GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<טלי בריל: זה חלק מהעניין.
עמרם מצנע: מה אתם רוצים.
עמרם מצנע: נציגת משרד האוצר מעבירה נתונים, היא לא סותרת את מה שאת אומרת, אין ספק.
עמרם מצנע: תבינו, יש החלטה שחינוך חובה חינם הוא מגיל 3 והמערכת שמה על זה הרבה כסף.
עמרם מצנע: בעתיד היא תצטרך לשים עוד יותר כסף, אגב, המילה 'חובה' היא מילה בעייתית ולא נעסוק בזה כעת.
עמרם מצנע: כמו שאומרת נועה, החוק חוקק כבר מזמן אלא שהחליטו ליישם אותו בשלבים ובכל פעם דוחים את השלבים הנוספים.
עמרם מצנע: דוח טרכטנברג בא בעקבות המחאה החברתית שהחלק המרכזי שלה היה יוקר המחייה, "טרכטנברג" מצא שזו אחת מההוצאות הגדולות ביותר.
עמרם מצנע: אני גם מעיד על הנכדים שלי, זו באמת הוצאה עצומה.
עמרם מצנע: בנוסף לזה, הפתרון הזה הוא חשוב גם מבחינה פדגוגית, מבחינת תפיסת אחריות המדינה על החינוך ועל כל הדברים הנוספים שקשורים ולכן זה קורה.
עמרם מצנע: אני חושב שצריך להסתכל על החלק המלא של הכוס שהוא הרבה יותר מחצי.
עמרם מצנע: אנחנו נעשה עם משרדי החינוך והאוצר לתקן את הדרוש תיקון.
שמעון אוחיון: משפט אחד בקטע הזה, עניין שמטריד אותי.
שמעון אוחיון: בוודאי שיש בעיה תקציבית בסוגיה זאת.
שמעון אוחיון: אני חושב שמי שמעיין בדוח טרכטנברג, גיוס אדם בסדר גודל של פרופסור פנינה קליין, זה לא כדי להתמודד עם המחאה החברתית בלבד.
שמעון אוחיון: אני לא חושב שזה עיסוקה, זה תחום התמחותה.
שמעון אוחיון: היא באה להעביר לנו מסר.
שמעון אוחיון: אנחנו יושבים כאן בוועדת החינוך, היא מעבירה לנו מסר שהגיל הרך הוא חשוב מאוד,זאת התשתית.
שמעון אוחיון: כמו שהיושב ראש אמר, אותה תשתית חינוכית-פדגוגית שהיא חשובה להתפתחותו של הילד היא תלווה אותנו שנים רבות.
שמעון אוחיון: זה לא רק עניין של יוקר המחייה.
שמעון אוחיון: אני יכול להבין נושאים מסוימים שבאו וקיבלו תגובה בעקבות מחאה חברתית, אבל אני חושב שעניין גיל הרך זה עניין של ההפנמה שלנו, גם ההפנמה של משרדי החינוך והאוצר שמדובר במשהו שהוא בתשתית שלנו.
שמעון אוחיון: בזה אנחנו צריכים לטפל.
שמעון אוחיון: <קריאה:> בדיוק אותו דבר לגבי גילאי 0 עד 3.
עמרם מצנע: פתרנו את גילאי 3 וכעת אנחנו עוברים לגילאי 0?
עמרם מצנע: תשאירו משהו למחאה הבאה, לכנסת הבאה.
<טלי בריל: לא ברור למה המדינה לא יכולה לקחת תחת חסותה את כל אזרחיה ומחכים שההורים שוב ידפקו בדלת.
עמרם מצנע: שלא תהיינה אי הבנות, בסוף ההורים משלמים את הכול, גם את הפגזים שיורים שם בדרום.
עמרם מצנע: השאלה האם המדינה לוקחת את האחריות ושדרך התקציב שכולו ממיסים של כולנו משלמים/עושים א' ולגבי חלק אומרים להורים זה סלקטיבי.
עמרם מצנע: סלקטיבי זו מילה בעייתית, אולי אומרים אתה משלם עבור השירות שאתה מקבל.
עמרם מצנע: לכן בסוף כשאתה מבין איך הדברים האלה מתנהלים אתה צריך לקחת את זה בחשבון.
עמרם מצנע: אני לא רוצה לחזור, רק אומר, אין ספק בכלל שפירמידת השפעת החינוך מתחילה מלמטה למעלה.
עמרם מצנע: את זה אמרו לאורך שנים אנשי מקצוע וחכמים ממני.
עמרם מצנע: זאת לא הפעם הראשונה שאומרים את זה, אלא שלא יישמו את זה באופן ישיר ומלא.
עמרם מצנע: אין על זה ספק.
עמרם מצנע: אני חושב שההחלטה להחיל את החינוך חובה חינם לכלל תושבי מדינת ישראל היא החלטה נכונה.
עמרם מצנע: אגב, כשאומרים היום "טרכטנברג" זה כמעט הדבר היחידי שבא לידי ביטוי ממשי, אני לא מדבר על נושא הריכוזיות, אני חושב כשואלים אדם מהרחוב מה שינה "טרכטנברג", הוא יענה שהנושא המרכזי ש"טרכטנברג" נותן מענה זה גילאי 3.
עמרם מצנע: אני חוזר, אני אומר את זה לאנשי משרד החינוך והאוצר, מוכרחים לתקן את מה שכנראה לא הובן מספיק טוב על ידי כל המערכות בתחילת הדרך, למצוא פתרון של סייעת שנייה בגנים של גילאי 3 בנתונים מסוימים.
עמרם מצנע: מיד אסביר למה אני מתכוון.
עמרם מצנע: בנות שירות לאומי, יכול להיות שהן פתרון זמני בלבד.
