GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: לא, לא על התחום הזה אלא על מי זה חל.
עמרם מצנע: יש פה שתי הגדרות, שאני לפחות לא כל כך מבין לא רק מה זה כולל אלא מה זה לא כולל.
<דן בן חיים: זה כולל את שתי האוכלוסיות – באמת יש לזה שמות רבים, זה גם נאמר פה במהלך הדיונים – של מה שנקרא הסייעות הצמודות, כשבמהות למעשה איחדנו פה שני הסכמים שונים שטיפלו באוכלוסייה הזאת עד היום, כאשר אחת מהן מדברת על חונכים לתלמידים שהם בעלי בעיות מוטוריות כפי שכתוב פה, והשנייה זה תלמידים בעלי בעיות רגשיות נפשיות.
<דן בן חיים: שוב, אני לא פדגוג, אבל יש שני סוגים של חונכים צמודים מהסוג הזה – אחד, שמטפלים בבעיות הפיזיות של ילדים שצריכים את זה, ואחד יותר בצרכים הרגשיים, הנפשיים, דברים מהסוג הזה, אבל למעשה ההסכם הזה מאחד את שתי האוכלוסיות האלה מבחינת תנאי העסקה ושכר.
<קריאה: אבל מה ההבדל ביניהם?
<רויטל לן כהן: הנה התוצאה של זה שלא מדברים אתנו.
עמרם מצנע: מה ההבדל ביניהם זה לא חשוב כי הם שניהם בפנים.
עמרם מצנע: אני רוצה להבין את מי זה לא כולל, מישהו יכול להסביר לי?
<עופרה שריד: או כמה אחוזים מכלל המשלבות זה כן כולל, יהיה לנו יותר קל להבין.
עמרם מצנע: לא, את מי זה לא כולל.
<מלי כץ: את המשלבות הרפואיות זה לא כולל.
<רויטל לן כהן: רויטל לן-כהן, קואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים.
<רויטל לן כהן: משרד החינוך הגדיר את אוכלוסיית הילדים המשולבים כמי שעונה על שבעה קריטריונים: ילדים עם CP, ילדים עם תסמונת דאון, ילדים עם אוטיזם, עיוורים, חירשים, תסמונות נדירות, ובעצם ההסכם הזה לא חל על אף אחד למעט ילדים עם CP וילדים עם בעיות נפשיות, זאת אומרת שמתוך שבע אוכלוסיות זה חל על שתיים.
<רויטל לן כהן: חמש אוכלוסיות לא מיוצגות בהסכם הזה, וזה כשאנחנו מדברים רק על ילדים משולבים.
עמרם מצנע: אני מדבר רק על משולבים.
<דן בן חיים: יכול להיות שיש טענה שמשרד החינוך לא מקצה לילדים האלה סייעות.
עמרם מצנע: מקצה.
<רויטל לן כהן: הוא מקצה, והם משולבים היום.
<דן בן חיים: ההסכם הזה חל על כל הסייעות שעליהן יש לנו תקן במשרד החינוך.
<קריאה: אז תגדירו.
<רויטל לן כהן: ולכן, השם של ההסכם והתחולה הם לא נכונים.
עמרם מצנע: אני יכול לשמוע שתי רשתות, מקסימום שלוש.
עמרם מצנע: אני רוצה שנחדד את ההגדרה.
עמרם מצנע: כל אותן סייעות שמשרד החינוך מקצה עבורן שעות לליווי צמוד, כלולות בהסכם.
<דן בן חיים: התשובה כן.
<רויטל לן כהן: לא לפי התחולה.
עמרם מצנע: רחלי, את רוצה להתייחס?
<רחלי אברמזון: בוקר טוב לכולם קודם כול, אני שמחה להיות אתכם.
<רחלי אברמזון: כדי להבהיר את העניין אני פשוט מציעה שאתם תרחיבו את ההגדרה ותכתבו במשפט אחד שזה בעצם כולל את כל הסייעות שבעבורן המשרד מקצה את התמיכה מסוג הסייעת.
עמרם מצנע: כל הסייעות הצמודות.
<דן בן חיים: אין בעיה להבהיר, אני רק אומר עוד פעם, ולא ניכנס לזה פה.
<דן בן חיים: מאחר שזה הסכם, זה ניסוח משפטי שלקח שני הסכמים קיימים, איחד אותם ועשה מזה הסכם.
עמרם מצנע: בסדר, אנחנו מכירים את החיים.
<דן בן חיים: תצא הבהרה.
עמרם מצנע: אנחנו רושמים לעצמנו את הבהרת השלטון המקומי, שההסכם הזה – תיכף נשמע גם את השותפים האחרים להסכם – חל על כל הסייעות הצמודות, על-פי הקצאת משרד החינוך.
<רויטל לן כהן: אני רוצה לציין מה חסר.
עמרם מצנע: לא במסמך.
עמרם מצנע: בתחולה.
<רויטל לן כהן: בתחולה.
עמרם מצנע: אבל ההגדרה הזאת שכרגע הגדרתי לא מספיקה?
<רויטל לן כהן: אני רוצה להסביר שכשב-99' עשו את ההסכם, באמת לא היו ילדים משולבים, וכשנוספו, הם הוסיפו בסעיף א' להסכם המקורי: או לתלמידים שהעסקתם אושרה לצורך סיוע בתפקודם הפיזי היומיומי.
<רויטל לן כהן: אז צריך להוריד את המילה "פיזי" ופשוט להוסיף.
