GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עפרה בן-יעקב: לא צריך להמציא.
<חנן ארליך: אפשר רק להעיר שחלק מהפעילות שמשרד החוץ תומך בה מתקיימת בארץ.
<חנן ארליך: חשוב לזכור.
<חנן ארליך: זאת אומרת, פה גם יש קושי.
<חנן ארליך: זה לא הפרדה, חו"ל – ארץ.
עמרם מצנע: ההפרדה ברורה לחלוטין.
עמרם מצנע: דרך אגב, משרד התרבות גם לא בדיוק נותן תמיכה בפעילות ספציפית.
עמרם מצנע: הוא תומך בגופים, במבחני תמיכה בסיסיים.
עמרם מצנע: הוא לא תומך בהופעה א' של בת-שבע בבאר-שבע.
<יעל פריש: ולכן קשה לעשות את ההפרדה.
<חנן ארליך: אז אין הפרדה אמיתית.
עמרם מצנע: מה זאת אומרת אין הפרדה?
<חנן ארליך: יש גם תמיכה של משרד התרבות.
<יעל פריש: חלק מזה יכול להיות גם מימון של ייצוא תרבות לחו"ל.
עמרם מצנע: חברים, אני רוצה דווקא לשמוע את גופי התרבות.
<כתריאל שחורי: אני מנכ"ל קרן הקולנוע הישראלי.
<כתריאל שחורי: אני מצטרף לכל מה שנאמר פה ודברי רפי וכן הלאה, לא אחזור על זה וכן הלאה.
<כתריאל שחורי: אבל כמי שעוסק כמו יאיר בפרקטיקה היום-יומית, יום-יום, שעה-שעה, בייצוא הקולנוע הישראלי בעולם ומתמודד עם זה ממש ברמה היום-יומית ורואה את המצב שבו החברים היקרים בקשתו"ם ואני מוכרח להגיד מילה טובה עליהם, נאנקים תחת כל המערכת הזאת, כדי בכל-זאת לתת לנו את המעט שאנחנו צריכים.
<כתריאל שחורי: אני הייתי מבקש, אדוני היושב ראש, והוועדה, באמת לקבוע אפילו לוח זמנים או משהו, כדי להסדיר את העניין הזה, אחת ולתמיד.
<כתריאל שחורי: אני נמצא בעניין הזה לא מהיום, ואני רואה כל הזמן את הקושי ברמה היום-יומית, לפחות בתחום הקטן שאני נמצא בו, ואני ממש מבקש ממה שאנחנו שומעים, צריך לעשות עבודה וצריך ככה וככה, שזה בסדר גמור, אבל אני הייתי מבקש לתחום את זה באיזה שהיא מסגרת, שנקבל פעם אחת משנה סדורה ומסודרת – אנחנו, בגופי התרבות, והאנשים מולם אנחנו עובדים.
רות וסרמן לנדה: אני סמנכ"ל קשרי חוץ במרכז השלטון המקומי, בתור ראש עיר מצליח לשעבר, חשוב לי להביא לשולחן עוד אספקט של כל הנושא התרבותי.
רות וסרמן לנדה: כל הסוגיה של יצוא התרבות והערים כמכפיל כוח משמעותי מאוד לתדמית של מדינת ישראל בחו"ל, באמצעות הכלי הזה שנקרא תרבות, על פניה המגוונות, זה משהו מאוד מיוחד והייתי רוצה פשוט שאיזה שהוא כלי יעיל יעמוד לרשותן של הערים כדי לפנות וכדי שיתאפשר לאותן ערים ורשויות מקומיות שלא יכולות להרשות לעצמן, למשל מול ערים תאומות אבל לא רק, ערים תאומות זה כלי אחד מני רבים, לייצא את הלהקות שלהן, את כל הטאלנטים שלהם לחו"ל, כמכפיל כוח למה שנעשה ברמת המדינה, ברמת ה- community level, שזה מדבר הרבה ב- people to people, ומי כמוך מכיר, זה משהו שהייתי מאוד רוצה להיעזר במי שיושב סביב השולחן, כדי לעשות את זה בצורה מאוד מוסדרת, על-פי קריטריונים ברורים ובצורה שהיא מאוד מאוד תקינה, כדי לאפשר את הבמה הזאת לכל מדינת ישראל.
עמרם מצנע: חבר הכנסת הופמן, בבקשה.
רונן הופמן: היו לי כמה שאלות, אבל בינתיים הצלחתי לקבל תשובות.
רות קלדרון: לרפי גמזו, שאני מאוד הייתי מעודדת כיוון גדול של מינימום British Council.
רות קלדרון: יש לנו אחד או בעיקר, איך אומרים?
רות קלדרון: אוצרות הטבע שלנו, זה הכישרון ואתה צריך לקבל ידיים פתוחות ללכת עם זה, ושאנשים, לא יוכלו לעמוד בבקשה.
<רפאל גמזו: בשביל זה אנחנו צריכים את המחוקקים.
רות קלדרון: בסדר, בשביל זה באנו.
עמרם מצנע: מלי פולישוק, בבקשה.
<מלי פולישוק: תודה.
<מלי פולישוק: אני מייצגת כאן את אקו"ם, את מי שמייצג את היצירה בתחום המוסיקה בעיקר, אבל גם ספרות ושירה.
