GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שי פירון: המשפט המעניין היה: חייבים להוריד את כל הבחינות - לא במקצוע שאני מלמד; חייבים לשנות את צורת הלמידה - לא במקצוע שאני מלמד; חייבים לשנות את צורת הבחינות – לא במקצוע שאני מלמד.
שי פירון: אם בכל זאת שינו והתהליך קרה, אז הפתרון הוא להגיד: יש בלגן.
שי פירון: אז בוא תראה לי איפה הבלגן, תראה לי מה כתוב, תראה לי מה חסר לך, איזה נייר חסר לך, בוא נשב.
שי פירון: זה תהליך נורמטיבי, הוא הגיוני, זה בסדר גמור.
שי פירון: תתחיל שנת הלימודים ב-1 בספטמבר, יעברו חודש-חודשיים.
שי פירון: ואני רוצה להגיד עוד משהו: אין לי ספק שיהיה באגים, משום שכשעושים דבר גדול כל כך, באופן טבעי יש כל מיני דברים שתוך כדי תנועה לא שמים אליהם לב.
שי פירון: השאלה המרכזית היא אם אנחנו מקשיבים, האם פתוחים להערות והאם אנחנו יודעים לשנות תוך כדי תנועה.
שי פירון: אז אם חסר משהו – אני מקווה שלא,  ואם יש טעות במשהו – אני מקווה שלא, אבל אני בטח לא חסין מכך - נתקן, נשפר, נעשה טוב יותר.
שי פירון: הדבר השני שאנחנו מדברים עליו ברפורמה הפדגוגית זה העצמת מנהלי בתי-הספר והמורים דרך הרחבת הניהול העצמי באופן מלא יותר, כאשר הפעם, לראשונה, הוא לא מתמקד רק בהיבטים הניהוליים הטכניים אלא הוא נוגע גם תוכניות לימוד.
שי פירון: אני רוצה להגיד משהו שקרה בהנהלת משרד החינוך בישיבתה האחרונה.
שי פירון: מעולם – גם את זה אפשר לבדוק - לא היה זרם גדול כל כך של בתי-ספר בחינוך המוכר שאינו רשמי, ואני לא מדבר על בתי-ספר חרדים בלבד, שפנו למערכת הציבורית וביקשו להצטרך אליה בחזרה.
שי פירון: מישהו צריך לשאול את עצמו מה הגורם לחינוך הדמוקרטי, לחינוך האנתרופוסופי, לשורה ארוכה של זרמים ובתי-ספר בתוך מערכת החינוך, שאומרים: רוצים אנחנו להיות חלק מהזרם של החינוך הציבורי בישראל.
שי פירון: בדרך כלל המהלך הוא הפוך, בדרך כלל המהלך הוא מהלך של יציאה החוצה.
שי פירון: זה נובע, בין היתר, מהמקום של העצמה והאוטונומיה, מהמקום של מנהל בית-הספר הדמוקרטי מבין שכדי להיות חלק מהחינוך הציבורי הוא לא צריך "להמיר את דתו".
שי פירון: לא זו בלבד שלא צריך להמיר את דתו, אלא אני, כשר החינוך, והמנכ"לית אומרים: תביא את הייחודיות שלך לשולחן העגול הזה כי נורא חשוב לנו שיתבצע השיח הזה, ואולי דברים מאוד מאוד מעניינים שאומרים בבית-הספר הממלכתי-דתי, בבית-הספר התורני, בבית-הספר המדעי, בבית-הספר הדמוקרטי, בבית-הספר האנתרופוסופי יהיו במקום ויקבלו איזשהו שיח אחר.
שי פירון: זה ה-70–30 וזה השינוי של תפיסת הבחינות וזה הרצון לתת לכל מנהל בית-ספר ולכל אוכלוסייה לבנות משהו בהתאם לאופי שלה ובהתאם למקום שלה, וזה הרצון קודם כול למקד את הלמידה במקום של סקרנות, של פיתוח ידע במובן העמוק של המילה, ללכת על ההבנה, ללכת על המשמעות, ללכת על השאלה של מה שאני קורא למידה משמעותית, חינוך משמעותי, חיים משמעותיים.
שי פירון: דרך אגב, בתוך הסיפור הזה של "ישראל עולה כיתה" צריך לומר שישנם תהליכים בכל אחת משכבות הגיל וגם יש תוכניות לפי סוגי החינוך: חינוך מיוחד, מערכת החינוך הרגילה.
שי פירון: בכל אחד ואחד מהדברים ניבנו תוכניות מתאימות למה זה אומר למידה משמעותית בכל אחת ואחת מהקבוצות הללו.
שי פירון: המעגל השני הוא מעגל "מחנכים מסביב לשעון".
שי פירון: זאת התפיסה שאומרת שאנחנו לא יכולים יותר לראות בית-ספר רק בהקשר של למידה, רק של מפגש מורה-תלמיד מסביב לתוכן.
שי פירון: האם זה לא היה לפני כן?
שי פירון: בוודאי שהיה, אני חוזר על המשפט הזה כל הזמן.
שי פירון: אנחנו מדברים על מה המערכת משדרת ולמה היא מקצה משאבים.
שי פירון: דוגמה אחת קטנה, דוגמית, ראיתם בקיץ האחרון.
שי פירון: דרך אגב, הדוגמה של הקיץ האחרון הוא דוגמה לכל מה שאני אומר עכשיו.