<רויטל לן כהן: הם פשוט דילגו על זה כי זה לא היה במקום.
עמרם מצנע: אני חושב שההגדרה שכרגע אמרנו אותה בעל-פה והיא תירשם כמובן, היא מספיק ברורה.
<רויטל לן כהן: בסדר גמור.
עמרם מצנע: היא כוללת את כל הסייעות הצמודות שמשרד החינוך מקצה עבורן שעות.
<קריאה: ואת הרפואיות זה כולל?
עמרם מצנע: רפואיות, נדמה לי שזאת סוגיה אחרת.
עמרם מצנע: אנחנו דנים עכשיו בסייעות הצמודות.
<נטע לוי: גם ילדים בחינוך הרגיל.
עמרם מצנע: לא אמרתי שלא.
עמרם מצנע: זה בעיקר במשלבות.
<עופרה שריד: המשלבות הרפואיות, לצורך העניין, הן עובדות בדיוק כמו המשלבות האישיות, כבודו.
עמרם מצנע: אנחנו מתקדמים, תהיה לכם אפשרות להעיר את ההערות האלה בהמשך.
<רויטל לן כהן: אדוני, רק אם אפשר במקום "צמודות" – "אישיות" כי היא לא צמודה אליו, היא אישית עבורו, ויש לזה משמעות במהות של השילוב.
עמרם מצנע: אני השתמשתי במונח "צמודות" כי נדמה לי שכולם מבינים למה מתכוונים.
עמרם מצנע: בבקשה, המייצג של הממונה על השכר.
<דיאא אסדי: דיאא אסדי, סגן הממונה על השכר.
<דיאא אסדי: אכן, אנחנו קיבלנו את ההסכם שנחתם, עשינו את הבדיקות שלנו ובהתייחס להסכם עצמו שנחתם אין לנו שום מניעה לאשר את ההסכם הזה, וייצא אישור של הממונה.
<דיאא אסדי: לגבי דברים עתידיים, ככל שיתגבשו אנחנו נתייחס אליהם, וחשוב לי להדגיש שהאישור שלנו זה באישור הממונה על השכר, אין בזה אישור לתקצוב או עלויות כספיות ככל שיידרשו ממשרד האוצר.
<דיאא אסדי: זה משהו אחר שייבחן באגף אחר.
קארין אלהרר: זה מחלקה אחרת.
<דיאא אסדי: מחלקה אחרת.
<דיאא אסדי: מחובתי לשים את האזהרה.
עמרם מצנע: אני לא רוצה לצאת מפה עם אי בהירויות, אז אני רוצה לשאול את משרד החינוך האם מבחינת
עמרם מצנע: כם ההסכם הזה, שיש בו 10% תוספת לשכר – וזה הממונה על התקציבים אצלכם בעצם – הוא תקף וייכנס לתוקף ב-1 בספטמבר, או שזה מותנה בעוד איזה אישור של מישהו או משהו.
קארין אלהרר: וגם אם זה לא מוריד מכמות השעות.
<דן בן חיים: ה-10% האלה הם על חשבוננו.
<עופרה שריד: הם כבר ניתנו.
<עופרה שריד: ה-10% האלה כבר ניתנו, כבודו.
<קריאה: הם לא ניתנו.
<עופרה שריד: זאת לא בשורה חדשה, זה משהו שכבר אושר וכבר ניתן.
<דן בן חיים: לא ניכנס לזה, אבל אני אומר, אנחנו לא דורשים בשביל זה שיפוי ממשרד החינוך.
<נטע לוי: ה-10% האלה ניתנו בפועל כבר חודשים רבים, ומדובר על - - -
עמרם מצנע: שנייה, אני לא יכול ככה.
עמרם מצנע: אמרתי לכם שיש מגבלה ביכולת הקליטה שלי, אז לאט-לאט.
עמרם מצנע: אני רוצה להבין, אלה 10% שכבר ניתנו?
<דיאא אסדי: ברמה ההסכמית, ה-10% לאוכלוסיות האלה לא היו אמורים להינתן, ההסכם הזה מאפשר לתת כי אם זה ניתן בפועל, זה סוג של חריגת שכר – חריגת שכר שאמורה להיות מטופלת.
<דיאא אסדי: היות ויש לנו עכשיו הסכם שנותן את זה לאוכלוסיות האלה, אז בואו נתקדם, נצפה את פני העתיד, ועכשיו זה ניתן.
<דיאא אסדי: בהסכם הזה זה מה שניתן.
<דיאא אסדי: במצב ההסכמי לפני הסיכום הזה לא היה צריך לתת.
<דן בן חיים: רק להבהיר את מה שנאמר.
<דן בן חיים: במסגרת הסכם השכר הארצי משנת 2011, ההסתדרות לקחה איזשהו חלקיק של אחוז מהתוספת שהייתה אמורה להינתן לכל העובדים, ותרגמה את אותו חלקיק של אחוז לתוספת של 10% לאוכלוסיית הסייעות לגננות.
עמרם מצנע: סייעות לגננות.
<דן בן חיים: ההגדרה הייתה סייעות לגננות והסייעות הפדגוגיות, מה שנקרא החינוך המיוחד.
<דן בן חיים: לכן, מה שאומר הממונה על השכר זה נכון כי תחשיב העלות של הדבר הזה לא הביא בחשבון את האוכלוסייה הזאת, כך שלמעשה לא היה לה כיסוי תקציבי.
