GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קריאה: יש לנו מה לעשות כאן?
<קריאה: אנחנו ... לילדים אוטיסטים.
<קריאה: יש לנו מה לעשות בדיון הזה?
<קריאה: זה לא משנה לאיזה לקות.
עמרם מצנע: נושא הדיון הוא דיון המשך לדיון שהיה לפני ארבעה חודשים ועוסק בסייעות/משלבות בחינוך המיוחד ובחינוך המשולב, מגיל שלוש עד 21.
עמרם מצנע: אני רוצה גם להזכיר שביום רביעי, מחרתיים, אנחנו מקיימים דיון המשך נוסף, על דו"ח ועדת דורנר, עם הצגת גם הטיוטה של הצעת חוק שכוללת את כל הנושאים ביחד.
עמרם מצנע: ולכן, יש פה חפיפה בנושאים האלה.
עמרם מצנע: הנושא, דרך אגב, רחלי, שלשמו בעיקר התכנסנו והוא גם כתוב בסיכום של הדיון שנערך במרץ, הוא תנאי השירות של הסייעות, העסקת הסייעות, 12 חודשים ולא מציאות שכל שנה מפטרים אותן וכמובן ההכשרה של הסייעות והתאמת הסייעות לתפקידן.
עמרם מצנע: אלה הנושאים על כל הקשת.
עמרם מצנע: אז בואי ותתקדמי.
<רחלי אברמזון: אז שנייה אחת, ברשות, כבוד היושב ראש.
<רחלי אברמזון: אז אני רוצה רגע להעיר לגבי הנושא הזה.
<רחלי אברמזון: קודם כל, הטיוטה והתוכנית שאנחנו באמת מכינים, נוגעת בפרישה מאוד רחבה לגבי כל סוגי הסייעות שאנחנו נדרשים לתת להם את המענה בתוך מערכת החינוך, גם בחינוך הרגיל וגם בחינוך המיוחד.
<רחלי אברמזון: יחד עם זה, אני רוצה רק לומר, זה אמנם בשקף האחרון מוצג, אבל אנחנו אמורים לקיים פגישה ב- 11 באוגוסט עם שר הפנים בלשכתו, לדון עם השלטון המקומי.
<רחלי אברמזון: אנחנו כבר מתחילים את השיח הזה לגבי התקנון ותנאי העסקתן של הסייעות, כי בשלב הנוכחי, כפי שידוע לנו, הסייעות מועסקות על-ידי הרשויות המקומיות ואת השיח הזה - - -
<קריאה: לא, לא רק.
עמרם מצנע: רוב הסייעות מועסקות על ידי השלטון המקומי.
<רחלי אברמזון: רוב הסייעות מועסקות על ידי הרשות המקומית ולכן אנחנו באמת רוצים להבנות מחדש את כל הנושא הזה, בעקבות הדיון והאמירה, אז ב- 11 באוגוסט אנחנו אמורים להיפגש עם שר הפנים ולהתחיל לקדם את המהלך, עם השלטון המקומי.
עמרם מצנע: רבותיי, בלי הערות ביניים.
עמרם מצנע: מי שירצה, יקבל רשות דיבור ואם גם תצטמצמו אז יספיקו יותר אנשים לדבר.
עמרם מצנע: הדיון מסתיים באחת וחצי.
<רחלי אברמזון: וברמה העקרונית, השאיפה שלנו היא באמת להגיע למצב שבו כל ילד יקבל את הסיוע המיטבי ביותר שהוא נדרש לו.
<רחלי אברמזון: לגבי המתווה והפיתוח המקצועי של הסייעות, פנינה תציג את זה.
<רחלי אברמזון: בבקשה.
<פנינה אלתר: אני אציג, אבל לפני כן, אני רוצה ככה כמה אמירות כלליות שקשורות גם לנושא שעלה כאן.
<פנינה אלתר: היום כבר קיימת ועדה, היא די חדשה, זאת אומרת, זה פועל כבר כמה, שלושה חודשים, שבעצם היא לבחינת הכשרת המורים במדינת ישראל.
<פנינה אלתר: הכשרת המורים הרגילים בנושא של השילוב.
<פנינה אלתר: פועל לזה משרד החינוך, ביחד עם נציגי המכללות.
<פנינה אלתר: בואו נגיד, אני חושבת שבסביבות ינואר אנחנו הולכים לקיים דיונים מסביב שולחנות עגולים, שיהיו נציגים בכל הרמות – מורים, מנהלים, אנשי שלטון מקומי, אנשי אקדמיה, כדי באמת לבנות קודם כל, הכשרת המורים בישראל, לאור המציאות שבעצם משולבים לנו היום תלמידים בקשת רחבה של אפשרויות.
<פנינה אלתר: אז זה נעשה במקביל ואני חושבת שתהיה השפעה.
<נטע לוי: גם צריכות לשבת שם סייעות.
<נטע לוי: סייעות גם צריכות לשבת שם.
<פנינה אלתר: כרגע זה הכשרת המורים בישראל, אני רושמת לעצמי את ההערה.
עמרם מצנע: ביקשתי לא להעיר באמצע.
עמרם מצנע: אי-אפשר.
<פנינה אלתר: אז זה רציתי שתדעו שגם נעשה משהו ברמה של כבר חשיבה קצת על הכשרת המורים בהקשר הזה.
<פנינה אלתר: הדבר השני שעלה פה ואני חושבת שצריך להתייחס אליו זה הנושא, העבודה עם המתי"אות.
