GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<בר אסולין: אני פונה בבקשה גם למה"ט וגם למל"ג – אף אחד לא הודיע לנו מראש שבעוד שבוע יש הפסקת אש ונחזור לשגרה.
<בר אסולין: השאיפה והבקשה שלנו גם ממה"ט וגם מהמל"ג – אנחנו יודעים שיש אי ודאות, אבל נשמח לקבל מתווה מוכן מראש ולא שאתם תחכו ליום שאחרי ואז תפרסמו את מתווה ההמלצות שלכם למוסדות האקדמיים - כדי שאנחנו, אגודת הסטודנטים, נגיע מוכנים ליום שאחרי.
<בר אסולין: ברגע שיהיה הפרסום הזה על חזרה לשגרה באותו רגע נוכל לתת מענה מידי לסטודנטים שלנו שיידעו, שמחר חוזרים לשגרה ומסיימים את השנה הזאת כמה שיותר מהר ובצורה האיכותית ביותר.
<בר אסולין: אם נחכה ליום שאחרי רק נגרור את זה יותר ויותר, וכל הסטודנטים יגיעו לתחילת השנה הבאה כשהם עדיין שקועים בחובות אקדמיים של השנה הנוכחית.
<בר אסולין: זה מצב שאנחנו לא רוצים להגיע אליו.
עמרם מצנע: אנחנו בסיכומים.
שמעון אוחיון: תודה לכל הנציגויות ולדיון הזה.
שמעון אוחיון: אני בכל זאת רוצה להעביר פנייה למל"ג.
שמעון אוחיון: אני פונה אלייך, מיכל, בעניין הזה.
שמעון אוחיון: אני הייתי עד לדיונים בנושאים מקבילים – לא בדיוק כזה.
שמעון אוחיון: היה דיון בוועדה לקידום מעמד האישה, היה דיון בוועדת החינוך, והנחיות כלליות של ור"ה או של המל"ג אינן מספיקות.
שמעון אוחיון: צריכה להיות גם מעורבות.
שמעון אוחיון: אני מצפה מהמל"ג, שרוצה להיות רגולטור בענייני תקציבים ושכר גם לעסוק בדברים הללו.
שמעון אוחיון: יש כאן יצירתיות רבה.
שמעון אוחיון: היא לא צריכה להישאר לוקלית.
שמעון אוחיון: מפגש ותיאום הן בור"ה במסגרת הזאת בוודאי יולידו תכנית מקיפה יותר ומגוונת שעונה על אפשרויות אחרות וגם תיתן מענה ממלכתי יותר.
שמעון אוחיון: אם מישהו במוסד מסוים רוצה לעזור ולנקוט משהו יחסית חריג, יודע שהוא מגובה, שיש כאן מדיניות מלמעלה, יש כאן הכוונה.
שמעון אוחיון: היו הנחיות כמו בסוגיה של הטרדה מינית באוניברסיטאות, והשאירו את האוניברסיטאות לבד.
שמעון אוחיון: היו שדאגו לשלוח נציג.
שמעון אוחיון: הייתה איזושהי התעלמות עד שקיימנו פה דיון וחייבנו.
שמעון אוחיון: לכן הסוגיה הזאת היא מנת חלקנו.
שמעון אוחיון: הנושא הזה הוא חלק מקיומנו.
שמעון אוחיון: זה דבר שאנחנו חווים אותו יום-יום, וחשובה גם הגישה הממלכתית.
שמעון אוחיון: אני מתפעל ממה שעושה המרכז הבינתחומי כמוסד פרטי.
שמעון אוחיון: אני לא יודע עד כמה הוא מחובר ומקושר בהתנהלות היומיומית למל"ג.
שמעון אוחיון: אבל אפשר גם להקשיב למה שאמרה נציגת מכללת "אחווה" – אל תשאירו אותנו לבד, תנו לנו גם הנחיות כללית.
שמעון אוחיון: בואו נלמד זה מזה כדי לפתור בעיות וגם כדי להיות ממלכתי כמה שיותר בסוגיה הזאת.
שמעון אוחיון: דבר אחד היועצת שלי העירה לי, האם יש כאן נציג של המרכז הארצי לבחינות?
שמעון אוחיון: מישהו יכול לענות לגבי אלה שמחכים לבחינות הפסיכומטריות?
שמעון אוחיון: מי נתקע ומי לא נתקע?
שמעון אוחיון: בחינות אמי"ר הן גם חלק מזה, אבל אם יש נציג בעניין הזה, אולי מישהו יכול לומר לנו אם גם הם בתמונה?
<דבורה מרגוליס: המרכז הארצי לבחינות ולהערכה הוקם מכוח החלטה של ועד ראשי האוניברסיטאות אף על פי שהם עמותה נפרדת ועצמאית.
<דבורה מרגוליס: כמובן, הם מודעים וגם הם נערכים, ויימצאו הפתרונות.
<דבורה מרגוליס: אני מבינה שאתה מדבר על מועד יולי.
<זיו חורב: הוא מדבר על מועדי אמי"ר.
שמעון אוחיון: אמי"ר וגם יולי.
<דבורה מרגוליס: אמי"ר זה משהו שנעשה בתיאום עם האוניברסיטאות.
<דבורה מרגוליס: חשבתי שאתה שואל על הבחינות הפסיכומטריות – גם שם יהיו התאמות.
<דבורה מרגוליס: תודה.
עמרם מצנע: אני רוצה, ברשותכם, לסכם את המפגש הזה.
