GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: בבקשה חברת הכנסת זהבה גלאון.
זהבה גלאון: אני מתנצלת שאדבר דקה וארוץ לוועדת כספים לפתוח את הדיון.
זהבה גלאון: אני לא יודעת אם אמרתם את מה שאומר בפתח הישיבה, אם אמרתם אני מתנצלת מראש.
זהבה גלאון: ראשית אני מבקשת להודות לך על היוזמה לקיים היום שבע וועדות של הכנסת דיונים בנושא העסקה ישירה.
זהבה גלאון: זו יוזמה משותפת בעקבות הצעת החוק של חבר הכנסת חיים כץ ושלי ושעוד 60 חברי כנסת חתומים עליה, הצעת חוק בשיתוף הקואליציה להעסקה ישירה ושתיל.
זהבה גלאון: היום באמת יש מאמץ מיוחד בכנסת להפנות זרקור, הזרוק מופנה כל הזמן, על תופעה שהיא בלתי מתקבלת על הדעת.
זהבה גלאון: בעצם איך המדינה מאפשרת עבדות עקיפה, הייתי אומרת מנציחה.
זהבה גלאון: הדבר הזה נכון לגבי כל העובדים בהעסקה לא ישירה.
זהבה גלאון: אין ספק ולדעתי הכי משמעותיים הם עובדי מערכת החינוך.
זהבה גלאון: לכן היה חשוב לי להגיע גם לדקה.
זהבה גלאון: אני שומעת חצי מהוויכוחים.
זהבה גלאון: פשוט בלתי מתקבל על הדעת מה שאנחנו שומעים כאן.
זהבה גלאון: אם אי אפשר להגיע להצעה מערכתית ולאמץ את הצעת החוק שלנו ולהחליט שעכשיו כל העובדים במגזר הציבורי עוברים לעבודה בהעסקה ישירה – זה מה שאני מציעה – לפחות שלגבי עובדי מערכת החינוך תהייה התחייבות שמעסקים את האנשים האלה בצורה מכובדת עם רצף תעסוקתי, עם זכויות ולא עם חוסר בטחון.
זהבה גלאון: ממה שאנחנו שומעים כאן
זהבה גלאון: בחצי משפט בין משרד החינוך לנציגי היל"ה זה בלתי מתקבל על הדעת.
זהבה גלאון: אני מבקשת שוב להודות לך ולרוץ לפתוח את הדיון הזה בוועדת הכספים.
<אראל גלבוע: אני מלשכת עורכי הדין.
<אראל גלבוע: קודם כל דבר אחד שהפריע לי והצורם ביותר הוא עניין ההעסקה הישירה של משרד החינוך.
<אראל גלבוע: החל משנות ה-90, משרד החינוך, זה גם הרקע להפרטות, הפסיק לראות בחינוך כמשהו בפני עצמו אלא ראה אותו כחלק משירות שהמדדים להצלחתו היא שביעות רצון של הלקוח.
<אראל גלבוע: אני לא אכנס כרגע מיהו הלקוח ואיך מודדים שביעות רצון של לקוח.
<אראל גלבוע: מהרגע הזה כל שירות אפשר להפריט וזאת הבעיה.
<אראל גלבוע: שתיים, פרויקט היל"ה – היל"ה היא אחד הדברים החשובים במערכת החינוך כי המצטיינים תמיד יצליחו והתלמידים הרגילים גם בסופו של דבר יצליחו.
<אראל גלבוע: הנושרים, התפקיד מספר אחת של מדינת ישראל הוא להחזיר אותם למערכת.
<אראל גלבוע: מה מדינת ישראל עושה?
<אראל גלבוע: – היא משלמת דמי תיווך לקבלנים ואלה גוזרים את הקופון על חשבון אותם נושרים ממערכת החינוך.
<אראל גלבוע: ניתן לראות את זה בכול תחום מפורט כולל קרן קרב, כולל עמותות אחרות.
<אראל גלבוע: כספים, אפשר לראות שבכול הפעילות הזאת שמתוקצבת על ידי משרד החינוך גוזרים קופון שלם במקום שהתקציב ילך ישירות לעובדי משרד החינוך כעובדי הוראה במשרה אמיתית ולא כעובדי קבלן.
<אראל גלבוע: צר לי, ניסיתי לבדוק בזמנו את תנאי ההעסקה של מורי היל"ה מעבר לניידות שלהם כל פעם מגוף.
<אראל גלבוע: מסתבר שההסכם הזה, עם כול הכבוד שהוא הושג, זו בהחלט הצלחה נדירה בארץ של עובדי קבלן, עדיין תנאיהם גרועים בהרבה מתנאי מורים עובדי משרד החינוך או עובדי רשתות ובתי ספר.
<אראל גלבוע: משרד החינוך מקפיד בהתאם ל"חוק הפיקוח" שישלמו ושינתנו תנאים בהתאם להסכמים הקיבוציים, והם עדיין נמצאים בפיגור.
<אראל גלבוע: למעשה משרד החינוך זונח כאן את התפקיד החשוב ביותר שלו שהוא למנוע נשירה ממערכת החינוך.
עמרם מצנע: אני מבקש שנושא היל"ה לא יהפוך להיות עכשיו נושא הדיון כי הוא לא נושא הדיון למרות הבעיות.
