העיר, דבר שאנחנו גם לא עסקנו בו בעבר, היום אנחנו מפתחים תכנים לכל אחת משכונות העיר בתהליך מובנה מול העירייה, אנחנו מתעסקים הרבה עם מערכת החינוך הארצית שמגיעים לירושלים בתכניות כאלה ואחרות שקשורות גם למשרד החינוך.
<אריק וירצבורגר: אני אגע מיד בנושא של תכניות הלימודים, אנחנו מתעסקים עם חיילים, אנחנו מתעסקים עם קהל רחב ומבוגר, וזה מבחינת האוכלוסייה.
<אריק וירצבורגר: כשאני מנסה לחשוב מבחינתנו מה הסיפור הזה של ירושלים, אולי אני אנסח את זה בצורה קצת אחרת, כשממשלת ישראל קיבלה החלטה ב-2007 להקים בית ספר ללימודי ירושלים, אז מדברים על בית ספר להוראת השואה ולא מדובר על תלמידים שמגיעים בבוקר והולכים בצהריים כבית ספר רגיל, כנראה מדינת ישראל כבר הבינה שיש כאן סיפור.
<אריק וירצבורגר: יש כאן משהו לא פתור, יש כאן בעיה שצריך לתת לה מענה.
<אריק וירצבורגר: בדיוק כמו לפני 25 שנה, כשהתקבלה החלטה להקים בית ספר להוראת השואה, כי הבינו במערכת החינוך שאנחנו לא יודעים לאכול נכון את השואה וצריך לעשות את זה בצורה מסודרת וצריך לראות איך מתארגנים נכון גם למסעות לפולין וכו', אז הקימו את המקום המרכז.
<אריק וירצבורגר: אז בעצם, כמו שאנחנו מבינים את זה, סיפור ירושלים לא פתור במערכת החינוך, אני חושב שזו גם המוטיבציה לדיון פה היום, ולכן צריך למסד אותו.
<אריק וירצבורגר: כשניסינו להבין מה לא פתור וניסינו לפלח את השאלה הזאת, השאלה המרכזית שעלתה אצלנו זה לנסות להבין איפה ירושלים נמצאת אצל ילד או ילדה שגדלים במערכת החינוך במדינת ישראל.
<אריק וירצבורגר: איפה הוא פוגש את ירושלים?
<אריק וירצבורגר: האם הוא פוגש את ירושלים בתכנית הלימודים?
<אריק וירצבורגר: האם הוא פוגש את ירושלים בתכנית החינוך החברתית הבלתי פורמלית?
<אריק וירצבורגר: האם יש קשר בין המפגשים האלה לאלה?
<אריק וירצבורגר: ואני אנסה טיפה יותר לפרט.
<אריק וירצבורגר: כשנכנסנו יותר לעובי הקורה הבנו שהסיפור של ירושלים באופן מובנה, אין לו מקום של כבוד בתוך תכניות הלימודים בצורה מובנית.
<אריק וירצבורגר: קודם כל נתחיל בזה שאין מקצוע שנקרא לימודי ירושלים, שזה שווה דיון, האם אולי ראוי להקים מקצוע כזה, אם אנחנו רואים את ירושלים כקרקע מרכזית לעיצוב הזהות, לעיצוב השאלות החברתיות של מדינת ישראל, ההיסטוריות, העתידיות, הדתיות והעדתיות והחברתיות ובעצם אנחנו רואים את העיר ירושלים, קודם השתמשנו במושג שיש לנו את המנדט להכשיר מדריכים בעיר, העיר ירושלים מבחינתנו זו כיתת הלימוד שלנו.
<אריק וירצבורגר: כלומר בתוך העיר ירושלים, איפה שאתה לא נופל אתה עולה על השאלות הכי רגישות והכי רלוונטיות לעיצוב דמותה של מדינת ישראל ולעיצוב זהותו של הילד הישראלי שגדל להיות אזרח במדינה, ואין מקצוע כזה.
<אריק וירצבורגר: בואו נגיד, אין מקצוע כזה, אז איפה הוא כן יושב, באיזה אחת מתכניות הלימודים יש לו מקום של כבוד?
<אריק וירצבורגר: אז אתה פוגש אותו קצת בהיסטוריה, אתה פוגש אותו קצת בתנ"ך, גם במגזר הממלכתי וגם הממלכתי-דתי, אתה פוגש אותו קצת בגיאוגרפיה, אתה פוגש אותו קצת מאוד באזרחות, בספרות, אחרי קווצ'ים עם המפמ"רים הצלחנו לחשוף שאולי אפשר לפגוש קצת את ירושלים בספרות, ובעצם מקום של כבוד, אולי מקום אחד מצאנו, זה בלימודי ארץ ישראל.
<אריק וירצבורגר: בלימודי ארץ ישראל במשרד החינוך, שלומדים אותם רק כלימודי בחירה בכיתות י' עד י"ב, יש 2 יחידות על ירושלים, שבאמת נבנו כאן ב'יד בן צבי', אבל אנחנו יודעים שלימודי ארץ ישראל אלה לימודים שבקושי לומדים אותם.
<אריק וירצבורגר: אנחנו יודעים היום שיש כ-100 בתי ספר ברחבי הארץ שלומדים מגמת לימודי ארץ ישראל ובעקבות ההחלטות האחרונות של הבגרות אז יש מגמת ביטול בחלק מבתי הספר של מגמת ארץ ישראל, כך שבעצם אנחנו מזהים שבצד הפורמלי של תכניות הלימודים ירושלים מצטמצמת.
<אריק וירצבורגר: כמובן מכאן נגזר גם הכשרות מורים, ירושלים נעדרת מהכשרות המורים.