<מלי פולישוק: פונים אלינו לא מעט יוצרים ישראלים בתחומים שאנחנו עוסקים בהם, כדי לעזור להם ולפעמים זה בפרוטות, פה כמה אלפים, פה כמה עשרות אלפים, כי הם רוצים ויכולים להופיע בכל מיני פסטיבלים שיעלו, ישדרגו את השם של ישראל ואתם יודעים כמה אנחנו זקוקים לזה.
<מלי פולישוק: אנחנו, יש לנו קרן ואנחנו עוזרים למוסיקאים צעירים, לא רק צעירים, בעצם, אבל זה Peanuts.
<מלי פולישוק: ובאמת, לאור מה שנשמע פה, אני חושבת שהדרך הנכונה זה מה שאתה הצעת, להקים פה את המועצה לתרבות ישראלית בחו"ל, זה מתבקש.
<מלי פולישוק: אני חושבת שלא תהיה ברירה אלא לעשות את זה בחקיקה.
<מלי פולישוק: כי אם נחכה, מבלי לפגוע באף אחד מהפקידים שיושבים פה.
<מלי פולישוק: עד שיגמרו את הדיונים, זה ייקח הרבה זמן.
<מלי פולישוק: אני מאוד מציעה לחבריי, חברי הכנסת, לחוקק חוק, להסדיר את הדבר, בוודאי שלא צריכים את זה לפי חוקי הרכש והחשכ"ל, אלא לפי התמיכה וכמובן וכמובן שזה צריך להיות לפי תבחינים מוסדרים מראש, לפי הצרכים של מדינת ישראל בחו"ל וגם לפי צרכים תרבותיים.
<מלי פולישוק: זאת אומרת, אפשר לבנות כאן תבחינים ברורים, אבל זה ממש חיוני.
<קריאה: מכון יצוא תרבות.
<יאיר ורדי: עוד שאלה אחת ליעל – על כמה זמן מדובר?
<רפאל גמזו: זה בדיוק מה ששאלתי.
<יאיר ורדי: על כמה זמן מדובר?
<יאיר ורדי: שנה?
<יאיר ורדי: חצי שנה?
<יאיר ורדי: מינוחים ודברים.
<יאיר ורדי: מה נעשה עד אז?
<יעל פריש: יושב הראש יכול לדרוש מהפקידות.
<חנן ארליך: אני רוצה להסביר משהו.
<חנן ארליך: הבדיקה שאנחנו מדברים עליה, זה לא כיצד לבטל אחוזים גבוהים ככל הניתן, של הכללים שנוגעים למכרזים ולתמיכות, על-מנת שהעסק יזרום בלי ההפרעה של הפקידות והבירוקרטיה המעצבנת.
<חנן ארליך: לא זו הבדיקה.
<חנן ארליך: הבדיקה היא – כיצד לאפשר קיום של התרבות וקיום של ההופעות בחו"ל וקיום המדיניות של משרד החוץ וכו' וכו', באופן חוקי ונכון, שהולם את הכללים הידועים.
<חנן ארליך: לכן, אני אומר, מי שמצפה שעוד חודש יבוטלו כל הכללים או עוד חצי שנה, טועה.
<יאיר ורדי: מה אנחנו עושים עד אז?
<חנן ארליך: רגע, לגבי מה עושים עד אז.
<חנן ארליך: שנייה, לגבי מה עושים עד אז.
<חנן ארליך: צריך להגדיר מה הבעיות שאותן אתה רוצה לפתור בזמן הקצר שאתה רוצה לקצוב.
<יאיר ורדי: לי אין בעיה.
<חנן ארליך: מבחינתנו הבעיות זה שיש פה, לא אגיד מצב בלתי חוקי, אבל יש פה קשיים מנהליים או צורך בהבהרת המצב החוקי.
<חנן ארליך: אבל אתם, אבל הוא לא יביא ליותר תקציב, הוא לא יביא לפישוט.
<יאיר ורדי: לא ביקשנו.
<יונתן אביטל: אני מלהקת המחול הקיבוצית.
<יונתן אביטל: כמה נושאים שכבר רפי נגע בהם.
<יונתן אביטל: הראשון זה כל הנושא של המכרז, זה ממש לא רלוונטי אלינו, כי להקת המחול הקיבוצית היא להקה בינלאומית, עם רמי באר בראשה, מנהל אמנותי.
<יונתן אביטל: אז הפסטיבלים והאולמות – הם מזמינים אותנו ספציפי, להגיע.
<יונתן אביטל: זה לא קשור למכרז של הקיבוצים ופתאום בת-שבע או להקת מחול ורטיגו או אחרים, פתאום הם מזמינים מופע אחד, זה מה שהם רוצים.
<יונתן אביטל: זה כבר מובן מאליו.
<יונתן אביטל: ועוד דבר שרציתי להעלות, זה גם זה שאנחנו עובדים גם שנה וחצי או אפילו שנתיים מראש, אנחנו כבר עובדים על עונת 2016 ו- 2017, להזמנות לפסטיבלים באוסטרליה, צפון אמריקה, דרום אמריקה וכו'.
<יונתן אביטל: אז אנחנו גם, יש לנו גם בעיה שאנחנו פונים לרפי וגם לעופרה, עם בקשות למימון לפסטיבלים ולעזרה עם הטיסות.
<רפאל גמזו: יוני, אני קוטע אותך, אני אחדד את זה קצר.
<רפאל גמזו: זה אחת הסיבות מדוע צריך להקים גוף שהוא לא נשען על הכללים הקיימים.
<רפאל גמזו: מוזיאונים בעולם סוגרים את התוכניות שלהם.