<אראל גלבוע: הבעיה הנוספת, אם לוקחים את תקציב החינוך אנחנו רואים שהרבה מאוד אחוזים הולכים לזכיינים במקום ללכת ישירות לעובדי הוראה.
עמרם מצנע: מהקואליציה להעסקה ישירה מי בבקשה.
<לילי בן עמי: במאבק הזה של העסקה ישירה של מורי ומורות קבלן אני נמצאת כבר שמונה שנים.
<לילי בן עמי: אני עצמי הועסקתי כמורת קבלן בירושלים, מורה לתנ"ך.
<לילי בן עמי: הכנתי לבגרות בכיתה י', מחנכת כיתה, רכזת בבית הספר.
<לילי בן עמי: יש לי תואר שני, יש לי תעודת הוראה, אני בוגרת תכנית חינוך מצוינות של האוניברסיטה העברית שנקראת "רביבים".
<לילי בן עמי: אני נפלטתי מהמערכת אחרי שהייתי שש שנים מורת קבלן.
<לילי בן עמי: הועסקתי על ידי "רנה קסין".
<לילי בן עמי: העסקה פוגענית שכללה פיטורים כל שנה, הלנת תנאי פנסיה - - -
עמרם מצנע: למדת בבתי הספר?
<לילי בן עמי: "רנה קסין" מעסיקה 3,000 מורים ומורות ב-90 בתי ספר בירושלים.
<לילי בן עמי: מתוך ה-90 בתי ספר יש ל"רנה קסין" בעלות על 4.
<לילי בן עמי: "רנה קסין" כמו שהסבירה ורדה מתפקדת גם כבעלות וגם כקבלן, אבל את כל המורים והמורות היא מעסיקה אותם בצורה פוגענית ואין עם מי לדבר.
<לילי בן עמי: גברת רחל מתוקי ציינה כאן שמורי קבלן מלמדים בשעות תוספתיות, אחרי שעות הלימודים, לא נותנים ציונים וכן הלאה שזה לא ביסודי ולא בגנים - - -
<רחל מתוקי: זה לא נכון.
<לילי בן עמי: ציינת את הדברים הללו כמו שציירת.
<לילי בן עמי: יש מורי קבלן שמלמדים ביסודי מקצועות ליבה ויש מורי ומורות קבלן שמלמדים את כל המקצועות גם בתיכון.
<לילי בן עמי: זה נמצא מכיתות א' עד יב'.
עמרם מצנע: אני מבקש להבין, אני מבין שאת מתלהבת.
עמרם מצנע: שש שנים את עוסקת בזה ואת עוד מתלהבת זה סימן - - -
<לילי בן עמי: אתה יושב ראש וועדה השלישי שאני מדברת בפניו ובכול פעם אנחנו אומרים - - -
עמרם מצנע: אני רגע רוצה לרדת מרמת הסיכום כי אני רוצה להבין.
עמרם מצנע: אני מודה שבחיפה אין דבר כזה, לא בחיפה ובטח גם לא בירוחם למרות שהבאנו תרומות.
עמרם מצנע: שם באמת אין מה שיש בירושלים בתל אביב ובמקומות נוספים עם חברות עירוניות שהם הגוף המבצע עבור הרשות.
עמרם מצנע: אני מבקש להבין, באיזה בית ספר עבדת?
<לילי בן עמי: בתיכון זיו.
<לילי בן עמי: בעקבות המאבק שלי כל בית הספר עבר להעסקה ישירה.
<לילי בן עמי: היום המורות והמורים הם עובדי עיריית ירושלים.
<לילי בן עמי: זה בית הספר היחיד.
<לילי בן עמי: במקביל רק השנה בית ספר רעות עבר - - -
עמרם מצנע: השאלה שלי, הכתובת האמיתית, משרד החינוך צריך לפקח ואני מניח שהוא יפקח יותר טוב בעתיד והכול טוב ויפה, אבל הכתובת האמיתית היא הרשות המקומית.
<לילי בן עמי: אין גוף שלא פנינו אליו כולל פגישות עם ראש מנח"י (מנהלת חינוך ירושלים).
עמרם מצנע: אני מבין שחלק נפתר אם את אומרת שבבית ספר - - -
<לילי בן עמי: רק בית הספר שלי היחיד מכל בתי הספר בירושלים.
<לילי בן עמי: אמרה כאן רחל מתוקי שנשלח מכתב לכול הבעלויות - - -
עמרם מצנע: למה זה נפתר?
עמרם מצנע: מי פתר את זה?
<לילי בן עמי: דני בר-גיורא שהיה אז ראש מנח"י – זה בזכותו.
עמרם מצנע: עיריית ירושלים.
עמרם מצנע: למה אם הוא ראה שנכון לפתור את העניין בבית ספר זה הוא לא פתר את זה בבתי ספר אחרים?
עמרם מצנע: <קריאה:> כי שם נאבקו.
<לילי בן עמי: אני מאוד אשמח שתדבר איתו כי אני לא יכולה להגיד כאן הכול, אני לא רוצה לדבר בשמו.
עמרם מצנע: אם את לא רוצה אל תגידי, אני מבקש להבין את העניין.
<לילי בן עמי: זו תפיסת עולם - - -
<לילי בן עמי: תפיסת עולם כלכלית של שר החינוך, של ראשי רשויות, של - - -
עמרם מצנע: עזבי עכשיו את שר החינוך בצד.
<לילי בן עמי: גם משרד החינוך מפריט, לא רק ראשי רשויות מפריטים.
