GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: באוניברסיטאות לא תמיד ראו את זה בצורה הזו.
עמרם מצנע: אין ספק שההוצאה לקבלן חיצוני שזכה במכרז היא הביאה להצפת התקלות.
עמרם מצנע: התקלות היו גם לפני זה, זאת אומרת, הרעיון של הצורך לעשות שידוד מערכות היה לפני זה, אבל כמובן שזה העצים את זה.
עמרם מצנע: המכינות הקדם אקדמיות וחשיבותן באמת בסגירת פערים בתוך החברה הישראלית.
עמרם מצנע: יש את המסלול של הבגרות ויש את המסלול של ההכנה לכניסה לתוך האקדמיה, גם במכללות וגם באוניברסיטאות ודרך אגב, להערה שהושמעה פה, משרד החינוך לא אחראי רק עד גיל 18.
עמרם מצנע: שר החינוך הוא גם יושב ראש המל"ג, ובכך הוא גם יושב ראש המל"ג וכל המערכת.
עמרם מצנע: ושר החינוך ומשרד החינוך, יש להם אחריות גם על השכלת מבוגרים וגם על האוניברסיטאות, והמכללות.
שמעון אוחיון: יש לו גם כיתות י"ב, י"ג.
עמרם מצנע: וכל המערכת הגדולה והמורכבת הזו, היא מערכת אחת ולא מערכת של עד גיל 18 ומעל גיל 18.
עמרם מצנע: זה נכון שזה מערכות אחרות, זה תפישות עולם שונות, אבל זה בסוף לא במקרה, וגם בדו"ח החדש, שיהפוך לחוק אני מקווה, של המשילות של מל"ג ות"ת, בצדק שר החינוך נשאר היושב ראש של המערכת הזו כולה, כי הוא, אצלו מתרכזת בעצם הראייה הכוללת של כל העניין.
עמרם מצנע: מה עוד שצריך להיאמר ולא נאמר?
עמרם מצנע: יש בהחלט, בין ה- 20 סעיפים, גם היכולת להכיר במכינות קדם אקדמיות שנעשות במוסד X, גם במוסד Y, ולא שהסטודנט הקדם אקדמי שמסיים את המכללה, הוא בעצם captive customer, צרכן שבוי, דווקא לאותו מקום.
עמרם מצנע: הוא יכול לעבור וזה אחד מהדברים שהוועדה הזאת, צריך לבחון את התהליך.
עמרם מצנע: הדבר השני זה כמובן ההסמכה.
עמרם מצנע: זאת אומרת, זה יחייב תפישה יותר מרכזית ואחידה, של מהן הבחינות הנעשות בסוף השנה הזו, שמאפשרות בהישגים שבהם, להיכנס אל תוך האקדמיה.
עמרם מצנע: זה דברים שהם קשורים האחד בשני.
עמרם מצנע: אין ספק שמעמד המורים או אני מעדיף לקרוא להם מרצים, ישופר, גם בשכר, לא אולי כפי שחלק מהם מדמיינים, אבל בהחלט בצורה הדרגתית וייכנסו גם כן לתוך הסגל האקדמי של האוניברסיטה או של המכללה.
עמרם מצנע: כי חלק גדול מכל השינוי הזה, הוא באמת איכות ההכשרה, איכות החינוך, איכות ההשכלה וזה בא לסגור פערים ולא להרחיב פערים.
עמרם מצנע: נדמה לי שאלה הם כל הדברים.
עמרם מצנע: אני חוזר על מה שנאמר באמת על-ידי אנשי הקרן וזה נכתב גם בסיכום שהוצאנו על דעת הגופים השותפים, כתבנו בפירוש על דעת כל הצדדים סוכם שאין לפגוע במשאבים המוקצים כיום לרווחת החיילים והמשוחררים, שזה כולל כמובן גם את השירות הלאומי ואת השירות האזרחי ואתם פשוט תדאגו לזה.
עמרם מצנע: לסיכום.
עמרם מצנע: אי-אפשר היה להגיע להסכם הזה בלי שותפות אמיתית של כל הגורמים.
עמרם מצנע: משרד החינוך, הקרן והוות"ת ודרוש גם הרבה שיתוף פעולה והרבה עבודה משותפת, כולל כמובן עם המכינות והאוניברסיטאות, כדי לנצל את ההזדמנות הזו, לנצל את הסיכום הזה, ולהתקדם קדימה, כדי להתמודד עם כל הבעיות שנמצאות.
עמרם מצנע: השנה הבאה היא שנת מעבר, היא שנה שבה באופן הדרגתי הדברים האלה יעברו.
עמרם מצנע: הוועדה המשותפת ו-ות"ת שמובילים בעצם גם את שנת המעבר, כל הנושא של המעבר מהזכיין אל ות"ת, ות"ת ירכיב בתוכו גוף קטן שימשיך לטפל בעניין הזה, כל נושא המחשוב וכל הנושאים האחרים האקדמאיים והפדגוגיים שעליהם דיברנו, אנחנו כמובן נעשה ישיבת מעקב.
עמרם מצנע: אני חושב שזה יהיה פחות או יותר באמצע שנת הלימודים האקדמאית הבאה.
עמרם מצנע: תודה רבה לכולם, ושיהיה לנו בהצלחה.
עמרם מצנע: צהריים טובים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט, בנושא אישור תשלומי הורים לשנת הלימודים תשע"ה.