<רפאל גמזו: אם אני רוצה להבטיח תערוכה ישראלית במוזיאון יוקרתי, אני צריך לעבוד שלוש שנים קדימה.
<רפאל גמזו: הפסטיבלים שיוני רוצה להגיע אליהם, סוגרים עכשיו את 2016, 2017 ואולי אפילו 2018.
<רפאל גמזו: אי-אפשר לעבוד, אם אנחנו רוצים ייצוא תרבות אפקטיבי, אי-אפשר לעבוד לפי חשכ"ל, גם אם נמשיך לעשות בפינג-פונג אם זה רכש או תמיכה או תמיכה ב'.
<רפאל גמזו: מוכרחים להקים גוף עם שכל משלו.
<רפאל גמזו: שקיפות, קריטריונים וכו', אבל עם שכל משלו.
עמרם מצנע: היית באמצע הדברים שלו.
<יונתן אביטל: הייתי לקראת הסוף.
<יונתן אביטל: אבל בדיוק, אנחנו צריכים לדעת לענות לפסטיבלים, לאולמות, להגיד להם על מה מדובר ומה התוכנית שלנו ל- 2016 כבר.
<יונתן אביטל: שאנחנו נדע, מהצד שלנו.
<יונתן אביטל: אנחנו לא יכולים לחכות, זה פוגע בתעשייה שלנו.
<אורנה ירמות: אני מנהלת קרן לשיווק של קולנוע.
<אורנה ירמות: אחת הבעיות כשבודקים אותנו זה שכל פעם משרד האוצר משנה את מידת הסבלנות שלו לנושא שהועלה על-ידי סוזן דלל.
<אורנה ירמות: אם יש אורחים, נגיד, שמגיעים לאירועים בישראל והם ממומנים על-ידי משרד החוץ, נגיד המלונות שלהם מכוסים על-ידי משרד החוץ וכיוון שבודקים אותנו תמיד אחורה, אנחנו לא יכולים להתיישר לפי נהלים חדשים.
<אורנה ירמות: הנהלים החדשים שלכם צריכים להיות תמיד קדימה והשאלה היא, אני חוזרת לשאלה שלא קיבלה פה מענה, האם מדובר פה בכפל תמיכות או במשהו שהוא אפשרי.
<יגאל עזרתי: אני מנהל שותף בתיאטרון יפו, מרכז תיאטרון ערבי – עברי.
<יגאל עזרתי: אין לי הרבה מה להוסיף.
<יגאל עזרתי: גם אנחנו מוזמנים להמון מקומות וכולם יודעים את מצבה של ישראל היום ובאמת התרבות הישראלית, ברגע שהיא באה, היא פותחת דלתות, אנחנו מוזמנים לכל מקום בעולם, בגלל שאנחנו עובדים יהודים וערבים ומייצגים איזה פן אחר בישראל, שפויה ודמוקרטית, אז שוב, אנחנו נתקלים כל פעם בעניין הזה של כפל התמיכות, כי אנחנו ממומנים על-ידי משרד התרבות, אז משרד החוץ יכול לעזור.
<יגאל עזרתי: יש דברים שנאמרו.
עמרם מצנע: אנחנו בסיבוב של סיכום.
עמרם מצנע: רפי.
<רפאל גמזו: הזכיר קודם עו"ד ארליך את העובדה שקשתו"ם מעורבת גם בפעילות בארץ.
<רפאל גמזו: זה נכון, אבל אני רוצה לחדד את זה.
<רפאל גמזו: זו פעילות מחוללת יצוא.
<רפאל גמזו: זאת אומרת, אם אנחנו עושים פה show case, חשיפה בינלאומית, אנחנו מביאים לפה, יחד עם סוזן דלל את אותם 100 פרזנטורים, אותם קניינים שהם מנהלי פסטיבלים למחול או אכסניות מחול, זה הרציונל שמאחורי זה, גם אם הזירה הפיסית שבה זה נעשה, היא נעשית פה, בסוזן דלל בתל-אביב, התוצאה היא בחו"ל, מתקיימת בחו"ל.
<רפאל גמזו: זה דבר שחשוב להביא אותו בחשבון, כמובן.
עמרם מצנע: כן, למישהו יש עוד משהו חשוב לומר, שעדיין לא נאמר?
<סופיה פרכטמן: אני סגנית חשבת משרד החוץ.
<סופיה פרכטמן: כמו שרפי אמר, גם החשבת וגם הסגנית, אנחנו חדשות בתפקיד, מאז תחילת השנה.
<סופיה פרכטמן: אני רק רוצה להגיד מספר משפטים.
<סופיה פרכטמן: קודם כל, גם לגבי הנושא של חשש לכפל תמיכות.
<סופיה פרכטמן: ככל שהוא מתברר כרגע, אנחנו בחשבות לא עצרנו שום התקשרות עם אף מוסד ואף עמותה, למרות שקיים חשש כזה והוא כרגע נמצא בבירור.
<סופיה פרכטמן: אז לא נעצרו פעילויות כרגע.
<סופיה פרכטמן: דבר שני שרציתי להגיד, שכחברה בוועדת מכרזים, אנחנו דנים בבקשות האלו מדי שבוע.
<סופיה פרכטמן: מה שנאמר פה, שזה לוקח זמן בלתי סביר לאשר את הפטור ממכרז למוסד כזה או אחר, זה לא נכון.
<סופיה פרכטמן: אנחנו מתבקשים בנושאים דחופים לטפל במהירות ואנחנו מוציאים החלטה בתוך שבוע ימים.