שי פירון: הוא דוגמה, פעם ראשונה, ל"מחנכים מסביב לשעון" – שלושה שבועות המערכת ממשיכה.
שי פירון: מזלי שאני חושב תמיד על מחר ולא על אתמול, אבל מספר האנשים, כולל חלק מאלה שנמצאים כאן, שאמרו שזה לא יקרה כן יהיה, לעגו ואמרו שיבואו או לא יבואו, יצליח לא יצליח.
שי פירון: אני יכול לומר שכל אלה שאמרו שיהיה בסדר כתבו מכתבי תודה ואלה שלעגו, עדיין לא היה בהם האומץ לעמוד ולהגיד.
שי פירון: 250,000 ילדים בישראל – 220,000 ילדים בכיתות א'-ב', עוד 30,000 ילדים בכיתות ג' עד ה' - הגיעו לבתי-הספר לעוד שלושה שבועות.
שי פירון: שתיים, בשונה ממה שאמרו, ברוב מוחץ של המקומות אלה היו מורים ומנהלים שקיבלו אפשרות לשכר נוסף מכבד מאוד.
שי פירון: שלוש, התכנים היו תכנים חינוכיים משמעותיים.
שי פירון: עובדתית, קרה.
שי פירון: נרחיב את זה בשנה הבאה ל-ג'–ד'.
שי פירון: אבל זה לא העניין, העניין הוא להרחיב את זה על כל מערכת החינוך כתפיסה, איך אנחנו רואים את בית-הספר, את המתנ"ס או את תנועת הנוער או את החוג כרצף אחד הוליסטי שעוטף את הילד בתקופה מרובת סיכונים 24/7, 365 ימים בשנה.
שי פירון: לא אמנה את הפרטים בגלל הזמן, מה עושים בכל דבר ודבר, כי מי שמכיר יודע אילו שינויים יש בתקנות ארגוני נוער, אילו שינויים יש בתקנות תנועות נוער, איזה משאבים אדירים מוקצים למקומות האלה.
שי פירון: מי שמכיר יודע.
שי פירון: לצערנו, המלחמה יצרה קצת שינויים בדבר הזה, אבל המשרד הקצה למעלה מ-10 מיליון שקלים לערי נוער במהלך הקיץ, ועוד נעשה משהו עם בני הנוער, מה שנספיק בזמן שנותר.
שי פירון: הנקודה השלישית היא הסוגיה של "האחר הוא אני".
שי פירון: ישנם כמה וכמה מהלכים אסטרטגיים שצריך לומר אותם.
שי פירון: קודם כול, "האחר הוא אני", אני רוצה לקחת אותו פעם ראשונה לסוגיה של צמצום פערים.
שי פירון: שנים רבות מדינת ישראל מדברת על תקצוב דיפרנציאלי ולא עשתה את זה.
שי פירון: לא עשתה את זה, עובדתית.
שי פירון: אנחנו מתחילים תקצוב דיפרנציאלי.
שי פירון: בשנת הלימודים הקרובה.
<רינה גוזי: לא שמעתי מהמנכ"לית.
<מיכל כהן: אמרתי.
שי פירון: אנחנו מתחילים תוכנית של תקצוב דיפרנציאלי בשנת הלימודים הקרובה, בעזרת השם, מה שלא נעשה מעולם.
שי פירון: התוכנית הזאת תהיה פרושה, היא תהיה מידתית, היא תהיה הדרגתית, היא תייצר שינוי דרמטי במהלך של חמש שנים.
שי פירון: התוכנית הזאת, לראשונה, לא תהיה קוסמטית אלא תהיה אמיתית, היא תמנף באופן אמיתי שכבות מוחלשות ותיתן להן יכולת להגיע למיצוי ההישגים שלהן.
שי פירון: אני לא חושב שלמדינת ישראל יש את הפריבילגיה לא לעסוק בצמצום פערים בגלל המוצא האתני של השכבות המוחלשות.
שי פירון: אני לא חושב ככה.
שי פירון: אני חושב שצדק חברתי הוא צדק חברתי, וזה חלק מהחזון שלי לראות את מדינת ישראל כמדינה שהיא חברת מופת, ואסור שזה יהיה קשור בשום צורה שהיא לצדדים השונים של מרכז, ימין ושמאל.
שי פירון: בשלב הראשון, בסיכום עם השלטון המקומי, הולכים על התקצוב הדיפרנציאלי רק בשעות.
שי פירון: כל שאר הדברים, כחלק מהדיונים הרבים על הסלים הנוספים, נקיים דיון גם בדבר הזה.
שי פירון: הדבר השני שיהיה בתוכנית של "האחר הוא אני", מבחינתי, שלא נוכל לקבל מערכת – כשאני אומר "מערכת" אני לא מתכוון למערכת החינוך, אני מדבר על הצעירים אבל לאו דווקא על מערכת החינוך - שיש בה גילויים של גזענות ושנאת האחר מכל סוג שהוא.
שי פירון: אני לא יכול להשלים עם הקולות הרבים מכיוונים שונים שנשמעו במהלך הימים של מבצע "צוק איתן".
שי פירון: חברה לא נמדדת בזמן שלום, חברה נמדדת בזמן מלחמה, וצריך לדעת, מעבר לשאלות המוסריות הכלליות, שביטויים של שנאה פוגעים בראש ובראשונה במי שמתבטא כך.
