GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יחיאל חיליק בר: ולכן הדרישה של העובדים, בכל הנוגע לעובדים, מבלי להיכנס לשאר הבעיות הגדולות שציינו פה, היא בעצם להשאיר אותם כגוף אחד, כעובדי עמותה, שימשיכו בכל קונסטלציה, אדוני יושב הראש, שנגיע אליה פה, לתת שירותים לשני בתי הספר, כימים ימימה וכפי שהיה בעבר.
יחיאל חיליק בר: אני לא קיבלתי את המכתב הזה, אבל קיבלתי מכתב אחר מהעובדים, והם בעצם מבקשים מאיתנו – אחד, עצירת תהליך ההפרדה מן ההיבט של גוף העובדים ושמירה על גוף עובדים אחת בקמפוס בראודה.
יחיאל חיליק בר: להפריד אותם בהפרד ומשול – הזכויות שלהם ייפגעו, זכות ההתאגדות שלהם תיפגע, ולכן אני חושב שאנחנו צריכים לעצור את הליך ההפרדה ברמה של העובדים וביכולת שלהם להגן על עצמם, ובעצם ניהול מאוזן של שתי המכללות בקמפוס בראודה על ידי סמכות אחת, של המכללה האקדמית, כך שלא תיפגע האפשרות של העובדים למימוש תפקידם, ושתימנע כמובן העסקת עובדים נוספים וחיצוניים, בשטח שהוא גם ככה מאד מצומצם עם אפשרויות מוגבלות, על ידי שני מעסיקים שיש להם בכלל אינטרסים מנוגדים.
יחיאל חיליק בר: אז משפט אחרון, אני ארצה שאנחנו נגן על ענייני העובדים בקמפוס בראודה, נבטיח את עתידם התעסוקתי לנוכח האיום שיש עכשיו בשל המריבה, הבאמת לא נעימה הזאת שראינו פה, ולעמוד בעצם על דרישת המל"ג למשילות מלאה של המוסד האקדמי, באמצעות העובדים ולא על חשבון העובדים, ואני אבקש שגם את הדברים האלה של העובדים ניקח בחשבון בסיכום של הוועדה.
<יצחק רמות: חיליק סיכם את דברי, את הדברים שרציתי לומר – מילה בסלע.
עמרם מצנע: יש עוד מישהו שחשוב לו לומר איזה משפט, שניים, או שלושה שלא נאמרו?
עמרם מצנע: מנואל, בבקשה.
מנואל טרכטנברג: מעט מאד.
מנואל טרכטנברג: כלומר, הרשימה של התיקונים שהייתי צריך לעשות על הדברים שאמר מנכ"ל אורט, היא ארוכה מדי.
מנואל טרכטנברג: אני רק אציין, למען הדיוק באמת, גם כשמתווכחים, אני לא אמרתי שרשת אורט זה גוף פוליטי.
מנואל טרכטנברג: שנבדוק את הפרוטוקול?
מנואל טרכטנברג: אני אמרתי שרשת אורט מפעילה כוח פוליטי באיום, כפי שבא לידי ביטוי ועשית את זה לפני רבע שעה, כשאמרת תראו, אני רוצה להיות בסדר, אבל אם אתם לא תהיו בסדר – יש פה שלושה חברי כנסת שמסתובבים, שאתה יודע.
מנואל טרכטנברג: לזה התכוונתי.
מנואל טרכטנברג: לא שאורט חס וחלילה הוא גוף פוליטי.
מנואל טרכטנברג: אורט משרתת את מדינת ישראל נאמנה ואני לא אפליג בשבחים, אבל זה למען הדיוק, בכל זאת.
מנואל טרכטנברג: הדבר השני - - -
<צבי פלג: למה, נעים לשמוע.
מנואל טרכטנברג: הדבר השני, באמת, מאד התחזקתי בעמדה שלי מדבריך.
מנואל טרכטנברג: על כל מילה שנייה אמרת – אנחנו באורט יודעים לנהל את המוסדות שלנו ואנחנו יודעים לנהל את אורט ברואדה.
מנואל טרכטנברג: QED כמו שאומרים.
מנואל טרכטנברג: מה שצריך להוכיח במתמטיקה אומרים הנה, אתה מתייחס לאורט בראודה כעוד מכללה שאתם מנהלים ביד רמה, ועל כן כל המשא ומתן כפי שהיה, שהיה צריך לשחרר את אורט בראודה בדיוק מהמשפטים האלה, עובדה.
מנואל טרכטנברג: עובדה.
מנואל טרכטנברג: אתה חוזר היום פה בכנסת וחוזר על האמירות האלה פעם אחר פעם בדבריך.
מנואל טרכטנברג: אנחנו, שאנחנו מנהלים את זה, לא ניתן להן ליפול.
מנואל טרכטנברג: אתה יודע, המדינה לא שם, זה מכללות מתוקצבות, אבל תבין, סליחה, אני לא צריך את אורט ישראל שלא תיתן להן ליפול.
מנואל טרכטנברג: אני, כיו"ר ות"ת אחראי על המכללות האלה, לא אורט ישראל.
מנואל טרכטנברג: אוקיי?
מנואל טרכטנברג: אז את הטובה הזאת לא צריכים.
מנואל טרכטנברג: אז אני אומר שוב פעם, הוכחת בדבריך אחד לאחד, את כל מה שאנחנו באים וטוענים.