עמרם מצנע: המטרה שעומדת לפני כולם היא מזעור הפגיעה בסטודנטים.
עמרם מצנע: כולנו מבינים שבמציאות הנוכחית יש, וכנראה, תהיה פגיעה.
עמרם מצנע: הדרך היא למזער את הפגיעה ככל הניתן ולטפל גם בבעיות העקרוניות הכלליות וגם בבעיות הפרטניות.
עמרם מצנע: מצטרף אלינו חבר הכנסת שמולי לסיכום.
איציק שמולי: זה גם חשוב.
עמרם מצנע: שנית, יש פה שתי קטגוריות שונות: המוסדות הסגורים בדרום או אלה שגם אם אינם סגורים מתפקדים במוגבלות גדולה מאוד.
עמרם מצנע: כתוצאה מכך כל הסטודנטים שלהם – בין אם משרתים במילואים ובין אם לא משרתים במילואים – מכל מיני סיבות אחרות ומוצדקות נפגעים מהתקופה הזאת.
עמרם מצנע: האוכלוסייה האחרת היא כל השאר: סטודנטים מהמוסדות האחרים שמגויסים, בני זוג ובנות זוגות או כאלה שלא עומדים בלחצים הקיימים, וכתוצאה מכך לא מרגישים יכולת לגשת לבחינות, לקיים את המחויבות וכדומה.
עמרם מצנע: צריך להבדיל בין המקרים כי זה סיפור אחר.
עמרם מצנע: שלישית, זה לא מלחמת יום הכיפורים.
עמרם מצנע: נכון שיש גם בתקשורת ויכוחים על טרמינולוגיות – מבצע, מערכה, מלחמה.
עמרם מצנע: למה אני אומר את זה?
עמרם מצנע: כי עדיין רוב ציבור המילואים לא מגויס.
עמרם מצנע: הדבר השני שאנחנו עוסקים בו בדברים אחרים – נשיאה בנטל וכדומה – גם רוב הציבור הישראלי לא עושה מילואים.
עמרם מצנע: אני אומר את זה לא כדי להמעיט בהיקף הבעיה, אלא כדי לומר שאפשר לטפל נקודתית בכל אחת ואחת מהבעיות בהתייחסות אישית, נקודתית, ממוקדת.
עמרם מצנע: זה לא כולם מכל מקום ומכל דבר.
עמרם מצנע: המילואימניקים עצמם גם לא נכנסים לשטח ללחימה – משתדלים לא להכניס מילואימניקים, אף על פי שיש לנו גם נפגעים שהם מילואימניקים.
עמרם מצנע: זה בכל זאת מאפשר טיפול נקודתי.
עמרם מצנע: הדבר הבא שאני רוצה לומר: לי מפריע שאין פה אף אחד מראשי המוסדות, מנשיאי המוסדות, מהמנכ"לים - -
<זיו חורב: אני מנכ"לית מכללת "אחווה".
עמרם מצנע: מנכ"לית אחת, כל הכבוד, אבל זה עדיין לא מספיק.
עמרם מצנע: אני בתחושה שכולם מדברים הרבה בסיסמאות ולא מבינים שכל אחד צריך לעשות קצת יותר ממה שחובתו, סמכותו, מקומו בכוח.
עמרם מצנע: לכן אני קורא למל"ג לקיים מפגש של מל"ג גם כדי לתת תמיכה באמירה, בהכרזה לכלל הסטודנטים והמרצים שנמצאים היום במציאות שאנחנו נמצאים בה.
עמרם מצנע: אני יודע שבטח חלק גדול מהמרצים ומהפרופסורים נמצאים בשבתונים ובנסיעות, בסדר.
עמרם מצנע: אני קורא לקיים מועצת מל"ג ולקבוע הנחיות כלליות המכוונות לכל מוסדות ההשכלה הגבוהה המתוקצבות והלא מתוקצבות; כי כולם כפופים למל"ג, בין אם הן מתוקצבות ובין אם לא.
עמרם מצנע: להוציא הנחיות למציאות שאנחנו נמצאים בה שהיא מציאות אמנם לא מלחמתית, אבל היא שונה ממציאויות שהיו בעבר.
עמרם מצנע: אף פעם העורף לא הותקף כפי שהעורף מותקף במציאות שבה אנחנו חיים, גם לא במלחמת לבנון השנייה.
עמרם מצנע: ההנחיות הן לא תחליף לכך שכל מוסד אקדמי – ושמענו פה דוגמות חיוביות, ואני מניח שיש עוד דוגמות חיוביות שלא שמענו כאן למוסדות שהקשר בין ההנהלה לבין האגודה הוא טוב.
עמרם מצנע: בקשר כזה גם אפשר ליצור אמון, אמינות ופתרונות.
עמרם מצנע: לכן כל מוסד כשלעצמו צריך גם כן להוציא נהלים, הוראות וכללי התנהגות ליום שאחרי כפי שאמרה פה אחת הנציגות.
עמרם מצנע: היום שאחרי יקרה פתאום, ואז כולם מתרוצצים.
עמרם מצנע: על כן יש המציאות הנוכחית, ויש היום שאחרי.
עמרם מצנע: צריך לוודא שבכל מוסד ומוסד יש תחנה אחת – one stop shop – שידועה לכל הסטודנטים, שמשלבת הנהלה של המוסד ואגודה.
עמרם מצנע: במקום הזה אפשר לתת טיפול בכל נקודה.