<לילי בן עמי: בהקשר למה שאתה אומר, רחל מתוקי ציינה שנשלח מכתב לכול הבעלויות, כתב שאומר חד-משמעית שהם חייבים להעסיק את כל המורים על פי הסכמים קיבוציים.
<לילי בן עמי: אני אומרת חד-משמעית, ואם תסכימו להיפגש איתנו אנחנו נראה לכם ונביא לכם מורים כאלה, זה לא קורה ואין עם מי לדבר.
<לילי בן עמי: כלומר, אני מדי יום, אני לא מגזימה, מקבלת טלפונים ממורי קבלן שמלמדים מקצועות ליבה או לא מקצועות ליבה, שאומרים שהם לא מועסקים בהתאם להסכמים קיבוציים ושתנאי ההעסקה שלהם מופרים ואין עם מי לדבר.
<לילי בן עמי: כשהם באים לקבלן הוא אומר 'לכי לעירייה, לכי למשרד החינוך'.
<לילי בן עמי: כשהולכים לעירייה או למשרד החינוך אומרים 'לכי לקבלן' – משרד החינוך לא מפעיל גוף.
<לילי בן עמי: אם יש לכם איזה טלפון או כתובת שאני יכולה לפנות אליו, בבקשה.
<לילי בן עמי: מורי קבלן לא יכולים כי היום אתם מפנים את המבט שלכם הצידה.
<לילי בן עמי: אנחנו דופקים לכם על הדלת שנים, מתריעים בפניכם ויש התעלמות.
עמרם מצנע: אני מבקש לחדד, שוב אני מבין ורחל ותקני אותי אם אני טועה, חלק מהבעיה הוא הפיקוח על הנהלים וההוראות שמשרד החינוך קבע.
<לילי בן עמי: גם הפיקוח מופרט.
<לילי בן עמי: אתה יודע שהפיקוח והבקרה על החינוך הועבר היום גם למכרז?
עמרם מצנע: גברתי, תני לי לנהל את הדיון.
עמרם מצנע: אני משתדל שהדיונים לא יהיו עקרים.
עמרם מצנע: אתם תגידו שהייתם בדיון והיה עוד דיון.
עמרם מצנע: אני משתדל למצוא את הכלים ואת הדרכים כדי להתקדם.
עמרם מצנע: אני אפילו לא שם את הרף בנקודה של לפתור את כל הבעיות.
עמרם מצנע: ממה שאני מבין מהנהלים שמשרד החינוך מוציא, מההוראות השונות, בעצם יש כאן בעיית פיקוח ומכאן זה מתחיל.
עמרם מצנע: אם המשרד, אנחנו או כל גוף מוציא נהלים, מוציא הוראות, מחוקק חוקים ואחר כך לא מיישמים אותם ולא מפקחים עליהם אז שום דבר כמובן לא יקרה.
<לילי בן עמי: אני מבינה את מה שאתה אומר.
<לילי בן עמי: שאלת הפיקוח היא באמת שאלה מאוד חשובה, אבל גם אם נניח שמשרד החינוך יעשה את העבודה שלו ויפקח ויבקר, דבר שלא קורה, נניח שזה יקרה, עדיין יש לך מציאות שבתוך חדרי המורים יש לך מספר מעסיקים.
<לילי בן עמי: לפעמים עד שישה מעסיקים שונים ומורים שמועסקים בתנאים שונים, זה יוצר מעמדות בחדר המורים ומקשה על עבודת הצוות.
<לילי בן עמי: גם עם הפיקוח זו לא השיטה.
<לילי בן עמי: מורות קבלן צריכות להיות מושוות - - -
עמרם מצנע: אם משרד החינוך שאוסר להעסיק מורים בתכנית הלימודים שלא באמצעות ההסכמים הקיבוציים והמשמעויות של זה, אם הוא אוסר על זה ומפקח, זה יפסיק?
עמרם מצנע: תבינו, הפיקוח הוא לא פשוט.
עמרם מצנע: מה אתן רוצות?
<לילי בן עמי: העסקה ישירה במערכת החינוך.
עמרם מצנע: אני אומר לכם עם כל הכבוד, "חוק העסקה ישירה", למרות שחתמו עליו 60 חברי כנסת, הסיכוי שהוא יעבור במתכונת הזאת שואף לאפס.
עמרם מצנע: <קריאה:> למה?
<לילי בן עמי: גם חבר הכנסת שמעון אוחיון הגיש הצעת חוק להצעה ישירה - - -
עמרם מצנע: אז הוא הגיש הצעת חוק.
עמרם מצנע: <קריאה:> מה זאת אומרת?
עמרם מצנע: אתם רוצים לשמוע את האמת, את המציאות או שאתם רוצים להפגין כאן?
עמרם מצנע: בעיה שורשית ועמוקה שמקיפה כל כך הרבה תחומים לא תיפתר בהינף יד אחת או כשמישהו יעביר אותה בטעות.
עמרם מצנע: צריך לנתח את זה, לפרק את זה לגורמים, לטפל בזה ולהתקדם ולכן אני - - -
<לילי בן עמי: בדיוק, לכן ביקשנו וועדה.
עמרם מצנע: לכן אני חוזר ואומר, אחד הדברים היותר פשוטים כי אין עליו ויכוח, זה פיקוח הדוק כדי שקודם כל הוראות ונהלי משרד החינוך יבוצעו.