<סופיה פרכטמן: אני הייתי מציעה שאם אתם יכולים לעשות תוכנית מראש, למספר חודשים קדימה ולהגיש את זה לאגף קשתו"ם, אנחנו, אני גם אמרתי את זה לאגף קשתו"ם, אנחנו נשמח לדון בזה ולאשר לכם מראש מספר אירועים ואתם לא צריכים להגיע תמיד לדקה ה- 90 ולטעון שזה נעצר במשרד החוץ, בוועדת מכרזים.
<סופיה פרכטמן: אנחנו פתוחים לזה ואנחנו מבקשים שאתם תפעלו בצורה כזאת שתאפשר גם לנו לדון בבקשות ולאשר אותן מראש ואנחנו נשמח לעשות זאת, עד שאנחנו נגיע למסקנה האם נכון לטפל בזה, בנושא של רכש או תמיכות או להקים מכון לייצוא תרבות או כל פיתרון אחר.
<יאיר ורדי: עוד שאלה אחת.
<יאיר ורדי: כפי שידוע לי, יש עיכוב בתשלומים לבתי מלון מלפני שנה עדיין.
<יאיר ורדי: תקני אותי אם אני טועה.
<יאיר ורדי: מכיוון שזה גורם לנו עיכוב בהזמנת אורחים, השנה כבר לחשיפה בינלאומית.
<סופיה פרכטמן: קודם כל, מי שמזמין מלונות בדרך-כלל זה משרד החוץ.
<יאיר ורדי: נכון וכך היה.
<יאיר ורדי: כך נעשה.
<סופיה פרכטמן: ולכן, אני לא רואה, אני חושבת שאם יש טענות כלפי הספקים, אז הם מופנים לחשבות שלנו ולא אליכם, מכיוון שאתם לא חלק מההתקשרות הזאת.
<יאיר ורדי: הם פונים אלי מכיוון שהם רוצים שימשיכו לעבוד אתם.
<סופיה פרכטמן: אז אני מבקשת שאתה תפנה אותם אלינו.
<יאיר ורדי: אנחנו עושים זאת.
<סופיה פרכטמן: אנחנו מטפלים בפניות האלה.
עמרם מצנע: חבר'ה, את נושא העבודה השוטפת לא נפתור פה.
עמרם מצנע: אני רוצה לומר את הדברים הבאים – אחד, אין חולק על החשיבות של יצוא התרבות הישראלית בעולם.
עמרם מצנע: אין חולק שיצירת תדמית נכונה למדינת ישראל בעולם, זה חלק מובנה בתפישת העולם של כולנו וצריך לעשות את זה.
עמרם מצנע: אין גם ספק שצריך להסדיר את האופן שבו המדינה תומכת, רוכשת, מממנת את פעילות התרבות בחו"ל, צריך להסדיר את זה, על-פי חוקי המדינה.
עמרם מצנע: גם על זה אין, אין חולק.
עמרם מצנע: הדבר השלישי שאני רוצה לומר, בעצם משרד החוץ הוא הגורם שאמור לקבוע את מי מממנים, באיזה תנאים, באיזה היקפים.
עמרם מצנע: ולצורך זה, צריך משרד החוץ שיהיה לו מיפוי של קריטריונים, קריטריונים עקרוניים, שעליהם אפשר לבחון, מין סרגל, שעליהם אפשר לבחון את הבקשות, מצד אחד, וכמובן גם לעשות ביקורת על משרד החוץ, שהוא אכן עושה שיקול ענייני, שוויוני, ברמות האפשריות, כי זה חלק ממדיניות וחקיקה ממשלתית.
עמרם מצנע: אנחנו נבחן.
עמרם מצנע: אני אבחן ואני מזמין גם את עמיתיי, חברי הכנסת, באמת ללכת לכיוון של חקיקה, להקמת מכון לייצוא תרבות ולקבוע למכון הזה באמת את כללי ההתנהגות, עשה ואל תעשה והוא, דרך אגב, הוא לא יפתור מתהליך חוקי להקצאת כספים.
עמרם מצנע: הוא רק יבנה את זה בילט-אין במהותו של הגוף הזה, אם וכאשר הוא יוקם.
עמרם מצנע: זה באמת לטווח הארוך.
עמרם מצנע: לטווח הקצר – שני דברים.
עמרם מצנע: אחד, אני מבקש מהגורמים, אם זה חשבות משרד החוץ, אם זה משרד החוץ, אם זה משרד המשפטים, לתקופת הביניים, נא להיות יותר קלים וגמישים כדי לאפשר את המשך הפעילות כפי שאתם עושים את זה.
עמרם מצנע: אנחנו, אני מבקש, תראו, הכנסת יוצאת לפגרה בסוף החודש ואחר-כך יש לנו חגים.
עמרם מצנע: אנחנו נקיים פגישה נוספת, אחרי שאתם תעשו את כל שיעורי הבית שלכם ותגיעו למסקנות שתוכלו להציג לנו, בתחילת חודש נובמבר.
<חנן ארליך: אני מקווה.
<חנן ארליך: נעשה מאמץ לבחון את השאלות, להגיע עם התשובות.
עמרם מצנע: זה הרבה זמן.
עמרם מצנע: אני עומד על כך שבתחילת נובמבר ייקבע פה מפגש.
<חנן ארליך: לעתים המסקנות לא כל-כך מתקבלות בשמחה ואז יש דיון המשך.