עמרם מצנע: אבל חשוב שהסטודנט הנבוך, המבולבל שלא יודע, לא קרא, לא שמע, לא הסתכל – תהיה לו נקודה אחת.
עמרם מצנע: כפי שאנחנו יודעים לשים שלטים בכל מקום כשנכנסים לאוניברסיטה, שיידעו איפה זה.
עמרם מצנע: יש כמה בעיות.
עמרם מצנע: אחת, זה נושא של מועדים מיוחדים – אנחנו לא יכולים להכתיב, כמובן, אבל צריך ליצור מועדים מיוחדים; צריך לאפשר רישום מאוחר לכאלה שלא יכלו להירשם בזמן ולקבל אותם.
עמרם מצנע: בנושא המבחנים אני יכול לחזור על מה שהעלו פה: עבודות, מבחנים שתוצאתם היא "עבר", "לא עבר"; הפחתת מבחנים, הפחתת חומר במבחנים – אלה הם כללים שכל מוסד יכול לקבוע לעצמו.
עמרם מצנע: אבל המל"ג צריך לתת את הכיוון, את האפשרויות השונות שעומדות בפני המוסדות.
עמרם מצנע: כי המוסדות הגדולים יודעים היטב וגם מרגישים עצמאות די גדולה; במוסדות הקטנים דרושה יותר הדרכה.
עמרם מצנע: אין תחליף לשכל ישר, לרגישות ולנכונות להקשיב לכל אחת ואחת מהבעיות.
עמרם מצנע: אני גם מציע, ואולי המל"ג צריך ליצור את זה כי הוא היחיד שיושב מעל המכללות והאוניברסיטאות – ליצור שולחן עגול של השתתפות של ההתאחדות של המוסדות.
עמרם מצנע: לא כולם צריכים להיות נוכחים שם, אבל אפשר שם להעלות בעיות בעלות מכנה משותף לכולם כדי להתמודד.
עמרם מצנע: גם הצבא ומשרד הביטחון יכולים להיות שם כדי ליצור אפשרות שבה מעלים נושאים עקרוניים ושומעים זה את זה איך ניתנו פתרונות לבעיות כלליות ופותרים אותן.
עמרם מצנע: חיילים משוחררים מגויסים הם קבוצה מאוד חשובה שאני יודע שאתם מטפלים בה, ונכון להיות בקשר עם המוסדות השונים בין אם זה במכינות הקדם-אקדמיות ובין אם זה בתקופת הלימודים עצמם.
עמרם מצנע: הייתה פה הערה לכל מי שעוסק בסטודנטים ובלימוד, בין אם זה במכללות לטכנאים והנדסאים, בין אם זה רואי חשבון, עורכי דין וכדומה.
עמרם מצנע: יש לנו בארץ מערך שלם של מחויבויות, של הסמכות ושל בחינות.
עמרם מצנע: אני אומר שוב – אין תחליף לרגישות, להקשבה ולשכל ישר.
עמרם מצנע: על הבסיס של התחושה בציבור הישראלי של "יחד", של סיוע הדדי – שלא מתבטא רק בשליחת חבילות מזון, אלא מתבטא גם במקום שכל אחד נמצא בעמדה שלו ובמקום שהוא נמצא.
עמרם מצנע: מחשבה תחילה, רגישות, פתיחות.
עמרם מצנע: לדעתי, ניתן להתמודד ולפתור את כל הבעיות.
עמרם מצנע: גם דברים שנראים קשים ומורכבים וחס וחלילה פוגעים ביוקרתו של המוסד – הזמן עושה את שלו.
עמרם מצנע: מי שהקלו עליו בבחינה ומי שנתנו לו בעצם זה שהוא נרשם לקורס את העובדה שהוא נכח בקורס, ומי שהקלו לו בבחינות – הלוא זה לא סוף הדרך.
עמרם מצנע: יש אחרי זה עוד קורסים ועוד לימוד, ואפשר כמובן תמיד לבחון את יכולתו, את התאמתו ואת כשירותו לעמוד במבחנים הדרושים.
עמרם מצנע: אף על פי שהכנסת יוצאת לפגרה אנחנו נמשיך לעקוב.
עמרם מצנע: אני בהחלט מזמין את ההתאחדות ואתכם ב"כיכר המרכזית", אם תחושו שעולות בעיות יותר עקרוניות שמחייבות התערבות שלנו – אנחנו לרשותכם.
עמרם מצנע: תודה רבה ותשמרו על עצמכם.
עמרם מצנע: והרישום הוא פתוח?
טלי פלוסקוב: מה נקרא מרחבי חינוך?
טלי פלוסקוב: מרחבי חינוך זה בדיוק זה, שההורה יכול להחליט יחד עם הילד שלו איפה הוא ירצה ללמוד.
טלי פלוסקוב: לא בהכרח קרוב לבית, אבל בהכרח מה שילד אוהב ומה שמתאים לו.
טלי פלוסקוב: לכן אנחנו אחת מהערים, אני חושבת שאנחנו ואשדוד היינו הראשונים בדרום בכלל שנכנסו לפרויקט הזה ואני יודעת שיצא לי אפילו לדבר על זה בפורומים, כי רצו לשאול איך זה הצליח כל כך יפה בערד.
טלי פלוסקוב: אז הדבר הזה מאוד יפה, ילד, לפני שהוא עולה לכיתה א', ילד וכמובן ההורים שלו, יודעים על האופציות שעומדות בפניו, הם הולכים לכל בתי הספר, לומדים ורואים מה קורה ובוחרים את מה שהכי מתאים לילד.
טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם שלפני שנה סיימנו יחד עם קרן רש"י שיפוץ מסיבי של בתי הספר, שגם זה עזר לנו מאוד להבליט את הדברים מיוחדים שקורים בבתי הספר.
טלי פלוסקוב: אני מדברת גם על אולפן הקלטה בבית ספר חלמיש, או היכל לאמנויות בבית ספר לבאות.
טלי פלוסקוב: אני לא יודעת אם אנחנו נהיה בלבאות, לא נהיה, אז יש שם אגף שנקרא מבחינתנו היכל אמנויות.
טלי פלוסקוב: שם אתה נכנס, זה אולם מוזיקה בפני עצמו, עם כל הכלים ועם כל היופי ועם כל ה - - - אני מאוד מאמינה שילד שנכנס לבית הספר, הוא צריך לצאת עם הרגשה שאני רוצה לחזור לשם.
עמרם מצנע: החמישה האלה זה גם ממלכתי דתי?
טלי פלוסקוב: כן, גם ממלכתי דתי.
עמרם מצנע: זאת אומרת הבחירה מצטמצמת, כי מי שהולך לממלכתי דתי - - -
טלי פלוסקוב: אז ארבעה, נכון.
<רחלי אברמזון: אני רוצה לומר עוד משהו.
<רחלי אברמזון: בשנה הבאה עוד שלושה בתי ספר מצטרפים למרחב החינוכי, בית הספר הדמוקרטי קדם נכנס עכשיו להליך של הכרה רשמית במסלול הרשמי ובתי הספר של חב"ד השנה הצטרפו למסלול החרדי רשמי, שאותו הוביל השר, אז הבחירה תהיה גדולה יותר.
עמרם מצנע: זאת אומרת בית הספר הדמוקרטי ייכנס גם כן לתוך בחירה של - - -
<רחלי אברמזון: הם היו בוועדת הייחודיים לפני חודש, פחות, כן, והם יקבלו הכרה ואנחנו בעצם נרחיב את המסגרות.
<רחלי אברמזון: אני רק רוצה לומר שבנושא הזה של מרחבי חינוך, בדיוק לנקודה שבה אתה אומר שהבחירה מצטמצמת כי ישנו קהל שבוי, אנחנו פתחנו את בתי הספר היסודיים שלנו ובעצם קראנו להם מרחב חינוך עירוני כשהשאיפה היא, השנה התנסינו בשכבת כיתות ד', שבשנה הבאה ילדי כיתות ה'-ו' יבחרו יום אחד בשבוע ללמוד בבית ספר אחר שהם לא מכירים ואז בעצם ה - - -
עמרם מצנע: איך פתרתם את בעיית ההסעות?
עמרם מצנע: משרד החינוך מממן את ההסעות האלה?
<רחלי אברמזון: בינתיים לא, אבל בשנה הבאה המימון יהיה בהסעות מאורגנות.
<רחלי אברמזון: המשרד מקצה לזה - - -
<מירב זרביב: התקציב שהמשרד נותן לתכנית הזאת הוא 15% תוספת תקציב בהסעות כדי לאפשר ניוד לאוכלוסיות מוחלשות שאין להן את היכולת לממן.
עמרם מצנע: לא, אני לא מדבר על מוחלשות.
עמרם מצנע: לי יש ילד בכיתה א' ואני גר בקצה אחד של העיר ויש לי בית ספר ליד הבית, אבל בחרתי בית ספר בשכונה מרוחקת, משרד החינוך מכיר בזה?
<מירב זרביב: עד 15% תוספת בתקצוב נוסף של משרד החינוך.
עמרם מצנע: עד 15% תוספת על כלל התקציב של ההסעות?
<מירב זרביב: על כלל תקציב ההסעות.
<מירב זרביב: המספר הזה נובע מתוך מחקרים שנעשו בעולם שבסופו של דבר 15% מהתלמידים, זה המספר שמתנייד מעבר לאזורי הרישום שלו ויוצא מהאזור שהוא קרוב לבית שלו ולכן זה הרציונל במספר הזה.
טלי פלוסקוב: המזל שלנו שכרגע מדובר על עיר יחסית קטנה, אז אנחנו - - -
<רחלי אברמזון: אבל אצלנו באמת אחוז הניוד הוא הרבה יותר גבוה.
<רחלי אברמזון: אנחנו שברנו את השיאים הארציים, אנחנו עם 32% ניוד השנה ואנחנו בכל זאת - - -
עמרם מצנע: מה זה אומר אחוז הניוד?
<רחלי אברמזון: זה אומר שילדים מתניידים משכונה שאינה בית הספר שלהם והבחירה משנה לשנה נעשית על ידי ההורים בצורה מושכלת יותר, הם באמת בוחרים על פי שיקולים אחרים, לא רק החברים והמקום הקרוב.
עמרם מצנע: מבחינת גודל בתי הספר האלה במרחב הפתוח, הם פחות או יותר זהים בגודלם?
<רחלי אברמזון: היום פחות או יותר כן.
עמרם מצנע: זאת אומרת הביקושים מתאזנים.
<רחלי אברמזון: כן, מאוד.
<רחלי אברמזון: ואנחנו גם שומרים, כי גם במודל ובקריטריונים שאנחנו בנינו דאגנו שתמיד בכל שכבה, כי פתחנו לפחות שתי כיתות א', בכל בית ספר, כך שדי שמרנו על האיזון זה.