שי פירון: מה שמזהם את הנפש, מה שפוגע בנפש האומר לא ייגמר ביום שהמלחמה תיגמר.
שי פירון: אנחנו נקדיש את השבוע הראשון של שנת הלימודים – המנכ"לית תציג את זה אחר כך - לשיח מעמיק מאוד בכל מה שנוגע לקבלת האחר מכל סוג שהוא.
שי פירון: אני לא מוכן שאזרחים ערבים במדינת ישראל, אנשים שיש להם עמדות שמאליות במדינת ישראל או, בהקשרים אחרים, אנשים שיש להם עמדות דתיות במדינת ישראל, ירגישו אזרחים סוג ב'.
שי פירון: אני לא מוכן לקבל שיח, שבעיקר בא לידי ביטוי ברשתות החברתיות, שבו בתקופה שבה מתגלים הפנים היפות של החברה הישראלית מתגלים גם צדדים מכוערים.
שי פירון: אני גם לא מוכן לצבוע את כל החברה הישראלית בצבעים האלה, משום שזו תהיה טעות אם לא נראה גם את הפנים היפות שמתגלות בתקופות האלה.
שי פירון: אבל בתקופה האחרונה ראינו כמה וכמה אירועים מדאיגים מאוד, הן ברמת השיח, הן ברמת הרצח המתועב של מוחמד אבו ח'דיר.
שי פירון: אנחנו יודעים לדבר, וטוב שכך, על הרצח המזעזע של שלושת הנערים, אבל בקיץ האחרון היו ארבעה מקרי רציחה ולא שלושה.
שי פירון: אסור לנו, כיהודים וכציונים, להפלות בין דם לדם ובין דין לדין.
שי פירון: במדינת ישראל היו ארבעה מעשי רצח בחופש הגדול האחרון, בקיץ האחרון, וכולם מזעזעים וכולם מהווים פגיעה מהותית ביסוד הבסיסי של צלם האלוהים שבאדם.
שי פירון: תפקידנו כחברה להילחם בכל האירועים הללו בכל החזיתות.
שי פירון: זה יהיה נורא אם חברה מסוימת תחלק ציונים ותגיד: הרוצח הזה הוא לא בדיוק רוצח כי הוא לא שפוי, והרוצח הזה הוא כן שפוי, כי רצח הוא רצח הוא רצח.
שי פירון: וכמו שלא הייתי רוצה שכשמישהו, חס וחלילה, יפגע בילדים הקרובים לי אז הצד של הרוצחים יגידו: הוא לא, זה לא – אני גם לא מוכן להגיד את זה במקרה הזה.
שי פירון: נעשו ארבעה מקרי רצח מתועבים במדינת ישראל, ומערכת החינוך הישראלית תיקח על עצמה, היא לא תתחמק מהמשימה, תוך מגוון הדעות ומגוון הקולות מצד אחד להדגיש את הטוב והיפה שבמדינת ישראל ואת הטוב והיפה שבחברה הישראלית, ומצד שני לדבר גם על הבעיות האלה.
שי פירון: אתמול התקיימה עוד פגישה במשרדי על הרפורמה המרכזית בכל מה שנוגע בחינוך הערבי.
שי פירון: זה צריך לבוא לידי ביטוי בחמישה מעגלים: קודם כול, במעגל התשתיות באופן מאוד משמעותי ועמוק.
שי פירון: יש שם פערים בלתי נסבלים.
שי פירון: פעם שניה, במעגל המורים – איכות המורים, הניהול וכו'; פעם שלישית בחינוך הלא פורמלי, שלא קיים בצורה מספקת וראויה; פעם רביעית בתעסוקה ופעם חמישית בחיבור להשכלה הגבוהה.
שי פירון: יש תוכנית שמשרד החינוך הציג, הן בפני משרד ראש הממשלה והן בפני משרד האוצר, תוכנית מקיפה שתכליתה לייצר רפורמה רחבה בכל מה שנוגע במסגרת "האחר הוא אני" וצמצום פערים בחינוך הערבי.
שי פירון: החינוך הממלכתי החרדי הולך ומתרחב.
שי פירון: לא נוכל לקלוט את כל בתי-הספר שפנו להצטרף, קשה לנו, מבחינה תקציבית, להיערך לכך.
שי פירון: אבל המחוז החרדי הולך וגדל בממדים גדולים ממה שתכננו.
שי פירון: אני מניח שבזמן הקרוב נצליח לסכם גם על מתווה פעולה משותף עם רשת "מעיין החינוך התורני", שתייצר שינוי דרמטי בחיבור של חלקים נרחבים בציבור החרדי לתוך החינוך הציבורי.
שי פירון: אנחנו מבינים שמדינת ישראל לא תוכל לייצר אופק בלי חינוך מקצועי, חינוך טכנולוגי.
שי פירון: במהלך השנה הזאת נעשה חידוש גדול, אבל רק אומר שאחד המהלכים הדרמטיים שיקרו ב-1 בספטמבר, סנונית ראשונה, זה מעבר של שבעה בתי-ספר ממשרד הכלכלה למשרד החינוך.
שי פירון: זה מהלך שהתחייבנו אליו וגם אותו אנחנו עושים.
שי פירון: זה מהלך שנשלים אותו במהלך התקופה הקרובה.
שי פירון: נלך לתהליך רחב מאוד בעוד מגוון רחב של תחומים.