<פנינה אלתר: את אמרת מאוד יפה שבמתי"
<פנינה אלתר: אות מסוימות זה עובד מאוד יפה ואחרות פחות.
<פנינה אלתר: אנחנו לוקחים על עצמנו לעשות עבודה מוסדרת מול המתי"אות, שזה לא יהיה באקראי, כי מנהל המתי"א מוביל תהליך מאוד יפה, אלא אנחנו במגמה שלנו, זה שכל המתי"אות יעבדו באותו אופן שייקחו אחריות באופן, לגבי הדרכה שנדבר.
<פנינה אלתר: הדבר השלישי זה באמת ההדרכה.
<פנינה אלתר: אנחנו רואים את הסייעת כחלק מצוות.
<פנינה אלתר: העבודה עם התלמיד היא עבודה הוליסטית.
<פנינה אלתר: אנחנו חושבים שמחנכת הכיתה צריכה להיות ה- case manager, ראינו שיש בקשת שם המון המון אנשי מקצוע מעורבים וחשוב לנו מאוד שהכל יהיה בסנכרון, זאת אומרת, גם אם הסייעת תדבר עם ההורים, חשוב לנו מי יודע ואיך זה עובד.
<פנינה אלתר: גם כשהקלינאית תקשורת מדברת עם ההורים זה בשותפות עם מחנכת הכיתה.
<פנינה אלתר: חשובה לנו פה עבודה מסונכרנת, עבודה הוליסטית מול התלמיד, כדי שבאמת הוא יקבל את השירות הכי טוב וכחלק, כשהסייעת היא חלק מצוות, ברור לנו שהיא גם צריכה לקבל את ההדרכה.
<פנינה אלתר: שוב, אני לא אומרת רק הדרכה אישית ורק מול סייעת, אבל באופנים שונים, היא חלק מהצוות, היא נמצאת המון זמן עם התלמיד וההדרכה צריכה להיות מכווננת אליה.
<פנינה אלתר: שוב אני מתייחסת, אני משליכה את זה גם על המתי"א, כי המתי"א היא הגורם המרכזי שמומחיות התחום שלו נותנות בעצם את ההדרכה בתחומים השונים ולא רק באוטיזם.
<פנינה אלתר: אז ככה, אלה דברים קצת כלליים ועכשיו אני אלך לכיוון של הפיתוח המקצועי וההכשרה המקצועית שאנחנו רוצים.
<פנינה אלתר: קודם כל, אלה מטרות כלליות.
<פנינה אלתר: אנחנו רוצים לבנות קודם כל קבוצת השתייכות מקצועית של הסייעות.
<פנינה אלתר: עוד מעט אנחנו נדבר באיזה אופן.
<פנינה אלתר: היכרות עם מאפייני אוכלוסיית התלמידים והצרכים הייחודיים.
<פנינה אלתר: הרי יש, סייעות שונות מתעסקות עם תלמידים עם לקויות שונות.
<פנינה אלתר: הקניית כלים יישומיים לעבודה עם התלמידים, חשיפה למורכבות בהתמודדות המשפחה של הילד עם הצרכים המיוחדים, כלים לעבודה בצוות רב מקצועי, כי אנחנו חושבים שזו הדרך המרכזית לעבוד עם התלמיד ומתן כלים ותמיכה להתמודדות עם התנהגויות מאתגרות.
<פנינה אלתר: באמת, ככה, דברים מרכזיים.
<פנינה אלתר: כאשר הסייעת בחינוך המיוחד או בשילוב מהווה חלק חשוב ומשמעותי בצוות החינוכי הטיפולי של הכיתה, היא שותפה לעבודה עם התלמיד.
קארין אלהרר: סליחה, אני מתנצלת שאני מפסיקה אותך.
קארין אלהרר: את הדברים הכלליים אני חושבת שרוב היושבים בחדר, מכירים היטב.
קארין אלהרר: אני אשמח, אני מבינה שהכנת מצגת, אני לא רוצה להפריע לך.
<פנינה אלתר: לא הכנתי מצגת.
קארין אלהרר: אבל אני אשמח אם אפשר יהיה להתמקד בנתונים החדשים.
קארין אלהרר: במה עשיתם שהוא בגדר חידוש.
<פנינה אלתר: זה בדיוק השקף, אין עוד שקפים.
<פנינה אלתר: אז נכון להיום, אני כן חייבת להתייחס קצת מה קורה היום.
<פנינה אלתר: אני חושבת, אני מקווה שאמרתי כמה חידושים שאנחנו הולכים לקחת את זה ברמה ארצית מערכתית ולא ברמה ספוראדית של מתי"א זו או אחרת.
<פנינה אלתר: כיום קיים קורס להכשרת סייעות.
<קריאה: כמה זמן הקורס הזה?
<פנינה אלתר: שנתיים, 270 שעות, ולצערנו הרב, אני לא יודעת אם אתם מודעים לזה, לא הרבה הולכות ללמוד את זה.
<נטע לוי: מישהו מממן להן את זה?
<נטע לוי: מישהו אמר להן?
<קריאה: במשכורת כזאת, אני ממש לא יכולה.
<פנינה אלתר: קודם כל, קורס הוא, אפשר, יש אפשרות להחזר חלקי.
<פנינה אלתר: זאת אומרת, חבל לי פה שבאמת המפע"מ לא יושב, כי המפע"מ הוא זה - - -
<קריאה: מה זה המילים האלה?
