GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ורדה שיפר: הם מצאו שעבור כול בוגר של בית ספר על יסודי הרווח הנקי עבור הציבור הוא 209 אלף דולר או בהכנסות לממשלה או בהפחתה של ההוצאות.
<ורדה שיפר: אני רוצה לומר כאן שאי אפשר להסתכל על זה כמשהו שהוא נכון לשנת התקציב 2015.
<ורדה שיפר: זה לא שנת התקציב 2015.
<ורדה שיפר: בנושא של חינוך צריך להסתכל 10 שנים קדימה וצריך לחשוב על ההשקעה קדימה.
<ורדה שיפר: הם מנתחים את זה ממש אחד לאחד.
<ורדה שיפר: זה ברור לחלוטין שחינוך, אני בטח אומרת משהו בנאלי, חינוך הוא השקעה והוא לא הוצאה.
<ורדה שיפר: הוא השקעה שהתשואה בצידה היא עצומה.
<ורדה שיפר: כל אחד שחושב שהוא יחסוך המון כסף, ברור שהוא לא חוסך, על ידי העסקה קבלנית הזאת ובו זמנית יורדת רמת איכות החינוך, ובזה הוא חסך משהו.
<ורדה שיפר: תסלחו לי, משהו כאן בחישוב לא בסדר, לא נכון.
<ורדה שיפר: אני חיה במדינת ישראל ואני יודעת שאי אפשר מהיום למחר לגמור את התופעה הזאת ולהעביר את כול עובדי הקבלן חזרה להעסקה ישירה.
<ורדה שיפר: אני חושבת שצריך לחשוב על זה בצורה מסודרת ובצורה הרבה יותר כוללנית ולראות אילו רשויות שלטוניות קיימות.
<ורדה שיפר: יש רשויות מקומיות שחלקן חזקות, צריך לגייס את הרשויות לנושא הזה ולהגיע להסדרים בהסכמה.
<ורדה שיפר: אפשר לעשות את זה.
<ורדה שיפר: להתוות מדיניות שהיא הרבה יותר כוללנית ושהיא קוהרנטית, כשאני אומרת יחידה אני אומרת קוהרנטית לא רק להגיד 'אנחנו רוצים לחזק את החינוך הציבורי' ובאותו שבוע להגיד שהרף של מספר התלמידים בכיתה הוא 40 – תסלחו לי, זה לא מחזק את החינוך הציבורי בעיקר כשהוחלט כבר שהמספר יעמוד על 32 ולא 40 – זה מחליש אותו.
<ורדה שיפר: כול מי שיכול הולך למקום שמתאים לו יותר, הוא משלם יותר ומקבל פחות תלמידים בכיתה.
<ורדה שיפר: כמו כן יש לפעול לאמוץ החוק להעסקה ישירה של עובדי הוראה בחינוך.
<ורדה שיפר: אני לא יודעת אם לא החוק או ה-חוק, אני חושבת שצריך לעבוד עליו.
<ורדה שיפר: אני מקווה שלקראת זה אנחנו הולכים.
עמרם מצנע: אחרי מחיאות הכפיים אני רוצה קצת להקשות.
עמרם מצנע: אנחנו יכולים לקיים כאן דיון שכולם יסכימו לכול, אגב כפי שזה מתקיים כמה שנים ושהמערכת תמשיך להתנהל פחות או יותר כפי שהיא מתנהלת - - -
משולם נהרי: והעולם כמנהגו נוהג.
עמרם מצנע: כן, אבל לא בגלל שיש אטימות לב ואינני יודע מה.
עמרם מצנע: הרבה פעמים הכיסאות מדברים, כמו שאת בעצמך ורדה סיפרת על תקופתך בנציבות שירות המדינה.
דב חנין: בהחלט יש כאן הרבה רוע לב, אבל בעיקר יש כאן המון אידיאולוגיה.
דב חנין: זה אידיאולוגיה קפיטליסטית קיצונית שמנותקת מהמציאות.
דב חנין: מה לעשות.
עמרם מצנע: זו הזדמנות לספר לכם שהצטרפו אלינו חבר הכנסת דב חנין וחבר הכנסת משולם נהרי.
דב חנין: שמיד ירוץ לוועדה אחרת בעניינים החשובים האלה.
דב חנין: כול הכבוד ויישר כוח.
עמרם מצנע: אני רוצה להקשות כי אני לא חושב שזה מרוע לב, זה כנראה ההבדל האידיאולוגי בינינו דב.
עמרם מצנע: זה לא בא מרוע לב.
עמרם מצנע: כל אחד מהמקום - - -
דב חנין: אידיאולוגיה זה משהו שקשור יותר לרוע שכל ורוע שכל מביא אחר כך לרוע לב.
עמרם מצנע: אפשר לקיים את הדיון על טרמינולוגיה.
עמרם מצנע: כל אחד מהמקום שבו הוא יושב רוצה למקסם את יכולתו להשיג הישגים במערכת שעליה הוא מופקד.
עמרם מצנע: הרי לתוך כל המשוואה הזו נכנסות שאלות מאוד עקרוניות.
עמרם מצנע: למשל, האם מערכת הקביעות הכול כך קשיחה של עובדי ההוראה, המורים, יצרה בעצם תהליכים עוקפים.