עמרם מצנע: תראו, הלוואי שלא היינו נדרשים לדיון הזה, כי זה באמת לא תפקידה של הוועדה להתערב ברגולציה, שיש לה סמכות ויש לה אחריות.
עמרם מצנע: אבל נדרשנו ואני חושב שטוב שעשינו, ואני חושב שצריך לשמור ממש שמירה צמודה, כבבת עינינו, על העניין שנקרא חופש אקדמי וחוסר התערבות – לא של גורמים פוליטיים, לא שלנו בכנסת - בניהול המערכת האקדמית.
עמרם מצנע: ואני חושב, ואני אמרתי את זה מקודם באמצע, צביקה, אתה יודע שיש לי הערכה רבה לרשת אורט, למרות שמדי פעם יש לנו ויכוחים בדברים שונים, וזה לגיטימי, אבל יש לי הערכה גדולה מאד ואני גם מסייע בכל מיני תחומים שעולים מדי פעם לסדר היום.
עמרם מצנע: אתה מוכרח לשחרר את המכללה האקדמית אורט בראודה משליטתו של אורט.
עמרם מצנע: אין שום דרך אחרת ואין שום אלטרנטיבה.
עמרם מצנע: לא יעבור פה שום חוק שיעשה החרגה למציאות, כפי שהיא צריכה להיות במערכת האקדמית של מדינת ישראל.
עמרם מצנע: ואני אמרתי בהתחלה, זה המקרה היחידי, אין שום מקרה דומה לזה בכל מערכת ההשכלה הגבוהה, שהיא 45 או 44 מוסדות מתוקצבים ושאינם מתוקצבים.
עמרם מצנע: גם אלה שאינם מתוקצבים וכביכול לא מקבלים גם לא רשת ביטחון ושום דבר מהמדינה, הם לא מקבלים את הרישיונות ואת הסמכות ללמד ולתת תארים, אם הם לא עומדים בכללים האלה של עצמאות אקדמית.
עמרם מצנע: עצמאות אקדמית, אני גם פעם חשבתי שאפשר לחלק עצמאות אקדמית ועצמאות מנהלית ולמדתי, הסבירו לי.
עמרם מצנע: יש עכשיו גם איזו הצעת חוק בכנסת על פיקוח וביקורת חיצונית על הנושאים המנהליים בתוך האוניברסיטאות, שזה דבר שקשה מאד להפריד אותו.
עמרם מצנע: ולכן צריך את הסאגה הזו לסיים ורשם העמותות, אתם צריכים להפעיל גם את סמכותם בעניין הזה.
עמרם מצנע: ויש לכם סמכות.
עמרם מצנע: לא יתכן שגוף כל כך מכובד וכל כך רציני, שפועל כל כך הרבה שנים, יפעל על תקנון סטנדרטי.
עמרם מצנע: לי זה לא עושה שכל.
עמרם מצנע: שיעור סטנדרטי לעמותה של חצי מיליון שקלים ועמותה של מאות או עשרות מיליוני שקלים, עם כמובן מערכת ומערכת ציבורית ומערכת רגולציה וכדומה.
עמרם מצנע: אני לא יכול אלא לחזק ולגבות את הדרישות שלך, יושב ראש ות"ת, פרופסור טרכטנברג.
עמרם מצנע: לכם יש מספיק סמכויות.
עמרם מצנע: אתם לא צריכים סמכויות מאיתנו, כדי באמת בהקדם להביא את הנושא הזה לסיום ושאורט בראודה ינותק מאורט ישראל.
עמרם מצנע: אני אוסיף באמת משפט לסיום, כפי שביקש חבר הכנסת חיליק בר וכפי שאני מבין, אתם רוצים כמובן לדאוג שגם נושא העובדים יוסדר באופן מלא ומוחלט, ללא פגיעה בזכויותיהם, במעמדם וביכולתם להתקדם.
<יצחק רמות: הערה.
<יצחק רמות: מדם ליבם של העובדים, אנא, אל תעבירו אותנו שלב של הסרת הכרה.
<יצחק רמות: אנא.
<יצחק רמות: אל תכריחו אותנו ל - - -
עמרם מצנע: אף אחד מאיתנו - - -
<יצחק רמות: כי זה יגזור גזר דין בעייתי מאד על - - -
עמרם מצנע: אף אחד מאיתנו, אני לא חושב, לא אורט וצביקה ולא ות"ת או מל"ג, אף אחד לא רוצה ללכת בכיפופי ידיים ולהפעיל את הסמכות לביטול האישורים שיש.
עמרם מצנע: זה לא הדרך.
עמרם מצנע: הדרך צריכה לחזק את המכללה ולא להחליש אותה.
עמרם מצנע: ואני רוצה לומר לכם שגם אם לא נתנהג בתבונה, כל אחד ואחד מהשותפים, בעיקר אתם צביקה, של, איך אמרת קודם – ללכת הביתה, שלושה ימים להירגע ולהעביר דף.
עמרם מצנע: כי אם אנחנו נתחיל עכשיו בהורדת ידיים, התקשורת תחגוג על זה והסטודנטים לא יירשמו.
עמרם מצנע: זה האיום הכי גדול.
עמרם מצנע: והם יצביעו ברגליים.
<צבי פלג: כבוד יושב הראש, ולכן את המתווה שהצעתי, ש - - -
עמרם מצנע: לא, אין מתווה.