<רחלי אברמזון: ההורים מסמנים שלוש עדיפויות והם יכולים לבחור.
<רחלי אברמזון: אני יכולה לומר בגאווה גדולה שעד לשנה הזאת הצלחנו לאפשר להם את הבחירה הראשונה שלהם, אבל גם אם יש בחירה שנייה זה לא נורא.
עמרם מצנע: זה מביא אותי לשאלה נוספת.
עמרם מצנע: איך אתם עם כיתות א'-ב' בשנה הבאה מבחינת הגודל?
<רחלי אברמזון: אנחנו די מסודרים, אין לנו פיצוץ אוכלוסין בכיתות האלה.
<רחלי אברמזון: אני מוכרחה לומר שממוצע התלמידים הוא 27 תלמידים בכיתה.
<רחלי אברמזון: בתי הספר די מאוזנים מבחינת גודל הכיתות, פחות או יותר.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להמשיך ברשותכם.
טלי פלוסקוב: אנחנו קצת קפצנו ליסודי, אבל בכל אופן מה שחשוב לנו מאוד במערכת הזאת זה לבנות רצף חינוכי.
טלי פלוסקוב: אנחנו רוצים שאף ילד לא יישאר מחוץ למערכת מגיל הכי צעיר שלו.
טלי פלוסקוב: בגאווה גדולה אנחנו יכולים לספר פה על הקמת מרכז לגיל הרך שאנחנו עשינו פה גם כן, התחיל לפעול לפני שנתיים, הוא מוכר גם על ידי משרד הרווחה ומשרד הבריאות, שזה מאוד מאוד חשוב.
טלי פלוסקוב: על טופס 17 עובדים.
טלי פלוסקוב: זה אומר שהילדים שהיו צריכים לקבל טיפול של קלינאי תקשורת, לדוגמה עד היום הם היו צריכים לנסוע לבאר שבע, היום הם יכולים לקבל את השירות הזה בערד.
טלי פלוסקוב: אז אנחנו התחלנו מהמרכז לגיל הרך, אחר כך עברנו לגני ילדים.
טלי פלוסקוב: בגני הילדים, פה אני חייבת להגיד כמה מילים - - -
עמרם מצנע: אתם הייתם מגיל 3 עוד קודם לרפורמה.
טלי פלוסקוב: אנחנו היינו, אחר כך יצאנו, אחר כך נכנסנו עם כולם.
<אורנה אלישע: אבל תמיד אפשרנו לגילאי 3, זה היה רק בתשלום של - - -
טלי פלוסקוב: אנחנו לקחנו על עצמנו.
טלי פלוסקוב: זה לא היה מסובסד לאחרונה, הרבה מימשנו מתקציב העירייה, זאת אומרת השתתפנו בבעלות אבל ברגע שזה הגיע זה הגיע.
טלי פלוסקוב: ברשותך, אחרי כמה הדברים הטובים שקורים במערכת עד עכשיו, אני רוצה לגעת בכמה דברים שבעיניי חייב התערבות של משרד החינוך ודחופה.
טלי פלוסקוב: אני מדברת על הנושא של החזקת מבני חינוך.
טלי פלוסקוב: המבנים שיש כאן בעיר, אני מדברת גם על בתי הספר וגם על גני הילדים, כל זה נבנה בשנות ה-70-80, נגיד את זה כך, וכל הדברים האלה צריכים כל הזמן תחזוקה.
טלי פלוסקוב: כשאנחנו פונים למשרד החינוך ומבקשים עזרה לשיפוץ המבנה, ואני מדברת על משהו רציני, לא על צביעה וכל זה, זה אנחנו מסתדרים לבד.
טלי פלוסקוב: התשובה שאני מקבלת שמשרד החינוך לא לוקח על עצמו אחריות של תחזוקה.
טלי פלוסקוב: תחזוקה זה הרשות.
טלי פלוסקוב: מצוין, אבל צריך להסתכל איזה רשות והאם יש לה יכולות.
עמרם מצנע: את משתמשת בכספי מפעל הפיס?
טלי פלוסקוב: מה שעשיתי כרגע, אני רק רוצה להגיד לך, פניתי למשרד ה - - -
עמרם מצנע: לא לתחזוקה, אבל לשיפוץ משמעותי.
טלי פלוסקוב: אני רק רוצה להגיד לך, לאחרונה אני פניתי למפעל הפיס, אני החלטתי, מנה אחת של כל השנה לקחת לשיפוץ של המבנים.
טלי פלוסקוב: קיבלתי תשובה שלילית, שהם לא יכולים לתת את כל המנה, אבל הם מנסים להתגמש, הם אמרו 'תיקחי מנות של 15 ו-16 ותיקחי משם שליש לטובת החינוך ואז תבני לך את אותו דבר'.
טלי פלוסקוב: אני רק לא מבינה למה אנחנו צריכים לעבוד על עצמנו.
<דודי אוחנינה: הם מכניסים בפנים את כל השיפוצים.
<דודי אוחנינה: כשהם אומרים שיפוץ אז מפעל הפיס אומר 'יש לך מנה איקס, שליש מזה יכול ללכת לשיפוצים', גם אם שיפצת מבנה אחר שהוא לא מבנה חינוך, אז הם מורידים לך את זה.
עמרם מצנע: כן, הבנתי את זה.
טלי פלוסקוב: אבל עוד פעם, כהחלטה עירונית וכדי לצאת עם מסר מאוד ברור ולא רק מסר פוליטי כרגע, אני באמת חושבת שזה מה שהמערכת שלנו היום צריכה, את כל הכסף הזה.