עמרם מצנע: אגב, זה נכון לא רק בהוראה וכרגע אנחנו עוסקים בהוראה, היא יצרה תהליכים עוקפים שבסופו של דבר נתנו מקלט ומחסה ובטחון לדורות ותיקים, אבל הכניסה דורות נוספים וכמובן עובדי קבלן ועל ידי מתחמקים מהקשיחות התעסוקתית.
עמרם מצנע: אחת השאלות, האם באותן מדיניות בהן אין עובדי קבלן בהוראה, האם שם ניתן ביתר, לא רוצה לומר קלות, בתהליך יותר פשוט להחליף עובדים במקומות האלה?
עמרם מצנע: אנחנו יודעים מה זה עובד הוראה שחוק ומהי היכולת שלנו להחליף מורה לא טוב שמקלקל יותר מאשר מתקן.
עמרם מצנע: לפעמים אתה לוקח מורה למתמטיקה מבחוץ, משלם לו פי שניים ובסוף השנה אתה יכול לומר לו 'לך הביתה'.
עמרם מצנע: לעומת מורה למתמטיקה שבמערכת.
עמרם מצנע: נדמה לי שהסברתי את העניין.
עמרם מצנע: הדבר השני, ורדה דיברת על נושא של חסכון.
עמרם מצנע: אני בכוונה מנסה להיות מנגד כי אחרת הדיון הזה יהיה דיון שכולם בו יסכימו על הכול ונלך שבעים ומבסוטים הביתה.
עמרם מצנע: הבעיה היא לא חסכון, הבעיה היא יעילות.
עמרם מצנע: כלומר, אם יש למשרד החינוך סל תקציבים מסוים, השאלה מה הוא עושה עם הסל הזה.
עמרם מצנע: למשל, אני תמיד אומר, אם היו מונחים עכשיו על השולחן מיליארד שקל וזה לא הגזמה כי מידי פעם מונחים כאן על השולחנות ומחולקים, היה מיליארד שקל ואתה שואל את עצמך איך הכי יעיל למשרד החינוך להשתמש במיליארד שקל.
עמרם מצנע: האם להקטין את הכיתות ולהוסיף עוד מורים ועוד שאלות רבות.
עמרם מצנע: כמובן השאלה האם להכניס את כל עובדי הקבלן פנימה שלכך יש עלויות.
עמרם מצנע: הבעיה היא לא החיסכון אלא היעילות.
עמרם מצנע: אני מסכים כמובן ולא כופר בכך שהיעילות של המערכות מתווכות, לא שהיא לא מוכחת, היא מוכחת שהיא לא יעילה ועל זה אין ויכוח.
עמרם מצנע: עולה שאלה נוספת, חלק משירותי החינוך שנמצאים היום אצל גופים מתווכים, בעצם האם אלה שמונים גם על התוכן.
עמרם מצנע: ניקח למשל את היל"ה שהוא לא בתוך מערכת השעות הפורמאליות.
עמרם מצנע: אני מניח, אני לא יכול לחלק ציונים למערכת הזאת, אני מניח שמערכת היל"ה אחראית גם על התכנים בתכנית של איך לוקחים את הילדים המוחלשים שנושרים מהמערכת ובונים להם תכניות מיוחדות.
עמרם מצנע: זה כמובן מפעיל את כוח ההוראה.
עמרם מצנע: הדוגמה של הניקיון, אתה אומר 'אני מקבל עובדי קבלן לניקיון במשרדים או שאני מטיל איזה גוף את האחריות על הניקיון' של בית הספר לדוגמה.
עמרם מצנע: יש כאן שאלות שצריך לברר אותן כדי לעשות הפרדה בין דברים שיש בהם איזו לגיטימיות, רלוונטיות והצדקה לבין המורים שמועסקים 'כתף אל כתף' באותם נושאים, באותם מקצועות, באותן שעות.
עמרם מצנע: באותו חדר נמצאים מורים ותנאי ההעסקה, שכרם וגם הרציפות והקביעות שונים לחלוטין.
עמרם מצנע: שמתי על השולחן כמה שאלות כדי שנחדד את הדיון.
עמרם מצנע: אני חושב שאחד הדברים שנצטרך לעשות הוא באמת ליצור, לא לקחת את כול ה-20-25 אלף מורים, אלא ליצור הפרדה.
עמרם מצנע: להתחיל לטפל במקרים היותר בהירים ושם לעשות את השינוי לפחות בשלבים הראשונים, אחר כך לנסות לטפל בדברים היותר מורכבים והיותר מסובכים.
<ורדה שיפר: אני מבקשת להתייחס לעניין של הקביעות.
<ורדה שיפר: בנוגע לשאר יש כאן אנשים כולל הממונה על היל"ה.
<ורדה שיפר: אני חושבת שזה יותר מורכב כי יש הפרדה בין ההנחיה התכנית לבין ההעסקה.
<ורדה שיפר: בעניין הקביעות להציג קצת מה קרה אצלנו ומה קורה.
<ורדה שיפר: אני חושבת שאתה צודק בעניין הגישה של ארגוני המורים שהייתה לאורך השנים גישה נוקשה ביותר ושבתקופה מסוימת הביא למצב שבו היו מורים רבים שישבו בבית ולא באו ללמד.
<ורדה שיפר: קראו לזה שעות פרופסיונאליות שהיו מחויבים להן מבחינת שעות ההוראה שלהם, שילמו להם את השכר והם ישבו בבית.
<ורדה שיפר: אני חושבת שבין היתר זה דחף לאותה גישה שחושבת שהקביעות זה הבעיה הגדולה ביותר.