<דן בן חיים: שוב אני אומר.
<דן בן חיים: במסגרת ההסדרה שעשינו עכשיו ולאחר שגם מצאנו שבחלק גדול מהרשויות אולי לא פירשו נכון וכן שילמו לחלק מהקבוצה הזאת כבר את ה-10%, החלטנו להחיל את זה על כולם, וכפי שאמרתי, ליישר קו, ואם היום הממונה על השכר מאשר את זה, אנחנו לא מדברים פה על תוספת עלות מבחינת שיפוי של משרד החינוך.
עמרם מצנע: אם כך, שאלה נוספת.
עמרם מצנע: הרשות המקומית משתתפת ב-25% או 30%.
<דן בן חיים: 30%.
עמרם מצנע: אבל ה-10% חלים על ה-100%, כלומר הם חלים גם על תקציב משרד החינוך.
<דן בן חיים: לא, זה לא עובד כך.
עמרם מצנע: אז תסבירו לי.
<דן בן חיים: נוסחת השיפוי של משרד החינוך, שמתבססת על ממוצע של דרגה וותק, לא משתנה.
<דן בן חיים: אם יהיה שינוי, כמובן אנחנו נשמח, אבל לא הוחלה התוספת הזאת.
<דן בן חיים: זאת אומרת שאם היום זה30%, אז אולי כתוצאה מהדבר הזה זה יהיה 30 ומשהו, יכול להיות.
עמרם מצנע: אבל ה-10% הם על סך כול השכר שמקבלת הסייעת.
<דן בן חיים: בוודאי.
<נטע לוי: לא, זה רק שכר היסוד.
<קריאה: השכר המשולב.
עמרם מצנע: ברור, אבל מה שנקרא, אותו 100% שמתחלק אחר כך בין הרשות המקומית לממשלה.
<רויטל לן כהן: אז זה כבר לא 30%-70%.
קארין אלהרר: זה יורד ממה שמשרד החינוך נותן?
<רויטל לן כהן: אז זה כבר לא 30%-70%, והרשויות שאין להן לא יוכלו - - -
עמרם מצנע: עזבי, זה שאין להן זה סיפור אחר, שאתמול התמודדנו, ניסינו לפחות, בצורה אחרת.
עמרם מצנע: מה שאלת, קארין?
קארין אלהרר: אם יש תוספת של 10% מהרשות המקומית, אז בעצם יש 110%?
קארין אלהרר: מאיפה זה יורד?
<קריאה: מהרשות המקומית.
עמרם מצנע: הלוא הרשות המקומית היא זו שמשלמת את השכר.
עמרם מצנע: היא מקבלת מהמדינה את אותם 70%, אבל היא מקבלת את זה כמשהו סטטיסטי ממוצע.
<דן בן חיים: לא מקבלת אחד על אחד מול כל תלוש משכורת.
זהבה גלאון: היא מקבלת סכום גלובלי.
עמרם מצנע: כן, ומי שקובע את מבנה השכר בסופו של דבר זה השלטון המקומי כי היא עובדת השלטון המקומי.
עמרם מצנע: סוגיה בפני עצמה, דיברנו עליה בעבר.
קארין אלהרר: נראית לי בעייתית.
עמרם מצנע: אנחנו חוזרים למשרד החינוך.
<אילן שי: ביחס להסכם, אני לפחות לא ראיתי, אני מבין שעדיין לא הועבר אלינו למשרד החינוך אז קצת קשה להתייחס אליו.
<אילן שי: ביחס לשאלה האם יש איזשהן סוגיות ניסוח שאולי צריך להיעזר בנו, אנחנו נשמח אם יעבירו לנו את ההסכם, להעיר לגבי הניסוח האם הוא מתאים, משקף את הרצון של הצדדים או שאולי צריך להכניס תיקונים.
<אילן שי: אני פשוט לא רוצה להתייחס לזה באופן ספציפי מכיוון שלא ראיתי את ההסכם.
<אילן שי: מעבר לזה, אני מבין שהתוספת תחול על הרשויות המקומיות.
<אילן שי: אם כך, אני לא רואה מה אנחנו יכולים להעיר.
עמרם מצנע: כן, אבל הרשויות המקומיות בצדק יתבעו מהמדינה את ה-70%, שהוא גבוה יותר מ-10%.
<אילן שי: אני מבין גם מהדברים שנאמרו כאן שהם לא יתבעו.
<אילן שי: אם הם לא יתבעו, יכול להיות שבניסוח של צו לימוד חובה, שקובע את שיעורי ההשתתפות בתקציבים של הרשויות המקומיות, יצטרכו לשנות את שיעור האחוז שכתוב שם כדי שזה ישקף את ההסכמה זאת.
<רויטל לן כהן: על הגב של המשלבת.
זהבה גלאון: אליה וקוץ בה.
זהבה גלאון: אדוני, אני רוצה להעיר שתי הערות.
זהבה גלאון: קודם כול, הערה חשובה, באמת יש התקדמות.
עמרם מצנע: גם 12 חודשי העסקה, הלוא דיברנו על זה.
זהבה גלאון: 12 חודשי העסקה זו התקדמות מאוד משמעותית, עכשיו מה שהחלטתם כאן לגבי הרחבת ההגדרה על-פי הקריטריונים שרויטל נתנה אותם, שבעה קריטריונים.
זהבה גלאון: אני רוצה להגיד משהו לגבי תוספת השכר של 10% של השלטון המקומי.