טלי פלוסקוב: מדובר על סדר גודל של 3.6 מיליון שקל שאנחנו הולכים להשקיע בשיפורים ושיפוצים של מערכת החינוך הקיימת, אני מדברת על גן ילדים, אני מדברת על גדרות בטיחות.
טלי פלוסקוב: גדרות בטיחות, אני צריכה לחכות כל כך הרבה זמן כשאנחנו מדברים על בטיחות?
טלי פלוסקוב: אני חושבת שמשרד החינוך חייב פה לגלות עניין ולהיות קצת יותר אמיץ עם כל דבר שקשור לבטיחות, אם אתם רואים רשות שאין לה כסף, אתה יודע על מה אני מדברת, אתה היית לא מזמן באותה מסגרת, פה צריך לבוא מענה ולצערי הרב המענה לא הגיע.
טלי פלוסקוב: אני מקווה מאוד שעכשיו עם מפעל הפיס אנחנו נפתור את הבעיה הזו, אבל בכלל הנושא של אחזקת מבנים, ההחלטה הגורלית הזאת שמשרד החינוך לא נמצא שם, בעיניי היא לא נכונה.
טלי פלוסקוב: אני רוצה טיפה לעלות,עכשיו אנחנו מגיעים לתיכון.
טלי פלוסקוב: יש פה כמה דברים שאני בהחלט אומרת את זה בגאווה מאוד מאוד גדולה.
טלי פלוסקוב: אנחנו עובדים עם רשת אורט.
טלי פלוסקוב: תיכון אורט שלנו בשנה שעברה היה תיכון מצטיין של רשת אורט והמנהל שלנו היה מנהל מצטיין והדבר שאנחנו הכי גאים בו זה, כשאנחנו עושים השוואה לזכאות לבגרות למה שהיה לפני ארבע שנים ונכון להיום, יש פה קפיצת מדרגה מאוד מאוד משמעותית.
טלי פלוסקוב: אתם רואים בתשע"ד, שאנחנו מגיעים כבר ל-79% זכאות לבגרות ואני יודעת שלבית הספר יש יעד קצת יותר גבוה מזה ואנחנו כמובן עובדים ביחד בשיתוף פעולה ותומכים גם - - -
עמרם מצנע: יש פה רק תיכון אחד?
טלי פלוסקוב: יש פה תיכון מקיף אחד.
<רחלי אברמזון: שש שנתי.
טלי פלוסקוב: והשני שאנחנו עכשיו מדברים עליו זה תיכון מקצועי, שזו גאווה נוספת שלנו.
טלי פלוסקוב: נמצא איתנו גם מנהל בית הספר הזה.
טלי פלוסקוב: זה בית ספר שקם בתמיכה של סטף ורטהיימר יחד עם משרד הכלכלה ורשת אורט.
טלי פלוסקוב: אנחנו פה הרמנו בית נפלא לילדים שמאיזה שהיא סיבה לא נמצאים באורט מקיף ושם הם בנו בית חם, נתחיל מזה.
טלי פלוסקוב: אנחנו נהיה שם, אתה פשוט תראה את הילדים שכל כך אוהבים את המקום הזה והם לומדים מקצוע.
טלי פלוסקוב: הם מסיימים בית הספר ברובם עם בגרות ועם מקצוע ביד.
טלי פלוסקוב: לומדים שם עיבוד שבבים.
טלי פלוסקוב: אנחנו כרגע מדברים עם כל השותפים שלנו על הקמת מרכז ארצי להכשרה מקצועית בתחום מלונאות ותיירות, מן הסתם ערד מאוד מתאימה, וזה גם ייכנס לתוך בית הספר הזה.
טלי פלוסקוב: סטף ורטהיימר, בפעם האחרונה שסטף היה כאן הוא אמר לי ש'זה בדיוק מה שחלמתי ועכשיו אני רוצה שכאלה', הוא אמר 'איך אפשר לשכפל את שוקי?' שוקי זה מנהל בית הספר, 'אפשר לשכפל אותו?
טלי פלוסקוב: כי זה באמת אדם שליווה והביא את בית הספר הזה להישגים.
עמרם מצנע: אני מבין ממה שאת אומרת שזה ילדים שבעצם לא מצאו את מקומם במאערכת החינך הנורמטיבית, נקרא לזה כך.
עמרם מצנע: כי זאת הייתה הבעיה שבגללה נסגרו בתי הספר המקצועיים, שזה הפך להיות בעצם החצר האחורית.
עמרם מצנע: ההתלבטות היום היא איך יוצרים מסלול מקצועי שהוא לא מסליל את הילדים.
עמרם מצנע: זה אני לא בטוח ש - - -
טלי פלוסקוב: אני אשמח מאוד ששוקי דווקא יגיד כמה מילים, איך הוא עשה את בית הספר הזה, שילדים רוצים להגיע לשם וזה נחשב כהישג ולא כמשהו שכל מי שלא מתאים לכאן אז בואו נזרוק אותו לשם.
טלי פלוסקוב: זה ממש לא.
<שוקי רוסק: אנחנו נעשה סיור ואני אסביר.
עמרם מצנע: אוקיי, נבקר אצלך.
טלי פלוסקוב: כן, אנחנו נהיה אצלו.
טלי פלוסקוב: דבר נוסף, תיכון אורט שלנו הפך להיות השנה גם למכללה, זאת אומרת אנחנו פותחים שם גם י"ג ו-י"ד באורט, שזה גם הישג מאוד גדול.