<צבי פלג: גם שלשום, כשקיבלתי מגדי פרנק, שבמידה ונוכר כגוף מייסד, הם חוזרים למתווה של - - -
עמרם מצנע: אני אומר לך את דעתי.
עמרם מצנע: אני לא כל כך מבין את העניין הזה של גוף מייסד או לא מייסד.
<צבי פלג: אתה לא מבין, אבל זה - - -
עמרם מצנע: לא, בסדר, אני לא מבין.
<צבי פלג: אבל אם אני מקבל שלשום מייל כזה, שבית המשפט יכריז עלינו כגוף מייסד, נהיה 40 ו-25%.
<צבי פלג: אז גם את שיקול דעת של הות"ת - - -
עמרם מצנע: צביקה, אני אומר לך את דעתי בעניין הזה.
עמרם מצנע: יש כללים, יש נהלים, יש חופש אקדמי, יש צינור ניהול ופיקוח - - -
<רענן הר זהב: אבל אדוני, זה על פי הכללים.
עמרם מצנע: אז אני אומר לכם עוד פעם - - -
<רענן הר זהב: אם אדוני אומר, או שהולכים לפי הכללים - - -
עמרם מצנע: הסיכום של הוועדה - - -
<רענן הר זהב: ...
<רענן הר זהב: לברר את השאלה הזאת - - -
עמרם מצנע: אתה לא יכול לדבר יחד איתי, עם כל הכבוד.
עמרם מצנע: הסיכום של הוועדה הוא בתוקף ואנחנו קוראים לרשת אורט, להנהלת ות"ת, לרשם העמותות, להביא לסיום הסאגה הזו ולתת עצמאות לאורט בראודה.
עמרם מצנע: הבוקר אנחנו מבקשים לעסוק בנושא חשוב ועקרוני שמעסיק אותנו ואת הציבור, וועדת החינוך בעצמה עסקה בנושא לא מעט פעמים, משרד החינוך כמובן עוסק בזה לא מעט.
עמרם מצנע: אולי הנושא הזה הוא לא כל כך דחוף כמו נושאים אחרים שעל השולחן: "חוק רשות השידור" ו"חוק האזנה" ועוד דברים אחרים שנמצאים על שולחנות הוועדות השונות, אבל הוא בהחלט נושא חשוב.
עמרם מצנע: התכנסנו כאן כדי לשמוע עליו ולהבין היכן אנחנו נמצאים, לנסות להתוות קווים מומלצים לעתיד.
עמרם מצנע: אנחנו מדברים על מועסקים במערכת החינוך, ליתר דיוק עובדי הוראה, המועסקים על ידי גורמים מתווכים, זו מילה מכובסת להגדרה 'עובדי קבלן' במובהק.
עמרם מצנע: יש חוסר בהירות בנתונים כי הקבוצות השונות שנקראות לצורך העניין מורים שמופעלים על ידי מתווכים או על ידי קבלן הם קבוצות שונות ומשונות גם על פי דרך העסקתם וגם על פי השירות שהם נותנים.
עמרם מצנע: מיד נשמע על כך את הסקירה.
עמרם מצנע: על סמך כול המקורות שאני קראתי, ההערכה שכ- 15% מתוך סך כול המורים המועסקים על ידי המדינה, על ידי הרשויות המקומיות בין אם באמצעות מתווכים או על ידי הרשויות עצמן שמפעילות חברות כוח אדם, חברות עירוניות כאלה ואחרות כ- 15% מורים מועסקים שלא בהעסקה ישירה.
עמרם מצנע: על פי החשבון שאני עשיתי, 15% זה בין 20 ל- 25 אלף מורים.
עמרם מצנע: רק כדי שלא נדבר על אנשים באחוזים.
עמרם מצנע: אלה בני אדם, אנשים שעוסקים בהוראה בין אם במשרה מלאה ובין אם במשרה חלקית באופן כזה או אחר.
עמרם מצנע: אין ספק שהנושא הזה בראש ובראשונה הוא בעיה חברתית, פגיעה בזכויותיהם של עובדים המועסקים בתנאים שונים לצד עובדים אחרים שנמצאים לידם.
עמרם מצנע: פגיעה באיכות החינוך וכתוצאה מחוסר מערכת פיקוח ובקרה לאיכות כפי שיש לעובדים שהם עובדי מדינה או עובדי הרשויות המקומיות.
עמרם מצנע: לאחרונה עולה ביתר חשיבות גם הסוגיה של מתן הזדמנות שווה.
עמרם מצנע: כלומר, ברשויות חזקות שלהן יש יותר כסף ויותר אמצעים בין אם זה כסף של הרשויות עצמן או כסף מתורמים שונים, אצלן התופעה של העסקת מורים בחוזים מיוחדים, שעתיים ובאופנים אחרים הולכת ותופחת.
עמרם מצנע: כתוצאה מכך נדרש משרד החינוך לאחרונה לעסוק בכול הנושא של תשלומי הורים, לא בהיבט של אותם תשלומים שמגיעים גם לוועדת החינוך לעסוק בתשלומי יתר.
עמרם מצנע: להם יש כל מיני שמות או מהלכים עוקפים שמגיעים אליהם גם בחינוך הרשמי, אבל בעיקר בחינוך המוכר שאיננו רשמי.
עמרם מצנע: לזה נדרש בשבוע הבא, ביום שני יהיה כאן שר החינוך, אני מזכיר את זה כי זה חלק מהעניין.