<ורדה שיפר: אני חושבת שאנחנו נמצאים במקום אחר.
<ורדה שיפר: קודם כל, אני רוצה לומר שיש מדינות שיש להן סידור אחר.
<ורדה שיפר: יש מחויבות לקביעות בעבודה לעבוד, אבל לאו דווקא במקום העבודה שבו הוא נמצא.
עמרם מצנע: רשתות בטחון.
<ורדה שיפר: יש בטחון תעסוקתי לעבוד, אבל המדינה מחויבת להכשיר אותו מחדש וזכות המעסיק לפטר אותו.
<ורדה שיפר: אני חושבת שהיום אנחנו נמצאים במקום אחר.
<ורדה שיפר: לפי נתוני בנק ישראל לשנת 2013 אנחנו עברנו ממצב שבו כ-60% ומשהו מהעובדים במדינה מאוגדים באיגודים מקצועיים למצב שבו 24% מהעובדים במדינה מאוגדים באיגודים מקצועיים.
<ורדה שיפר: זו מהפכה שפשוט אי אפשר בכלל לתאר אותה.
<ורדה שיפר: כאן זה עניין של השקפת העולם שלי, אני חושבת שזה מצב לא טוב.
<ורדה שיפר: על כל פנים זה מצביע על החלשת ארגוני העובדים וגם ארגוני המורים.
<ורדה שיפר: אני חושבת שיש מקום למשא ומתן, אני חושבת שמורה לא ראוי צריכים להוציא אותו מהמערכת.
<ורדה שיפר: על זה צריך לשאת ולתת עם ארגוני העובדים ויש לזה פתרון.
<ורדה שיפר: הפתרון לא יכול להיות לפגוע בכול המורים ובכול מערכת החינוך.
<ורדה שיפר: לדעתי, היום אנחנו נמצאים במצב שאנחנו יכולים לעשות את זה.
<ורדה שיפר: אני חושבת שארגוני המורים לא עשו את מה שהיו צריכים לעשות, לעשות זו גידלה של שומרי הסף, הם לא עשו את זה.
<ורדה שיפר: גם הם צריכים להשתנות בעניין הזה.
<ורדה שיפר: שוב אני אומרת, בעניין קביעות בעבודה יש לנו מחקרים החל משנות 2000 שמראים שבטחון תעסוקתי לא יוצר עובדים עצלים שלא עובדים.
<ורדה שיפר: זה פשוט לא נכון מבחינת המחקר.
<ורדה שיפר: בטחון תעסוקתי וקביעות יוצרים יחס אחר למקום עבודה.
<ורדה שיפר: בעניין הוראה זה יוצר רציפות ויחס לתלמידים.
<ורדה שיפר: בעיניי זה דבר מאוד חשוב, אבל צריך לפתור את הבעיה עליה דיברת.
עמרם מצנע: משרד החינוך, רחל בבקשה.
<רחל מתוקי: תודה.
<רחל מתוקי: אני מבקשת להתחיל עם רציונל.
<רחל מתוקי: אני חושבת שהנושא של שוויון בחינוך ושמירה על סטנדרט השירות במערכת החינוך הוא משהו שהוא בבסיס הראיה החינוכית שלנו ולשם אנחנו שואפים.
<רחל מתוקי: אני אבקש לעשות קצת הבחנה, בחלק מדבריי אני אסכים עם דוקטור שיפר ובחלק אני אחדד.
<רחל מתוקי: כשאנחנו מדברים על העסקת עובדי חינוך, בין אם זו העסקה ישירה שלנו ובין אם זה היא עסקה עקיפה, בחינוך הרשמי בכול גני הילדים ובתי הספר היסודיים המורים הם עובדי מדינה.
<אראל גלבוע: חוץ ממורות "קרב".
<רחל מתוקי: אני אתייחס למורות "קרב".
<רחל מתוקי: אין מורות "קרב" יש תכניות.
<רחל מתוקי: אני רוצה לתת סקירה קצרה איך עובדת מערכת החינוך ומהם ההיבטים של העסקת עובדי הוראה במערכת.
<רחל מתוקי: כל החינוך העל יסודי במוכר שאינו רשמי כולו וללא יוצא מהכלל.
<רחל מתוקי: כלומר, המדינה לא מעסיקה מורים בחינוך העל יסודי.
<רחל מתוקי: אוכלוסייה נוספת היא אוכלוסיית מורים המועסקים בחינוך המוכר שאינו רשמי היסודי והקדם יסודי.
<רחל מתוקי: המוסדות הללו מקבלים רישיון ממשרד החינוך, הם בבעלויות עמותות, תאגידים כאלה ואחרים לכול דבר ועניין, הם המעסיקים את עובדי ההוראה.
<רחל מתוקי: ההנחיה שלנו לכול הגופים הללו בין אם זו הרשות המקומית ובין אלו רשתות, תאגידים, עמותות כאלה ואחרות שבאות ומבקשות לנהל בתי ספר, היא הנחיה מאוד ברורה.
<רחל מתוקי: הם מחויבים להעסיק על פי ההסכמים הקיבוציים.
<רחל מתוקי: כלומר, אם מובא לידיעתנו שבעלות כזאת או אחרת שמנהלת בית ספר, שהמורים שם אינם מועסקים על פי ההסכמים הקיבוציים אנחנו נוקטים צעדים כאלה ואחרים עד כדי ביטול הרישיון.
<רחל מתוקי: זה בבסיס העניין אותו היה לי חשוב להבהיר.