<עמליה עמית: זה קורס עם סייעת שמקבלת 25 שקל לשעה, כלומר, היא תרצה לבוא ולקבל 25 שקל לשעה.
<קריאה: אז היא מאוד רוצה.
עמרם מצנע: חברות.
<פנינה אלתר: אני מדברת הרגע על הכשרה מקצועית מה קיים ואיך אנחנו רואים, לאור המציאות, את הרצון שלנו לעשות משהו קצת אחר.
<פנינה אלתר: קודם כל, זה יישאר ויש את הקורסים האלה וזה נכון שזה עולה כסף וזה נכון שיש רשויות שמשתתפות בעלויות וזה בהחלט בהתאם לרשויות המקומיות ופה אני חושבת שמי שצריך לשבת ולתת ומפעיל את התוכניות האלה, זה בעצם המפע"מ, זה הפיתוח המקצועי של השלטון המקומי, זה לא אנחנו שמפעילים את - - -
<קריאה: יש פה נציג של השלטון המקומי?
<קריאה: אבל זה אחריות של משרד - - -
<פנינה אלתר: רגע, רגע, תנו לי לגמור.
<פנינה אלתר: המציאות מראה שבארץ אולי נפתחו שלושה קורסים כאלה ולקחו אחריות.
<קריאה: מי יודע שאפשר להירשם לקורסים?
<פנינה אלתר: רגע, אוקיי.
<קריאה: אין להם את זה, סליחה - - -
<פנינה אלתר: אפילו שהכל עומד פה, אני לא מצליחה לעמוד בקצב הדיבור.
עמרם מצנע: חברים, גם לא מממנים גננת - - -
<קריאה: אבל הם מרוויחים חצי שקל לשעה.
<פנינה אלתר: אני רוצה לדבר רגע נטו על הפיתוח המקצועי, אני לא יכולה.
<קריאה: הם לא יבואו.
עמרם מצנע: הם יבואו, אם לא יקבלו אותם לעבודה בלי כישורים בסיסיים, הם יבואו.
<עמליה עמית: הם לא יבואו ב- 25 שקל לשעה.
עמרם מצנע: אני מבקש לא לערב.
עמרם מצנע: תראו, משרד, יש פה הלא חלוקה.
עמרם מצנע: משרד החינוך אמור להיות אחראי על ההכשרה, על הכישורים הנדרשים, על הליווי, על התיאום בין כל המערכות השונות.
עמרם מצנע: משרד הפנים, באמצעות הרשויות המקומיות, הם המעסיקים ותנאי ההעסקה צריכים להיות, תכף נשמע, כמובן, כי זה אחד הנושאים המרכזיים, שדיברנו עליהם כבר כמה פעמים ולא רק פעם אחת.
עמרם מצנע: תנאי העסקה קשורים במרכז השלטון המקומי, במשרד הפנים, בהסתדרות שבטח נשמע תכף וזה חלק שאמנם הם חלקים משולבים, אבל האחריות שם היא קצת שונה.
עמרם מצנע: אז בואי, תתמצתי את העניין של ההכשרות, של התפקיד של הדרישות ונתקדם הלאה.
<פנינה אלתר: אז מה שראינו, אנחנו, בגלל הקושי להביא את הסייעות ללמוד באמת במכללות, וראינו מקומות נקודתיים בארץ שוב שביוזמת המתי"אות ביחד עם הרשויות המקומיות, בנו הכשרה מקצועית לסייעות וראינו בזה הצלחה.
<פנינה אלתר: זה קרבה למקום העבודה, מקום המגורים, זה לא בעלות כספית כי אנחנו נסמכים פה על הידע, על המתי"אות, על השירות הפסיכולוגי והרשויות הן אלה שמארגנות את הקורסים האלה ואנחנו חשבנו לנכון לבנות איזה שהוא מתווה שכולל ולתכנן קורסים, וקורסים, זאת אומרת, ישבנו פה עם דגנית מהמפע"מ, לבנות קורסים ביחידות של 40 שעות, שמאפשרות להם איזה שהיא נקודת גמול.
<פנינה אלתר: נכון שבשביל לקבל גמול ושוב, זה השלטון המקומי, צריך 500 שעות בארבע או חמש שנים, אבל בכל מקרה, לבנות מודולות, כבר בנינו שתי מודולות לשנה הקרובה, שיהיו, יש פה איזה שהוא רצף מקצועי.
<קריאה: זה בשיתוף - - -
עמרם מצנע: לא לא, אין שאלות בשלב הזה.
עמרם מצנע: פנינה, תמשיכי.
<פנינה אלתר: משך הקורס, זאת אומרת, אמרנו, בכל שנה זה 40 שעות, כאשר פה העלויות זה ללא עלות לסייעת, כי פה אנחנו נאגד באמת את השותפים שאנחנו יכולים כל אחד ייתן את הידע שלו ובעצם אנחנו ככה בונים קודם כל את הפיתוח המקצועי של הסייעות בתוך המתי"אות.
<פנינה אלתר: מה שאנחנו, אני רוצה להעמיד לשנה הבאה ואני מקווה שאני לא יומרנית, שבכל מתי"א יהיה לפחות קורס אחד כשנה ראשונה, שיופעל ביחד עם הרשות המקומית.
<פנינה אלתר: שוב, כל מתי"א יכול להיות שיש לה כמה רשויות מקומיות ואפשר גם לשלב ידיים וליצור את זה עם כמה רשויות מקומיות, אם הן קטנות.