עמרם מצנע: הישיבה היא במסגרת סמכותה של ועדת החינוך לאשר את תשלומי ההורים כפי שמוגשים על-ידי שר החינוך, לאחר התייעצות עם שר האוצר.
<חגית מאיר: בוקר טוב.
<חגית מאיר: שר החינוך מצהיר בגלוי ובפומבי על מדיניותו, שהוא לא שבע רצון מן העובדה שעדיין נגבים תשלומי הורים במערכת והוא נערך לקיום עבודת מטה למצוא הסדרים חלופיים למצב זה.
<חגית מאיר: עם זאת, עד לכתיבה ולהתקבעות של הסדר חלופי, אנחנו, אין חלל ואנחנו ממשיכים בהסדר הקיים שעל-פיו קיימים שירותים נוספים שבהצעת שר החינוך ואישור הוועדה, ועדה זו מוסמכת לקבוע את המחיר המרבי שמותר לגבות עבורם ואני מדגישה מחיר מרבי, כלומר כיוון שזה מעמד של החזר הוצאה, יש לגבות את הסכום ששולם בפועל על השירות ולא יותר מן הסכום שמאשרת הוועדה הנכבדה הזו.
<חגית מאיר: בעיקרון, כדי לא להאריך דברים, אני אוכל לומר שמבחינת גובה התשלומים עצמם, החוזר זהה לזה שאושר על-ידי הוועדה בשנה קודמת, למעט סעיף אחד – ביטוח תאונות אישיות לתלמידים שבשנה שעברה אושר סכום של 49 שקלים, מרבי, ושוב, אני חוזרת, זה סכום מרבי בדרך-כלל ברשויות מקומיות שבהן יש מספר תלמידים גדול ו/או ניסיון תביעות נמוך, המחיר נמוך בהרבה.
<חגית מאיר: אבל בעיקרון, הסכום המרבי היה 49 שקלים.
<חגית מאיר: השנה אנחנו מבקשים להעלותו ל- 49 וחצי שקלים.
<חגית מאיר: העלאה בשיעור אחוז אחד, שמקבילה לעלייה במדד המחירים לצרכן בין האישור הקודם לאישור הנוכחי.
<חגית מאיר: הסיבה לעלייה הזאת היא שכיום המכרז הביטוח הגדול של החברה למשק וכלכלה, שהוא בעצם מכתיב התעריפים בשוק, קובע הצמדה למדד של הפרמיה וגם של סכומי הפיצוי.
<חגית מאיר: כדי להבטיח את העובדה שסכומי הפיצוי הנפסקים לנפגעים אכן יוצמדו למדד, אנחנו מבקשים את העלייה הזאת, בסך כאמור 50 אגורות, חצי שקל.
<חגית מאיר: למעט עלייה זו, החוזר זהה למה שאושר בוועדה בשנה שעברה.
עמרם מצנע: זאת אומרת המספרים הם נומינליים.
<חגית מאיר: המספרים הם נומינליים.
<חגית מאיר: שוב, היות שמדד המחירים לצרכן עלה באחוז אחד בלבד, זה סוג התייקרות שבסכומים כאלה עוד אפשר פחות או יותר לבלוע אותה, למעט הביטוח כאמור, שכן פרמיה היא אמנם סכום נמוך, אבל סכומי הפיצוי מגיעים לעשרות ואפילו מאות אלפי שקלים וכאן יש חשיבות להצמדה.
<חגית מאיר: לכן אנחנו מבקשים את העלייה הזאת.
עמרם מצנע: אני מבין ואולי אתה תוכל לעדכן, שבעצם, בשנה שעברה היה מכרז חדש.
עמרם מצנע: אני מבין שזה חלק מההסכם שנחתם.
עמרם מצנע: שמחייב בעצם - - -
<חגית מאיר: הצמדה למדד.
<קריאה: גם בסכומי הביטוח וגם בתעריף.
עמרם מצנע: מרכז השלטון המקומי, בבקשה.
<איתי חוטר: אני איתי חוטר, סמנכ"ל כלכלה במרכז השלטון המקומי.
<איתי חוטר: כעיקרון, אין לנו הערות מיוחדות לעניין.
<איתי חוטר: אנחנו די מיושרי קו עם משרד החינוך בנושא הזה.
עמרם מצנע: ארגון ההורים, בבקשה.
<גדעון פישר: כבוד היושב ראש וחבר הכנסת נהרי.
<גדעון פישר: מכובדיי, אנחנו מתבקשים היום לדון בתשלומי הורים לשנת הלימודים הקרובה, שלכאורה, כמו שנאמר כאן, מדובר בדיון פורמאלי שמתקיים שנה אחר שנה, ואני בכל זאת מבקש - - -
עמרם מצנע: רק חלק מהאנשים מתחלפים כל פעם.
עמרם מצנע: הדיון הוא אותו דיון ויהודית היא אותה יהודית.
<גדעון פישר: נכון.
<גדעון פישר: כיושב ראש ארגון הורים ארצי, אני כבר זכיתי, כבוד היושב ראש, כיושב ראש ארגון ההורים הארצי, להיות כאן עם כבוד היושב ראש השלישי.
<גדעון פישר: התחלנו עם חבר הכנסת מילר, עברנו עם ד"ר וילף ויש לנו היום את כבודו, האלוף במיל' מצנע ובאמת, בכל שנה מתקיים דיון פורמאלי, שבו כביכול הנושא הזה עולה.