<רחל מתוקי: לצורך העניין הזה אעשה אבחנה נוספת, מהם התכניות שאינן בבסיס התקציב, שלא ניתנות באופן שוויוני ואחיד לכולם ושהן מופעלות במקומות שונים בארץ.
<רחל מתוקי: כשאני מדברת על תכניות אני מדברת על תוכניות תוספתיות כמו תל"ן (תכנית לימודים נוספת) שמשולמת על ידי הורה התלמידים, תכנית קרב, ציל"ה (צהרי יום להעשרה) שהיא העשרה בתום יום לימודים, מיל"ת (מסגרות יום לימודיות תוספתיות) ותכניות כאלה ואחרות, אלו התכניות הגדולות והכבדות בתוך המערכת.
<רחל מתוקי: התכניות הללו אינן תכניות שנמצאות בבסיס התקציב, הן תוספתיות ומפועלות בדרכים עקיפות במערכת.
<רחל מתוקי: מבחינתנו, כל התוכניות צריך ונכון שתהיינה בתום יום הלימודים, רובן גם תכניות רשות ובטח תל"ן היא תכנית רשות, ציל"ה היא תכנית רשות וגם מיל"ת וגם "קרב" כמובן.
<רחל מתוקי: היל"ה איננה תכנית רשות, היל"ה היא תכנית עבור אוכלוסייה בני נוער שנשרה ממערכת החינוך, היא בהחלט תכנית לימודים לכל דבר ועניין עם מעטפת מסוג אחר.
<רחל מתוקי: אחד הדברים שמאוד מאוד מטרידים אותנו הוא הפערים שנוצרים בחברה.
<רחל מתוקי: רשויות חזקות, הורים מסוציו-אקונומי גבוה אומרים, עכשיו אנחנו נמצאים בבג"צים של הורים כנגד המשרד, הורים אומרים: 'אנחנו מעוניינים לשנות את סטנדרט השירות, אנחנו רוצים שלוש סייעות בגן הילדים, לא מתאים לנו 30 תלמידים בכיתה, אנחנו רוצים 15 תלמידים בכיתה ואנחנו גם מוכנים לשלם על כך'.
<רחל מתוקי: ישנן רשויות שבהצהרה פיצלו כיתות, אמרו 'יש לנו X בכיתה א'.
<רחל מתוקי: מבחינתנו, הסטנדרט בישוב שלנו הוא 25 ילדים ואנחנו נוסיף מורים'.
<רחל מתוקי: הם הוסיפו מורים או בהעסקה ישירה שלהן או דרך עמותות בנות וכדומה.
<רחל מתוקי: אגב, אנחנו מוטרדים מהנושא הזה, מוטרדים מאוד מהנושא הזה.
<רחל מתוקי: אני חושבת שאנחנו בכיוון של הסדרה, התחלנו ללכת לכיוון הסדרה.
<רחל מתוקי: הדבר הראשון, מנכ"לית המשרד הוציאה הנחיה מאוד ברורה הן לבעלויות שמנהלות בתי ספר והן לרשויות המקומיות ואמרה בצורה מאוד ברורה 'כל מורה המועסק בתוך המערכת חייב להיות מועסק על פי ההסכמים הקיבוצים'.
<רחל מתוקי: זה היה לרענון כי זה קיים.
<רחל מתוקי: זה דבר אחד.
<רחל מתוקי: הרשויות המקומיות ומנהלי המחוזות קיבלו באפריל שנה זו מכתב מאוד ברור שאומר שחל איסור לשנות את סטנדרט השירות.
<רחל מתוקי: קרי, לא ניתן לפצל כיתות ולשנות את סטנדרט השירות.
<רחל מתוקי: למשל, חוץ מחוסר השוויון היינו עדים לתופעה שהייתה מאוד חזקה ערב הבחירות לשלטון המקומי, ראשי הרשויות החליטו לתגבר את הכיתות, לשנות את סטנדרט השירות לפצל כיתות ולהעסיק מורים נוספים.
<רחל מתוקי: התחלף שלטון מקומי כזה או אחר והופס, עמדנו בפני שוקת שבורה.
<רחל מתוקי: אנחנו מנסים לעשות הסדרה בעניין הזה.
<רחל מתוקי: כול מנהלי המחוזות, אני יכולה לדבר בשמם אני מנהלת מחוז, כל מנהלי המחוזות פועלים באופן הזה.
<רחל מתוקי: זה לא פשוט, הורים כועסים, רשויות כועסות, אבל אנחנו מאוד איתנים שכול כיתה חדשה שנפתחת היום כולל כיתות א' או כיתות ז' תעמודנה בסטנדרט השירות.
<רחל מתוקי: אנחנו לא מאפשרים פיצול כיתות.
<רחל מתוקי: אנחנו כן מאפשרים למנהל בית הספר חלוקה לקבוצות לימוד.
<רחל מתוקי: כלומר, כיתות האם הן על פי הסטנדרט וזה בסדר לעשות חלוקה לקבוצות לימוד על פי מקצועות ליבה, שעות הכלה וכדומה.
<רחל מתוקי: בנושא של תשלומי הורים אני חושבת שהתפרסם במרץ האחרון חוזר, פעם ראשונה המשרד באומץ פרסם חוזר, באמת מאוד מאוד קשה לעשות את ההסדרה הזאת, המשרד פרסם חוזר שמבהיר מה ההבדל בין שכר לימוד לבין תשלומי הורים.