<פנינה אלתר: קודם כל, אנחנו נבנה ואנחנו שולטים בזה ואנחנו מנחים וכך אנחנו, פה, ואנחנו גם ראינו במתי"אות שזה קרה, שההיענות היא הרבה יותר גדולה.
<פנינה אלתר: זה חלק מהעבודה שלהם, זה ליד הבית, זה לא הכשרה שאתה צריך לשלם עליה ולנסוע למכללה.
<פנינה אלתר: אז אני לא אומרת, אנחנו לא נוריד את זה, אנחנו חושבים שיש חשיבות מאוד גדולה להכשרה הטרום מקצועית.
עמרם מצנע: אבל חלק מהפיכת הסייעת בחינוך המיוחד, בשילוב, למקצוע, זה דרישות.
עמרם מצנע: כלומר, צריך לבנות איזה שהוא תהליך שלאורך שנים, מי שלא תעמוד בדרישות האלה, לא תוכל להתקבל לעבודה.
<פנינה אלתר: נכון.
<פנינה אלתר: אנחנו גם למדנו.
עמרם מצנע: אחרת – זה הכל וולונטארי.
<פנינה אלתר: יש לנו גם את הקטע של ההכשרה הטרום ואני לא יודעת אם היום אנחנו במקום שאנחנו יכולים להגיד – בואו, נשחרר את כל הסייעות, נקבל רק את, לכן אנחנו רוצים בעצם למקצע את הסייעות הקיימות שלנו.
<פנינה אלתר: בתהליך.
עמרם מצנע: עלתה פה נקודה של שיתוף פעולה עם ההורים בעניין התאמת המשלבות ונשמעה טענה שכביכול יש איזה שהיא הנחיה של משרד החינוך, לא לשתף פעולה עם ההורים.
<גילי אלון: נכון.
<רחלי אברמזון: אין דבר כזה.
<פנינה אלתר: הנחיה?
<גילי אלון: כן.
עמרם מצנע: אני מבקש את התייחסותכם.
<קריאה: אני יכולה לתת דוגמאות.
<רחלי אברמזון: ההנחיה, אז אני רוצה לומר ואני מצהירה בזאת, בסדר?
<רחלי אברמזון: הנחיות כאלה לאת צאנה ולא יצאו לטעמי, אני לא רוצה לומר בשם קודמיי, אבל לא תצא הנחיה כזאת באופן מפורש.
<רחלי אברמזון: להורים יש חשיבות לאין ערוך בשיח הזה.
<רחלי אברמזון: יחד עם זאת, אני חושבת שאנחנו נצטרך לשבת ולהגדיר את הגבולות, איפה האמירות המקצועיות גם דורשות.
<רחלי אברמזון: לא תמיד כל בחירה של הורה את הסייעת לבנו, היא העונה על כל ההכשרות וכו'.
<רחלי אברמזון: אבל בשיח הזה, להורים יש חלק מאוד משמעותי וזאת אמירה שלי ואני גם אדאג שגם בשטח זה יהיה ברור.
<גילי אלון: יש לנו איסור מוחלט לדבר עם הורים.
<גילי אלון: איסור מוחלט מהרשויות המקומיות.
<רחלי אברמזון: אז אני הבהרתי את עמדת המשרד.
עמרם מצנע: אני מבקש, אני מבקש מהשלטון המקומי.
<גילי אלון: רחלי, כל הכבוד.
<גילי אלון: אני גילי אלון, חברת ועד עיריית באר שבע וסייעת.
עמרם מצנע: מה רצית להשלים, זיוה?
<זיוה כרמי: רציתי כאן קצת להתייחס בעצם למפגש האחרון ולמה נעשה בהקשר סיכום המפגש האחרון בהתייחס לפעולות שנעשו על-ידי האגף.
<זיוה כרמי: אז גובשה תוכנית אב בנושא של תמיכה מסוג סייעת, היא בעבודה, היא נמצאת כרגע בשלב של דיונים.
<זיוה כרמי: בנושא תקנון ותנאי העסקה, אנחנו פותחים בשיח עם השלטון המקומי באופן מובנה, המפגש הראשון התקיים כבר בחודש הבא.
<זיוה כרמי: לגבי נושא של מנגנוני מעקב ובקרה, יש לנו מנגנון חלקי היום, במשרד.
<זיוה כרמי: אנחנו בהחלט רוצים במסגרת השיח עם השלטון המקומי, להעמיק ולחשוב ביחד בשותפות, יחד עם השלטון המקומי, על מנגנונים מתאימים ומותאמים, גם לנושא וגם למסגרות.
<זיוה כרמי: פיתוח מקצועי הוצג עדכון המתווה ולקראת יישום ובאמת עומד בתוכנית העבודה של האגף, שני נושאים – בניית הצעות לדגמי עבודה, אנחנו מוצאים שבארץ כולה ישנם מספר דגמים, חלקם מוצלחים יותר, חלקם מוצלחים פחות וחשוב לנו באמת לעשות איזה שהיא פרישה של הדגמים ולמידה משותפת.
<זיוה כרמי: אנחנו מדברים גם על עדכון חוזר מנכ"ל על בסיס מדיניות שתתקבל שוב, מתייחס לדיונים שמתקיימים ולהחלטות שהתקבלו ולפי זה אנחנו נעדכן גם את חוזר המנכ"ל.