זהבה גלאון: קודם כול, זה נשמע טוב.
זהבה גלאון: אחר כך בצדק אתה אומר, הרי הם יבואו לתבוע את זה מה-70% שהמדינה צריכה להקצות, ואז יתחיל הבלגאן החדש.
זהבה גלאון: אבל אני רוצה להגיד איפה הבעיה, שבעצם לא נאמרה כאן.
זהבה גלאון: מהרגע שהעלו את התקציב ב-10%, בעצם אמרו לסייעות, זה משנה לכן גם את שבוע העבודה, אתן צריכות עכשיו לעבוד שישה ימי עבודה – תקנו אותי, נטע, אם אני לא מדייקת.
<נטע לוי: צודקת.
זהבה גלאון: זו נקודה מאוד מאוד משמעותית.
זהבה גלאון: ולמה זה משפיע גם על הסוגיה של ה-10%?
זהבה גלאון: מה אומרים להן בעצם?
זהבה גלאון: כל שאר עובדי ההוראה עובדים חמישה ימים בשבוע, זה צריך לקחת בחשבון.
זהבה גלאון: אנחנו מגדירים לכן מחדש את שבוע העבודה שלכן.
זהבה גלאון: אומנם יהיה לכן רצף של 12 חודשים, תעבדו שישה ימים בשבוע.
זהבה גלאון: אבל, מה לא עושים?
זהבה גלאון: ברגע שלא מגדילים את היקף המשרה ולא מגדירים את זה כמשרה מלאה, בעצם אנחנו מדרדרים את התנאים של הסייעות.
זהבה גלאון: מה עשינו כאן?
זהבה גלאון: אני רוצה לנמק.
זהבה גלאון: היום, משרד החינוך – תתקנו אותי – מגדיר מקסימום 24 שעות לסייעת.
זהבה גלאון: נכון?
<קריאה: לפעמים יש 30.
<קריאה: מקסימום 30, אבל ברוב המקרים 24.
זהבה גלאון: אבל אנחנו יודעים איפה יש סייעות של 30 שעות, אפשר לספור את זה על יד אחת.
<סיגל אבישי: בעיקר ברפואית.
זהבה גלאון: בעיקר ברפואית, אבל בגדול זה 24 שעות.
זהבה גלאון: אם התקן של משרד החינוך לא יגדל, ולכן הבעיה שלי עכשיו מול משרד החינוך - - -
עמרם מצנע: כן, זה נושא בפני עצמו.
זהבה גלאון: אבל זה קשור אחד לשני.
זהבה גלאון: זה קשור אחד לשני.
זהבה גלאון: אם התקן של משרד החינוך לא יגדל, וה-24 שעות מתפרסות על שישה ימים במקום על חמישה ימים, אז מה עשינו, מה הועילו חכמים בתקנתם.
עמרם מצנע: קודם כול, הן גם עבדו עד היום שישה ימים.
<קריאה: לא, הן עבדו חמישה ימים ברוב המקרים.
<עופרה שריד: חמישה ימים בשבוע.
עמרם מצנע: הילד לומד שישה ימים.
קארין אלהרר: אז מה, זו בדיוק הבעיה.
<רויטל לן כהן: היו ימים בשבוע שביקשו מילד לא לבוא.
קארין אלהרר: ימי שישי הם אומרים להם לא לבוא.
עמרם מצנע: בסדר, איך אתם רוצים לרבע את המעגל?
<רויטל לן כהן: אני רוצה מעגל.
זהבה גלאון: יש לי רעיון, אפשר לרבע את המעגל, זה עניין של נכונות.
זהבה גלאון: אני חושבת שצריך להגדיל את כמות השעות ולהגדיר אותן כמשרה מלאה.
<קריאה: להתאים למערכת.
זהבה גלאון: אם למשל הן עובדות שישה ימים בשבוע, והמשרה תוגדר כמשרה מלאה אם הן עובדות 35 שעות בשבוע, זה משנה את כל התמונה, אבל אם אנחנו עכשיו באים לפה ופורסים – באמת, אני רוצה לברך על ההתקדמות, אני חושבת שמאז תחילת הישיבות ועם כל ההתערבות שלך נעשתה התקדמות וחתמו על הסכם, אבל זה הסכם חסר.
זהבה גלאון: כשדיבר אתי מזכיר ההסתדרות, הוא אמר – תראי, זה הסכם ביניים, כך הוא הגדיר את זה – אבל אני יודעת, מה שזמני הופך לקבוע ואם עכשיו הוועדה לא תגדיר את זה - - - זו נקודה אחת.
זהבה גלאון: יש לי עוד הערות אבל אני אגיד אותן בהמשך, זה רק לגבי הנקודה הזאת.
עמרם מצנע: אני רוצה פשוט להדגיש ולחזק את מה שאת אומרת, אני גם אמרתי את זה בפתיחה.
עמרם מצנע: כל התחום של היקף המשרה, הוא נשאר בעייתי.
קארין אלהרר: מאוד.
עמרם מצנע: מאיפה זה נובע שהוא בעייתי?
עמרם מצנע: זה נובע מכך שמצד אחד, ועדות מקצועיות מחליטות על הקצאת שעות לילד, ומצד שני גם מגבילים את זה באותן 25 או 30 שעות, למרות שהילד לומד 42 שעות.
עמרם מצנע: פה יש בעיה שאנחנו נצטרך להתמקד בה.
עמרם מצנע: אני אמרתי, זה נשאר עדיין פתוח.