<גדעון פישר: אנשים דנים בעניין ומביעים דעתם, אלא שחשבנו שהגיעה העת לעצור שנייה ולחשוב על המשמעות של הדבר ולכן בחודשיים-שלושה האחרונים, הקדשנו הרבה מאוד, הרבה מאוד הקדשנו משאבים כדי לבדוק את הנושאים שעל הפרק ופה אנחנו מבקשים לעצור שנייה ולחשוב.
<גדעון פישר: אם הולכים לאשר תשלומי הורים, הרי בפועל, אנחנו מבטלים הלכה למעשה חוק שהכנסת הזאת חוקקה, שנקרא חוק חינוך חובה חינם.
<גדעון פישר: כי אם הוא חינם, למה צריך לאשר תשלומי הורים?
<קריאה: חינם לא מופיע בשם החוק.
<קריאה: מופיע בתוך החוק.
עמרם מצנע: כן, רבותיי.
<גדעון פישר: מי שקורא את דברי ההסבר, יש לי יתרון אחד שלא תמיד הוא יתרון אולי, אבל מכיוון שהמקצוע שלי הוא מחייב גם לקרוא דברי הסבר של כל חוק, אז בדברי ההסבר מובן באופן הברור ביותר.
עמרם מצנע: כן, אבל אתה יודע, גדעון, שמקצוע עורך-דין לא היה מתקיים אם החוקים היו ברורים לכל בר דעת.
<גדעון פישר: אז מכיוון שלצערנו, כבוד היושב ראש צודק וכנראה זה לא ממש ברור, אז הנה אנחנו יושבים כאן ואנחנו דנים בנושא של כן או לא לאשר תשלומי הורים ולא מדובר בסכומים מבוטלים.
<גדעון פישר: אם לוקחים כשני מיליון ילדים במערכת, כי טרכטנברג הוריד את זה לגיל שלוש, ומכפילים בכסף שהורים צריכים להביא מהבית כל שנה, אנחנו מגיעים למיליארדי שקלים.
<גדעון פישר: לא הכל לתוך בית הספר, חלק זה לרכוש ילקוט, חלק זה לנסוע מסע לפולין, חלק כאן וחלק שם, מדובר במיליארדי שקלים.
<גדעון פישר: אני ברשות
<גדעון פישר: כם אבקש להתמד בשני עניינים בלבד.
<גדעון פישר: עניין אחד, התשלום שנקרא תשלום חובה.
<גדעון פישר: התשלום היחידי שנחשב בעיני מדינת ישראל כתשלום שהוא חובה להורי ישראל, הוא תשלום ביטוח תאונות אישיות.
<גדעון פישר: מה זה אומר?
<גדעון פישר: זה אומר שאנחנו מתבקשים כאן לאשר 49 וחצי שקלים שכל הורה עלול להביא את התקרה הזאת מהבית, אם תכפיל את זה בסכום התלמידים, אתה מגיע לפרמיה של כ- 100 מיליון שקל בשנה, 100 מיליון, זה אומר אחד ועוד שמונה אפסים.
<גדעון פישר: מאה מיליון שקל שלנו, כספי ההורים וכאן נשאלות הרבה מאוד שאלות שלצערי, נכון לדקה הזאת, עדיין רב הנסתר על הנגלה ועדיין הנושא הזה מאוד עלום ופה, ברשותכם, הייתי מבקש לחדד בכמה נקודות קצרות את הנושא הזה.
<גדעון פישר: אחד.
<גדעון פישר: בדקות האלה שאנחנו יושבים כאן, טובי בנינו נלחמים בעזה וחלק ניכר מההורים שיושבים פה יש להם ילדים בעזה, שלוחמים שם.
<גדעון פישר: האם יעלה על הדעת שיגידו לנו שאם אנחנו רוצים שהילדים שלנו יהיו מבוטחים כרגע בעזה, אנחנו צריכים להביא כל אחד מהבית 50 שקל, כי אחרת, אם לא יהיה 100 מיליון שקל, אי-אפשר לבטח אותם?
<גדעון פישר: בעיני, זה לא שונה בהרבה מהמצב שאומרים לי – אם אתה רוצה שהילד שלך יהיה מבוטח, אז מה אם אתה משלם מס הכנסה?
<גדעון פישר: אז מה אם אתה משלם ארנונה?
<גדעון פישר: לך תביא עוד 50 שקל, כי אחרת "רחמנא ליצלן", המדינה לא יכולה לעמוד בביטוח של הילד שלך.
<גדעון פישר: אין שוני בין העניין וכמו שלא אומרים לנו את זה כשאנחנו שולחים את הילדים שלנו לצבא, לא צריכים להגיד לנו את זה כששולחים את הילדים שלנו לגן הילדים או לבית הספר.
<גדעון פישר: אבל משאומרים לנו לעשות את זה, הבעיה היא הרבה יותר חמורה.
<גדעון פישר: כיוון שמתברר שלמרות שאנחנו משלמים, לטענתי לא צריכים לשלם וזה לא בסדר שמשלמים, אני עוד אגע בזה, אבל למרות שאנחנו משלמים, לא אנחנו ההורים, המבוטחים בפוליסה.
<גדעון פישר: לא אנחנו בעלי הפוליסה.
<גדעון פישר: יש גורם אחר שנרשם כבעל הפוליסה, כמבוטח.
<גדעון פישר: זה דבר שבלשון המעטה הוא לא תקין.
<יהודית גידלי: מי זה הגורם האחר?