עמרם מצנע: נדמה לי שלב הבעיה או שורש הבעיה הוא בעצם ההפרטות במערכת החינוך.
עמרם מצנע: הפרטות במערכות הממשלתיות בכלל ובמערכת החינוך בפרט, לדעתי הפגיעה היא יותר כבדה בגלל שלושת הסיבות שציינתי.
עמרם מצנע: דוגמאות יש למכביר, בעצם כול תחומי השירות שהממשלה העניקה לגורמי חוץ.
עמרם מצנע: למשל תכניות העשרה שמבוצעות היום באמצעות קרן קרב, זו אחת הדוגמאות הטובות.
עמרם מצנע: כשאני הייתי ילד בבית הספר הייתה מורה למלאכת יד, הבנות הלכו לתפור בובות והבנים הלכו לעבוד בנגרות וכול מה שביניהם, היו שיעורי מוסיקה.
עמרם מצנע: לא קראנו להם שיעורי העשרה, הם היו חלק ממערכת החינוך.
עמרם מצנע: מכול מיני סיבות שבעולם זה יצא מתוך מערכת החינוך, מתוך ליבת החינוך, ועבר בסופו של דבר לכול מה שנקרא מאחורי קרן קרב שמעסיקה בסביבות 4,000 ואולי אף יותר מורים, חלקם אינם מורים אלא מדריכים שבעצם הם נותנים את השירות.
עמרם מצנע: הוצאת השירות הזה לגורמי חוץ יוצרת עובדי הוראה מדרג אחר, סוג אחר.
עמרם מצנע: זו רק דוגמה.
עמרם מצנע: יש גם את דוגמת היל"ה (השלמת יסוד ולימודי השכלה).
עמרם מצנע: לחלק מהבעיה יש פתרונות שהם לא מלאים, וכמובן שיש תכניות אחרות.
עמרם מצנע: לב הבעיה, תחומים רבים שהיו חלק מתוך מערכת החינוך, מאלף סיבות משרד החינוך יצר גופי תמך, סמך למערכת החינוך ולאחר מכן השירות עבר מדרגה נוספת והוצא לגופים שהם בכלל חיצוניים.
עמרם מצנע: לאחר מכן השירותים האלה הוצאו למכרזים ולא רק לעמותות שפועלות למען הציבור ניגשות אלא גם גופים עסקיים שונים שמטרתם, כמובן כמו כל גוף שמטרתו הראשונית היא להרוויח כסף, גם הם בעצם ניגשים לעשות כסף.
עמרם מצנע: זו לא מילה מגונה, אבל כשזה בא מתוך מערכת חינוך, מתוך מתן שירותי חינוך – בנושא הזה עסקנו בתחילת השבוע בתחום המכרזים והבעייתיות שיש בנושא המכרזים.
עמרם מצנע: יש איזה פיילוט שיעבור בשנה הקרובה, נבחן איך הוא יעבוד.
עמרם מצנע: זו סוג של מערכת אחת שלמה שקשורה אחת בשנייה.
עמרם מצנע: רחל את מבקשת לפתוח או שאתן למכון ון-ליור להציג את העבודה?
עמרם מצנע: בבקשה דוקטור ורדה שיפר.
<ורדה שיפר: תודה רבה.
<ורדה שיפר: בוקר טוב חבר הכנסת עמרם מצנע, חבר הכנסת איציק שמולי, חברים ממשרד החינוך וחברים מהקואליציה להעסקה ישירה בחינוך.
<ורדה שיפר: אני חושבת שהיום הזה הוא יום חשוב בכנסת בנושא של עובדי קבלן.
<ורדה שיפר: אני רוצה לציין נקודה לומר לפני שאני מתחילה, כמו שאתה אמרת, צריך לראות את התופעה הזאת בהקשר היותר רחב שלה.
<ורדה שיפר: מה שקורה הוא שינוי מאוד משמעותי בשוק העבודה וביחס לעובדים בכלל.
<ורדה שיפר: נקודה נוספת שקשורה לזה, זו לא שאלה של שר חינוך זה או אחר, זו תופעה שהתחילה והתפתחה מסוף שנות ה-80 וביתר שאת בשנות ה-90.
<ורדה שיפר: המקרה של מורה קבלן הוא מקרה קיצון שגם במדינות להן יש אידיאולוגיה או השקפת עולם רווחת, אני אכנס לזה בהמשך, להגמיש את שוק העבודה, לא עשו את זה בהקשר של מורים.
<ורדה שיפר: את הנקודה הזאת אני רוצה להדגיש.
<ורדה שיפר: לגופו של עניין.
<ורדה שיפר: השאלה כמה, במה מדובר, בכמה מדובר?
<ורדה שיפר: מתברר בעצם שאנחנו לא יודעים.
<ורדה שיפר: יש שלוש השערות שלהן יש גיבוי מחקרי כול שהוא, אבל בכל אחת חסר משהו.
<ורדה שיפר: דוח דני בר-גיורא מלפני שנתיים או כמעט שלוש שנים, אם סופרים שם את המורים שהוא מתייחס אליהם, מגיעים למספר של 12,900 שמהווים כ-10% מכוח האדם.
<ורדה שיפר: הדוח שלו מתייחס בעיקר למכרזים שמשרד החינוך מוציא בעצמו כמו למשל, שעות תוספתיות לאחר הצהריים, מורי היל"ה, "קרב" וכדומה.