עמרם מצנע: זה משפיע כמובן על רמת השכר כי הוא בסוף מחושב לפי היקף משרה, ופה יש בעיה שמשרד החינוך בעיקר, יחד אתנו אבל בעיקר עם משרד האוצר, יצטרך לבדוק את העניין הזה, וזה חוזר חזרה בעצם לוועדות המקצועיות שמחליטות כמה שעות מגיע לילד עם צרכים מיוחדים לפי הצרכים שלו.
קארין אלהרר: אבל ברור שבסוף, מה שקובע זה הצמצום של השעות ולא באמת הצורך של הילד, ופה הבעיה.
עמרם מצנע: לא, זה איזשהו שילוב של השניים.
קארין אלהרר: כן, אבל אדוני היושב-ראש, בסוף הרי לא יכולים לתת – גם אם נורא ירצו וגם אם נורא נורא צריך – לא יתנו לילד יותר מ-30 שעות.
קארין אלהרר: זה המקסימום.
עמרם מצנע: קארין, אני אומר, זה נכון אבל יש הרבה ילדים שמקבלים פחות מ-25 שעות.
קארין אלהרר: הרבה מאוד ילדים.
עמרם מצנע: יפה, אבל שם לא הייתה מגבלה של התקציב.
עמרם מצנע: שם המגבלה היא החלטת הצוות המקצועי.
קארין אלהרר: דרך אגב, אדוני היושב-ראש, אני לגמרי לא בטוחה עד הסוף שהשיקול היחידי שתמיד עומד בפני המערכת הוא שיקול הצורך של הילד.
קארין אלהרר: נתקלתי גם במקרים של ילדים שקיבלו פחות מ-24 שעות למרות שחוות הדעת המקצועיות היו אמורות לתת להם אפילו את המקסימום.
עמרם מצנע: אוקיי, אבל זאת סוגיה שעומדת בפני עצמה ונצטרך לדון בה באופן עצמאי כמובן, אין ספק שהיא משפיעה בסופו של דבר על השכר.
עמרם מצנע: מה שאנחנו ניסינו, לפחות בתחום של תנאי העסקה ליישר, זה אל"ף את עניין ההעסקה של 12 חודשים בשנה, עם תנאים – אותן חופשות, גמול חופשות ומה שקשור בזה, ובזה אנחנו מניחים שההסכם נותן את הפתרון.
<נטע לוי: צריך להבהיר את הנקודה הזאת, אם אפשר.
עמרם מצנע: יש עוד כמה תחומים מאוד בעייתיים שבהם משרד החינוך יצטרך לעסוק, ואנחנו בסיכום ניתן לזה גם כן מגבלת זמן, שנוכל לשמוע.
זהבה גלאון: אפשר להעלות עוד כמה השגות?
עמרם מצנע: יש לכם עוד משהו לומר, משרד החינוך?
<רוית גולדנר-להב: אני חושבת שזה נאמר מאוד יפה, מה שאמרת כבודו, שהשעות נקבעות לפי צרכי הילד.
<רוית גולדנר-להב: לפעמים באמת אין הסכמה מה הצרכים, אבל בסופו של דבר כשהשעות נקבעות, הן נקבעות לפי צרכי הילד ולא לפי צרכי העסקת הסייעת, אבל יש מקומות שהסייעת היא משלבת של שני תלמידים ואז היא יכולה גם להגיע ל-42 שעות, להיקף משרה מלא.
<רויטל לן כהן: זה לא מדויק, סליחה.
<רויטל לן כהן: לפי חוזר מנכ"ל היא יכולה לעבוד 30, גם אם היא משלבת שני ילדים.
<רויטל לן כהן: זה כתוב בחוזר מנכ"ל.
<רוית להב: לא.
<רוית להב: בחוזר מנכ"ל כתוב אם יש שני ילדים או יותר שמשולבים בכיתה אחת, אבל אם אני אומרת שיש בית-ספר שיש בו שישה או שבעה ילדים משולבים, אנחנו יכולים למצוא שם שלוש וארבע סייעות במשרה מלאה.
<עופרה שריד: זה לא הפרטים שקיבלנו מההסתדרות, שאילצו אותנו לשלב באותו היקף משרה שני ילדים, ללא תוספת בשעות.
<רוית להב: באותה כיתה?
<עופרה שריד: זה מקרה שאני באופן אישי עברתי השנה.
<עופרה שריד: באותה כיתה.
<קריאה: באותה כיתה כן, אמרנו.
<עופרה שריד: איך נעשה את זה בתוך בית-ספר בשתי כיתות נפרדות?
<קריאה: זה כמו בפנטזיה - - -
<עופרה שריד: זה לכאורה, זה הכול לכאורה.
עמרם מצנע: חברות יקרות, אין פה שני צדי מתרס של איזשהו ריב.
עמרם מצנע: יש קודם כול צורך לנו, שלא חיים יום-יום את הקשיים ואת הצרכים שאתם חיים, להבין, כדי שנוכל לעזור.
עמרם מצנע: זה לא ייפתר ביום אחד וגם לא ביומיים כנראה, וגם לא ביותר ימים, אבל אני חושב שאנחנו לאט-לאט מצליחים להבין יותר.
עמרם מצנע: יש פה סוגיה באמת לא פשוטה, אבל נצטרך להתמודד אתה.
עמרם מצנע: אני חוזר אלייך, זהבה.