עמרם מצנע: תעשו מה שאתם צריכים, חברים מהממשלה.
עמרם מצנע: ייעוץ משפטי, חשבות, משרדי הממשלה.
עמרם מצנע: תשבו ביחד.
עמרם מצנע: תראו, זה שעשיתם את הישיבה הזו בשבוע שעבר, זה בטח כי היום היתה הישיבה פה.
<חנן ארליך: הישיבה נקבעה, לפחות מבחינתי, לפני שידעתי על עצם קיום הדיון הזה.
עמרם מצנע: נניח.
<רפאל גמזו: התנהלה, אבל, ברוח טובה.
עמרם מצנע: אני מניח שכולם רוצים לפתור את הבעיה ואני מוכרח לומר, תראו, בני אדם ממציאים בירוקרטיה ואחר-כך הבירוקרטיה הזו קושרת לנו את הידיים והרגליים ואז בני אדם צריכים לפרק את הבירוקרטיה.
עמרם מצנע: אני לא מצפה שההחלטה תהיה – אין יותר בירוקרטיה.
עמרם מצנע: אף אחד לא מצפה לזה.
עמרם מצנע: אבל מצפים לזה שיהיה מסלול ברור, ענייני, יעיל, שבמסגרתו המדינה שמקצה כספים, תוכל לנווט אותם ולהוציא אותם למטרותיהם.
עמרם מצנע: אז חברים, תשבו, עד תחילת נובמבר זה הרבה זמן, אנחנו נעשה פגישה בתחילת נובמבר ואני מבקש לשמוע את המסקנות וההמלצות.
עמרם מצנע: אם תצליחו לפני זה – מה טוב.
עמרם מצנע: בוקר טוב לידידי חבר הכנסת שמעון אוחיון, בוקר טוב לכם.
עמרם מצנע: אנחנו עושים מאמץ גדול להמשיך ולקיים את השגרה למרות המציאות שכולנו נקלענו אליה בשבועות האחרונים.
עמרם מצנע: אנחנו כמובן נמשיך לקיים את סדר היום שלנו על פי המתוכנן.
עמרם מצנע: נקווה מאוד שהתקופה הזאת תסתיים במהרה עם יכולת להשיג את המטרות שהצבנו בפנינו ולהחזיר חיים שקטים ונורמאלים גם לדרום, גם למרכז ולכל מקום אחר בארץ.
עמרם מצנע: אי אפשר שלא להזכיר את העובדה שהפגיעות המועטות בנפש אצלנו במדינת ישראל, בתושבי מדינת ישראל, באזרחי מדינת ישראל זה לא רק עניין של מזל, ראשית זה בזכות משמעת גבוהה אצל ציבור שהוא בדרך לא כל כך ממושמע, שנענה להוראות פיקוד העורף ונוהג בהתאם.
עמרם מצנע: הדבר השני היא ההגנה הפסיבית שקיימת בעוטף עזה ובחלקים נוספים במדינת ישראל שמאפשרת לאנשים למצוא מחסה בזמן ריאלי.
עמרם מצנע: כמובן, גולת הכותרת ומלכת המלחמה הזאת, כיפת ברזל שהיא ההגנה הפסיבית שתוצאות היירוטים שלה הם הרבה הרבה מעל המצופה.
עמרם מצנע: למי שקצת לא חי את זה, דעו לכם, זה הישג טכנולוגי מדהים שאף מדינה בעולם, כולל ארה"ב הגדולה, לא הצליחה לעשות אותה.
עמרם מצנע: יש פניות מכל העולם לבוא ללמוד לא רק את המערכת הטכנית שהיא שילוב של מכ"ם ויכולת שיגור, יכולת יירוט, אלא איך המערכת הזאת עם ההודעות למערכת התקשורת, עם היכולת להעריך בצורה מדויקת היכן הרקטה עלולה לפגוע וכתוצאה מכך להפעיל את הטילים שלנו בזמן הנכון.
עמרם מצנע: זה בהחלט נותן לדרג הצבאי ולדרג המדיני יכולת אמיתית לכלכל את מעשיהם בתבונה, בשכל, בחשיבה מהראש ולאו דווקא מהבטן.
עמרם מצנע: אני מקווה מאוד שלא תהיינה הפתעות כי לא כולנו שולטים בתקלות שטיל שלנו יפגע בקבוצת אוכלוסייה גדולה או שהרקטה שלהם תפגע כאן אצלנו באזרחים, בילדים או בכל דבר אחר.
עמרם מצנע: נקווה שזה יסתיים במהרה.
עמרם מצנע: נאחל לכל החיילים ולכל האזרחים שישובו בשלום הביתה.
עמרם מצנע: אנחנו נמצאים בשלושת השבועות האחרונים של כינוס הכנסת הנוכחי.
עמרם מצנע: החלטנו לקיים ישיבות גם בימי ראשון וחמישי כדי לא להשאיר דברים חשובים ודחופים עד אחרי החגים.
עמרם מצנע: לנסות באמת לשים על השולחן את הנושאים השונים.
עמרם מצנע: אני מניח שלחלקם יידרש טיפול יותר מאוחר.
עמרם מצנע: הנושא הבוקר, בוועדה אנחנו לא נוהגים לעסוק בנושאים נקודתיים, ספציפיים ממוקדים, אבל אני מוכרח לומר שהידיעה שאני קראתי בתקשורת ואחר גם קיבלנו פנייה, הקפיצה אותי ואני לא הייתי היחידי.