עמרם מצנע: תראו, גם הסיפור עכשיו עם תשלומי הורים, תבינו, יש לנו מאבקים בין הורים שחלקם אומרים לא רוצים לשלם שקל אחד יותר, נא תפקחו על זה ושוועדת החינוך תקפיד על זה וכדומה, וחלק מהורים אומרים תנו לנו לשלם כי אנחנו רוצים חינוך יותר טוב.
מיכל רוזין: כאן זו בעיה של המערכת.
עמרם מצנע: אני מסכים איתך במאה אחוז חברת הכנסת מיכל רוזין.
עמרם מצנע: חלק מהעניין הוא פיקוח משרד החינוך ואם אתם רוצים של המדינה, לתת חינוך שווה לכול ואיכותי לכול.
עמרם מצנע: הרי אין לנו כוונה לקחת את ההישגים בחינוך וכדי להשוות להוריד אותם כלפי מטה, אנחנו רוצים לעשות השוואה כלפי מעלה.
עמרם מצנע: אבל אי אפשר במערכות נושמות וחיות עם היקף עצום של בעיות לפתור הכול בזבנג וגמרנו.
עמרם מצנע: זה לא יעבוד.
עמרם מצנע: לכן העניין הוא לפרק את זה לגורמים לנסות שם להתמודד.
עמרם מצנע: גם הסיפור של אותו חוזר מנכ"ל, רחל מתוקי לא אמרה לכם, אבל היא גם עמדה בראש הוועדה שהמליצה, המלצת ואחר כך עברת ליישם, זה מאוד בעייתי.
עמרם מצנע: אנחנו נדון בנושא ביום שני עם שר החינוך.
עמרם מצנע: מאוד בעייתי לעשות את המעבר הזה.
עמרם מצנע: יש דברים שצצים מכול הצדדים.
עמרם מצנע: חשוב להחליט על מדיניות, על אסטרטגיה, על אידיאולוגיה ועל אכיפת מה שמחליטים.
עמרם מצנע: הנה מראים לי פה, כתבה מנכ"לית משרד החינוך ב-3 באפריל 2014, היא כותבת בהבלטה: "על הבעלות חלה החובה לוודא שהגורם המעסיק מקיים חובה זו" – חובה זו היא, "חובה על הגורם המעסיק לשלם את שכרם לפי כל דין ובכלל זה הסכמי השכר הקיבוציים החלים על עובדי הוראה".
עמרם מצנע: זה צעד מאוד קדימה.
עמרם מצנע: כעת יש לאכוף את זה ולוודא שאכן זה מתקיים.
<ורדה שיפר: אני אבקש לומר משהו כללי שמבוסס על הידע שקיים היום בנושא.
<ורדה שיפר: ברגע שעוברים למצב של הפרטה, מעבירים ביצוע לגורם מרוחק, באותו רגע הרעיון של פיקוח, כפי שאנחנו מכירים אותו, לא עובד יותר.
<ורדה שיפר: זה נכנס לתוך מסגרת אחרת עם הרבה יותר שיקול דעת של הגורם המצבע, זה מתרחק.
<ורדה שיפר: המשרד ולא רק המשרד שלנו, אני חושבת שזו שאלה כלל עולמית, לא התארגן מחדש לחשוב איך בעצם יוצרים, יש לנו היום מילה חדשה, רגולציה, הסדרה של הדבר וגם אפשרות לדעת מה באמת קורה.
<ורדה שיפר: לא נעים לי להגיד לך, אבל עכשיו אני שוב בירוחם והקביעה החד-משמעית שבירוחם אין, בוא נשים אותה בסימן שאלה גדול.
<ורדה שיפר: אחת הבעיות היא שברגע שהרחקנו את תהליך הביצוע מגוף הגורם שפיקח וגם ביצע אותו, באותו רגע היינו צריכים להיכנס למערך חדש.
<ורדה שיפר: זה לא פשוט, זה תורה אחרת - - -
עמרם מצנע: אני בעניין הזה מסכים איתך כי בדוגמה של היל"ה למי נבוא בטענות אם נגלה שהתכנית לא משיגה את מטרותיה, נבוא בטענות ל"עתיד"?
עמרם מצנע: בעצם נבוא בטענות למערכת החינוך.
<ורדה שיפר: נכון.
<ורדה שיפר: תראה מה קרה.
<ורדה שיפר: האחריות על הבעלות לגרום לכך שהמעסיק יעסיק.
<ורדה שיפר: כלומר, הבעלות כבר לא אני משרד החינוך, המעסיק הוא מישהו שהוא מתחת לבעלות ועכשיו איך אני משרד החינוך בכלל יודע מה קורה שם.
<ורדה שיפר: קודם כל אני מציעה לצאת מתוך נקודת הנחה כי אנחנו לא יחידים בזה, 'רוב הספרות ב-OECD מדברת על אותו דבר.
<ורדה שיפר: אתם לא יודעים מה קורה, השאלה היא איך לגרום למצב בו אתם מתארגנים מחדש כדי שתדעו לפחות מה קורה.
<ורדה שיפר: כי לא רק שלא יודעים, וגם מה שכתוב פה שזה לא אחריות שלה אלא אחריות של הבעלות.
<ורדה שיפר: כאן אני רוצה לומר דבר נוסף.
<ורדה שיפר: אני שומעת בשנים האחרונות כל הזמן 'על יסודי מוכר שאינו רשמי', זה מתכון למפולת בעל היסודי.