<ורדה שיפר: חבר הכנסת שמעון אוחיון ביקש מהלמ"ס (הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה) לנסות לברר מהו המספר.
<ורדה שיפר: הלמ"ס הגיע ל- 18 אלף, הוא הלך בדרך לגמרי אחרת.
<ורדה שיפר: המורים אמורים לדווח למשרדי הממשלה השונים, הוא ספר את המורים המלמדים לעומת המורים המדווחים והגיע למספר 18 אלף שזה כבר מקרב אותנו ל-15% מכוח האדם בהוראה.
<ורדה שיפר: הקואליציה להעסקה ישירה בעצם חיברה מה חסר פה ומה חסר שם והגיע ל-23,300.
<ורדה שיפר: אנחנו מדברים על שיעור גבוה של עובדי הוראה שמועסקים בצורה קבלנית.
<ורדה שיפר: נקודה נוספת, השיעור הזה הולך וגדל משנה לשנה.
<ורדה שיפר: אנחנו את זה גם רואים בדוחות של בנק ישראל.
<ורדה שיפר: כלומר, אנחנו רואים שינוי.
<ורדה שיפר: 15% מכוח האדם בהוראה – זה הרבה מאוד.
<ורדה שיפר: אני קופצת ישר לסוף כי אני רוצה להדגיש את זה.
<ורדה שיפר: בעצם איך משפיעה התופעה הזאת?
<ורדה שיפר: מה רע בזה?
<ורדה שיפר: יש כאלה שאומרים 'מה רע'.
<ורדה שיפר: אני אציין שלושה דברים עיקריים.
<ורדה שיפר: קודם כול התופעה הזאת מרחיבה פערים כלכליים חברתיים משום, כאן אני אדגיש שהמידע החסר לנו הוא בעיקר מידע מהרשויות המקומיות.
<ורדה שיפר: רשויות חזקות יכולות להגביר או לתגבר לימודים כולל לימודי ליבה על ידי שכירת מורים, הם לא יכולים להיות מועסקים על ידי הרשות המקומית משום שהרשות המקומית מוגבלת בדיוק כמו משרד החינוך בנושא של תקנים.
<ורדה שיפר: הם מועסקים בהעסקה קבלנית דרך קרנות, דרך קרן יישובית, דרך עמותות עירוניות וכדומה.
<ורדה שיפר: מי יכול לעשות את זה?
<ורדה שיפר: – הישובים היותר חזקים.
<ורדה שיפר: אותו דבר, וועדי הורים חזקים יכולים בעצם לתגבר את צוות ההוראה בבתי הספר שלהם.
<ורדה שיפר: כעת המשרד מנסה להגביל ולצאת נגד התופעה הזאת.
<ורדה שיפר: נקודה נוספת שהיא נקודה מאוד מודגשת על ידי חברי הקואליציה, הפגיעה בתנאי ההעסקה של המורים, בעיקר שלילת הביטחון התעסוקתי.
<ורדה שיפר: אם יהיה לי זמן אני אכנס לזה.
<ורדה שיפר: מורים שמועסקים על ידי גורמים קבלניים בסוף השנה לא יודעים איפה הם ילמדו, כמה הם ילמדו, מה היקף השעות שהם ילמדו.
<ורדה שיפר: הם גם לא זוכים להשתתף בפיתוח המקצועי של מורים, על זה שמענו הרבה, כשיש חגים הם לא מקבלים את המתנות.
<ורדה שיפר: בעיקר אנחנו רואים הלנה של הפרשות לפנסיה ולדברים אחרים שמצטברים ואולי לאחר כמה שנים הם מתוקנים.
<ורדה שיפר: יש פגיעה מצטברת בזכויות ובתנאי ההעסקה.
<ורדה שיפר: הדבר שלי נראה הכי חשוב הוא הפגיעה ביכולת לשפר תהליכי הוראה ולמידה.
<ורדה שיפר: על פי הספרות המקצועית אנחנו יודעים היום שהדרך לשפר תהליכי הוראה ולמידה היא עם צוות קיים, אם אנחנו לא יכולים להחליף את כול צוות המורים זה על ידי יצירת צוות, על ידי עבודה משותפת של מורים, על ידי יצירת אמון בחדר המורים בדרך שתוכל להוביל את המורים לצפות בשיעורים האחד של השני, להיות מחויבים כולם כלפי כול התלמידים.
<ורדה שיפר: הטענה שלי, את זה אי אפשר להשיג כאשר חלק מהמורים בחדר המורים בכלל מדווחים לגורם חיצוני, הם מלמדים ונמצאים בבית הספר רק בשעות שהם יכולים.
<ורדה שיפר: כיוון שהם לא יודעים את מי הם ילמדו בשנה הבאה הם לא יוצרים מחויבות יותר מדי גבוהה כלפי התלמידים, הם לא מרגישים שייכות.
<ורדה שיפר: בעיניי הדבר הזה הוא פגיעה אנושה.
<ורדה שיפר: אגב, זה אחת הסיבות המרכזיות מדוע ברחבי העולם, תאמינו לי אני חפרתי בספרות ולא מצאתי עוד מדינה מחברות ה-OECD שיש בהן תופעה של מורים עובדי הוראה המועסקים ללא בטחון תעסוקתי ושהם מועסקים דרך גורמים מתווכים.
<ורדה שיפר: אין לנו נתונים, את זה אנחנו יודעים, גם אין לנו הגדרה מוסכמת של התופעה ולכן בעצם המדיניות היא מאוד מאוד עמומה.