עמרם מצנע: היא הקפיצה אותי כי אנחנו מאוד מעורבים לאחרונה במעבר או בניסיון למעבר של יותר ויותר שילוב של ילדים עם צרכים מיוחדים במערכת החינוך הרגילה.
עמרם מצנע: אנחנו ערים לכך שזה תהליך שייקח זמן גם בגלל נהלים וגם בגלל אנשים שפועלים בשטח, בתי ספר, מנהלים, מורות, הורים – זה תהליך שלוקח את הזמן שלו.
עמרם מצנע: את הדיבור הנושא הזה נייחד הישיבה המיוחדת שתכננו לנושא הזה.
עמרם מצנע: הסיפור פה הוא סיפור של אימא של שהבת שלה, סובלת משיתוק מוחין, סיימה כיתה י', אני מצטט אותה: "לא ביקשתי" מדובר בהסעת הילדה לבחינות הבגרות.
עמרם מצנע: "לא ביקשתי שייסעו את בתי לקייטנה, מדובר בפעילות פורמאלית לגיטימית ומשרד החינוך מתנער מאחריות.
עמרם מצנע: אני גאה בבת שלי שעם שיתוק מוחין צמצמה את כל הפערים ועומדת להוציא תעודת בגרות.
עמרם מצנע: זה חלום שהתגשם.
עמרם מצנע: אנחנו לא אשמות שמשרד החינוך קבע את התאריכים כך שלא יצטרך להסיע תלמידים בעלי צרכים מיוחדים".
עמרם מצנע: הבקשה למשרד החינוך, להמשיך את ההסעות גם לתקופת הבחינות נענתה, ממשרד החינוך נמסר, אני מצטט: "זכאות להסעות ניתנת לילדי כיתות חינוך מיוחד בבתי ספר רגילים לאורך כל שנת הלימודים לרבות חודשי הקיץ" כלומר, מה-20 ליוני עד 15 לאוגוסט.
עמרם מצנע: "יצוין שילדי החינוך המיוחד המשולבים בכיתות רגילות אינם זכאים להסעה מאחר ושנת הלימודים שלהם מסתיימת יחד עם כלל ילדי מערכת החינוך".
עמרם מצנע: זה באמת הקפיץ אותו ואת האחרים.
עמרם מצנע: נניח שיש איזה נוהל שלא תוקן, איפה הרגישות?
עמרם מצנע: איפה היכולת של כל חוליה בשרשרת הארוכה שמטפלת בבעיה נתונה להגיד רגע, יכול להיות שמישהו לא תיקן את הנהלים, אבל איפה אני במערכת הזאת שנותן תשובה כזאת.
עמרם מצנע: חשבתי שנכון לעשות את הפגישה הזאת.
עמרם מצנע: האימא התנצלה שהיא לא יכולה לבוא, זה מסובך כי הילדה דורשת הסעה מיוחדת, היא על כיסא גלגלים ועם טיפול רפואי וכדומה וכדומה וכדומה.
עמרם מצנע: ביקשתי להעביר לה שהדיון משודר כך שהיא תוכל לפחות להאזין.
עמרם מצנע: הבעיה נפתרה, כך הודיעה לנו האימא.
עמרם מצנע: בסופו של דבר הבעיה נפתרה.
עמרם מצנע: אבל חשבתי שנכון בכל זאת לקיים את המפגש הזה כי אנחנו זקוקים כנראה לקצת סטירות לחי כדי להתעשת ולפעול יותר נכון.
עמרם מצנע: כעת אני מבקש לאנשי משרד החינוך.
שמעון אוחיון: סליחה, הבעיה נפתרה על ידי מי?
שמעון אוחיון: משרד החינוך עצמו.
עמרם מצנע: או העירייה או הרשות המקומית.
שמעון אוחיון: על ידי הרשות המקומית.
עמרם מצנע: מי שמספק בסוף את ההסעה זו הרשות המקומית במימון של משרד החינוך.
עמרם מצנע: הרשויות המקומיות הן האחראיות על ההסעות.
עמרם מצנע: בבקשה משרד החינוך.
דוד לוי: אני מנהל אגף הסעות תלמידים במשרד החינוך.
דוד לוי: אנחנו מכירים את הנושא.
דוד לוי: יש לנו בעיה, תקציב ההסעות שלנו בנוי ומתוכנן להסעות בוקר וצהריים אל בית הספר וחזרה במהלך שנת הלימודים הרגילה.
דוד לוי: אומנם יש הארכת שנת הלימודים בקיץ לילדי החינוך המיוחד.
דוד לוי: זה רק לילדים שלומדים במסגרות החינוך המיוחד.
דוד לוי: ילדה כמו הילדה הזאת שהייתה בעיה להסיע אותה, היא נהנית מהארכת שנת הלימודים - - -
עמרם מצנע: את התשובה הזאת כבר קראתי.
דוד לוי: אנחנו מכירים את העניין.
דוד לוי: הנושא הזה יועלה לדיון בהנהלת המשרד, אני מניח שמתוך כוונה לקבל מהאוצר תוספת לתקציב.
דוד לוי: אני מקווה שזה יסתדר וזה יאושר.
עמרם מצנע: תסבירו לי את נהלי משרד החינוך.
עמרם מצנע: בשביל כל פיפס אתם צריכים את אישור האוצר?
דוד לוי: זה כרוך בתוספת של תקציבים.
עמרם מצנע: מהו תקציב משרד החינוך?