<ורדה שיפר: זה פשוט לא נכון.
<ורדה שיפר: <קריאה:> זה היה מאז קום המדינה.
<ורדה שיפר: תפתחו את החוק.
<ורדה שיפר: על יסודי הוא בבעלות הרשויות המקומיות והרשויות המקומיות על פי החוק, כפי שהוא היום, הם בדיוק באותו מעמד כמו החינוך הרשמי והמוכר שאינו רשמי.
<ורדה שיפר: תפתחו את החוק היום.
<ורדה שיפר: אלא מה עשה משרד החינוך לאורך שנים, מכיוון שהוא לא מאמין ביכולת של הרשויות המקומיות לנהל את החינוך, הוא שכנע אותם להעביר את זה לרשתות - - -
עמרם מצנע: אגב, רוב בתי הספר הם בבעלויות של הרשויות.
<ורדה שיפר: זה כבר לא רוב.
<ורדה שיפר: עכשיו הם אומרים לך פה, זו לא הפעם הראשונה שאני שומעת, כל העל יסודי - - -
עמרם מצנע: אני בעניין הזה - - -
<ורדה שיפר: זה מתכון למפולת.
<ורדה שיפר: אז אנחנו נבוא עם טענות לגבי ההישגים שיש בעל יסודי ואתם תגידו 'זה לא אנחנו, זה הבעלות'.
עמרם מצנע: ורדה, אני בעניין הזה לא כל כך מסכים איתך.
עמרם מצנע: אני חושב שהיתרון של העל יסודי הוא מעורבות של ראשי הרשויות ומערכת העירונית.
עמרם מצנע: ההפך, אני חושב שאחד מההצעות של כותבי הרפורמות כמו דוח דוברת ודוחות אחרים, היו ההפך.
עמרם מצנע: הם הציעו לעבור לכך שהרשות המקומית תהייה אחראית, וזה אומר שאת בתי הספר היסודיים למשל להעביר גם אליהם.
עמרם מצנע: תאמינו לי, ראש הרשות והמערכת שעומדת לרשותו, על מספר מצומצם שלא בהיקף כזה גדול, שיקבע השלטון המרכזי שבתי ספר X מתוך כמה אלפיים בתי ספר יסודיים.
עמרם מצנע: בעיריית ירושלים קובעים - - -
<ורדה שיפר: אני מסכימה איתך לגמרי.
עמרם מצנע: כן, אבל החינוך הפורמאלי - - -
<ורדה שיפר: אני רוצה שיכירו שהחינוך העל יסודי הוא במעמד של החינוך הרשמי ושל המוכר שאינו רשמי יהיו נמצאים בבעלות הרשויות המקומיות, גם כאשר שכנענו את הרשות המקומית להעביר את זה לניהולה של "אורט" "עמית" ומי שלא יהיה.
<ורדה שיפר: זה לא הפך את זה למוכר שאינו רשמי, תפתחו את החוק.
עמרם מצנע: זו הגדרה טכנית לדעתי.
עמרם מצנע: בבקשה רחל.
<רחל מתוקי: ראשית אני מבקשת להסכים איתך אדוני.
<רחל מתוקי: אני אבקש לומר משהו כללי.
<רחל מתוקי: אם תבדקי מה קורה בעולם, אני חושבת שהדגם של מדינת ישראל, של משרד החינוך שהוא גם קובע מהי המדינות ושהוא גם המבצע אותה וגם והמפקח עליה, זהו דגם ייחודי לנו.
<רחל מתוקי: כשאנחנו אומרים חינוך על יסודי מוכר שאינו רשמי אנחנו מתכוונים אך ורק לכך שהעובדים הם לא עובדים שלנו בחינוך העל היסודי.
<רחל מתוקי: אבל בהחלט - - -
עמרם מצנע: כראש רשות אני אומר לכם שזה יתרון גדול.
<רחל מתוקי: אני חושבת שהחיבור בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי הוא מכפיל כוח.
<רחל מתוקי: אנחנו רואים בחיבור הרשויות, הרי ההורים הם בעצם התושבים שלה והילדים הם ילדי היישוב, אנחנו רואים בזה אך ורק יתרון.
<רחל מתוקי: אנחנו מודעים לעובדה שבחלק מהרשויות הקטנות יש קושי לנהל בתי ספר ולהעסיק עובדים.
<רחל מתוקי: לפעמים עבור רשות קטנה להעסיק את מורי בית הספר זה פחות או יותר פי שתיים או שלוש מסך עובדי הרשות.
<רחל מתוקי: אין, אנחנו לא דוחפים את הרשויות המקומיות להעביר את בתי הספר לידי הרשתות, נהפוך הוא.
<רחל מתוקי: אנחנו גם מודעים לקשיים הללו, אגב, אנחנו גם מפקחים על הרשתות החינוך.
<רחל מתוקי: אני רוצה לומר ללילי, הדרך שבא היא הועסקה דרך לא תקינה לפני מכתב המנכ"לית ובטח מתחדדת אחר מכתב המנכ"לית מחודש אפריל.
<רחל מתוקי: אני גם אמרתי ביושר שאנחנו בכיוון של הסדרה.
<רחל מתוקי: אני גם חייבת לציין שהכניסה של החינוך העל יסודי ל"עוז לתמורה" הציפה לנו הרבה קשיים בדיוק כפי שלילי העלתה.