זהבה גלאון: אני רוצה להעיר גם ביחס לדברים האחרונים שנאמרו.
זהבה גלאון: אני בטוחה שזה כתוב אצלכם.
זהבה גלאון: כשזה כתוב זה עובד טוב, כי זה כתוב, אבל החיים יותר חזקים והפרקטיקה של הנשים שיושבות כאן, באמת מהשטח ומחיי היום-יום, זה לא עובד ככה.
זהבה גלאון: זה לא עובד ככה והנתונים הם לא כאלה, ויכולים פה הרבה יותר טוב ממני לספר איך זה לא עובד ככה.
זהבה גלאון: זו הערה אחת.
זהבה גלאון: עוד שתי הערות קצרות, אדוני, שקשורות לתנאים של הסייעות.
זהבה גלאון: יש בעיה מאוד גדולה בכל מה שקשור לחישוב ימי החופשה השנתיים.
זהבה גלאון: הן תעבודנה עכשיו 12 חודשים אבל כל הנושא של החגים והחופשים, לא הכניסו את זה.
זהבה גלאון: אני ממש חוששת.
זהבה גלאון: אני רוצה לשאול את נציג ההסתדרות – אני חוששת שהחישוב לפי ההסכם החדש, הוא לא תואם את ימי החופשה במערכת החינוך, ואז אנחנו יכולים להגיע למצב שבכלל לא יקבלו על זה שכר, ובסוף זה לא באמת 12 חודשים מלאים.
זהבה גלאון: אם תוכל להתייחס לזה, זו הערה אחת.
זהבה גלאון: ועוד הערה, אדוני, דיברנו על העלאת השכר והגדרת השעות, זה מתח הדרגות.
זהבה גלאון: זו גם נקודה שצריך להעלות אותה.
זהבה גלאון: הן תעבודנה, ונניח שבאמת אנחנו עכשיו נצליח להגדיל את מספר השעות כמו שדיברנו.
זהבה גלאון: אנחנו רוצים שהן תוכלנה להתקדם, המשכורת שלהן תעלה בהתאם, שיהיה אופק, שהן תדענה שיש הגדרה, כי ככה, אתה יודע, זה כמו שכתוב על הנייר ואחר כך בחיים זה לא יהיה.
זהבה גלאון: הערה אחרונה, אני אומרת את זה בכל ישיבה – אם אני מתייחסת לדברים שאמר לנו מזכ"ל ההסתדרות החדש, שזה הסכם ביניים, לא יכול להיות שבישיבות הבאות לא תהיה נציגות של הסייעות או מי שמייצג אותן, גם אם זה לא ארגון יציג פורמלי.
זהבה גלאון: פשוט לא יכול להיות.
זהבה גלאון: אם נניח היו יושבים, הסוגיה הזאת של אותם שבעה סעיפים שרויטל ציינה, זה לא היה קורה כי ישר היו אומרים להם.
זהבה גלאון: חייבים שתהיה נציגות.
זהבה גלאון: זה בלתי מתקבל על הדעת לעבוד מעל הראש שלהן.
זהבה גלאון: זה כל כך מורכב, כל פעם אנחנו לומדים משהו חדש.
זהבה גלאון: מה יקרה אם תשב שם מישהי?
זהבה גלאון: אפשר לבקש את זה, זה הדבר הכי מתקבל על הדעת.
זהבה גלאון: אז יש להן בעיה שאין ארגון יציג, אבל יש מספיק ארגונים.
זהבה גלאון: יושבת כאן נציגות איתך-מעכי, יושבת רויטל, באמת נשים שהן מומחיות לדבר הזה.
עמרם מצנע: לא נתתי לנציג ההסתדרות לדבר, בבקשה.
<שלמה שטרן: שלום, שלמה שטרן מההסתדרות.
<שלמה שטרן: אל"ף, אני מאשר את מה שאמר נציג מרכז השלטון המקומי.
<שלמה שטרן: ההסכם אכן נחתם בשבוע שעבר, הוא נתן תשובה לשלוש שאלות די חשובות.
<שלמה שטרן: אחת מהן זה 12 חודשי משכורת, תוספת שכר של 10% שלא הייתה עד עכשיו, והוסדר הנושא של חופשה שנתית, ותיכף אני אתייחס.
<שלמה שטרן: אני שמח גם על מה שאמר נציג האוצר שהוא יאשר את ההסכם הזה.
<שלמה שטרן: בהסכם נותרו כמה בעיות שעדיין לא נפתרו, כמו למשל הגדלת היקף המשרה, הנושא של קביעות שאין עדיין התייחסות אליו, והנושא של סייעות רפואיות, שעדיין ההסכם הזה לא כולל.
<שלמה שטרן: לגבי השאלה של חברת הכנסת גלאון.
<שלמה שטרן: ימי החופשה יינתנו להן בדיוק כמו ליתר עובדי הרשות המקומית, 22 ימים, כאשר הכוונה היא שהן תצאנה לחופשה השנתית בקיץ, באחד מחודשי הקיץ, כמו יתר העובדים במערכת החינוך, כך שלא ייפגע להן הנושא של ימי חופשה.
<שלמה שטרן: אגב, הימים שלא עובדים בפסח, סוכות ויתר הימים, הם חצאי ימי עבודה.
<קריאה: בחנוכה.
<מלי כץ: חנוכה זה ימים שלמים.
<מלי כץ: שבוע וחצי לפני פסח זה ימים שלמים.
עמרם מצנע: הכלל הוא כמו עובדי הרשות המקומית.