<גדעון פישר: הרשויות המקומיות, למשל.
<גדעון פישר: אנחנו בעניין הזה פנינו למפקחת על הביטוח ושוק ההון במשרד האוצר.
<גדעון פישר: אנחנו חושבים שהנושא הזה דרוש טיפול מיידי, כדי שאם אני משלם, גם משאני לא צריך לשלם, לפחות שאני אהיה מבוטח.
<גדעון פישר: לפחות שאני אהיה בעל הפוליסה.
<גדעון פישר: כנראה שזה לא בכדי שלא שמים אותנו שם כבעל הפוליסה, כי בעל הפוליסה יש לו זכויות.
<גדעון פישר: למשל, הזכות לדעת למה, כמה, איך, מתי, איפה.
<גדעון פישר: הרבה מאוד שאלות שאנחנו רוצים לשאול.
<גדעון פישר: אני היום כהורה בישראל, גם משלם וגם אין לי אפילו את הזכות לדעת.
<גדעון פישר: כי אם אני פונה לחברת הביטוח כלל, שמבטחת, היא תאמר לי בצדק – עם כל הכבוד, אדוני, אין לי יריבות חוזית אתך.
<גדעון פישר: מי שמך לשאול אותי שאלות?
<גדעון פישר: אני לא אענה לך.
<גדעון פישר: ולא בכדי הם לא עונים לי.
<גדעון פישר: אז זו נקודה אחת.
<גדעון פישר: נקודה שנייה.
<גדעון פישר: מדוע אני, כהורה, לא שותפתי לא בעל-פה, לא בכתב, לא במישרין, לא בעקיפין, אפילו לא במרומז, בשום הליך שננקט לקראת בחירת חברת ביטוח, לא בעניין התכנים של הפוליסה, היינו ההחרגות, ואז אני לומד תוך כדי תנועה, למשל, שלתלמידי ישראל יש החרגה לגבי הטרדות מיניות.
<גדעון פישר: יש החרגה לגבי רצח.
<גדעון פישר: יש החרגה לגבי פציעת הורה מלווה.
<גדעון פישר: יש כל מיני דברים שבעינינו הם obvious שהם צריכים להיות לא מוחרגים והם כן מוחרגים.
<גדעון פישר: לא נדבר על זה שבטלפונים שעשיתי ובמיילים שעשיתי לקולגות שלי, יושב ראש ארגון ההורים בצרפת, או יושב ראש ארגון ההורים באירלנד, שם גם אובדן ציוד של הילד, גניבת ציוד, פלאפון נגנב, מבוטח, אין בעיה.
<גדעון פישר: אצלנו, אם תבוא עם זה לחברת הביטוח או לסוכנות הביטוח, במקרה הטוב הם יצחקו.
<גדעון פישר: במקרה הרע, זה יהיה יותר חמור מזה.
<גדעון פישר: אנחנו, נכון להיום, כב' היושב-ראש, לא יודעים שום דבר בקשר לחישובי הפרמיה, כיצד מגיעים לכך שדווקא אנחנו, הורי ישראל, צריכים לשלם 49 וחצי שקלים.
<גדעון פישר: לא 47 שקלים, לא 52, 49 וחצי עשו את העבודה.
<גדעון פישר: אין לאף אחד, אם אני אבקש פה עכשיו שיציגו את החישוב כיצד הגיעו לסכום הזה, הרי, הלוואי שאני טועה, לצערי אני לא טועה, אף אדם שנוכח בחדר, כבוד היושב ראש, לא יציג לנו איך הם הגיעו לחישוב הזה.
<גדעון פישר: יתרה מזאת, ביקשתי מגורמים מקצועיים, ביקשתי, פניתי לגורמים מקצועיים שיעזרו לי, ישתפו אותי בעניין, איך הגעתם לחישוב דווקא הזה?
<גדעון פישר: ויכול להיות שיש הרבה היגיון בחישוב הזה ויכול להיות שמי שחישב את זה, מגיע לו חתן פרס ישראל, הכל יכול להיות.
<גדעון פישר: אבל אנחנו לא יודעים.
<גדעון פישר: אנחנו כרגע במצב יותר חמור מלא לדעת, אנחנו לא יודעים מה אנחנו לא יודעים.
<גדעון פישר: למשל, אנחנו לא יודעים למה במכרזים שכבר כן עושים אותם, מכרז בעצם טבעו, אתה שומע בצליל שצריכים להשתתף מספר מציעים, מספר מועמדים והנה רחמנא לצלן, רוב המכרזים, אם לא כולם, אבל רובם לבטח, משתתפת חברה אחת מסוימת.
<גדעון פישר: היא גם במקרה, כנראה לא במקרה, זוכה במכרז.
עמרם מצנע: אולי זה בגלל שאין פה רווח משמעותי?
<גדעון פישר: אוקיי.
<גדעון פישר: איך נדע?
עמרם מצנע: אולי.
<גדעון פישר: אולי, נכון.
<גדעון פישר: כבוד היושב ראש צודק.
<גדעון פישר: אם למשל הייתי פונה פה להורי ישראל ואומר – בואו נביא את ה- 100 מיליון שקל - - -
עמרם מצנע: דרך אגב, אני חושב שאם אתם תרצו בעתיד להיכנס ולעשות מכרזים משלכם, אף אחד לא יאסור עליהם.
<גדעון פישר: בדיוק כבוד היושב ראש מה שאני, זה המשפט הבא שרציתי לומר.