<רחל מתוקי: המשרד מורה לכול הבעלויות לחינוך המוכר שאינו רשמי, לכול הבעלויות ולכול הגופים שאנחנו חושבים שהם בתי ספר פרטיים, למורים מה מותר ומה אסור – בעיקר מה אסור.
<רחל מתוקי: אנחנו נמצאים עכשיו בבג"צים, נמצאת כאן אילת מהשירות המשפטי, כמות מכובדת של בג"צים נגדנו שאומרים 'אנחנו מאה שנה בסטנדרט השירות הזה, אנחנו רוצים לשלם עבור מורה נוסף בכיתה, אנחנו רוצים לשלם עבור תכניות כאלה ואחרות וכדומה' ואנחנו אומרים לא.
<רחל מתוקי: זאת אומרת, ההסדרה שעשינו ב'חוזר מנכ"ל תשלומי הורים', עושה הבחנה מאוד ברורה ואומרת שני דברים: אחת, חוזר התשלומים שמאושר מדי שנה על ידי ועדת החינוך של הכנסת שמדבר על כל התוספות המאושרות לגבייה הוא אחיד לכולם, הוא אחיד למוסדות שאנחנו חושבים שהם פרטיים, הוא אחיד לחינוך הרשמי.
<רחל מתוקי: לא ניתן לגבות מעבר למה שועדת החינוך של הכנסת אישרה.
<רחל מתוקי: פעם ראשונה היתרנו, אישרנו והודענו להורים, 'אם אתם בחרתם לחנך את ילדכם במוסד של המוכר שאינו רשמי, יסודי שאינו מתוקצב ב-100% על ידי המדינה – הם מתוקצבים בין 60% ל-75% - דעו לכם:
<רחל מתוקי: המדינה ממנת בין 60% ל-75% משכר הלימוד והבעלות רשאית לגבות רק את הדלתא.
עמרם מצנע: דלתא פלוס.
<רחל מתוקי: אפשרנו תקורה כי ידענו, מה גם ש"חוק נהרי" כבר לא קיים, ידענו שבבעלויות הללו אין השתתפות של הרשות המקומית.
<רחל מתוקי: מכיוון שאין היום את "חוק נהרי" ואין השתתפות של הרשות המקומית לכן אישרנו - - -
עמרם מצנע: אין חובת השתתפות.
<רחל מתוקי: אין חובת השתתפות, נכון זו רשות.
<רחל מתוקי: אישרנו תקורה של 15%.
<רחל מתוקי: אנחנו יושבים עם עמותות שמנהלות רשתות לניהול בתי ספר שהם עוגן במדינה.
<רחל מתוקי: אנחנו יושבים איתם לדיונים מאוד מאוד לא פשוטים.
<רחל מתוקי: הם יצטרכו להוריד את סטנדרט השירות, הם יורדו את תשלומי ההורים.
<רחל מתוקי: הטענה כנגדנו היא שאנחנו פוגעים בסטנדרט השירות.
עמרם מצנע: רחל, אני מסכים איתך שזה חלק מהבעיה, אבל זה לב הבעיה.
<רחל מתוקי: לראשונה הוקדם מנהל לרישוי, בקרה ואכיפה.
<רחל מתוקי: מנהל שאמור גם לפקח על כל הדברים שאנחנו רוצים שיקרו.
<רחל מתוקי: על כך שבאמת כל ההעסקה, הישירה או העקיפה במוכר, כל ההעסקה תהייה על פי ההסכמים הקיבוציים ועל פי התנאים שקבענו.
<רחל מתוקי: הוויכוח היחיד שלי כאן הוא לגבי התכניות, אני חושבת שאנחנו קצת סוטים למשהו שבעיני הוא לא לב העניין.
<רחל מתוקי: המקום היחיד, גם כאן עשינו הבחנה – כשאנחנו מדברים על תכניות תוספתיות אנחנו מדברים על מורים שהם אינם מורים 'כתף אל כתף' כפי שאנחנו מגדירים אותם.
<רחל מתוקי: אלו לא מורים שיש להם את העיסוקים שיש למורה המערכת.
<רחל מתוקי: כלומר, הם לא צריכים לחבר בחינות, לבדוק בחינות, להיות בישיבות ציונים, לקיים ימי הורים.
<רחל מתוקי: הם לא חלק משגרת העבודה של בתי הספר.
<רחל מתוקי: מבחינתנו אלו תכניות שהן בתום יום הלימודים.
<רחל מתוקי: אנחנו מודעים שתכנית קרב, לדעתי תכנית קרב היא היחידה מבין התכניות התוספתיות, היא פועלת בחלק מהמקומות כשעות רוחב כשמפצלים כיתות ונותנים שעות רוחב של חוגים שהם לא בליבת המשרד.
<רחל מתוקי: מאחר והם בתקציבים תוספתיים, מכוון שהם בתקציבים נוספים כך מועסקים המורים.
עמרם מצנע: אני רוצה להקשות.
עמרם מצנע: במהלך הדיון אמרתי בהערות שלי, אני מניח שצריכה להיקבע מדיניות להיפטר או להיפרד מכול הבעיות של התעסוקה דרך מתווכים, אבל יש גם דרכי ביניים.
עמרם מצנע: למשל אחת הצרות החולות בנושא של העסקת אותם מורים באמצעות מתווכים, זה מבנה השכר שלהם, מבנה ההעסקה השעתי שלהם.