<שלמה שטרן: כל יתר עובדי הרשות המקומית.
עמרם מצנע: מבחינה זו יש כללים ברורים.
<רויטל לן כהן: בפועל, עשר שנים אנחנו פונים אליהם שהן לא מקבלות שכר והם לא עושים עם זה כלום, אז כנראה זה מקובל - - -
עמרם מצנע: רויטל, באמת, אני מקווה שעד סוף הכנסת אני אצליח לחנך אותך.
<רויטל לן כהן: אנחנו נגיע לישיבות שאתה לא תגיד רויטל ולו פעם אחת.
<קריאה: חזון אחרית הימים.
עמרם מצנע: את יודעת מה, זו זכות התקווה.
עמרם מצנע: הן לא העובדות היחידות שהן עובדות רשות מקומית בתוך מערכת החינוך – כמו הסייעות לגננות, כמו השרתים, כמו המזכירות – כשאני מניח שההסכם הוא אותו דבר.
קארין אלהרר: אבל זה לא ככה.
עמרם מצנע: זה מה שאומרים לכם.
<עופרה שריד: בפועל זה לא ככה.
<עופרה שריד: לא מאפשרים לנו לעבוד בימי החופש.
<עופרה שריד: המשכורות שלנו מגוחכות בחודשים של החופשים - - -
עמרם מצנע: זה לא יעזור, אני לא אצליח להבהיר לכם שאני לא מצליח להבין כשמדברות יותר משתיים.
עמרם מצנע: אני יודע שיש רשויות שהמזכירות והסייעות גננות נהנות בפועל מאותן חופשות שנהנות מהן הגננות, אבל מבחינה רשמית זה לא כך, וכאשר דורשים מהסייעות או מהמזכירות לעבוד בימי החופש, אז יש רשויות שנותנות להן איזו תוספת ויש רשויות שלא.
עמרם מצנע: מה שאני מבין מההסתדרות ומהשלטון המקומי, שהן, דינן, מחתימת ההסכם הזה, כדין עובדי הרשות המקומית.
עמרם מצנע: אני רוצה לתת לו לסיים.
<שלמה שטרן: יתר הימים, כמו למשל השבוע או שבוע וחצי לפני פסח, היא אמורה לקבל על זה משכורת.
<שלמה שטרן: היא אמורה, כדי לקבל את המשכורת, לעשות משהו.
<שלמה שטרן: ניתן גם איזשהו פתרון שייתן לה איזושהי עבודה כדי שזה יצדיק את מתן המשכורת בימים האלה.
עמרם מצנע: אני מבין שאי אפשר להגיד לחברה, בשבוע שלפני פסח, מאחר שהילד נמצא בחופש – את לא מקבלת שכר.
<שלמה שטרן: היא אמורה לקבל 12 חודשים.
עמרם מצנע: והרשות תחליט אם היא מעסיקה אותה במשהו אחר, כן או לא.
<שלמה שטרן: נכון, כאשר בהסכם יש הגדרה במה אפשר להעסיק אותה.
עמרם מצנע: ראיתי, כן.
<שלמה שטרן: שאלה חברת הכנסת לגבי מתח הדרגות.
<שלמה שטרן: מתח הדרגות נקבע בהסכמים קיבוציים והוא נותן על-פי מידת ההיררכיה ברשות המקומית.
<שלמה שטרן: סייעות, בעיקרן, נמצאות במתח הדרגות שבין 4 ל-8 בערך.
<קריאה: 4.
<שלמה שטרן: לא הסייעות האלה.
<שלמה שטרן: כלל הסייעות בחינוך המיוחד ובגנים, בין 4 ל-8, זה מתח הדרגות המקביל לסייעות האלה גם.
<שלמה שטרן: הן נכללות כרגע בין יתר הסייעות של עובדי השלטון המקומי.
<עופרה שריד: איך התחלנו ב-4 כשדיברנו על 6?
<שלמה שטרן: כשייפתח ההסכם, נוכל לקדם את יתר העובדים, גם את הסייעות, גם הן יובאו בחשבון.
<שלמה שטרן: הן עכשיו חלק מעובדי הרשות המקומית באותם תנאי שכר, 12 חודשי משכורת, אותו מסלול קידום, אותו אופק קידום.
<נטע לוי: שלום, תודה רבה.
<נטע לוי: שמי נטע לוי, עורכת-דין מעמותת איתך-מעכי, באמת מלוות את התארגנות הסייעות הארצית כבר שלוש שנים, ומאוד שמחות על ההתקדמות ועל צבירת התאוצה והפירות שככה אנחנו רואות בזמן האחרון, וגם ההסכם הזה שהוא כנראה בעקבות הזירוזים שיצאו מהוועדה הזאת, בא וסגר את עניין 12 החודשים, שמבחינתנו זה היה אמור להיות מובן מאליו אבל זה שזה חתום עכשיו זה באמת נפלא ואנחנו מברכות על זה.
<נטע לוי: אני רוצה להשיג ולהעיר כמה דברים.
<נטע לוי: קודם כול, לגבי 12 החודשים אני חושבת שניתנה עכשיו תשובה אבל אני רוצה לוודא שבאמת זה 12 חודשי שכר מלאים, שלא יורדים, שלא מצטמקים בחודש מרס-אפריל או אוגוסט כי נגמרו 22 ימי החופשה.