<ורדה שיפר: יש גם הכחשה מסוימת לגבי היקף התופעה ומי משתתף בה וכדומה.
<ורדה שיפר: השאלה כעת היא מי הם בעצם מורות ומורי הקבלן.
<ורדה שיפר: אני רוצה לומר לכם כאן, זה לא מוסכם האם אלו כול המורים המועסקים על ידי עמותות, ארגונים עסקיים או קרנות ולא על ידי משרד החינוך והרשויות המקומיות, אני לא בטוחה.
<ורדה שיפר: אם יש לנו עמותה שהיא בעלים של בית ספר ומעסיקה את המורים, בעיניי לפחות, זו העסקה ישירה ואפשר להתווכח אם זו העסקה ישירה.
<ורדה שיפר: אם רשת אורט מעסיקה את המורים בבתי הספר "אורט", בעיניי זו העסקה ישירה.
<ורדה שיפר: אם "רנה קסין" מעסיק מורים בבית ספר שבבעלות "רנה קסין" זו העסקה ישירה.
<ורדה שיפר: אם "רנה קסין" שהוא גם גורם קבלני מעסיק מורים שאינם בבעלות של "רנה קסין" אז באותו רגע זה הופך להעסקה קבלנית.
<ורדה שיפר: זו עמדתי ואני יודעת שיש עליה חילוקי דעות.
עמרם מצנע: כלומר אם יש תיווך בין הגוף המבצע את החינוך, מנהל אותו ומפקח עליו לבין גוף שמספק את המורים.
<ורדה שיפר: בדיוק.
<ורדה שיפר: אם המורה עומד במצב שבו המעסיק שלו, הבוס שלו שאליו הוא חייב לדווח על שעות עבודה ועל הימצאותו במקום הוא אינו אותו גורם או מנהל בית שאיכפת לו ממה שנעשה בבית הספר, אז נוצרת הבעיה.
<ורדה שיפר: במקרה הזה יש לו גם שני ראשים כי מנהל בית הספר יכול לדרוש ממנו כול מיני דרישות והוא יגיד 'סליחה, אני מדווח לגורם הקבלני, אני חתום על X שעות ואני לא מוכן להישאר עוד שעה'.
<ורדה שיפר: אני חושבת שההגדרה היותר טובה היא מורים שמועסקים על ידי גופים שהם אינם הבעלויות על בית הספר או של המוסד שבו הם מלמדים.
<ורדה שיפר: אבל, העמימות מתחילה קודם.
<ורדה שיפר: העמימות בכלל מתחילה בשאלה שהעלה אותה משרד החינוך והיא 'מיהו מורה'.
<ורדה שיפר: כאן אני מנסה להיות תמציתית.
<ורדה שיפר: זו בעיה מאוד מאוד מורכבת.
<ורדה שיפר: משרד החינוך הכניס הבחנה בין מורים שמלמדים לימודי ליבה לבין אלה שמלמדים שיעורים תוספתיים, שעות אחר הצהריים, תגבורים ולכן מבחינתו, לדוגמה, מורי "קרב" הם מדריכים והם לא מורים משום שהם לא מלמדים לימודי ליבה.
<ורדה שיפר: בעבר המשרד גם ניסה לטעון שהלימודים התוספתיים לא מתקיימים בשעות הרגילות של בית הספר.
<ורדה שיפר: אני חושבת שכולנו יודעים וקשה להתווכח על כך שהלימודים התוספתיים בעצם נכנסים גם לשעות הרגילות.
<ורדה שיפר: הבעיה היא האם זה ליבה או לא ליבה.
<ורדה שיפר: אגב, אותו נימוק קיים במקומות רבים של העסקה קבלנית.
<ורדה שיפר: גופים שונים, למשל משרד הכלכלה יכול לומר 'ניקיון הוא לא בליבה של העבודה שלי ולכן זה בסדר שעובדי ניקיון הם קבלנים כי זה לא ליבת העבודה.
<ורדה שיפר: ליבת העבודה תהייה על ידי אנשים שהם עוסקים בליבה'.
<ורדה שיפר: הטענה שלי, תנאי העבודה, ניקיון, אווירה נעימה הם בהחלט בליבה גם על פי המחקרים.
<ורדה שיפר: נחזור לרגע לבעייתיות שיש באבחנה הזאת בחינוך.
<ורדה שיפר: השאלה מה ליבה ומה לא ליבה היא כמעט שרירותית.
<ורדה שיפר: כמו שנאמר כאן, חבר הכנסת עמרם מצנע ואני, אנחנו פחות או יותר בני אותו מחזור, מוסיקה הייתה ליבה, מלאכה הייתה ליבה, ספורט כמובן היה ליבה, אמנות הייתה ליבה.
<ורדה שיפר: לא רק שהמקצועות הללו היו ליבה, אנשים שלימדו את המקצועות האלה הוכשרו להיות מורים ויש להם רישיון הוראה.
<ורדה שיפר: זה מה שצריך לקבוע.
<ורדה שיפר: גם היום לפי דוח בר-גיורא, מרבית המורים בקרן קרב הם מורים בעלי רישיון הוראה.
<ורדה שיפר: המשרד כפי שכתוב כאן, בעצם לא שולל את ההעסקה הקבלנית לאלה שאינם מלמדים לימודי ליבה.