שמעון אוחיון: 52 מיליארד כולל השכלה גבוהה.
עמרם מצנע: אתם נתקלים בבעיה, אתם לא יכולים לפתור אותה?
עמרם מצנע: אתה אחראי על ההסעות, זה תפקיד בכיר.
עמרם מצנע: במקרה ואתה נתקל בבעיה כזאת או אחרת, היא צריכה לעלות עד אליך כדי שאתה תגיד, 'אני אפתור את זה, אתם תיסעו'.
דוד לוי: צריך להבין שנושא ההסעות בימים ושעות בלתי שגרתיים הוא לא חל רק במקרה הזה של ילדה שזקוקה להסעה לבחינת בגרות.
דוד לוי: יש עוד פעילויות שילדים מבצעים אחרי סיום שנת הלימודים הרגילה.
דוד לוי: זה כשאני העליתי את הנושא נמסר לי שהנושא ידון בהנהלת המשרד - - -
עמרם מצנע: כל משפט שתוסיף רק ירגיז אותי, חבל.
עמרם מצנע: אני אומר לכם, זה מקומם ואם כך פועל משרד ממשלתי ואם כך פועל משרד החינוך שבשביל כל פיפס הוא צריך לרוץ ולעשות דיונים, זה לא פלא שאחר כך אין זמן לעסוק בדברים החשובים באמת.
עמרם מצנע: עוד מישהו ממשרד החינוך.
שמעון אוחיון: אמרת שאם יוספו זה רק יהיה יותר גרוע.
<רויטל לן כהן: אני מבקשת להתחיל ולהגיד שהדברים נובעים מזה שמשרד החינוך תקוע.
<רויטל לן כהן: ביום שהם נאלצו, אני אומרת את זה ברור, נאלצו להוסיף את פרק השילוב בחוק מאז הם לא טרחו להתקדם עם מה שכבר היום הוא לא שילוב אלא החלה.
<רויטל לן כהן: לכן הם תקועים ב-30 שעות כי זה התאים לבתי ספר יסודיים, זה לא מתאים לחטיבות ולבתי הספר התיכוניים.
<רויטל לן כהן: בגלל זה הם תקועים בלהסיע לבגרות.
<רויטל לן כהן: הם לא היו רגילים להסיע ילדים לבגרות כי ילדים כאלה לא ניגשו לבגרות.
<רויטל לן כהן: הם תקועים שם כי הם פשוט, סליחה, אבל התחושה שלנו בשטח שלא באמת רוצים.
<רויטל לן כהן: אנחנו לא מעלים את זה היום בפעם הראשונה, כבר שנים אנחנו מעלים את זה.
<רויטל לן כהן: זה לא שיש כאן עניין של מודעות לבעיה.
<רויטל לן כהן: הבעיה ידועה, אנחנו מדברים עליה.
<רויטל לן כהן: אני באופן אישי משנת 2007 נמצאת על הנושא הזה פעמיים בשנה.
<רויטל לן כהן: אני חושבת שבתור רגולטור הוא היה לפחות להסביר את זה עם עצמו.
<רויטל לן כהן: זה באופן כללי.
<רויטל לן כהן: אני רוצה להרחיב, לא מדובר רק בהסעה של ילדה לבחינת בגרות.
<רויטל לן כהן: מדובר בדברים אחרים, פעילויות של משרד החינוך: סל תרבות, שחיה בכיתות ד', טיולים, טקסים.
<רויטל לן כהן: מה הילדים האלה אמורים לעשות?
<רויטל לן כהן: לא להגיע לפעילויות האלה?
<רויטל לן כהן: הם מגיעים רק ללימודים וחזרה, זה מעצר?
<רויטל לן כהן: אני לא יודעת אם אדוני יודע, אבל גם בחינוך המיוחד, עכשיו חופש והחינוך המיוחד לא מקבל תקציב להזנה.
<רויטל לן כהן: כיתת חינוך מיוחד לומדת עד השעה ארבע, משרד החינוך לא מעביר תקציב לזה.
<רויטל לן כהן: הוא הפסיק החל מהיום האחרון של הלימודים הפורמאליים.
<רויטל לן כהן: למרות שהכיתות האלה ממשיכות עד ה-15 באוגוסט משרד החינוך לא מעביר כסף להזנה, הכול על הרשות המקומית.
<רויטל לן כהן: את זה אני אומרת בוודאות, בדקתי.
<רויטל לן כהן: דבר נוסף שאני רוצה לומר, לכל משרד יש רזרבה שחייבת להיות, זה חלק מהתקציב הפנימי שלו.
<רויטל לן כהן: גם למשרד הזה יש רזרבה.
<רויטל לן כהן: אם מוציאים מהרזרבה לדברים כמו קייטנות בחופש הגדול בגלל שהתרומה שהם היו אמורים לקבל אדירה בסוף לא נלקחה, אני לא מצליחה להבין איך מתוך הרזרבות האלה אי אפשר למצוא 50 שקל למונית.
<רויטל לן כהן: אני באמת לא מצליחה להבין.
<רויטל לן כהן: אני באמת מרגישה שזה חלק ממלחמת ההתשה נגד הכללת ילדים עם צרכים מיוחדים בחינוך.
עמרם מצנע: את יודעת שאני לא חושב כמוך.
עמרם מצנע: אני לא חושב שיש כאן קונספירציה.
<רויטל לן כהן: לא קונספירציה.