<נטע לוי: אני רוצה אם אפשר שהוועדה תוודא את זה ושתהיה הבהרה שתצא כי זה מאוד חשוב, על סמך מה שראינו בשנים האחרונות.
<נטע לוי: ובאמת אנחנו לא ארגון עובדים, אבל לצערנו אנחנו מקבלות עשרות פניות מסייעות מכל הארץ, בהן עשרות פניות של משלבות שנתקלו במקרים כאלה של משחקים עם האחוזים.
<נטע לוי: אני רוצה להתייחס גם לעניין ה-10% שדובר עליהם.
<נטע לוי: אני מבינה שה-10% לא הוסדרו.
<נטע לוי: אני רוצה להראות כאן שלושה תלושי שכר – שניים שבהם כבר ניתנו עשרת האחוזים האלה, כנראה ללא אישור הממונה, אבל הם קיימים.
<נטע לוי: באחד התלושים מדובר על 170 שקלים.
<נטע לוי: בעצם, זה לא 10% מהשכר המשולב, כי השכר המשולב הוא 2,800 כאן בתלוש שאני רואה לנגד עיני, זה 10% מ-1,700 שקלים במקרה הזה.
<נטע לוי: יש לי תלוש של סייעת שלא נמצאת כאן, עם ותק של תשע שנים, ולה 10% תוספת הסייעות זה 162 שקלים.
<נטע לוי: זאת אומרת, אנחנו מדברים על מאיפה יבוא הכסף, אני לא מזלזלת ב-160 שקלים, אבל עדיין זה הסכום ועל זה מדובר, זאת התוספת.
<נטע לוי: וכאן אנחנו מגיעים לתלוש השלישי, התלוש של סיגל.
<נטע לוי: סיגל היא עובדת קבלן, היא עובדת דרך מרכז לפעילות קהילתית שנמצא תחת הרשות המקומית של צור יגאל, והמועצה המקומית הזאת בעצם מתנערת מההסכם הקיבוצי הקודם והחדש ואומרת, התנאים האלה לא חלים עלינו.
<נטע לוי: אתם יכולים לראות את התלוש הזה שבו בעצם אין את ה-10%, אין שום דבר.
<נטע לוי: הסכום שלה בתלוש הזה הוא 2,400 שקלים, זה בנטו, בברוטו זה לא הרבה יותר, 2,700 שקלים.
<נטע לוי: זאת נקודה שמאוד מאוד חשוב לגעת בה כי אנחנו נתקלות בה בלי הפסקה, וכביכול על הנייר, העמותות, חברות הקבלן וכל חברות הבת של העיריות אמורות לטפל ולתת את אותם תנאים.
<נטע לוי: בפועל, זה לא קורה.
<נטע לוי: זה מאוד מאוד חשוב.
<נטע לוי: אני רוצה לגעת בעוד דבר אחד אחרון, הגשנו גם לוועדה וליושבים כאן ולמשתתפים את ההשגות שלנו בכתב.
<נטע לוי: קודם כול, גם מה שזהבה נגעה בו, העניין הזה של המעבר לשישה ימים, אנחנו רואות בזה הרעת תנאים.
<נטע לוי: זה ברור שיש צורך של הילדים, ואנחנו וההורים, אנחנו פועלים כאן בשיתוף פעולה וזה מאוד חשוב הצורך של הילדים, אבל גם הצורך של הילדים הוא שלסייעות יהיה שכר ראוי.
<נטע לוי: אפשרי להגיע לשישה ימי עבודה אם המתווה הזה שמסומן בהסכם, שזה 35 שעות, יוגדר כ-100% משרה ולא 42.5 שעות כפי שמוגדר כעת כי עדיין התלוש יהיה מגוחך.
<נטע לוי: ובאמת נקודה אחרונה, אבל בעיני היא קריטית, זה שגם בהסכם הזה, סייעות לא היו מעורבות, ואני לא מדברת על לתפוס סייעת ברחוב, אפילו לא אותן.
<נטע לוי: אנחנו כאן כי אנחנו מעורבות ופעילות כבר הרבה מאוד שנים, אנחנו לא נבחרנו – הסייעות כאן הן לא נבחרות – אנחנו לא מתיימרות להיות.
<נטע לוי: אנחנו לא ארגון יציג, אבל אנחנו קראנו עשרות פעמים – ואנחנו זה אנחנו איתך-מעכי והסייעות – עשרות סייעות שפנו להסתדרות, למר שטרן, למר עיני בזמנו, ולניסנקורן כיום, ולארנון בר-דוד.
<נטע לוי: בתוך ההסתדרות, אנחנו הסייעות רוצות איגוד סייעות – איגוד סייעות שיהיה חלק, שיהיה חלק מהמשא ומתן על ההסכמים הקיבוציים, שיהיה מעורב בכתיבת ההסכמים, ואז באמת כפי שרויטל קודם אמרה, ובכלל, החורים האלה, לא יהיה מענה לכל הבעיות, זה ברור, אנחנו יודעות שיש כאן עוד שחקן, זה משרד החינוך, ועוד שחקן שזה משרד האוצר, אבל עדיין יהיה מענה ליותר בעיות ולפחות אנחנו ניאלץ לסתום את הפה.
<נטע לוי: לכן, אני חושבת שזה משהו שהוא קריטי, וכבר הייתה קריאה מהוועדה כאן לנושא הזה סביב ההסכם הזה.
<רויטל לן כהן: כל הוועדות בכנסת.
<נטע לוי: אני חושבת שזה דבר קריטי ופשוט.