שי פירון: אעצור כאן.
עמרם מצנע: מיכל, אני מציע שתתמקדי בדברים העיקריים שהשר לא דיבר עליהם כי אחרת נחסל את לוח הזמנים.
<מיכל כהן: אין בעיה, אקצר.
<מיכל כהן: היינו פה כל השנה, אז הצגנו - - -
עמרם מצנע: חשוב גם שתדגישו אילו קשיים או אילו בעיות אתם צופים לפתיחת שנת הלימודים.
עמרם מצנע: (הצגת מצגת)
<מיכל כהן: בהכנה של המצגת השנה עברנו כמעט על כל הנושאים וראינו שהיושב-ראש הזמין אותנו די בתכיפות להציג כל פעם נושא אחר במערכת החינוך, כך שבאמת אעבור במהרה על התכנים ואיפה שצריך אתמקד.
<מיכל כהן: נתחיל בנתונים.
<מיכל כהן: תלמידים בבתי-הספר – במערכת החינוך הישראלית בבתי-הספר אנחנו רואים 1.622 מיליון תלמידים.
<מיכל כהן: זה לא כולל את גני הילדים, שהם עוד 458,000.
<מיכל כהן: בסך הכול כ-2 מיליון תלמידים ויותר במערכת החינוך.
<מיכל כהן: רואים פה חלוקה לפי מגזרים.
<מיכל כהן: הקווים מקבילים והם בעלייה מתמדת לפי גידול טבעי.
<מיכל כהן: אנחנו מסתכלים בחינוך היסודי לפי מגזר.
<מיכל כהן: אחר כך אנחנו מדברים על התלמידים בחינוך העברי לפי הזרמים: חינוך חרדי, ממלכתי-דתי וממלכתי.
<מיכל כהן: בטבלה רואים את הגידול הטבעי במערכת החינוך של עובדי ההוראה, של הכיתות, של המוסדות, של מספרי התלמידים.
<מיכל כהן: שוב, יש פה התייחסות לנתונים על בתי-הספר.
<מיכל כהן: למטה בקטן כתוב מספר התלמידים בגני הילדים.
<מיכל כהן: ברשותכם, אעבור לתוכנית האסטרטגית לשלוש השנים הבאות.
<מיכל כהן: יש לנו שלוש מטרות מרכזיות, כפי שהוצג: קידום למידה משמעותית, חינוך למצוינות ערכית ואזרחית וחיזוק החינוך הציבורי.
<מיכל כהן: בלמידה המשמעותית טבענו שלושה יעדים מרכזיים: הבנייה משותפת של תפיסה פדגוגית כוללת, מגן הילדים ועד י"ב; קידום הישגים לימודיים, כשהדגש הוא תפקודי לומד במאה ה-21; והתאמת תוכניות הלימודים, מדדי ההערכה והמדידה, ההוראה, ההכשרה, הפיתוח המקצועי וכל מה שקשור ברפורמה פדגוגית.
<מיכל כהן: באופן כללי, כפי שאמר שר החינוך, אנחנו לא מתעסקים ברפורמה מבנית.
<מיכל כהן: אחד הדברים שקשים אולי למערכת, שאנחנו רוצים לחולל שינוי מאחורי דלת הכיתה, במעשה היומיומי, לכאורה פשוט אבל הכל כך מורכב, בין המורה, התלמיד וכיתתו.
<מיכל כהן: לכן הרפורמה הזאת, אם אפשר לומר, היא רפורמה פדגוגית, איננה עוסקת במבנה.
<מיכל כהן: יש לה השלכות מבניות ברמה של תכנים ותוכניות, אבל בעיקר היא עוסקת בפדגוגיה ובמעשה ההוראה.
<מיכל כהן: אם כך, מה אנחנו עושים בנושא של הלמידה המשמעותית?
<מיכל כהן: בחרנו כמה דברים להדגשה, כשהעקרונות הם: יותר אוטונומיה וגמישות לכל צוותי ההוראה; פינוי זמן ללמידה – אנחנו שומעים מורים שאומרים שהם רצים כדי להספיק את החומר, להספיק ולהספיק, ועכשיו אנחנו רוצים לייצר יותר זמן ויותר רצף ללמידה משמעותית; אנחנו מדברים על העמקה בלמידה על מנת שהלמידה תחווה כיותר משמעותית; אנחנו מדברים על העמקת לימודי המדעים; הרחבת ההשכלה הכללית ומעורבות חברתית וקהילתית.
<מיכל כהן: בנושא אוטונומיה וגמישות פדגוגית – בכל מערכת החינוך, מכיתה א' ועד י"ב, יהיו נושאים להרחבה והעמקה.
<מיכל כהן: כל שלבי הגיל ישתמשו באופני ההערכה השונים ולא רק מבחן.
<מיכל כהן: גם מבחן, אבל לא רק מבחן.
<מיכל כהן: גמישות בניצול השעות – אנחנו נותנים מתווה, אנחנו אומרים לאן צריך להגיע ואנחנו מאפשרים יותר גמישות בניצול השעות, בהתאם לנתונים הבית-ספריים, והפעלה של תהליכי הוראה והערכה מגוונים.
<מיכל כהן: ברמה של פינוי זמן ללמידה - בחינות הבגרות יחלו בכיתות י"א ו-י"ב; צמצום שאלונים, כפי שאמרנו; מבנה האשכולות יהיה מבנה של עברית, ידע עם-עולם ומדינה ומורשת ותרבות וצמצום ההיבחנות.