<ורדה שיפר: אני רוצה לומר שיש הבחנה אחרת שמקובלת בכול מסמכי ה-OECD ובמסמכי ארגון העבודה הבינלאומי.
<ורדה שיפר: ההבחנה היא בין אנשים שעובדים בעבודות זמניות פרויקטאליות שיש להם התחלה וסוף שמוגדרים והם קצרי טווח כמו מילוי מקום, סוג זה של עובדים אפשר להעסיק בהעסקה ללא בטחון תעסוקתי.
<ורדה שיפר: בדרך כלל צריך לשלם להם יותר ולא פחות משום שאין להם בטחון תעסוקתי, בעצם צריך לפצות אותם.
<ורדה שיפר: זאת ההבחנה בין עובדים שיש דרישה רציפה לעבודה שלהם ושהתפקיד שלהם הוא תפקיד רצוף, הוא תמיד קיים ותמיד יש דרישה – את העובדים האלה לפי האמנות של ארגון העבודה הבינלאומי אין להעסיק בהעסקה ללא בטחון תעסוקתי.
<ורדה שיפר: זאת ההבחנה הקיימת.
<ורדה שיפר: כמובן שיש בה שחיקה איומה.
<ורדה שיפר: אני לא אוכל להיכנס לזה, אבל היום לגבי הארץ יש נתונים איזו שחיקה עצומה יש בהישגים של ארגוני העובדים שחשבנו בסוף המאה ה-20 שבעצם הם יתייצבו ועכשיו ארגוני העובדים יכולים לעסוק בשוליים ולא בעיקר – העיקר הוא שארגוני העובדים תמיד חשבו שהבסיס הוא העסקה יציבה וישירה – אלו היו שני הערכים שארגוני העובדים בעצם ניסו להבטיח לעובדים.
<ורדה שיפר: כפי שאמרתי יש בזה שחיקה שנובעת מהשקפת עולם והיא מתקיימת לפחות שלושה עשורים.
<ורדה שיפר: המדיניות שקבעה את עניין הליבה לא ליבה כמובן פוגעת במעמד פרופסיונאלי של המורים.
<ורדה שיפר: אני רוצה להדגיש את זה, יש מורים, הם עברו תכנית הכשרה, יש להם תעודת הוראה, זאת אומרת שהם עומדים בכול התנאים הפרופסיונאליים ופתאום אומרים להם 'לא, אתם לא מורים, אתם רק מדריכים כי אתם מלמדים מוסיקה'.
<ורדה שיפר: אני מקווה שאתם מבינים את האבסורד.
<ורדה שיפר: כמובן שזה מפלה בין מורים שיש להם הכשרה שווה רק שהם מלמדים תחומים שונים, זה יוצר מעמדות בתוך חדר המורים.
<ורדה שיפר: הדבר שהוא מובן מאליו, זה קושר בין המעמד הפרופסיונאלי שאני מדגישה כי הוא דבר חשוב בתוך ההוראה, לבין קריטריון.
<ורדה שיפר: דהיינו, האם זה תחום ליבה או לא תחום ליבה שנתון לשיקול דעת של משרד החינוך.
<ורדה שיפר: הנה משרד החינוך יכול לבוא ולומר שהיסטוריה עוד מעט לא יהיה ליבה רק משום שהוא מוציא את היסטוריה מהליבה.
<ורדה שיפר: אז מה, כל מי שהוא מורה להיסטוריה ויש לו תעודות הוראה פתאום הוא לא מורה?
<ורדה שיפר: אתם מבינים שיש כאן אלמנט שהוא אבסורדי.
<ורדה שיפר: אני רוצה לומר ברגע אחד, זה באמת קורס של שנה, ובכול זאת אני רוצה לתת ברגע אחד את הקונטקסט היותר גלובלי גם כדי להבין שזה לא עניין של עכשיו החלטה רגעית של שר החינוך הנוכחי שיגיד שזה כן או לא.
<ורדה שיפר: זה דורש מדיניות הרבה יותר כוללנית ודורש התגייסות של כולנו כדי להשקיע בזה מאחר וזה דורש השקעה.
<ורדה שיפר: אכן אנחנו רואים שהחל משנות ה-80 יש אימוץ של ערכים שבאו מהביזנס כמו חסכון, יעילות, גמישות ניהולית שמטרתם הייתה לצמצם הוצאות ממשלתיות שבאמת הייתה בעיה.
<ורדה שיפר: זו לא בעיה שהומצאה, בשנות ה-80 וה-90 היה לנו משבר כלל עולמי.
<ורדה שיפר: רצו לעשות את זה תוך שיפור היעילות, רצו לרבע את המעגל.
<ורדה שיפר: יש פחות כסף, אפשר לגבות פחות מיסים, אבל בואו ננסה לשפר את השירות בכול זאת וננסה לעשות את זה על ידי אימוץ ערכים מהעולם העסקי.
<ורדה שיפר: זה נקרא הניהול הציבורי החדש והכללים העיקריים שלו היו: ביזור, מיקור חוץ והפרטות, כלומר לא אנחנו נעשה את זה, נעביר את זה למישהו שיודע לעשות את זה, זה יהיה יותר יעיל, זה יהיה יותר חסכוני וכדומה.
<ורדה שיפר: זה כלל הערכת ביצועים ותגמול דיפרנציאלי על פי ביצועים.
<ורדה שיפר: כאן אנחנו כבר רואים את השחיקה במעמדם של העובדים.