עמרם מצנע: זו מילה מתאימה למה שאמרת, אבל העובדות כנראה מדברות בעד עצמן.
<אביבית בקראי-אהרונוף: תודה אדוני היושב ראש.
<אביבית בקראי-אהרונוף: אני מארגון "בזכות".
<אביבית בקראי-אהרונוף: בהמשך לדבריה של רויטל, הבעיות בהסעות בשילוב לא מתחילות ברגע שתמה שנת הלימודים.
<אביבית בקראי-אהרונוף: את הבעיות של ההסעות בשילוב אנחנו רואים גם לאורך שנת הלימודים.
<אביבית בקראי-אהרונוף: כשילדים נמצאים בשילוב, כשילדים זכאים להסעות כי הם ילדים עם צרכים מיוחדים.
<אביבית בקראי-אהרונוף: הם נתקלים בתשובות כמו 'אתם נמצאים בשילוב.
<אביבית בקראי-אהרונוף: אם הגעתם לשילוב אתם לא זקוקים להסעות'.
<אביבית בקראי-אהרונוף: אנחנו ראינו את זה ואני יכולה להראות פרוטוקולים שזה נאמר על ידי נציגי משרד החינוך.
<אביבית בקראי-אהרונוף: בזמנו הייתה לנו מחלוקת משפטית בעניין.
<אביבית בקראי-אהרונוף: אני חושבת שלצורך הבהרה חשוב שמשרד החינוך יפנים כבר שחינוך מיוחד, אנחנו חוזרות על מה שרויטל וגם אני אומרות בכל ישיבה, חינוך מיוחד זה לא מקום.
<אביבית בקראי-אהרונוף: ברגע שחינוך מיוחד הוא שירות וחלק מהשירות אלו הסעות למסגרות החינוך, זה אומר שגם ילדים בשילוב, כילדים עם צרכים מיוחדים, זכאים בדיוק לאותו שירות, הם זכאים להסעות למסגרות החינוך.
<אביבית בקראי-אהרונוף: כשאנחנו מדברים על חופשת הקיץ באמת יש בעיה נוספת.
<אביבית בקראי-אהרונוף: אדוני, אני בכלל חושבת שצריכה כאן חשיבה כללית.
<אביבית בקראי-אהרונוף: אם ילדים עם צרכים מיוחדים, כך לפחות סבור משרד החינוך מבחינה מקצועית, זקוקים להארכה של שנת הלימודים, יתכן שצריכים לחשוב על איזו תכנית מיוחדת עבור אותם ילדים שמהלך השנה משולבים במסגרת החינוך הרגילה.
<אביבית בקראי-אהרונוף: לחשוב כיצד ניתן לאפשר להם את המשך התכנית עד לאותו מועד שנקבע גם על ידי החינוך המיוחד.
<אביבית בקראי-אהרונוף: גם כשאנחנו מדברים גם רצף טיפולי, גם על רצף לימודי ועוד כהנא והכהנא דברים שמשיקולים מקצועיים הוחלט שילדים עם צרכים מיוחדים זקוקים לאותה הארכה, אני חושבת שברגע שמקצרים את שנת הלימודים, ברגע שנקטע הרצף של שנת הלימודים וגם שהם לא זכאים להסעות.
<אביבית בקראי-אהרונוף: ראינו בשבוע שעבר, גם עם הסייעות יש בעיות ברגע שמפטרים אותן.
<אביבית בקראי-אהרונוף: אני באמת חושבת שצריכים כאן חשיבה לגבי הארכת שנת הלימודים ולגבי השוואת התנאים באמת.
<אביבית בקראי-אהרונוף: אנחנו באמת מדברים על זכות לשוויון בין ילדים שנמצאים בחינוך המיוחד לבין ילדים שנמצאים בשילוב.
<אביבית בקראי-אהרונוף: בעצם באופן הזה מונעים מהורים לילדים עם צרכים מיוחדים או שמכניסים להם כל מיני שיקולים שאינם רלוונטיים לטובת הילד.
<אביבית בקראי-אהרונוף: אם הורה צריך להחליט אם הוא משלב את הילד שלו או להכניס אותו למסגרת של חינוך מיוחד, יכול להיות שהשיקולים האלה, אנחנו יודעים שהשיקולים האלה נכנסים לתמונה והם לא אמורים להיכנס לתמונה - - -
עמרם מצנע: מה הפתרון, הרי יש כאן בעיה ארגונית לא פשוטה, אין ספק.
עמרם מצנע: נגיד שבבית ספר מסוים יש ילד אחד או ילדה משולבים והלימודים מסתיימים בסוף חודש יוני, איזה שירות מתוכנן לילד או לילדה הזאת שהם ילדים משולבים ושהם זכאים להמשך הפעילות עד אמצע אוגוסט, מה הם הפתרונות?
<חיה הראל: אני מהאגף לחינוך מיוחד.
<חיה הראל: אנחנו צריכים קצת לפרק את המושג של ילדים בשילוב.
<חיה הראל: זו כותרת מאוד גדולה.
<חיה הראל: ילד בשילוב זה ילד שעבר וועדת שילוב ומקבל שלוש שעות כל השנה לאסטרטגיות למידה.
<חיה הראל: לעומת ילד על כיסא גלגלים שהוא משולב בחינוך הרגיל.
<חיה הראל: כלומר, אי אפשר להכניס את כולם תחת אותה כותרת ולגיד 'זה אותו דבר'.
<חיה הראל: לראיה, אנחנו גם מתייחסים לזה אחרת.