<זיוה כרמי: זהו, תודה.
זהבה גלאון: חוזר מנכ"ל תהיה גם אותה הנחיה שמותר להורים לדבר עם הסייעות, כמו שנאמר כאן עכשיו?
זהבה גלאון: זה יהיה במסגרת חוזר המנכ"ל?
<זיוה כרמי: אנחנו היינו רוצים שחוזר מנכ"ל יעודכן במהלך שנת הלימודים הקרובה ברוח כל ההמלצות שישבו בתוכנית האב ויאושרו על-ידי הנהלת המשרד, כמובן שברגע שהכל יאושר, זה יעוגן במסגרת חוזר מנכ"ל בנושא הזה.
זהבה גלאון: אני רוצה להעיר הערה שלא קשורה רק לדיון עצמו, אלא הערה בנושא שיח.
זהבה גלאון: אפשר כבר במשרד החינוך לשנות את הדבר הזה שנקרא תוכנית אב.
זהבה גלאון: במסגרת המילים תוכנית אב שנוגעת לאימהות, כל הגישה הזו, תוכנית אב.
זהבה גלאון: משק בית.
עמרם מצנע: אב ואם.
זהבה גלאון: אבל כבר לא אומרים.
זהבה גלאון: אומרים משק בית, כבר לא אומרים, בית אב.
זהבה גלאון: משרד הפנים כבר שינה את זה, בודקים משק בית.
זהבה גלאון: לא צריך להגיד תוכנית אב.
זהבה גלאון: אוקיי, קיבלתי.
<רחלי אברמזון: אנחנו עבדנו לפי המלצת הוועדה, כתוב לנו.
<זיוה כרמי: אז גם הוועדה.
<רחלי אברמזון: אנחנו נשתדל לאמץ את זה.
עמרם מצנע: נפרוק מהלקסיקון כל מקום שכתוב אב.
<רחלי אברמזון: אנחנו מאמינים מאוד בשיח משתף.
עמרם מצנע: נושא תחום העסקה.
<דן בן חיים: דן בן חיים, מרכז השלטון המקומי.
<דן בן חיים: הנושא של תנאי העסקה כידוע מוסדר במערכת שלמה של הסכמים קיבוציים שמרכז השלטון המקומי חתום עליהם מול ההסתדרות, שהוא הארגון שמייצג את העובדים.
<דן בן חיים: כל ההסכמים האלה כמובן גם מאושרים על-ידי משרד האוצר, האגף הממונה על השכר ואנחנו בעניין הזה לא, אין לנו פה איזה שהוא - - -
עמרם מצנע: מה זה אין לכם, עלו פה ביותר מדיון אחד כמה שאלות.
עמרם מצנע: עלו כמה שאלות.
עמרם מצנע: אחד – נושא העסקה של 12 חודשים.
<דן בן חיים: לצערי, אותו הסכם שדיברנו עליו גם פה בפעם שעברה עוד לא נחתם.
<דן בן חיים: אולי הנציג של ההסתדרות יסביר את העניין הזה.
<דן בן חיים: אבל ההסכם מבחינתנו, יכול לצאת לדרך.
<דן בן חיים: עדיין לא נחתם.
<קריאה: עדיין מפטרים.
<קריאה: הסייעות לא היו בדו"ח, בהסכם הזה בכלל, מיוצגות.
<דן בן חיים: מה השאלה?
עמרם מצנע: תשמע, אני יושב פה כבר שעה, ושומע את אותן תזמורות כל פעם.
עמרם מצנע: אנחנו הורינו חד משמעית שחוזה העסקה עם הסייעות יהיה ל- 12 חודשים.
עמרם מצנע: מה זה קשור להסכם עבודה?
<דן בן חיים: ודאי שזה הסכם עבודה.
<דן בן חיים: הסכם עבודה זה נוסח, מבחינתנו, וזה לא נחתם.
עמרם מצנע: יש פה נציג מההסתדרות?
עמרם מצנע: אני רוצה להסביר פה לסייעות שבצדק מעלות לא מעט טענות, שמי שמייצג אתכן, זה ההסתדרות.
עמרם מצנע: במסגרתה, הסתדרות הפקידים, שיש לה הרבה מאוד תחומים ואנחנו ביקשנו כמה פעמים להתמקד בסייעות.
<שלמה שטרן: מאז הדיון הקודם בוועדה נכבדה זו, בסוגיה בה אנו דנים, התקיימו דיונים שוטפים בינינו לבין אנשי השלטון המקומי, כפי שהוועדה הנכבדה הנחתה אותנו.
<שלמה שטרן: שני הצדדים הבינו את הצורך למצוא פתרונות לבעיית תנאי שכרן ועבודתן של החונכות העושות מלאכת קודש קשה ומתישה, שתפקידן לסייע לתלמידים בעלי נכויות ולתלמידים בעלי צרכים מיוחדים.
עמרם מצנע: תעזבו את התיקונים, נו באמת.
עמרם מצנע: אתם רוצים לעסוק בטרמינולוגיות עכשיו?
<שלמה שטרן: ואכן חלה התקדמות והגענו במהלך המשא ומתן למספר הסכמות, הן בנושא תשלום השכר במהלך 12 חודשי השנה, והן בנושא תשלום תוספת הסייעות בשיעור 10% שמקבלות כלל הסייעות לחונכות.
<שלמה שטרן: נותר עדיין מספר מצומצם של נושאים המצויים עדיין במחלוקת.