עמרם מצנע: האם יש לכם מחשבה ונכונות, אפילו עם מורי קרב שעובדים כמעט במשרה מלאה מבחינת השעות, לעבור להעסקה שנתית ולא שעתית?
עמרם מצנע: את יודעת, הכיתה יוצאת לטיול ובאותו יום היה משובץ שיעור מוסיקה דרך "קרב" אז המורה לא מקבל כסף.
עמרם מצנע: זה עדיין בלי לעסוק מי מעסיק אותו ואיך מעסיק אותו.
עמרם מצנע: נתתי דוגמה איך אפשר בכול זאת להתמודד עם בעיית ההעסקה הלא ראויה שעדיין קיימת עם חלק מהמורים האלה, למשל כמו שעשיתם בהיל"ה אם איני טועה.
<רחל מתוקי: נכון, בגלל שהיל"ה היא חלק מליבת העשייה שלנו.
<רחל מתוקי: היל"ה מלמדת ילדים שהמערכת הרגילה לא מתאימה להם, מורה, תלמיד, כיתות לא מתאים להם.
<רחל מתוקי: לכן, בשלב הזה רק עבור מורי היל"ה נעשה השינוי הזה.
<רחל מתוקי: אני חושבת שזה שינוי פורץ דרך, הוא נעשה לפני כשנה-שנתיים.
<רחל מתוקי: מורי היל"ה באמת מועסקים כפי שאתה אומר, הם מועסקים שנתית, הם מועסקים על פי אחוזים - -
<אריאל ליבמן: זה לא נכון.
<אריאל ליבמן: יש לנו כאן מורה של היל"ה - - -
<רחל מתוקי: נמצאת כאן יפעת שתסביר איך מורי היל"ה מעוסקים.
<רחל מתוקי: שאר התכניות הן לא בליבת התכניות של המשרד.
<רחל מתוקי: הן תוספתיות, הן רשות, הן תכניות תלויות רצון של מקום, הן תלויות רצון והן לא קבועות.
<רחל מתוקי: - - -
עמרם מצנע: אני אתן לך דוגמה.
עמרם מצנע: לאחרונה באמת בליווי של הוועדה הולכת להיפתר העסקה של מה שנקרא באקדמיה 'מורים מן החוץ'.
עמרם מצנע: נמצא פתרון גם לכאלה שעובדים במשרות חלקיות, יש הגדרה כמה שעות זו משרה חלקית וכדומה.
עמרם מצנע: נתפרה שם הבעיה על ידי כך שלקחו את אותו סכום שמוקצה לתחום ואמרו 'אנחנו רואים בזה העסקה על כל התקופה'.
עמרם מצנע: כלומר, בין אם יש חופשות או לא חופשות.
עמרם מצנע: כתוצאה מכך ניתן מענה, חלקי וראשוני,לפחות לחלק מהעיוותים בשכר.
עמרם מצנע: אני מציע שתרשמו את זה לעצמכם.
עמרם מצנע: לדעתי אפשר להחיל את זה על קבוצות נוספות ועל ידי כך להתקדם בצעדים קטנים לפחות למנוע את הפער הבלתי נסבל הזה בין אדם שמועסק באופן ישיר בהסכם קיבוצי לאורך השנה ושיש לו זכויות, לבין אדם שמקבל תשלום שעתי, ואם הכיתה יצאה לטיול או שהייתה שביתה אין לו שכר.
עמרם מצנע: האם יש מישהו ממשרד החינוך שאת מציעה שידבר?
<רחל מתוקי: אולי יפעת תאמר כמה מילים על היל"ה.
<יפעת קלמרו: אני מפקחת ארצית על תכנית היל"ה באגף לקידום נוער במשרד.
<יפעת קלמרו: לפני שלוש שנים התקבלה החלטה לנסות לאזן בתכנית היל"ה בין הצרכים של מורים, זכויותיהם של מורים ומעמדם של מורים בתכנית היל"ה לבין הצרכים של התלמידים בתכנית היל"ה שהיא תכנית לילדים עם צרכים מיוחדים.
<יפעת קלמרו: רחל הזכירה שמדובר בילדים שנשרו ממערכת החינוך ואנחנו עושים איתם עבודה מחוץ למערכת בצורה לגמרי אחרת.
<יפעת קלמרו: זו עבודה בקבוצות קטנות פרטניות ולאורך כל שעות היום גם במהלך חופשות וגם בחופשת הקיץ.
<יפעת קלמרו: תכנית שפועלת במסגרות סגורות, בבתי סוהר, במסגרות של חסות הנוער.
<יפעת קלמרו: - - -
עמרם מצנע: הכישורים הנדרשים מהמורים הם יותר משל מורה שנכנס לכיתה רגילה.
<יפעת קלמרו: נכון, לכן היה חשוב לנו לאזן.
<יפעת קלמרו: מאחר שהמורים בתכנית הלי"ה הם פרופסיה שצריך לחזק אותם, להכשיר אותם באופן מותאם לאוכלוסייה עשינו את השינוי בצורת ההעסקה של מורים בתכנית היל"ה.
<יפעת קלמרו: זה הוגדר 'העסקה חודשית' קבועה לאורך כל השנה.
<יפעת קלמרו: יש עד 70% העסקה חודשית ומעבר לזה זה שעות אפקטיביות.
<יפעת קלמרו: המטרה היא לאזן בין יכולת, יציבות ובטחון תעסוקתי למורה מצד אחד לבין הצרכים של תלמידים מצד שני.