<ורדה שיפר: החל מסוף שנות ה-90 תחילת שנות 2000 יש לנו מחקרים שמראים שזה לא עבד.
<ורדה שיפר: פשוט לא עבד.
<ורדה שיפר: אילו זה היה עובד יכול להיות שאני הייתי במקום אחר.
<ורדה שיפר: בשנות ה-90 אני הייתי בנציבות שירות המדינה ואני בעצמי הייתי פעילה בהעברת שירות המדינה לניהול ציבורי חדש.
<ורדה שיפר: אשמתי וחטאתי.
<ורדה שיפר: הייתי המדענית הראשית של נציבות שירות המדינה בעיצומה של הרפורמה ודעתי השתנתה לחלוטין.
<ורדה שיפר: היום אנחנו רואים מחקרים שזה לא יצר חסכון, פשוט זה לא יצר חסכון.
<ורדה שיפר: כל מי שיגיד שזה חסך למדינה גרוש פשוט לא עושה את החישובים בצורה נכונה ובוודאי לא לטווח בינוני וארוך.
<ורדה שיפר: איכות השירות ירדה והיא גם לא שוויונית, יכול להיות שהמונח שוויון הוא כבר לא ערך אצל אף אחד, אבל בפירוש השירות לא שוויוני.
<ורדה שיפר: על פי המחקרים נוצרה יעילות זמנית ביותר בשימוש במשאבים.
<ורדה שיפר: זאת אומרת, השימוש במשאבים להם המשאבים נועדו - בזה היה שיפור זמני, אבל יכולת הפיקוח על השירותים כל כך נפגעה בגלל שהביצוע שלהם כל כך התרחק מהמשרדים, כך שבסופו של דבר לפעמים יש לנו קריסה אמיתית של שירותים.
<ורדה שיפר: כאן אני מדברת על מחקרים בעולם, לא בארץ, בעולם כי אנחנו נמצאים בקונטקסט.
<ורדה שיפר: אני חוזרת לנקודה העיקרית.
<ורדה שיפר: בתחום החינוך וההוראה, שוב אני אומרת: לא מצאתי באף מדינה בעולם שיש מורים שמעוסקים, מורים שמלמדים מקצועות שנמצאים בתוך המערכת ונמצאים שבוע אחרי שבוע עם התלמידים והם מורים שמועסקים בהעסקה קבלנית.
<ורדה שיפר: תחפשו איך שאתם רוצים, תעשו גוגל איך שאתם רוצים - - -
<אראל גלבוע: בקליפורניה במערכת הרשמית הממלכתית - - -
<ורדה שיפר: שקרסה.
<אראל גלבוע: יש מורי קבלן והיא קרסה באמת.
<אראל גלבוע: עדיין הם מעסיקים מורי קבלן.
<ורדה שיפר: קליפורניה חוזרת.
<אראל גלבוע: יש פסק דין של בית המשפט העליון של קליפורניה שאמר 'עדיפות למורי קבלן'.
<ורדה שיפר: רגע, אבל קליפורניה וגם ארה"ב חוזרות מהפרטות.
<ורדה שיפר: יכול להיות שבית המשפט אומר, אבל חוזרים אפילו בארה"ב - - -
<אראל גלבוע: אני מסכים איתך, אני רק מציין את הדוגמה הספציפית.
<ורדה שיפר: זוכרים את הדוגמה שהמערכת שלה קרסה לחלוטין, אז בסדר.
<ורדה שיפר: לסיכום, יש מחקר שנעשה על ידי שבעה כלכלנים וכלכלני חינוך בשנת 2007 שמי שעמד בראשם הוא הנרי לוין, אנשים בכירים ביותר שבדקו את שאלת הכדאיות של ההשקעה בחינוך או אי הכדאיות.
<ורדה שיפר: אולי באמת לא כדאי להשקיע בחינוך.
<ורדה שיפר: אני רוצה לומר ואולי יש כאלה שחושבים שעם הכסף שיש אפשר לעשות את הניסים והנפלאות האלה – אי אפשר, צריך להשקיע.
<ורדה שיפר: לכן אני חושבת שזו העבודה שלנו ולכן היום הזה הוא כל כך חשוב.
<ורדה שיפר: אנחנו חייבים להתגייס וללחוץ, חייבים להשקיע בנושא הזה.
<ורדה שיפר: המחקר בדק הבדלים בין 10 שנות לימוד 10 שנות לימוד ו-12 שנות לימוד במונחים לא של תעסוקה.
<ורדה שיפר: הם בדקו גם תעסוקה, כולם יודעים וזה ברור ומובן מאליו שככל שיש יותר השכלה כן התעסוקה היא ברמה יותר גבוהה ותורמת למשק וכדומה, אבל מה המשמעות של השכלה בתחום הבריאות?
<ורדה שיפר: למשל אנשים שעובדים בעבודות קבלניות יומיומיות לא הולכים לרופאים כי הם לא רוצים להפסיד יום עבודה כשהם מרגישים לא טוב.
<ורדה שיפר: העלות של המחלות שאפשר לפתור אותן בשלבים יותר מוקדמים למדינה היא עצומה.
<ורדה שיפר: בנושא הפשיעה כולנו יודעים את הקשר בין פשיעה לבין השכלה לבין עוני.
<ורדה שיפר: כך קריטריון אחרי קריטריון והנה המסקנה שלהם.