<מיכל כהן: העמקה בלמידה - 30% מהחומר הנלמד יהיה לבחירה, העמקה והרחבה של התלמיד והצוות, על כך הרצף.
<מיכל כהן: בכל הרצף ניתן מטלות ביצוע וחקר.
<מיכל כהן: אינני מדברת רק על החינוך העל-יסודי, אני מדברת בהחלט גם על החינוך היסודי, וכל מה שאני מציגה פה כתוב בחוזרי המנכ"ל.
<מיכל כהן: חוזר המנכ"ל האחרון - - -
שי פירון: חוזר המנכ"לית.
<מיכל כהן: חוזר המנכ"לית האחרון יתפרסם ב-15 באוגוסט.
<מיכל כהן: קידום נושא העמקת לימודי המדעים - בכיתה י' יהיו חייבים ללמד וללמוד מדעים, וזה יהיה תנאי לקבלת תעודת הבגרות.
<מיכל כהן: השכלה כללית, שמעולם לא היתה חלק מתעודת הבגרות, גם כן.
<מיכל כהן: שלוש שנים של מחויבות בקהילה ובחברה גם כן.
<מיכל כהן: הרבה פעמים מדברים על המסר, שמערכת החינוך מקדמת יותר הישגים ופחות ערכים, אז הרבה פעמים אנחנו אומרים שאין לנו את הפריבילגיה.
<מיכל כהן: כשאנחנו מקדמים הישגים אנחנו קודם כול מקדמים ערכים, במקום שיש ערכים ובמקום שיש העמקה בערכים נראה גם הישגים יותר גבוהים.
<מיכל כהן: אבל אנחנו נותנים הפעם גם ביטוי, הלכה למעשה, בתעודת הבגרות וילד בכיתה י', י"א ו-י"ב יידרש ויעשה, זה יהיה חלק מהמחויבות שלו, לעשות עשייה בקהילה.
<מיכל כהן: כל זה מתוך מחשבה שבסופו של דבר, כדי לקדם מצוינות במערכת החינוך, אנחנו לא יכולים לבחור בין ערכים לבין לימודים.
<מיכל כהן: אנחנו יכולים לומר שהשלם הוא ילד שעושה עשייה חברתית, שנותן מעצמו, שמקבל מהחברה וגם נותן לה, ובאותה הלימה גם עושה את זה בהיבט הלימודי.
<מיכל כהן: כל התפיסה של קידום למידה משמעותית באה מהתפיסה של כיצד ילדים ישיגו יותר, כיצד ילדים ילמדו יותר, כיצד ילדים יעמיקו יותר, כיצד הלמידה תהיה משמעותית עבור הילדים ובכך הם יצטיינו.
<מיכל כהן: נוטים לחשוב שכשאנחנו אומרים פחות מבחנים אז אנחנו מציעים סתלבט בכיתות.
<מיכל כהן: זה ממש לא.
<מיכל כהן: אנחנו מדברים על כך שכדי להיות מצוין אתה צריך להעמיק, אתה צריך להתמיד ואתה צריך להשקיע זמן ומאמץ.
<מיכל כהן: דגשים בבתי-הספר היסודיים - 25% מסך שעות הלימוד יהיו לניתוב של צוות ההוראה.
<מיכל כהן: צוות ההוראה יבחר את הפיתוח המקצועי.
<מיכל כהן: וכפי שאמרתי, ולא אחזור, 30% מתוכני ההוראה ייבחרו על-ידי צוות ההוראה.
<מיכל כהן: גם בנושא המיצ"ב הבטחנו שינוי ויצאנו עם הבשורה.
<מיכל כהן: המיצ"ב הוא על אותם עקרונות: פינוי זמן ללמידה, יותר פנימי ופחות חיצוני ובעצם מתן מענה לשונות בין בתי-הספר.
<מיכל כהן: התלמידים בשכבת כיתות ה' ייבחנו בשלושה תחומי דעת, התלמידים בשכבת כיתות ח' בארבעה תחומי דעת, בכיתה ב' רק מיצ"ב פנימי.
<מיכל כהן: זאת אומרת, השינוי הדרמטי - לא עוד מבחן כל שנה.
<מיכל כהן: צריך לזכור שעד היום היה מבחן פנימי ומבחן חיצוני בכל שנה.
<מיכל כהן: האמירה שמבחן פנימי יתנהג אחרת ממבחן חיצוני איננה נכונה.
<מיכל כהן: זו בעיה של מערכת החינוך, זו לא בעיה של המיצ"ב.
<מיכל כהן: המיצ"ב הוא כלי ראוי ונכון למערכת החינוך, אבל השימושים בו הפכו להיות כמעט השוט כלפי הילדים והמורים.
<מיכל כהן: לכן החלטנו שיהיה פעם בשלוש שנים מבחן מיצ"ב חיצוני, וכל השאר, אם ירצה מנהל בית-הספר – יעשה, ואם לא ירצה - לא יעשה.
<מיכל כהן: זה בהתאם לצרכים הפנימיים.
<מיכל כהן: בכך נאפשר ריווח של הלמידה, לא לומדים לקראת מבחן אלא לומדים לשם העמקת הלמידה.