<שלמה שטרן: במהלך המשא ומתן אף הצביעה ההסתדרות בפני מרכז השלטון המקומי על מקור תקציבי אפשרי למימון חלקי של תוספת עלות השכר לחונכות.
<שלמה שטרן: ההסתדרות אף הסכימה לאפשר באופן חריג את העסקת החונכות במהלך שישה ימים בשבוע, הן על מנת לתת פיתרון של סיוע לתלמידים במהלך כל ימות השבוע והן על מנת לאפשר בדרך זו את הגדלת משרותיהן של החונכות.
<שלמה שטרן: למצער, משא ומתן טרם הבשיל לכדי חתימה על הסכם, שכן נותרו מספר נושאים פתוחים הדורשים התקדמות ואלה תלויים בעיקרם בהסכמת משרד החינוך להגדיל את הקצבת השעות השבועיות לסיוע לאותם תלמידים בכיתות מחד, ומאידך – לבנות תוכניות כדוגמת בית הספר של החופש הגדול, לתקופת פגרות הלימודים וחופשת הקיץ לתלמידים, באופן שהאמור לעיל ייתן פיתרון הן להגדלת היקף המשרה השבועי לחונכות, העומד כרגע על 70% בגודל ההקצבה שמעביר משרד החינוך לרשויות המקומיות והן למציאת תעסוקה הולמת לחונכות בפגרות הלימודים ובחופשת הקיץ, באופן שהן לא תישלחנה לבצע עבודות שונות באותן תקופות על מנת להצדיק את תשלום שכרן בפגרות הלימודים.
<שלמה שטרן: אני מבקש להסב את תשומת לב היושב ראש וחברי הוועדה הנכבדים כי גם אם נגיע לסיכומים בנושאים שהזכרתי, ההסכמות מחייבות עדיין את הסכמת הממונה על השכר במשרד האוצר ובשלב זה אין לנו מידע באשר לעמדתם בסוגיה הזו.
זהבה גלאון: איך הוא נכנס עכשיו?
זהבה גלאון: עד היום הוא לא היה בחדר.
<שלמה שטרן: חונכות זה סייעות שצמודות לילדים.
<קריאה: לא הבנתי כלום.
עמרם מצנע: אנחנו נפתח לדיון.
זהבה גלאון: אז מי תוקע את זה בסוף?
זהבה גלאון: שאני אבין.
זהבה גלאון: פינג פונג.
זהבה גלאון: כל אחד מגלגל לשני.
זהבה גלאון: עכשיו ההסתדרות, השלטון המקומי להסתדרות, ההסתדרות למשרד החינוך, מה נהיה?
<סיגל אבישי: ואני לא מקבלת 10% תוספת.
עמרם מצנע: מי זה גידי?
עמרם מצנע: יש אחד כזה?
עמרם מצנע: נטע לוי.
<נטע לוי: נטע לוי, עורכת-דין מעמותת אית"ך מעכ"י, מלווה את התארגנות הסייעות הארצית.
<נטע לוי: אנחנו הגשנו גם נייר עמדה לוועדה שבו אנחנו פורטים לפרוטות את הבעיות, את הפגיעות התעסוקתיות המרכזיות שבהן סייעות הן בחינוך המיוחד והן המשלבות נתקלות בהן.
<נטע לוי: אני רוצה לציין גם שבעקבות הדיון שהיה כאן ב- 30 ליוני שעסק בנושא, שממנו יצאו המסקנות המאוד מאוד חד משמעיות בעניין החזרת מכתבי הפיטורים, זה לא קרה וזה לא יצא לפועל השנה.
<נטע לוי: הסייעות שיושבות כאן, שתיהן סייעות משלבות שיוכלו לדבר בשם עצמן גם חותמות בלשכה, אגב, רבות מהן לא יכולות לקבל דמי אבטלה, מכיוון שהן לא מגיעות ולא עומדות בתנאי הסף כי יש להן רק עשרה חודשי העסקה, אבל זה בכלל הסדרים שלא צריכים להיות כאן.
<נטע לוי: מה שאני רוצה לומר זה שני דברים.
<נטע לוי: אחד – פיצול האחריות בין משרד החינוך למרכז השלטון המקומי ולרשויות המקומיות הוא אחד משורשי הבעיה כאן, מכיוון שהסייעות בעצם עובדות במוסדות של החינוך, של משרד החינוך, מוסדות חינוך ממלכתיים וכשההנחיות שלהם מגיעות מהרשויות המקומיות והמעסיק הוא הרשות המקומית, כאן מתחילות הבעיות.
<נטע לוי: כל הטלאים שיש, הפתרונות טלאי שיש טלאי על טלאי ב- 10% שמר שטרן כאן ציין, יש לי כאן כמה וכמה תלושי משכורת של סייעות משלבות, 10% האלה זה 130 שקל תוספת לשכרן, מכיוון שמדובר על תוספת לשכר היסוד שלהן, שעומד על כ- 130 שקלים בערך, במקרה של הסייעות המשלבות ובעצם מה שנדרש כאן זה בעצם שינוי מהותי של ההסכם ושל תנאי ההעסקה ושל ההסכם הקיבוצי שלהן.
<נטע לוי: אנחנו, בעצם יש כאן מתווה להעסקה הוגנת וראויה שכולל בתוכו גם שינוי דרמטי של השכר שלהן.