<גדעון פישר: הרי ממה נפשך?
<גדעון פישר: אם היינו עושים את ה- 100 מיליון והיינו רואים שבאופן ממוצע שנתי, נניח חמש שנים אחרונות, אירועי הביטוח משתכללים, נניח לצורך העניין, חלילה, ל- 50 מיליון שקל שמשלמים הורי ישראל.
<גדעון פישר: אנחנו, ארגון ההורים הארצי, היה רוצה להיות יותר לארג' ולהיות פחות דובי לא לא וכל מי שפונה, שיקבל.
<גדעון פישר: אז זה לא 50 מיליון?
<גדעון פישר: עוד 50% - 75 מיליון.
<גדעון פישר: נשאר לי רווח של 25 מיליון שקל בשנה.
<גדעון פישר: עכשיו, מה הבעיה?
עמרם מצנע: אני אמרתי לך, גדעון, לפי דעתי באחת הפגישות שלנו, לפני כבר זמן רב, תקימו לכם איזה שהיא חברה, תיצרו קשר עם חברת ביטוח או תירשמו כחברת ביטוח, תעשו מה שאתם רוצים, תיגשו למכרז.
<סמדר סגל: איך אפשר, אם אין לנו נתונים?
<סמדר סגל: לא נותנים לנו.
עמרם מצנע: מי זה שם?
<גדעון פישר: סמדר סגל, יושבת ראש ועד הורי נתניה.
<גדעון פישר: היא סוכנת ביטוח במקרה, ויושבת ראש ועד הורי נתניה.
עמרם מצנע: עם כל הכבוד, אם יוצא מכרז, אז כל אחד במכרז הזה קורא את הנתונים הנוגעים בדבר.
<גדעון פישר: לא בכדי היא אמרה.
עמרם מצנע: תנו לעו"ד פישר לסיים.
<גדעון פישר: מה שאנחנו באים, כבוד היושב ראש ואומרים כאן, שאנחנו כהורים, במקום ליהנות מהעובדה שהמדינה תאכוף חוק חינוך חינם, נמצאים במצב שבו באים וגובים מאיתנו עוד ועוד סכומים וכמו שהיושב ראש יודע, ארגון ההורים הארצי חרט על דגלו מאבק במטבע לשון שאנחנו המצאנו – יוקר החינוך.
<גדעון פישר: יש יוקר המדד, יוקר הבנייה, יוקר התשומות.
<גדעון פישר: ב"גוגל" תעשה יוקר חינוך, אין דבר כזה.
<גדעון פישר: אנחנו חושבים שצריכים להמציא מדד חדש, נקרא יוקר החינוך.
<גדעון פישר: ארגון ההורים הארצי עושה ויעשה הכל כדי להפחית אותו.
<גדעון פישר: עד שנקבל את מלוא המידע שנדרש לצורך קבלת החלטה, האם אכן אנחנו זקוקים לביטוח.
<גדעון פישר: כי אני אומר ליושב ראש – אם מי מההורים לא ישלם את הביטוח, לא יקרה שום דבר מבחינה משפטית, עדיין ההורה יקבל את מלוא הטיפול, כעובדה.
<גדעון פישר: ולכן, אני כרגע, דעתי עדיין לא נחה.
עמרם מצנע: זה נכון אבל זה שירות.
<גדעון פישר: אני אומר, כן, אבל דעתי עדיין לא נחה.
עמרם מצנע: זה לא שאם כל ההורים לא ישלמו את הביטוח, לא יהיה ביטוח.
<גדעון פישר: אני רק אומר שההורים יכולים לשלם, אם הם יודעים למה, אם יש להם את המידע, אם יש שקיפות.
<גדעון פישר: נכון להיום, לצערי - - -
עמרם מצנע: זאת לא הבעיה.
<גדעון פישר: נכון להיום, לצערי, אני לא יודע אם יש פה פוליסה אופטימאלית, אם יש פה פרמיה מינימאלית.
<קריאה: איפה חוסר השקיפות?
<גדעון פישר: כמו שאמרתי.
<גדעון פישר: אני לא יודע, אני לא יודע.
<קריאה: אתה תוכל לשים את האצבע?
עמרם מצנע: עם כל הכבוד, יש לי הרבה כבוד לגדעון, הדיון לא יתרכז סביב עניין הביטוח.
<גדעון פישר: לא.
<גדעון פישר: אני כבר עובר.
<יצחק קדמן: ההורים נדרשים לשלם אלפי שקלים ואנחנו דנים על 49 שקלים כל הדיון.
<גדעון פישר: זה 100 מיליון שקל בשנה.
<גדעון פישר: שנייה אחת.
<גדעון פישר: אני לא יודע כרגע האם הפוליסה אופטימאלית, האם הפרמיה מינימאלית ובעניין הזה, כל עוד שאני מייצג פה את הורי ישראל, אנחנו לא יכולים במצב שאנחנו לא יודעים מה אנחנו לא יודעים, לאשר.
<גדעון פישר: הדבר האחרון שהייתי רוצה להביא בפניכם זה עובדה כואבת ביותר.
<גדעון פישר: הורי ישראל כל שנה מתבקשים להביא כסף מהבית תשלומי רשות, תשלומי רצון, תשלומי ששון, כל פעם קוראים לזה שם אחר, והתשלומים האלה, גם אלה שנגבים כדין וגם אלה שנגבים לצערנו שלא כדין, מצטברים בבתי הספר ואנחנו נעזרנו במשרד רואה חשבון מהשורה הראשונה בתחום דיני החינוך, סקר עבורנו מדגמית 170 בתי ספר במספר רשויות מקומיות ברחבי הארץ.