<מיכל כהן: ביעד השני, של קידום מצוינות ערכית וחברתית, אנחנו מדברים על העמקת החינוך הרגשי, הערכי והחברתי; על טיפוח כלי מיטבי לחיזוק החוסן והצמיחה והנושא של קבלת האחר; קידום שוויון הזדמנויות ומיצוי הפוטנציאל.
<מיכל כהן: זה מתחבר היטב גם ללמידה, אם מאמינים שלמידה משמעותית הולכת ברוחו של התלמיד גם בנושא הערכי; טיפוח זהות וערכי מורשת ייחודיים וקידום תפיסה הוליסטית שמדברת על מחנכים מסביב לשעון.
<קריאה: איפה ההורים?
<מיכל כהן: "מחנכים מסביב לשעון" – בתי-הספר של החופש הגדול, כפי שהציג שר החינוך, היו הצלחה מסחררת.
<מיכל כהן: אין ספק שהחיבור של הילדים לבתי-הספר במהלך הקיץ פעם אחת היה בהיבט של בתי-הספר של החופש הגדול ופעם שניה, לצערי, בעקבות המצב הביטחוני.
<מיכל כהן: כל בוגר ומבוגר במערכת החינוך התבקש ליצור קשר עם הילדים ולהיות אתם בקשר של מבוגר משמעותי.
<מיכל כהן: ראינו גילויים מדהימים של אנשי חינוך, הרגשנו שמערכת החינוך עובדת גם בקיץ.
<מיכל כהן: הרגשנו שמערכת החינוך לא פסחה על הקיץ.
<מיכל כהן: אני צריכה לציין את המורים ואת הרשויות, בנושא של בתי-הספר של החופש הגדול מורים רבים נרתמו.
<מיכל כהן: ראינו בכל בית-ספר איש צוות שמרכז את בית-הספר ואת הקייטנות וראינו פעילות מרחיבת לב בכל מוסדות החינוך.
<מיכל כהן: פעילות "הקיץ האחר", כפי שהזכיר שר החינוך, מדברת על ילדים ונוער מחוץ לשעות בית-הספר - ערי נוער, "מתחברים בחופים".
<מיכל כהן: צריך לומר שכל הדברים האלה בוצעו, אבל בוצעו לא בהתאם לתוכניות בגלל "צוק איתן".
עמרם מצנע: מיכל, כמה זמן את עוד צריכה?
<מיכל כהן: כמה זמן אתה עוד רוצה שאדבר?
<מיכל כהן: אם אתה רוצה, אפסיק.
עמרם מצנע: גג עשר דקות.
<מיכל כהן: אסתפק אפילו בפחות.
<מיכל כהן: נושא "האחר הוא אני" – דיברנו עליו עם כניסתו של השר.
<מיכל כהן: אנחנו לא עושים נושא שנתי, אנחנו עושים נושא רב-מערכתי שמדבר על קידום ערכים וחברת מופת.
<מיכל כהן: "האחר הוא אני", מה יותר מאשר השנה הזו רלוונטי למערכת החינוך.
<מיכל כהן: כפי שאמר שר החינוך, מיד אציג את פתיחת השנה, שתעסוק בהיבטים של "האחר הוא אני", נושא של גזענות, הנושא של אפליה ונושא של כיבוד האחר.
<מיכל כהן: תעודת הבגרות – כבר הצגתי.
<מיכל כהן: הגדלנו את מספר בתי-הספר המתגברים לימודי יהדות ואת בתי-הספר המשלבים; הגדלת התקנה במטה לחינוך אזרחי למפגשים בין יהודים לערבים בצורה דרמטית; והחינוך המיוחד, דורנר, כמהלך להגברת השילוב בחינוך היסודי - לפי המספרים שנמצאים פה:
<מיכל כהן: בתשע"ג – 70 תלמידים; תשע"ד – 680 תלמידים; תשע"ה – 1,200, ואנחנו ממשיכים להתרחב כבר בשנה הבאה ומכפילים את המספרים.
<מיכל כהן: חיזוק החינוך הציבורי זה מטרה שלוש, לא אכנס לכל ההיבטים.
<מיכל כהן: אנחנו מדברים בפעם הראשונה על הכשרת מפקחים באופן מוסדר, מנהלים וצוותי חינוך, הנושא של מורים עומד במרכז העשייה בתשע"ה.
<מיכל כהן: נציג את התוכנית השלמה כשנסיים.
<מיכל כהן: אנחנו מדברים על מתן מענה חינוכי וארגוני, כפי שהשר ציין, בנושא של הכנסת זרמים נוספים לחינוך הציבורי; אנחנו מדברים על העצמת המפקחים; המחוז החרדי, כפי שהשר הציג, שזו באמת היסטוריה.
<מיכל כהן: קיבלנו אישור להקמת המחוז, למעלה מ-100 תקנים, ובצעדי ענק אנחנו פותחים מסגרות חינוך, כפי שאנחנו יכולים ולא כפי הביקוש, כי הביקוש יותר גדול.
<מיכל כהן: החינוך המקצועי הטכנולוגי – נחזור לדבר עליו כשהתוכנית תהיה מוכנה.
<מיכל כהן: הרחבת אזורי הבחירה המבוקרת – עד השנה דיברנו על 16 רשויות ומהשנה הבאה נכפיל.
<מיכל כהן: הרעיון הוא של אזורי בחירת הורים בבתי-ספר וייחודיות בית-ספרית, מתלבש היטב לנושא של למידה משמעותית, מגדיר ייחודיות בית-ספרית ומאפשר להורים ותלמידים לבחור.