<רחל מתוקי: "בעוז לתמורה" אנחנו דורשים לראות את תנאי ההעסקה של המורים, קודם כל לראות שהמורים הם מורים עם כישורים מתאימים ומועסקים על פי התנאים הקיבוציים.
<רחל מתוקי: כלומר, הדרך שלנו לראות מה קורה בחינוך העל יסודי ואופן העסקת המורים הולכת ונהיית חזקה יותר.
<רחל מתוקי: שוב, עצם הקמתו של מנהל לרישוי בקרה ואכיפה, אני מאמינה שזה ימזער את התופעה הזאת.
<אריאל ליבמן: שלום לכולם.
<אריאל ליבמן: אני מורה למתמטיקה, בעבר הייתי מורה בהיל"ה וכעת מורה מהמניין.
<אריאל ליבמן: אני רוצה לספר לרחל שכעת אני מחפש עבודה לשנה הבאה.
<אריאל ליבמן: התראיינתי בבית ספר מקצועי של אורט ואמר לי המנהל: 'אני יכול להעסיק אותך בשעות תקן, אני אתן לך שמונה שעות או שאני יכול להעסיק אותך בשעות אפקטיביות, אני אתן לך 20 שעות אפקטיביות'.
<אריאל ליבמן: כן, מורה למתמטיקה לבגרות.
<אריאל ליבמן: לחלוטין זה לא תוספתי, העשרתי וכדומה.
<אריאל ליבמן: אילת הזכרת את הזכיינים שהביזנס שלהם הוא בחינוך.
<אריאל ליבמן: המילה ביזנס היא לחלוטין בנקודה.
<אריאל ליבמן: הפיל בחדר כאן שאינו מדובר לחלוטין, הוא מה שהפרטת החינוך עושה.
<אריאל ליבמן: היא מעבירה כסף ציבורי לכיסים פרטיים של בעלי הון.
<אריאל ליבמן: מנכ"לית תכנית "קרב", השכר השנתי שלה הוא יותר ממיליון וחצי שקל.
<חיים הלפרין: זה פשוט לא נכון.
<אריאל ליבמן: בו נפתח את הדוחות של "מרמנת" - - -
<חיים הלפרין: זה של מנכ"לית עמותת קרב ולא קשור לתכנית קרב.
<חיים הלפרין: חבל לערבב כאן.
<חיים הלפרין: פשוט זה לא נכון.
<אריאל ליבמן: המנכ"לית של תכנית קרב ב"מרמנת" - - -
<חיים הלפרין: מנכ"לית עמותת קרב ולא תכנית קרב.
<חיים הלפרין: זה משהו אחר.
<חיים הלפרין: זאת חברת ניהול והיא עושה מאה ואלף דברים.
<אריאל ליבמן: היא חברת ניהול שעיקר הביזנס שלה זה לקבל מכרזים של משרד החינוך.
<אריאל ליבמן: אגב, חברה לניהול פרויקטים, לה אין שום אג'נדה חינוכית.
עמרם מצנע: יש כבר תופעה שנקראת 'מרמנתציה'.
<אריאל ליבמן: לגמרי, לגמרי לגמרי.
<אריאל ליבמן: הזווית השנייה של זה, כל העסקה של מורים מטרתה היא לא התייעלות ולא התמקדות בנושא ליבה, המטרה שלה היא פירוק העבודה המאורגנת.
<אריאל ליבמן: הסיבה היחידה שהתנאים של מורי היל"ה שופרו נובע מכך שהמורים התאגדו ושבתו 11 פעם ושכל יום שישי היו מתחת לחלון של גדעון סער, שהתפרצו לכנסים של המנכ"לית ושל השר ועשו עשו הרבה הרבה בלגן.
<אריאל ליבמן: זאת הסיבה היחידה שהתנאים שופרו והתקרבו מלמטה לתנאים הלא מצוינים של המורים הרגילים.
<אריאל ליבמן: הייתי מצפה מנשות משרד החינוך, במקום להצדיק את המצב הנוכחי ולומר 'זה שעות תוספתיות, זו תכנית מיוחדת, ופה זה העשרה' וכול מיני הצדקות כאלה, פשוט להגיד פעם אחת ולתמיד, כמו שבאופן מעודד אמר השר, האם ראוי שמערכת החינוך הציבורי שיקרה ללב כולנו, האם זה ראוי ששישית מעובדיה יהיו עובדות קבלן' השיעור הזה רק הולך ומתרחב.
<אריאל ליבמן: האם תתכן בכלל מערכת חינוך ציבורית ששישית מעובדיה ובעתיד שיעור יותר גדול יהיו מורות קבלן לא מאוגדות בתנאים גרועים, מוחלשות ושהפיקוח על העסקתן, אנחנו יודעים, לא קיים.
<אריאל ליבמן: התשובה הברורה שלי, זה פשוט לא יתכן, לא בעזרת הפיקוח הכי טוב בעולם ולא בעזרת מאות מכתבים של המנכ"לית.
עמרם מצנע: מעניין אותי הנושא הממוקד.
עמרם מצנע: אתה מורה למתמטיקה, הכנה לבגרויות, לפי הערכתי זה אחד מהמקצועות הנדרשים מאוד, אין בירושלים - - -
<אריאל ליבמן: אני גר באזור אשקלון.
עמרם מצנע: אין באשקלון חוסר במורים כאלה?