<גדעון פישר: נדהמנו לגלות שהכספים האלה, עודפים שמצטברים בבתי הספר האלה, מגיעים למאות מיליוני שקלים בשנה, כל שנה, בלי להחזיר כסף להורים.
<גדעון פישר: אם הורה פה אי פעם קיבל כסף חזרה מבית הספר שלו, שירים את היד.
<גדעון פישר: אם מישהו מכיר הורה שקיבל כסף חזרה מבית ספר, שירים את היד.
<גדעון פישר: מכיוון שאנחנו לא מכירים הורים כאלה ועשינו סקר באמצעות משרד רואה חשבון שמתמחה בדיני חינוך, הגענו למסקנה שיש פה בעיה אקוטית והבקשה שלנו, כבוד היושב ראש, בהתאם למגעים שאנחנו מקיימים לאחרונה עם משרד החינוך, אנחנו מבקשים לקבל את ההכשר שארגון ההורים הארצי ישלח על חשבונו במימונו רואה חשבון מומחה חקירתי, לכל בית ספר שמנהל את הכספים ובמקום שימצאו שיש עודפים, יורו להחזיר אותם להורים ולא לשפץ בהם מזגנים ולעשות כל מיני דברים שלא בטוח שכל ההורים מודעים בכלל מה קורה בעניין הזה.
<גדעון פישר: בעניין הזה אנחנו, כאמור, משוכנעים שמשרד החינוך ישתף פעולה אבל היה חשוב לנו גם לשים את העניין הזה על השולחן, כיוון שכאמור, מדובר במאות מיליוני שקלים כל שנה שמצטברים בתוך חשבונות הבנק של בתי-הספר.
<גדעון פישר: תודה רבה, כבוד היושב ראש.
משולם נהרי: מה אתה ממליץ, לאשר או לא לאשר?
<איתי חוטר: לעניין הביטוח תאונות אישיות, ברשותך.
עמרם מצנע: מרכז השלטון המקומי, אתם אנשי הביטוח?
<איתי חוטר: רק להגיב לכמה סוגיות עקרוניות שהועלו.
<איתי חוטר: כמה סוגיות עקרוניות שהועלו.
<קריאה: נעשה את כל הדיון על הביטוח, שהוא הדבר הכי שולי?
<איתי חוטר: לא לא, זה ממש קצר.
<איתי חוטר: אני מבטיח.
עמרם מצנע: שמעת את ההערה שלי, אין לי כוונה שזה יקרה.
<גדעון פישר: אני מאז הביטוח עברתי למשהו אחר שהוא מאות מיליוני שקלים שמצטברים.
עמרם מצנע: חברים, כל אחד זכותו לדבר על מה שהוא רוצה.
<איתי חוטר: רשמתי לי את הסוגיות שהעלה ידידי היקר, עו"ד פישר.
<איתי חוטר: לגבי הסוגיה הראשונה, הרשויות המקומיות הן מוטב מכוח החוק.
<איתי חוטר: את זה אתה בטוח מכיר, את המצב העובדתי.
<איתי חוטר: לעניין החרגות שונות בפוליסה, ברור שדרישה להוספת החרגות נוספות, יש להן ביטוי כספי.
<איתי חוטר: כולנו יודעים את זה.
<איתי חוטר: זאת אומרת, אתה לא יכול במקום אחד להלין על תעריף של 49 שקלים שהוא תעריף גבוה ובמקום אחר לבקר את הכיסויים שקיימים בפוליסה.
<איתי חוטר: הדבר השלישי, איך נקבע זוכה ולמה דווקא 49 שקלים?
<גדעון פישר: רק תסביר לי, איתי.
<גדעון פישר: אני לא יכול לבוא - - -
עמרם מצנע: לא, גדעון, גם בבית המשפט מדברים לפי רשות דיבור.
<גדעון פישר: רק שיסביר.
<איתי חוטר: לגבי הזוכה, אני רוצה להזכיר, הספק הזוכה, נבחר במכרז.
<איתי חוטר: אם יש קושי או בעיה או טענה או תלונה שלך לגבי מצב התחרותיות בשוק הביטוח, מרכז השלטון המקומי והחברה למשק וכלכלה הם לא הכתובת.
<איתי חוטר: אתה מוזמן לפנות למפקח על הביטוח, לממונה על ההגבלים העסקיים.
<איתי חוטר: כשהחברה למשק וכלכלה מפרסמת מכרז ויש, ניגש ספק שניגש יחיד, זה המצב.
<איתי חוטר: אנחנו לא אוהבים אותו.
<איתי חוטר: גם החברה למשק וכלכלה לא אוהבת את המצב הזה.
<סמדר סגל: פנינו לחברות ביטוח אחרות, אין לנו - - -
עמרם מצנע: גברתי, גברתי.
<איתי חוטר: אני לא יודע מה זה פנינו.
<איתי חוטר: זה לא רלוונטי.
עמרם מצנע: אני מבקש מהאנשים לא להתפרץ.
עמרם מצנע: אם אתם רוצים שכל אחד יקבל את רשות הדיבור בזמן הנכון, אז תפסיקו להתפרץ.