<יפעת קלמרו: תלמידים בתקופת בחינות, כמו שאנחנו נמצאים עכשיו, צריכים יותר שעות – יש תוספת של שעות אפקטיביות.
<יפעת קלמרו: בתקופת הקיץ הצרכים משתנים.
<יפעת קלמרו: בתחילת שנה אנחנו מתחילים עם 60% מהתלמידים.
<יפעת קלמרו: רוב התלמידים רשומים בבתי הספר, לקראת נובמבר-דצמבר מגיעים אלינו תלמידים חדשים ואז אנחנו צריכים להוסיף שעות למערכת.
<יפעת קלמרו: יש כאן איזה איזון בין צרכי התלמיד שהם צרכים מיוחדים לבין הצורך והרצון שלנו לחזק את המורים, לתת להם יציבות תעסוקתית ובטחון תעסוקתי – את זה עשינו על ידי האיזון של 70, 30, סיסמה בהיל"ה.
<יפעת קלמרו: 70% שעות בהעסקה חודשית ו-30% שעות אפקטיביות.
<יפעת קלמרו: המשמעות העסקה חודשית אומרת שכר כול השנה כולל בחופשות מערכת החינוך, חופשה במערכת החינוך.
<יפעת קלמרו: כלומר, אם מורה שלנו מתבקש לבוא ללמד אחרי ה-20 בינוי כי יש בחינה בגרות הוא מקבל מעבר לשכר המשרה שלו שעות אפקטיביות.
<יפעת קלמרו: תוספת ערך שעה אפקטיבי הרבה יותר גבוהה מערך שעה חודשית.
<יפעת קלמרו: יש איזה ניסיון ליצור איזון בין שני הממדים האלה, אני חושבת שהצלחנו.
<יפעת קלמרו: מפעיל התכנית הוא רשת עתיד, רשת חינוך.
<יפעת קלמרו: מיד בכניסת ההתקשרות איתם לפני שנתיים נחתם הסכם קיבוצי.
<יפעת קלמרו: זאת אומרת שהמורים גם מוגנים במסגרת הסכם קיבוצי עם רשת עתיד שהמשרד ברך על ההסכם הזה.
<יפעת קלמרו: אנחנו מרגישים שיש כאן משהו מאוזן.
עמרם מצנע: הצטרפו אלינו חברות הכנסת זהבה גלאון ומיכל רוזין.
<עינת אברהמי: אני מורה בתכנית היל"ה ומהוועד של מורות היל"ה.
<עינת אברהמי: אני מבקשת להגיב קצת על הדברים האלה.
<עינת אברהמי: ראשית, נכון, היה שיפור מאוד משמעותי בתנאים שלנו ואני מברכת את משרד החינוך על זה.
<עינת אברהמי: יחד עם זאת, אני חושבת שהדברים לא לגמרי מדויקים מנקודת המבט שלנו.
<עינת אברהמי: גם עם השיפור המשמעותי הזה עדיין התנאים שלנו הם התנאים של מורים שמועסקים ישירות על ידי משרד החינוך.
<עינת אברהמי: למשל, אני לא מקבלת תגמול על השתלמויות, כל ההשתלמויות שעשיתי בעבר, מי שמכיר את תנאי ההעסקה של מורים יודע שגמול השתלמויות הוא חלק מאוד משמעותי מהשכר, זה לא נכנס לשכר שלי.
<עינת אברהמי: החלוקה של 30-70, זאת אומרת שלא כל השעות שלי הן שעות, למעשה המשמעות היא שאני מקבלת בקיץ שכר שהוא שכר חלקי מאוד.
<עינת אברהמי: השעות האלה שחלקן הן שעות אפקטיביות הן לא שעות שמנוצלות רק לתגבורים אלא רובן שעות המערכת שלי.
<עינת אברהמי: הן שעות מערכת לכול דבר בהן אני מלמדת תלמידים, אבל עליהן אני מקבלת תגמול אחר.
<עינת אברהמי: אני חושבת שזה קשור לקצוץ בשעות של תכנית היל"ה שנעשה לפי שנתיים.
<עינת אברהמי: דבר נוסף, כבר עכשיו מתרוצצות שמועות על קיצוץ השעות לקראת השנה הבאה.
<עינת אברהמי: אני יכולה - - - <קריאה:> אלו לא שמועות, כבר נאמר להם.
<עינת אברהמי: נכון מאוד.
<עינת אברהמי: זה נאמר למורות שצפוי קיצוץ בשנה הבאה.
<עינת אברהמי: זה כמובן עוול קשה מאוד לתלמידים וגם למורים לצאת עם החושה לקיץ, אני חושבת שזה משהו - - -
עמרם מצנע: כן, קיצוץ שעות במערכת החינוך הוא דבר רע ואנחנו נאבקים בו, אבל הוא לא מתוכן העניין שלנו.
עמרם מצנע: מקצצים גם בשעות תקן.
<רחל מתוקי: אולי זו ההזדמנות לומר שאין קיצוץ.
עמרם מצנע: הנה, יש לנו הזדמנות לומר שאין קיצוץ.
עמרם מצנע: סרן שמועתי נעשה כבר אלוף משנה - - -
<עינת אברהמי: אלו לא שמועות, אלו דברים שעוברים מהנהלות.
עמרם מצנע: כאן אומרים לך מההנהלה - - -
<עינת אברהמי: מצוין, אני חושבת שזה אולי חלק מהסיפור של העסקה קבלנית שהוא נתק מאוד גדול בין המשרד לשטח.