<אריאל ליבמן: קודם כל, כנראה שלא.
<אריאל ליבמן: אני שולח קורות חיים ומעט נענים.
<אריאל ליבמן: שוב, המקרה שלי הוא - - -
עמרם מצנע: מהמקרה אני רוצה להבין את התופעה כי בסופו של דבר אם אין חוסר במורים כאלה אז באמת יש בעיית תעסוקה.
עמרם מצנע: אני מניח שיש חוסר במורים כאלה.
עמרם מצנע: כדי להיכנס למשרה מלאה בבית ספר נתון - - -
<אריאל ליבמן: זה לא העניין, הדוגמה שהבאתי לגבי ההצעה שקיבלתי היא רק תמהיל של שעות שהוצעו לי בבית ספר אחד.
<אריאל ליבמן: שליש משרה של שעות רגילות תקן וכל התנאים של פנסיה וכדומה, או 20 שעות, שהן כמעט משרה מלאה, אבל הן בשעות אפקטיביות בשכר, אני חייב לציין, 50 שקל לשעה שזה בערך מחצי משכר מורה מתחילה שיצאה זה הרגע מהסמינר.
מיכל רוזין: אני יושבת ומאזינה פה.
מיכל רוזין: אני רוצה לומר כמה דברים קצרים.
מיכל רוזין: אתם המומחים ואני באתי לכאן רק ללמוד.
מיכל רוזין: אנחנו מדברים כל הזמן, לא שיש כשל בשוק אלא שהשוק הוא הכשל ובוודאי כשאנחנו מדברים על חינוך.
מיכל רוזין: ההעסקה בשירות הציבורי לא ישירה היא לא נכונה לחלוטין מיסודה בעינינו ובעיני מי שמאמין באידיאולוגיה הזאת ומקדם.
מיכל רוזין: גם אני חתומה על הצעת החוק הזאת כמובן.
מיכל רוזין: בוודאי כשזה מגיע למערכת החינוך, אגב, שמעתי גם משר החינוך עצמו שהוא נגד העסקה לא ישירה במערכת החינוך.
מיכל רוזין: הוא אומר את זה בצורה מפורשת, הוא אפילו יצא הצבעה הקודמת שהייתה, אני לא יודעת מה הוא יעשה בשבוע הבא בהצבעה במליאה, הוא יצא ולא הצביע מכיוון שזו עמדתו הרשמית.
מיכל רוזין: מעניין לראות מה תהייה עמדתו הפעם.
מיכל רוזין: אין ספק שבמערכת החינוך הציבורית לא יכולה להיות העסקה לא ישירה.
מיכל רוזין: זה פשוט עיוות של המערכת ומצביע בעיקר על כשלון המערכת.
מיכל רוזין: זה בעצם הרמת ידיים של קברניטי המערכת הזאת שאומרים 'אין בררה, אין לנו תקציב לשעות, אין לנו תקציב, אנחנו לא יכולים להוסיף דברים לבית הספר, חשוב שהילדים יקבלו חינוך ולא רק למידה, אין לנו את היכולת לעשות את זה, או שנקבל מנדבנים המון כסף לעשות כל מיני תכניות שאין לנו לגמרי פיקוח עליהם'.
מיכל רוזין: נודה על האמת, יש הרבה תכניות שנכנסות לבתי הספר ואין עליהם פיקוח.
מיכל רוזין: אני אומרת כגילוי נאות, בתור מי שניהלה עמותה שהעבירה 11 אלף סדנאות בשנה בבתי ספר בנושא של פגיעה מינית, בריאות וכדומה, אני חושבת שמן הראוי שבתי הספר ייקחו את זה על עצמם.
מיכל רוזין: אני חושבת שבית הספר צריך לחנך לדברים האלה כי בסופו של דבר בית הספר הוא הגורם החינוכי.
מיכל רוזין: אנחנו מדברים כאן הרבה ויש כאן כמובן הרבה השלכות על ציבור העובדים והעובדות, בעיקר העובדות ולא נשכח את זה.
מיכל רוזין: בואו לא נשכח שרוב העובדים במערכת החינוך הם עובדות ולכן ההפרטה שם תלך ותהייה יותר ויותר ויהיה יותר קל להעסיק.
מיכל רוזין: כעת אנחנו רואים העסקה בשכר שהוא אולי יותר גבוה להעסקה ישירה, אל תטעו, הגלגל יתהפך.
מיכל רוזין: ברגע שתהייה יותר העסקה ישירה באחוזים יותר גובהים, מהר מאוד השכר ילך וירד.
מיכל רוזין: מעבר רק לדבר על התוצאות וההשלכות על העובדים, אין ספק שיש כאן בעיה.
מיכל רוזין: אני גם שומעת מתוך מערכת החינוך זעקה על מחסור בעובדות.
מיכל רוזין: מחוסר במורות ועל איך יכול להיות שכול אותן מורות לא מועסקות באופן ישיר.
מיכל רוזין: לא רק זה, הרבה פעמים אני גם רואה דוגמאות, למשל בבתי ספר של הילדים שלי שמעסיקים כל הזמן נשים שאין להן תעודת הוראה, בלי איזו הכשרה ושום דבר.
מיכל רוזין: לא ברור לי פה המספרים, מורות מחליפות, מורות מחליפות שכבר מגיעות שלוש פעמים בשבוע לבית הספר באופן קבוע.