<איתי חוטר: כשמפורסם מכרז על-פי כל הכללים והוא מכרז פומבי בעיתונות, בתקשורת, וניגש מתמודד אחד, זאת בעיה של השוק.
<איתי חוטר: אין שום, אין מקום להטיל דופי בהליך המכרז וככל שגדעון, אני פונה אליך, אתה רוצה ללמוד על המכרז, להבין יותר, למה 49 שקלים, איך היו ההצעות, תאמין לי – אתה מוזמן לבוא לשבת איתנו, תקבל את כל האינפורמציה.
<איתי חוטר: לגבי יוקר המחייה, הדבר האחרון, במילה אחת.
<גדעון פישר: יוקר החינוך.
<איתי חוטר: רשמתי יוקר חינוך, יצא לי מחייה, כי אתה צודק, גם בגוגל שיש לי בראש, זה לא מופיע הביטוי הזה.
<איתי חוטר: לגבי יוקר החינוך, חשוב שכולם פה יבינו – אין יש מאין והשלטון המקומי, וזה לא משנה מה המקור לממן את הפעילויות האלה, אנחנו מדברים על 100 מיליון שקל.
<איתי חוטר: אז מחר בבוקר זה לא יהיו ההורים שישלמו את זה כתשלומים ישירים לרשויות המקומיות כתשלום הורים של משרד החינוך, אלא זה ימומן דרך תוספות בארנונה או דר העלאה של מס הכנסה, זה לא משנה.
<איתי חוטר: 100 מיליון שקל הם תוצאה נתונה שהם תוצאת מכרז שזה התשלומים שצריכים לבטא את הכיסויים הביטוחיים לתלמידים.
<איתי חוטר: תודה.
<מירון זוצקי: אני יועץ שמלווה את התחום הזה בחברה למשק וכלכלה הרבה מאוד שנים, מכיר את כל ההיסטוריה.
<מירון זוצקי: מה שחשוב להבין, הביטוח הזה, זה לא שאין ביטוח לרשויות המקומיות ולמשרד החינוך, לתאונות של תלמידים.
<מירון זוצקי: יש ביטוח כזה.
<מירון זוצקי: הביטוח הזה למעשה, גדעון, כדאי שתקשיב, כי אני מכיר את הנושאים.
<מירון זוצקי: הביטוח הזה נולד מיוזמה של ארגון ההורים הארצי, לפני אמנם 20 שנה.
<גדעון פישר: שמאוד רצו להיפרד מ- 100 מיליון שקל.
<מירון זוצקי: רגע, תן לי להשלים.
<מירון זוצקי: והוא נועד לכסות פערים בביטוחים הקיימים.
<מירון זוצקי: ולמה הכוונה?
<מירון זוצקי: למשל, אתם בוודאי יודעים שהביטוח הזה חל 24 שעות ביממה.
<מירון זוצקי: האם לרשות מקומית יש חובה לערוך ביטוח 24 שעות ביממה?
<מירון זוצקי: האם למדינה יש?
עמרם מצנע: 24 שעות ביממה, שבעה ימים בשבוע, 365 ימים בשנה.
<מירון זוצקי: בוודאי שלא.
עמרם מצנע: באשר הוא, הילד.
עמרם מצנע: גם אם הוא לא ברשות.
עמרם מצנע: <מירון זוצקי:> זה נוצר משיתוף פעולה בין הרשויות המקומיות לארגון ההורים, כדי לדאוג לילדים.
עמרם מצנע: זה הסדר פנטסטי.
עמרם מצנע: איפה יש ביטוח ב- 49 שקלים שהוא היה במשך שנים בסביבות 30 שקלים, בסכומי ביטוח כאלו של 500,000 שקל?
עמרם מצנע: זה הדבר הכי טוב שנעשה לילדי ישראל ובצורה וולונטארית, במכרזים פתוחים, בתחרות חופשית, כי כל רשות יכולה לקנות את הביטוח איפה שהיא רוצה.
עמרם מצנע: היא יכולה לקנות גם אצל גדעון, אם הוא יציע לה את הביטוח הזה וזה דבר פנטסטי.
עמרם מצנע: אז לצערי, אתה מטפס על העץ הלא נכון.
עמרם מצנע: כל האינפורמציה המלאה נמצאת במכרז הפומבי שהתפרסם, ניסיון תביעות, הכל מפורסם, הכל שקוף.
עמרם מצנע: זה שארגון ההורים הארצי פנה אלינו רק לפני יומיים לקבל את הנתונים זה סיפור אחר.
עמרם מצנע: אבל אנחנו מוכנים לשבת אתו ולהראות לו ולהוכיח לו שזה דבר נפלא עבור ההורים, בעיקר עבור ההורים.
<יצחק קדמן: צר לי שאנחנו נסחפים פה לנקודה שולית לחלוטין.
<יצחק קדמן: אני רוצה להזכיר תשלומי הורים מגיעים ללמעלה משלושה מיליארד שקל בשנה.
<יצחק קדמן: כל הורה נדרש לשלם אלפי שקלים ואנחנו, חבל שנשחית את הזמן דווקא על אולי התשלום היחידי שהוא מוצדק והוא תשלום של הביטוח תאונות אישיות שמדובר על 49 שקלים.
<יצחק קדמן: אדוני היושב ראש, אני בפעם ה- 22 ברציפות, בא לוועדה הזאת ואומר בדיוק כמו הסנאטור קאטו ברומי – קרתגו חייבת להיהרס, Carthaginem Esse Delendam בלטינית.