<מיכל כהן: פתיחת שנת הלימודים – השבועיים הראשונים יוקדשו ללמידה ברוח הלמידה המשמעותית.
<מיכל כהן: הנה הדגמה של למידה משמעותית – לוקחים נושא אקטואלי ומעבירים אותו דרך חווית הלומד.
<מיכל כהן: לא מדלגים על מה שקרה ומאפשרים לתלמידים ולמורים לעסוק בשבועיים הראשונים באירועים השונים של הקיץ, לא רק בנושא "צוק איתן", אלא באירועים השונים של הקיץ.
<מיכל כהן: לכן ביקשנו מכל מנהלי מוסדות החינוך שיחזרו ב-15 בחודש לבתי-הספר, לפחות צוותי הניהול, להכין שבועיים אחרים לפתיחת שנה.
<מיכל כהן: השבועיים ייתנו מענה גם לעיסוק בעובדות, עיסוק באוורור רגשות ועיסוק בתכנים מהותיים של תופעות של גזענות, הסתה, אפליה, הכלה, דיון בדילמות מוסריות והעניין הוא לעורר את התלמידים ושלא יהיה אמיתות חד-משמעיות – כן לא, שחור לבן - אלא שיוכלו להתמודד עם השאלות שעולות לאורך כל הדיון במהלך הקיץ, גם בהיבט של מה שהשר הזכיר, בהיבט של החטיפה, בהיבט של הרצח, בהיבט של "צוק איתן", בהיבט של המלחמה - מה היא מזמנת, מה היא לא מזמנת וכן הלאה.
<מיכל כהן: אנחנו מאפשרים לצוותי החינוך לדבר, אנחנו רוצים שצוותי החינוך ידברו, לא לחשוש.
<מיכל כהן: אנחנו חושבים שזו המחויבות שלנו לעסוק בתכנים הרגישים האלה.
<מיכל כהן: ביקשנו שתהיה הפגה מנוהלת.
<מיכל כהן: כמובן שהשבועיים יתייחסו אחרת לתלמידי עוטף עזה, לתלמידים באפס עד 40 ולתלמידים בשאר המדינה.
<מיכל כהן: ביקשנו התייחסויות שונות במגזרים השונים, כל אחד לפי ההדגשים שלו, וביקשנו לעשות שבועיים אחרים.
<מיכל כהן: זאת אומרת שאלמנט ההפגה יהיה חלק מהשגרה.
<מיכל כהן: פגשנו ילדים בדרום, כי הילדים ביקשו לכאורה: תאריכו לנו את הקיץ.
<מיכל כהן: בדקנו אתם, עשינו קבוצות, ראינו שיותר מהכול הם רוצים לחזור לבית-הספר, הם רוצים שגרה, אבל בתוך השגרה הם ביקשו גם פאן.
<מיכל כהן: אז ההנחיה שלנו בתוך השגרה לעסוק באוורור הרגשות, בעובדות, גם בלמידה וגם בהפוגה.
<מיכל כהן: כל הפתיחה תיראה אחרת, וגם בהיבט של החירום נרענן את ההנחיות.
<מיכל כהן: הם תרגלו לא מעט את ההנחיות, אבל תצאנה הנחיות מסודרות בהתאם למצב.
<מיכל כהן: אם אתה רוצה שיאמרו כמה משפטים על בטיחות, ביטחון ובינוי - - - לא?
<מיכל כהן: אז סיימתי.
עמרם מצנע: המצגת תהיה באתר של הוועדה החל מהיום ומי שירצה יוכל לראות את הדברים.
עמרם מצנע: אני מבקש מכל הדוברים לנסות לתמצת כדי שאפשר יהיה לשמוע כמה שיותר אנשים.
אחמד טיבי: אני חושב שהשר והמנכ"לית נתנו מענה לחלק מהנקודות שאני עומד להציג, במיוחד בקשר לחינוך הערבי, אבל אני רוצה להדגיש שלוש נקודות.
אחמד טיבי: החינוך הבלתי פורמלי, הכשרת המורים והמחסור בכיתות - אלה נושאים שאנחנו מעלים בתחילת כל שנת לימודים, וחשוב לשמוע את התשובה בתחילת כל שנת לימודים ולאחר מכן לראות מה נשתנה.
אחמד טיבי: השאלה שלי היא מה נשתנה מהשנה שעברה, מה יהיה החידוש, איך יהיה צמצום פערים מהמצב הקיים, והמצב הקיים הוא מצב עגום.
אחמד טיבי: תכננתי לשאול על מאבק בגזענות, מפלס הגזענות וההדרה, במיוחד בתקופת המלחמה, הגיע לשפל חסר תקדים.
אחמד טיבי: השר היטיב להציג את הבעיה בדבריו.
אחמד טיבי: נשאלת השאלה מה עושים בשנת הלימודים.
אחמד טיבי: ראיתי ושמעתי גם את השר וגם את המנכ"לית מדברים על השבוע הראשון.
אחמד טיבי: נדמה לי שכדי לטפל בחולי קשה כזה - שהוא כרוני, אגב, הוא לא אקוטי - צריך הרבה יותר מאשר שבוע.
אחמד טיבי: צריך משהו מערכתי.