עמרם מצנע: לא מכללה, הנדסאים, אני מניח.
טלי פלוסקוב: הנדסאים, נכון, אבל זה מכללת אורט.
עמרם מצנע: השימוש במונח מכללה הוא קצת מטעה.
טלי פלוסקוב: אם אתה תלך לשם תראה שכתוב שם ממש תיכון מכללה - - -
עמרם מצנע: בסדר, אבל השימוש קצת מטעה.
עמרם מצנע: מכללה זה אקדמי.
עמרם מצנע: י"ג-י"ד זה הנדסאים.
טלי פלוסקוב: 15 תלמידים, זה באמת משהו מאוד מאוד יפה.
טלי פלוסקוב: ושוב, אתה, כאחד שניהלת עיר מרוחקת מתל אביב, אני לא אוהבת להגיד את המילה פריפריה, כי זה ממש לא נכון, אבל מרוחקת, נקרא לזה ככה, אתה מבין עם מה אנחנו מתמודדים.
טלי פלוסקוב: כי אין פה מספיק דברים, אין פה מספיק היצע לילדים.
עמרם מצנע: כמה תושבים יש בערד היום?
טלי פלוסקוב: אנחנו היום מתקרבים ל-29,000, שזה באמת הישג.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שיש פה גם תושבי ערד שלא יודעים שאנחנו מתקרבים ל-29,000, אבל כן.
טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים פה, כמו שאמרתי, על הגירה מתמדת חיובית לכאן, שאני מאוד מקווה שרובם יהיו משפחות צעירות ואנחנו עובדים קשה היום גם כדי להיות אטרקטיביים במעבר בסיסי צה"ל דרומה.
טלי פלוסקוב: אנחנו נבחרנו כאחת משש ערי מטרה בהחלטת הממשלה.
טלי פלוסקוב: מן הסתם אתה מבין שאנחנו די רחוקים מעיר הבה"דים, אז אנחנו כמובן לא יכולים לקבל את מה שירוחם מקבלת ואני לגמרי שמחה מאוד בשביל ירוחם - - -
עמרם מצנע: המונח די רחוקים הוא קצת מטעה.
עמרם מצנע: כמה זה?
עמרם מצנע: עוד 15 דקות נסיעה?
טלי פלוסקוב: זה נכון, לכן אנחנו נמצאים שם ואנחנו נמצאים בכל מקום.
עמרם מצנע: אני פעם הסברתי לחבר'ה בנבטים שהמרחק מנבטים לירוחם או מנבטים לערד הוא לא הרבה יותר גדול.
עמרם מצנע: כי בסוף אתה בוחר את מקום המגורים, בטווח של נניח בין שעה וחצי-שעתיים נסיעה ממקום עבודה, על פי איכות החיים והנקודה המרכזית באיכות החיים זה החינוך.
עמרם מצנע: לכן יש לכם באמת על מה להתחרות, גם על עיר הבה"דים.
טלי פלוסקוב: בוודאי, אנחנו נמצאים שם, מתחרים שם, אנחנו לא מוותרים בקלות.
טלי פלוסקוב: מה גם שאנחנו יודעים ש-8200 צריכים להגיע לצומת שוקת, אז זה בכלל מקרב אותם אלינו, אז בוודאי ובוודאי שאנחנו נמצאים שם ועושים את הכול, שוב, כדי לשמור על האטרקטיביות של העיר.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד כמה מילים לגבי ההמשך, שגם פה אני רוצה דווקא להעיר אולי הערה לוועדת החינוך.
טלי פלוסקוב: כשאנחנו מדברים על מרכזי הצעירים, אני לא יודעת אם אתם יודעים בכלל על קיום מרכזי הצעירים, במיוחד בערי פריפריה.
טלי פלוסקוב: מרכזי הצעירים זה מרכז שנותן מענה לצעירים בין גיל 18 עד גיל 35.
טלי פלוסקוב: אמנם זה מן הסתם כאילו כביכול יוצא מגדר של ועדת החינוך, אבל יש פה איזה שהיא בעיה וסוגיה שבעיניי אנחנו כולנו צריכים להיות ערים לה.
טלי פלוסקוב: אני מדברת על התקצוב של המרכזים האלה.
טלי פלוסקוב: אף משרד ממשלתי עד היום לא לוקח אחריות על המרכזים האלה.
טלי פלוסקוב: יוצא שהמרכז הזה קיים רק על תרומות ואתה היום קיים, אבל מחר אתה כבר לא יודע מה יהיה לך.
טלי פלוסקוב: האם התורם הזה יסכים להמשיך בתרומתו או שהוא יפסיק ואז הכול בעצם הולך ומתפרק.
טלי פלוסקוב: אני מדברת על מוסד מאוד מאוד חשוב.
טלי פלוסקוב: אגב, אנחנו לא תכננו כאן ביקור אצלה, אבל אני עדיין אספר לך, היה לנו פה מבנה בעיר, מבנה של הסוכנות היהודית שבזמנו זה היה מרכז קליטה, מבנה עם 112 חדרים לאנשים שהיה נטוש לגמרי שנים ארוכות.
טלי פלוסקוב: מה שקורה, נכון לעכשיו, במבנה הזה אנחנו החלטנו לתת קומה ראשונה למרכז הצעירים, כמובן יחד עם הסוכנות, יחד עם משרד נגב וגליל, יחד עם הכספים שאנחנו הבאנו מבחוץ, זה כספים קואליציוניים קצת לשיפוץ מבנים.