<יצחק קדמן: בסוף החומות יפלו.
<יצחק קדמן: אי-אפשר יותר להמשיך בעוול הזה של הטלת מס חינוך רגרסיבי על הורים.
<יצחק קדמן: המשפחות העניות בישראל משלמות באחוזים מתוך הכנסתן הרבה יותר מאשר המשפחות העשירות, זה מס רגרסיבי שאין לו דוגמה בשום מס אחר במדינת ישראל.
<יצחק קדמן: העניים משלמים יותר מאשר העשירים, מפני שנקבע סכום אחיד לכולם, אין פה בכלל חישוב לפי יכולת הכנסה.
<יצחק קדמן: מה שמשרד החינוך הצליח לעשות על הזנה בגבייה פרוגרסיבית, מה שמשרד הכלכלה הצליח לעשות על מעונות יום בצורה פרוגרסיבית, פה מדובר על מס רגרסיבי לחלוטין.
<יצחק קדמן: לא רק זה, זה הגורם מספר 1 להעמקת פערים במערכת החינוך.
<יצחק קדמן: מערכת החינוך, במקום שתצמצם פערים, מגדילה אותם.
<יצחק קדמן: בבתי-ספר וביישובים חלשים, אין כמעט תשלומי הורים, כי ההורים לא יכולים לשלם.
<יצחק קדמן: אז במקרה הטוב, יש שם לוח - - -
עמרם מצנע: עובדתית, זה לא נכון.
< יצחק קדמן: יש שם לוח וגיר.
<יצחק קדמן: מה לא נכון?
עמרם מצנע: שביישובים חלשים לא משלמים את האגרה הזו.
<יצחק קדמן: אני יכול להראות לך.
עמרם מצנע: אני מסכים אתך שיש ישובים שהגבייה היא יותר עמוקה ויש כאלה שפחות.
עמרם מצנע: אני במקרה גם בא מיישוב חלש.
<יצחק קדמן: אני יודע שאתה היית ראש עיריית ירוחם ואני יודע גם - - -
עמרם מצנע: והגבייה שם היתה גבוהה.
<יצחק קדמן: אני יודע על קריית מלאכי, שילדים לא יוצאים לטיול בחלקים גדולים מאוד, כי אין להורים כסף.
עמרם מצנע: אבל אתה יודע שזה בניגוד לחוק.
<יצחק קדמן: זאת עובדה.
עמרם מצנע: אבל אתה יודע שגם הורה שלא משלם עבור הטיול, זה אסור.
<יצחק קדמן: אני יודע שאסור.
<יצחק קדמן: אני יודע על תלמידים - - -
משולם נהרי: עמרם, אבל אתה שוכח שלוקחים סכום מרבי, זאת אומרת הוא יכול גם לגבות פחות ולתת פחות פעילות.
משולם נהרי: הרי זה מתאפשר לו וזה מה שקורה.
עמרם מצנע: ועד ההורים המקומי יכול להחליט שהוא רוצה תשלומי רשות.
משולם נהרי: זה מה שקורה בפועל.
<יצחק קדמן: העניין הוא עניין עקרוני.
עמרם מצנע: אני לא מעיר על הנושא המרכזי, כי אני אתך, אני מסכים אתך שראוי שהחינוך חינם יהיה חינם.
עמרם מצנע: אבל, לא לצבוע את זה בצבעים.
<יצחק קדמן: לא, הצבעים הם מאוד עגומים.
<יצחק קדמן: זה לא רק אני אומר.
<יצחק קדמן: בוא אני אקריא לכם מה אומר - - -
עמרם מצנע: כאשר שולחים ילדים לפולין בסכומים של בין 4,000 ל- 7,000, זה הם מצליחים לגבות.
<יצחק קדמן: יש דו"ח של מבקר המדינה.
<יצחק קדמן: מי נסע לפולין ומי לא נסע לפולין.
<קריאה: זה אחוז מאוד קטן מהילדים.
<קריאה: יש הרבה מאוד ילדים שלא יוצאים לפולין.
עמרם מצנע: לא, אני מסביר.
עמרם מצנע: אני מסביר, רבותיי, הלא תראו, אנחנו גם הלא רק עסקנו לא מזמן בסיפור של בקרה ופיקוח על בתי ספר והורים שרוצים לשלם הרבה יותר.
עמרם מצנע: אז על כן, בואו.
עמרם מצנע: מה שאני מתכוון זה פרופורציות.
<יצחק קדמן: אוקיי.
<יצחק קדמן: אני אקריא לכם קטע קצר שאומר איש מאוד חשוב והוא אומר שהשיטה הקיימת היא לא שוויונית, היא מפלה בין ציבורים שונים במדינת ישראל.
<יצחק קדמן: "...
<יצחק קדמן: מדינה לא יכולה להיות גורם מפלה, מדינה צריכה להיות גורם שמצמצם פערים ולא מגדיל פערים.
<יצחק קדמן: ..".
<יצחק קדמן: אתם יודעים מי אמר את זה?
<יצחק קדמן: אמר את זה הרב, חבר הכנסת שי פירון, שר החינוך, בדיון בנושא שאנחנו מדברים עליו לפני שנה.
<יצחק קדמן: עוד הוא אמר, והוא בא אלי בטענות, למה אני דורש ממנו אחרי ארבעה חודשים בלבד בתפקיד, לעשות שינויים.