<עינת אברהמי: אני רוצה להגיד שיש כאן עוד עניין מאוד מאוד מהותי.
<עינת אברהמי: אמרתם, שאולי בנושא תכנית היל"ה יש עניין שהחברה המפעילה, הקבלן, מביאים גם את התכניות – זה ממש לא כך – כל התכנית היא תכנית של משרד החינוך, כל תכניות הלימודים, כל תכניות העבודה הן של משרד החינוך.
<עינת אברהמי: פשוט יש מתווך באמצע, אני חושבת שהוא מיותר.
<עינת אברהמי: אני רוצה להגיד עוד משהו, בעצם כל הצמרת הארגונית ניהולית של התכנית הזאת שהיא של הקבלן המצבע, בעצם היא מתחלפת כל מכרז.
<עינת אברהמי: תחשבו מה זה.
<עינת אברהמי: איזה היגיון יש בדבר הזה.
<עינת אברהמי: ידע לא יכול להישמר, ידע לא יכול להיצבר.
<עינת אברהמי: אני באמת רוצה לקרוא למשרד החינוך להמשיך במהלך החיובי שהתחיל ולהעביר אותנו להעסקה ישירה של משרד החינוך עם התנאים של כלל המורים בישראל.
עמרם מצנע: תכנית "היל"ה" הייתה פעם חלק ויצאה החוצה?
עמרם מצנע: זה חלק מהדברים שדיברנו עליהם.
<אילת מלקמן: היא מעולם לא הייתה - - -
עמרם מצנע: לא חשוב, אני שואל לצורך מידע.
<אילת מלקמן: היא לא הייתה כי ההוראה - - -
עמרם מצנע: אבל איזה היגיון יש, כאן אני קצת סוטה לדיון שעשינו ביום שני.
<אילת מלקמן: אומנם אני נמצאת הרבה שנים במשרד החינוך, אבל לא עד כדי כך יודעת.
עמרם מצנע: איזה היגיון יש להוציא תכנית שהיא די תכנית ליבה?
עמרם מצנע: היא תכנית חשובה שמשרד החינוך קובע גם את הסטנדרטים של התכנים האקדמיים לימודיים ומוציא אותה למכרז.
עמרם מצנע: נותנים אותה לאיזה גוף שבאמת מתחלף אם הוא לא זוכה במכרז הבא.
עמרם מצנע: מה ההיגיון בדבר?
<אילת מלקמן: אני אנסה להסביר לפחות לגבי חלק איך זה התחיל היסטורית מכוון שאני לא הייתי בהיסטוריה.
<אילת מלקמן: תכנית היל"ה בעצם נועדה לתת מענה לתלמידים שלמרבה הצער אנחנו נכשלנו איתם במערכת החינוך, זה נתק, אלו לא ילדים שרשומים במצבת.
<אילת מלקמן: לכן כבר מתחילה כשהתחילו עם התכנית, בהתחלה לדעתי עם "אורט", תמיד חיפשו גוף חינוכי שיעשה את זה, מומחה.
<אילת מלקמן: זה התחיל עם "אורט" ואחר כך עם החברה למתנ"סים והיום זה "עתיד".
<אילת מלקמן: זה גוף שהביזנס שלו הוא חינוך והשכלה.
<אילת מלקמן: כלומר, גם נותנים חינוך וגם משלימים את החינוך, יש גם את המעטפת החינוכית בתוך התכנית.
<אילת מלקמן: לכן תמיד זה כן היה.
<אילת מלקמן: אני מזכירה לאדוני, בחינוך העל יסודי מורים אינם מועסקים, כבר הסבירה את זה רחל.
<עינת אברהמי: מורי של"ח (שדה, לאום, חברה) למשל כן מועסקים ישירות.
<אילת מלקמן: אני אומרת שהמורים אינם מועסקים על ידי המערכת אלא מועסקים באמצעות הבעלויות.
עמרם מצנע: אני חושב שיש כאן בעיה שהיא באמת בעיה מהותית בשאלה למה זה לא יהיה חלק ממשרד החינוך עם צוות קבוע שמנהל את התכנית הזאת, שזה לא יהיה באמצעות גוף שמתחלף אם הוא לא זוכה במכרז כל כמה שנים.
<אילת מלקמן: גם הבעלויות בעל יסודי עוברות מאחד לשני.
עמרם מצנע: סלחי לי, הנהלת בית הספר, זו סוג בעיה חדשה שנוצרה לאחרונה עם הסיפור של מכרזים שרשויות צריכות לעשות לרשתות.
עמרם מצנע: זו בעיה חדשה ובוודאי תגיע לשולחן הזה בקרוב הסוגיה איך פועלים שם.
עמרם מצנע: זה באמת יוצר בעיה, אבל במקום שיש בו תכנית, הלא הילדים שנשרו הם באחריות ישירה של מערכת החינוך לטפל בהם.
<אילת מלקמן: אני חושבת שמי שאחראית כאן דווקא מאוד מעורה ומאוד מפקחת.
עמרם מצנע: אז תתנו לה את הניהול בפועל ושהיא תשלם.
<אילת מלקמן: אבל מפקחים.
עמרם מצנע: למה אתם לא מעבירים את בתי הספר היסודיים לרשתות, לקבלן שעושים אחר כך מכרזים?
עמרם מצנע: יש מעט מאוד ואנחנו רוצים להעביר אותם לתוך המערכת שלנו.