טלי פלוסקוב: אנחנו שיפצנו את כל החדרים שם, המקום הזה היום מלא בסטודנטים.
טלי פלוסקוב: בקומה הראשונה הוקם מרכז הצעירים, שנותן מענה לכל האנשים שאני אומרת, זה סדנאות לחיילים משוחררים, זה גם הכנה לצאת לחיים, זה קורסים, זה הדרכות.
טלי פלוסקוב: אם היום תושב ערד מחפש מקום עבודה, הוא לא הולך ללשכת העבודה, הוא הולך למרכז הצעירים, כי הוא יודע ששם יש לו יותר אופציות, למה?
טלי פלוסקוב: כי מרכזי הצעירים באזור משתפים פעולה ויש להם מאגר הרבה יותר רחב, זאת אומרת אם אין מקום עבודה בערד אז יש לו בדימונה, יש לו בבאר שבע, והוא יודע איך לכוון את התושב.
עמרם מצנע: מה אחוז האבטלה בערד?
טלי פלוסקוב: אחוזי האבטלה בערד מאוד נמוכים.
טלי פלוסקוב: אנחנו נמצאים סביב 6%.
טלי פלוסקוב: זה לא אומר שאין לנו בעיית תעסוקה.
טלי פלוסקוב: אני תמיד אומרת שהמספר הזה לי אישית לא אומר כלום, כי כמובן מן הסתם אנחנו מדברים על אנשים שנרשמים בלשכת העבודה ומה קורה לאחרים, אלה שלא נרשמים?
טלי פלוסקוב: לצערי הרב, כל מה שקשור לתעסוקה בערד עדיין מחייב שיפור מאוד מאוד גדול.
טלי פלוסקוב: אנחנו פה אחרי סגירה של מפעל שעבר לאופקים, שזה פלקסטרוניקס, המפעל שבזמנו היה מוטורולה, עבדו שם מהנדסים 20-25 שנה וחלק פוטרו, חלק העבירו לאופקים, שגם באופקים זה לא יציב.
טלי פלוסקוב: יש לנו בעיה מאוד גדולה עם מקומות עבודה, אבל זה לא לוועדה כאן, רק ככה קצת לידיעה.
עמרם מצנע: אני מכיר היטב את התחום הזה של מרכז צעירים וזה נכון שאין אף משרד ממשלתי שעומד אחריו.
עמרם מצנע: מה שעושים זה בעצם מקבצים לתוך הסל התקציבי הזה כל מיני ארגונים, כמו הג'וינט שתמך בזה הרבה מאוד.
טלי פלוסקוב: נכון, גם עכשיו תומך.
עמרם מצנע: אבל זה נכון, אין אף משרד ממשלתי ואני גם לא כל כך רואה משרד שייקח את זה.
עמרם מצנע: מי שהתעסק בזה זה סילבן שלום, הרבה מאוד, והוא גם תקצב את זה במידה מסוימת.
טלי פלוסקוב: הוא תומך במבנים פיזית.
טלי פלוסקוב: במבנה הזה, השיפוץ שאנחנו עשינו, גם נגב וגליל בפנים.
טלי פלוסקוב: אבל עוד פעם, אני כרגע מדברת על התפעול השוטף.
טלי פלוסקוב: אין שום דבר.
עמרם מצנע: כן, אני מבין על מה אתה מדברת.
טלי פלוסקוב: דבר נוסף שאני רוצה לספר לכם, בכל אופן הוועדה זה חינוך, תרבות וספורט, אני רוצה לספר לכם כמה מילים על הספרייה העירונית שלנו.
טלי פלוסקוב: הספרייה העירונית שלנו נבחרה בשנה שעברה כספרייה מצטיינת ארצית.
טלי פלוסקוב: נעשית שם פעילות יוצאת מן הכלל לכל שכבות הגיל, מגיל 3, הילדים מגיעים לשם, עד גיל 102.
טלי פלוסקוב: כל יום יש שם פעילות.
טלי פלוסקוב: עכשיו אנחנו נמצאים בעיצומו של שבוע הספר, כשכל פעם אנחנו מארחים סופרים וגם ערדניקים שהופכים להיות לסופרים, אנחנו נותנים להם במה שם, שזה מאוד מאוד יפה ומחמם.
טלי פלוסקוב: ודבר נוסף שגם אני רוצה להעלות כאן, וגם לחשוב איתך ביחד, זו הסוגיה של האמנים.
טלי פלוסקוב: אנחנו ועדה גם לאמנות ותרבות.
טלי פלוסקוב: יש בערד רוב אמנים, זה עוגן תיירותי מאוד יפה.
טלי פלוסקוב: גם בירוחם יש משהו כזה, שבאזור התעשייה שם הוקם מרכז נוער לצורך העניין.
עמרם מצנע: מרכז נוער, לא מרכז אמנים.
טלי פלוסקוב: אצלכם זה מרכז נוער, אצלנו זה ההאנגרים.
טלי פלוסקוב: אותם ההאנגרים, מבנה תעשייה השכיר לאמנים.
טלי פלוסקוב: מה שקורה, יש שם אמנים צנועים, אבל מוכשרים ברמות מאוד גבוהות.
טלי פלוסקוב: יש לנו מוזיאון זכוכית, מוזיאון האדמה.
טלי פלוסקוב: יש לנו כמה דברים ופה גם המדינה לא נותנת מענה ותבין על מה אני מדברת.