מיכל רוזין: לא ברור כי אם יש מחסור ויש מספיק מורים ומרות מוכשרים ומוכשרות בתכניות השונות מדוע לא מגייסים אותם למערכת החינוך.
מיכל רוזין: אני רוצה לדבר גם על ההשלכה, על החינוך עצמו ועל הילדים.
מיכל רוזין: ילדים, שני דברים שהם חשובים יותר מהכול והם בטח יותר חשובים מלמידת מתמטיקה, אנגלית, פיסיקה ומה שתרצו, מה שחשוב בעיניי הוא החינוך לערכים – את זה שכחנו בכלל –אגב, זה מה שקורה כשאת הערכים משאירים בידי כול העמותות ובידי כל מי שנכנס שהוא מחוץ לבית הספר ולא בידי הספר.
מיכל רוזין: <קריאה:> פרוייקטורים.
מיכל רוזין: פרוייקטורים למיניהם.
מיכל רוזין: הדבר השני, קביעות, בטחון וקביעות.
מיכל רוזין: ילד, אפילו שחליפים לו מחנכת כל שנה ולא כול שנתיים ההורים נזעקים ובצדק כי לילדים הדבר הכי חשוב בחייהם שיהיו הדברים קבועים, שיהיו ברורים, שהם יקומו בבוקר הם ידעו לאן הם מגיעים, מי מקבל את פניהם, מי חושב עליהם, מי דואג להם, מי רואה אותם.
מיכל רוזין: הטענה העיקרית ושלי לפחות, בשבוע הבא עולה הצעת חוק שלי להכשרת כול המורים והמורות לזיהוי ואיתור ילדים נפגעי התעללות.
מיכל רוזין: לא יכול להיות מצב שאנשים שבאים לרגע, מציצים לרגע יראו את הילדים האלה.
מיכל רוזין: רק מי שבתוך המערכת, רק מורים ומורות שנמצאים שם יום-יום ושהם חלק ממערכת ושמדברים ביניהם בחדר מורים, שנמצאים ורואים את הילדים האלה ולזעוק את זעקתם הם אלה שרואים.
מיכל רוזין: אנחנו צריכים לזעוק על הביטחון שכול כל כך חסר כשאנחנו הופכים את זה לשוק.
מיכל רוזין: מערכת החינוך היא לא שוק.
עמרם מצנע: אגב, אחת הבעיות שאני למדתי לאחרונה היא באמת כל עניין ההשמה של מורים.
עמרם מצנע: מורה שרוצה לעבוד בתיכון, כמו הסיפור של אריאל, בעצם הוא צריך לשוטט בין בתי הספר התיכוניים כדי לשווק את עצמו.
עמרם מצנע: אני נזכר בזה כי ראיתי בחיפה, לא במקרה כנראה, יש איזו יוזמה מקומית של מערכת השמה.
עמרם מצנע: אגב, היא תוצג בפני מחלקות החינוך שיהיו פה אצלי.
עמרם מצנע: גם זה חלק מהבעיה.
עמרם מצנע: למשל למנהלת בית ספר יסודי אם יש לה פתאום צורך במורה מחליפה, היא לא הולכת למשרד החינוך, יש לה מאגר שהיא אוספת.
עמרם מצנע: אם יש מערכת השמה של מורים אז יש גם מערכת פיקוח לוודא שאכן חותמים איתם על ההסכמי העבודה הנכונים.
עמרם מצנע: אני מניח שגם הוא כמו כל הדיונים החשובים ייצר עוד דיונים.
עמרם מצנע: אני מניח שלא נצליח לאפשר לכולם את זכות הדיבור וגם הסיכום יהיה בין השאר כמה דברים שנצטרך להתמודד איתם בהמשך.
<ענת אופק: אני אדבר בקצרה ולא אידיאולוגית אלא ריאלית.
<ענת אופק: אני מאגודת הסטודנטים של סמינר הקיבוצים וחברה פורום החינוך הארצי.
<ענת אופק: זה פורום שמאגד את כול האגודות של המכללות לחינוך בארץ.
<ענת אופק: אני מייצגת את הסטודנטים בקואליציה להעסקה ישירה בחינוך.
<ענת אופק: אני אדבר מהכובע של הכשרה של הסטודנטים לחינוך.
<ענת אופק: אני בקשר עמוק עם יתר המכללות כך שאלו דברים שמדוברים בכול המכללות.
<ענת אופק: אני מסיימת שנה שלישית בתכנית המצטיינים של משרד החינוך.
<ענת אופק: הרבה מאוד מחבריי מחפשים כרגע סטאז' ובגלל שידועים שאני מבינה בתחום מורות קבלן זורמים אלי עם המון המון שאלות.
<ענת אופק: כמעט, לרוב המוחלט, של החברים שלי מוצעים משרות, כמו לאריאל בדיוק, משרות שבאחוזים מסוימים הם משרות קבלן.
<ענת אופק: שעות מסוימת הן שעות תקן, בדרך כלל מיעוט השעות הן שעות תקן וחלק מהשעות הם מאיזו עמותה, חברה שהן בעצם שעות קבלן.
<ענת אופק: חשוב לי להגיד את זה לא כדי להרגיז אלא שנראה שיש כאן נתק רציני בין המידע שמגיע אליכם למידע שקיים בשטח.
<ענת אופק: זה מפי חברים שמתקשרים אלי בימים אלה עם המשרות האלה.