אחמד טיבי: נדמה לי הכרת האחר, כאשר הסיסמה היא "האחר הוא אני", מחייבת דווקא יחס אחר ללימוד השפה הערבית, ונדמה לי שזה לא המצב, אדוני השר, כאשר ביקשת והורית על ביטול לימודי חובה של השפה הערבית, ואני עדיין לא מצליח להבין את הרציונל מאחורי ההחלטה הזאת או מה התחליף לביטול מבחינת משרד החינוך.
אחמד טיבי: אני רוצה לשאול על מצבם של הילדים הבדואים בדרום, בתי-הספר בדרום: מקלטים שאין, אזעקות שאין, ולכן לא פלא שהיה הרוג ושתי בנותיו נפצעו באחד הכפרים הלא מוכרים.
שי פירון: לא לא.
שי פירון: היה הרוג ובת פצועה ושתי פצועות ממשפחה אחרת.
אחמד טיבי: אני תמה מה עושה משרד החינוך, כאחראי ישיר על התלמידים, על חיי התלמידים, לצד משרדים נוספים, לצד אחריות הממשלה כולה על חיי האזרחים האלה.
אחמד טיבי: כי מתברר שבמקומות נוספים בארץ, ברוב הארץ, איפה שיש יהודים למשל, יש מקלטים, יש אזעקות וזה אפקטיבי, וטוב שכך.
אחמד טיבי: תקצוב לבתי-ספר דמוקרטיים – אני אדבוקט של בתי-הספר האלה, אני חושב שאלה בתי-ספר שצריך לתמוך בהם.
אחמד טיבי: נדמה לי שביקשת לבקר שם, כדאי שתבקר.
אחמד טיבי: נקודה אחרונה, דיברתי עם השר – נפגשנו עם השר כחברי כנסת ערבים - לגבי מצב החינוך הערבי: הגינות, יושר, מקצוענות.
אחמד טיבי: לא רק הכשרת מורים אלא בחירת המורים והמנהלים הנכונים.
אחמד טיבי: אני מבקש לדעת, אדוני השר, אם אתה עומד עדיין בהבטחות שהבטחת אז.
עמרם מצנע: זאב גולדבלט, בבקשה.
עמרם מצנע: גבעתיים.
<זאב גולדבלט: אני מדבר לא בשם גבעתיים בלבד.
<זאב גולדבלט: אנחנו קבוצה של יושבי-ראש ועדי הורים יישוביים שמייצגים למעלה ממיליון תלמידים עד כאן, וזה כל הזמן הולך וגדל.
<זאב גולדבלט: קודם כול, אנחנו רוצים להודות לוועדה ולחבריה, במיוחד ליושב-ראש ולשר החינוך, ששומעים את קולנו.
<זאב גולדבלט: אחת הבעיות שאנחנו מתמודדים אתן – אני מדבר על יושבי-ראש הוועדים היישוביים וגם הרשויות – בשנים האחרונות היא הצפיפות בכיתות הלימוד.
<זאב גולדבלט: הבעיה הזאת מקרינה על רמת הלימוד, על המשמעת, על יכולת המורים להנחיל את הידע וכמובן, על התוצאות וההישגים.
<זאב גולדבלט: משרד החינוך נצמד, לפחות כרגע, לתקן שהוא קבע מקדמת דנא, דהיינו המספר 40, למרות שהוועדה שהוא עצמו מינה המליצה, והמשרד אימץ, להקטין את התקן ל-32 תלמידים בכיתה.
<זאב גולדבלט: אנחנו קוראים כבר מספר שנים למשרד להכין תוכנית מדורגת לצמצום מספר התלמידים בכיתה, עד כה ללא הועיל כי עד לרגע זה לא הוצגה לנו תוכנית.
<זאב גולדבלט: דבר שני זה תשלומי הורים.
<זאב גולדבלט: רבות דובר על זה, היה על זה דיון בוועדה לפני שבועיים וחצי, גם כתבנו על זה נייר עמדה.
<זאב גולדבלט: עמדתנו שהתשלומים עצמם זה מס רגרסיבי, לא צודק ויוצר אפליה דווקא של מעוטי היכולת וסדקים במרקם הקהילתי.
<זאב גולדבלט: בפועל, להוציא הצהרות ואמירות כלליות, לא נעשתה שום פעולה לביטולם או לצמצומם.
<זאב גולדבלט: הגשנו נייר עמדה, אבל עד כה ללא תגובה.
<זאב גולדבלט: בטיחות – בשנה החולפת יזמנו ישיבה בוועדת החינוך והצגנו את בעיית הבטיחות במוסדות החינוך, בדגש על המגזר הערבי.
<זאב גולדבלט: עשינו גם מצגת מכובדת.
<זאב גולדבלט: גם כאן לא ראינו שום פעולה דרמטית לתיקון המצב.
<זאב גולדבלט: ביטחון – מי שהיה צריך להציג את זה כאן זו אביבית סימני, היושבת-ראש של אשקלון, אבל היא נתקעה בדרך אז אני אציג את זה.
<זאב גולדבלט: אירועי החודש החולף חשפו בצורה בוטה פערים במיגון במוסדות החינוך, דבר שמשמעותו היעדר ביטחון לחלק נכבד מתלמידי בתי-הספר בארץ או מוסדות החינוך בכלל, כולל הגנים.
<זאב גולדבלט: כשאני מדבר על מוסדות החינוך אני לא מדבר על תלמידים בלבד, אני מדבר גם על צוותי ההוראה.