<נטע לוי: כי מה שבעצם ההורים כאן העלו ומעלים ואנחנו כל הזמן בשיתוף פעולה עם ההורים, זה את הצורך ואת הכמיהה בסייעות שיהיו, ימשיכו, שימשיכו משנה לשנה.
<נטע לוי: סייעות שירצו ללמוד ויושבות לידי כאן סייעות שמאוד רוצות ללמוד.
עמרם מצנע: בתור ארגון שמייצג את הסייעות, אתם פועלים מול ההסתדרות?
<סיגל אבישי: ההסתדרות לא מעוניינים לדבר איתנו.
עמרם מצנע: מול הסתדרות הפקידים?
<סיגל אבישי: הם לא רוצים לדבר איתם.
<נטע לוי: אית"ך מע"כי ההסתדרות לא מדברים.
<נטע לוי: הסייעות שיושבות כאן לידינו כן מנהלות דיאלוג, לא יודעת אם דיאלוג זאת המילה המתאימה, אבל הן מתדפקות על דלתות ההסתדרות ומתקשרות שוב ושוב ושוב, וזה, הלחץ הזה שאנחנו מפעילות, כלומר באמצעות השטח על ההסתדרות, אנחנו גם מרגישות שפה ושם דברים קצת זזים.
<נטע לוי: אבל הם זזים בצעד קטן אחרי צעד קטן ומה שנדרש כאן זה שינוי דרמטי.
<נטע לוי: אני יכולה להגיד לך שהסייעות, נציגות של הסייעות שיושבות כאן לידי וסייעות נוספות, הראו לנציגי ההסתדרות את המתווה הזה שבעצם כתבנו יחד עם הסייעות להסכם חלופי לסייעות המשלבות והתגובה שלהם היתה בעצם לזרוק את המתווה הזה לפח.
<נטע לוי: זה מה שהיה, לקרוע אותו ולזרוק אותו לפח.
<נטע לוי: זה היחס שההסתדרות בעצם נותנת לסייעות.
<נטע לוי: לא תמיד, פה ושם יש ייצוג, אבל זה בעיקר אחרי התדפקות על הדלת ועל הטלפונים ועל הפייסבוק של נציגי ההסתדרות.
<נטע לוי: אנחנו, אית"ך מע"כי, לא טוענת שהיא מייצגת את הסייעות, אנחנו לא ארגון עובדים, אנחנו פשוט משפטניות למען צדק חברתי.
<נטע לוי: אנחנו בין היתר עובדות בשכר נמוך וכך הגענו לאוכלוסיית הסייעות וכך הסייעות הגיעו אלינו.
עמרם מצנע: נשמע כמה סייעות.
עמרם מצנע: סיגל.
<סיגל אבישי: אני סייעת שילוב כבר מעל שבע שנים, עבדתי שש וחצי שנים עם ילד על רצף האוטיסטי, מהספקטרום.
<סיגל אבישי: למדתי אצל גל בכר, אני חייבת לציין שרדפתי אחרי השתלמות מקצועית די הרבה זמן עד שהגעתי הביתה, כמו שאומרים.
<סיגל אבישי: אני גם חייבת לציין שכל המרדף הזה אחרי השכר ואחרי התשלום ואחרי כל חודש לגמור את החודש בהצלחה איכשהו מעל המים, די מעקר את היכולת שלי לעבוד כמו שצריך ולתת באמת את כל כולי לילד או לילדה שאני משלבת.
<סיגל אבישי: אני מקווה שעזרתי להבין.
<עמליה עמית: למה את נשארת?
<סיגל אבישי: אני אוהבת את העבודה.
<סיגל אבישי: אני אוהבת את הילדים.
<סיגל אבישי: אני אוהבת את הכיתה שמשלבת את הילד הזה.
<סיגל אבישי: זה פשוט כיף לראות את הילדים שלוקחים חלק בשילוב של הילד הזה.
<סיגל אבישי: הילד או הילדה, במקרה הזה, בשנה שעברה שילבתי ילדה.
<סיגל אבישי: זה מדהים.
<סיגל אבישי: זה אהבה שאני מקבלת.
<רננה אשד: אני רננה אשד, סייעת משלבת מפרדס חנה.
<רננה אשד: אני רוצה להגיד שכל התוכניות שדוברו כאן זה הכל מאוד מאוד טוב ויפה ואני באמת בשמחה אשאר במקצוע הזה ואשתלם ואתקדם.
<רננה אשד: לצערי, התנאים אינם מאפשרים לי את זה, כי אני מרוויחה 2,700 שקלים בחודש ואם יש פסח או יש חנוכה, אז אני מרוויחה 2,100 שקלים בחודש.
<רננה אשד: אני יוצאת לעבודה יום יום.
<רננה אשד: אני כרגע מפוטרת.
<רננה אשד: אני הולכת כל שבוע ללשכת העבודה לחתום.
<רננה אשד: מאוד חשוב לי לציין את התנאים האלה כי מדברים כאן על משלבות ועל סייעות ועל התרומה שלנו, אבל בפועל, אין גמול וחבל שבשנה הבאה אני לא אמשיך וחבל שסיגל אולי תחליט לא להמשיך.
<רננה אשד: יש לה כבר ניסיון ואנחנו כבר מכירות את העבודה ואת הילדים.
<רננה אשד: בגלל התנאים האלה.
<רננה אשד: אני חושבת שהדבר הראשון שצריך לדבר עליו עכשיו זה איך משפרים את התנאים האלה ולא כל מיני השתלמויות שאנחנו צריכות לעבור.
עמרם מצנע: גילי אלון, בבקשה.
<גילי אלון: שלום, שמי גילי אלון, אני חברת ועד עיריית באר-שבע וסייעת ואני פה בשני כובעים כי הבן שלי היה משולב בתיכון במשך שלוש שנים, זה היה סיוט שהחונך שלו לא הבין את הצורך של הבן שלי, היה כישלון מוחלט.
<גילי אלון: אני הבאתי הדרכה באופן פרטי ושילמתי ובאיזה שהוא שלב אנחנו החלטנו להרים ידיים ולהוציא את החונך ולבקש עזרה מהמחנך של הילד ושם התחילה ההצלחה בסופו של דבר.
<גילי אלון: שוב, נורא נורא נורא חשוב שיהיה איזה שהוא קשר בין ההורה לילד ולחונך שידע איך להכיל את הילד בשביל שהוא לא בא להיות בובה שם, כדי שישלמו לו ונורא נורא חשוב פה העניין של ההכשרה הפרטנית לגבי הבעיה הספציפית של הילד, זה בתור הורה.
<גילי אלון: זה דבר אחד.
<גילי אלון: דבר שני, בתור חברת ועד.
<גילי אלון: סייעות רבות בגלל המצב בבאר-שבע שאנחנו תחת מלחמה והופסקו כל הקייטנות והסייעות המסכנות מחויבות לעבוד ביולי אוגוסט כדי לקבל פרנסה, הן כרגע בבית ואין לי תשובה להגיד להן כי הן הפכו להיות מחודשיות במהלך עשרת החודשים לחודשי הקיץ הן הופכות להיות עובדות שעתיות, כלומר את עובדת – מקבלת כסף, לא עובדת – לא מקבלת כסף והן לא זכאיות ללכת לחתום בלשכה כמובן כי אין להן את התנאים הבסיסיים שנדרשים.
<גילי אלון: אני לא יודעת לתת להן היום מענה מה יקרה איתן בפרנסה שלהן, אם כן יקבלו כסף, לא יקבלו כסף, כי נכון להיום הן לא מועסקות על-ידי אף אחד.
<גילי אלון: ועוד בקשה שיש לי פה, נודע לי שב- 11.8 יש איזה שהוא מפגש שלדעתי, משרד החינוך, השלטון המקומי, ההסתדרות והסייעות, צריכים להיות בשולחן העגול הזה.
<גילי אלון: אתם צריכים פעם אחת ולתמיד לדעת מהשטח מה העבודה שלנו, כי עם כל הכבוד, אנחנו צמחנו משם, מה, אני 20 שנה במערכת, עברתי שלוש שנים במכללת קיי, מהקורס של המפע"מ שלב א', שלב ב'.
<גילי אלון: אני היום לומדת לתואר אקדמאי, לא בחינוך אלא במינהל ציבורי, כי החלטתי שאולי משם, מהחינוך, מהצמיחה, מהידע הבסיסי שלי והדרישה של תואר אקדמאי שיכול לשלב אותי איכשהו בסימביוזה הזו בין השלטון המקומי למערכת החינוך ולסייעות, אולי משם אני אצא משהו.
<גילי אלון: כי שוב, כל עוד אנחנו מופרדות, הפרד ומשול, תחת כל המשרדים האלה, אז הכל באוויר.
<גילי אלון: אז אני מקווה, כולי תקווה שבאמת, מפה יצמח איזה שהוא שיתוף פעולה, משהו למען הסייעות, שעובדות מאוד קשה.
<אורי רביב: שלום.
<אורי רביב: אני אבא לשלושה ילדים, הבן האמצעי שלי, ניצן, הוא מאובחן על הקשת האוטיסטית בתפקוד גבוה.
<אורי רביב: ילד ורבאלי, חכם, חברתי, אבל עם הקשיים של הלקות של האוטיזם.
<אורי רביב: הילד שלי, כשעלה לכיתה א', עלה בחינוך רגיל, קיבל סייעת, הוא נכנס לכיתה א', שהיה קטסטרופה מוחלטת.
<אורי רביב: השילוב נכשל בכל היבט שאפשר לכתוב את דו"ח דורנר על הבן שלי.
<אורי רביב: כל מה שכתוב בדו"ח דורנר – קרה שם.
<אורי רביב: מנהלת ללא הכשרה, מורה ללא הכשרה, סייעת ללא הכשרה, חוסר שיתוף פעולה עם ההורים, סגירת דלתות, כל מה שכתוב בדורנר – שם קרה.
<אורי רביב: בכיתה ב', כשראינו שזה מה שקורה, במהלך כיתה א' כשראינו שזה מה שקורה, עלינו לוועדת השמה והחלטנו להעביר את הילד לחינוך מיוחד כי אמרו לנו ששם זה יותר יתאים לו.
<אורי רביב: באותה תקופה עוד אני השתמשתי באמת בטרמינולוגיה הזאת, כי חשבתי - - -
עמרם מצנע: אני מבקש שתתמקד בעניין הסייעת, כי זה נושא הדיון.
עמרם מצנע: על נושא דו"ח דורנר עם החוק החדש, אנחנו - - -
<אורי רביב: אני מגיע, מייד.
<אורי רביב: הוא סיים עכשיו כיתה ו', בבית ספר שבו יש כיתת תקשורת בתוך בית הספר, שולב באופן רציף, מתוך כיתת התקשורת בכיתה רגילה.