עמרם מצנע: זה לא יכול להיות פתרון ארוך טווח והוא גם לא ייתן תשובה כפתרון ארוך טווח.
עמרם מצנע: משרד החינוך, אתם אלה שצריכים, הקשר נמצא שם, לעשות חישובים יותר מדויקים, יותר ממוקדים ולבנות איזו פירמידה של סדרי עדיפויות.
עמרם מצנע: למשל, אם אמרו שרוצים לתת סייעת שנייה לגן שיש בו מעל 20 ילדים, אז אפשר ללכת ל-25 ילדים.
עמרם מצנע: אפשר למצוא פה מודל בשלבים ולהגיע למציאות שהעלות הנדרשת היא לא בשמיים ושהיא בהחלט אפשרית.
עמרם מצנע: כפי שאמרתי כבר, תקצוב דיפרנציאלי, כלומר, בישובים שנחשבים בסוציו-אקונומי או במדד החברתי יותר נמוך, הם יצטרכו לקבל את זה כתוספת.
עמרם מצנע: בישובים שנחשבים יותר חזקים, כך עובד התקציב הדיפרנציאלי, ישובים שנמצאים בסרגל הזה יותר גבוה הם יצטרכו לממן את זה.
עמרם מצנע: אני מקבל את ההערה שהושמעה כאן, היה ומשרד החינוך ילך על זה צריך יש לקבוע את זה בתוך אותו צו של תשלומי הורים.
עמרם מצנע: כלומר, במקומות בהם מופעלים גנים לגילאי 3 מוסיפים סכום מסוים עבור הסייעת השנייה.
עמרם מצנע: צריך להביא את זה לאישור הוועדה כפי שנהוג על מנת שזה יהיה מפוקח, לא פרוץ ושלא כל רשות תעשה מה שהיא רוצה.
<רויטל לן כהן: רק לזכור שגם בישובים בסוציו-אקונומי הגבוה יש אוכלוסייה חלשה מאוד.
עמרם מצנע: אני לא פותח את הדיון מחדש, אחריות המדינה בין השאר היא בישובים מוחלשים, מרוחקים, בסוציו-אקונומי נמוך, שם היא צריכה להיות מעורבת יותר.
עמרם מצנע: זו תפיסת העולם שלי ולא אשנה אותה.
עמרם מצנע: אני מכיר את ההבדלים אחרי שפעם הייתי בחיפה ופעם בירוחם.
עמרם מצנע: אם אנחנו רוצים לתת שוויון הזדמנויות לכל ילד וילדה במדינת ישראל, זה צריך להיות בסיס ואין להתפשר עליו.
<רויטל לן כהן: גם בחיפה יש את הכרמל ויש - - -
עמרם מצנע: אני יודע מה יש בחיפה.
עמרם מצנע: עיריית חיפה יכולה לממן גם את "חליסה" ואת העיר התחתית.
עמרם מצנע: אם רוצים גם וגם וגם אז לא יהיה כלום.
עמרם מצנע: זו דעתי ואותה אני אומר מבלי לחשוש למרות שאני בא מחיפה.
עמרם מצנע: העובדה אם אתם רוצים יותר לעמוק, כאשר אתה מסתכל בסטטיסטיקות כמה רשויות מקומיות מוסיפות מיוזמתן למערכת החינוך אתה מגלה שהכי נמוך זה רהט, שם מדובר בערך ב-7 או 9 שקלים, תל אביב זה כ-2,000 שקל לתלמיד.
עמרם מצנע: יש הבדל ברשויות שהן חזקות.
עמרם מצנע: אגב, הן חזקות לא בגלל שהאוכלוסייה שלהן יותר טובה.
עמרם מצנע: הן חזקות כי יש להן אמצעי הכנסה הרבה יותר מהותיים.
עמרם מצנע: תל אביב, אני לוקח את תל אביב כדוגמה וזה נכון גם לחיפה, ההכנסה מארנונה היא בערך 25%-30% מסך כל ההכנסות.
עמרם מצנע: המשרדים של כל המדינה והעסקים של כל המדינה נמצאים שם כולל הבנקים הגדולים.
עמרם מצנע: בחיפה יש נמל.
עמרם מצנע: לכן, בעיקר במצוקה תקציבית יש חשיבות גדולה ליצור מערכת צודקת ונכונה שבה נותנים לכל ילד וילדה הזדמנות שווה מהמקום שהוא נמצא.
עמרם מצנע: אני חוזר לשורה התחתונה, כמובן שאני אדבר עם שר החינוך ועם מנכ"לית משרד החינוך, אני הולך לכתוב בסיכום בצורה מפורשת, צריך לתקצב גם סייעת שנייה בגני הילדים מגיל 3.
עמרם מצנע: ניתן לקבוע פרמטרים כדי שהתקציב הנדרש יהיה סביר.
עמרם מצנע: נדמה לי שממה שאני ליקטתי מהנתונים שנאמרו כאן, אני חושב שבסכום שמסתובב סביב 100 מיליון שקל ניתן לתת פתרון, לא מלא, אבל פתרון טוב וראוי לבעיה שבפניה אנחנו ניצבים.
עמרם מצנע: הנקודה הנוספת היא הסייעות עצמן, דיברנו על זה לא מזמן ואני מקווה שמרכז השלטון המקומי עם ההסתדרות נכנסים לעניין כדי להסדיר כמה תחומים לא מוסדרים בתחום השכר שלהן.
עמרם מצנע: דבר שני.
עמרם מצנע: משרד החינוך עם השלטון המקומי צריכים לקבוע בצורה יותר מסודרת את מסלול ההכשרה ואת הדרישות מהסייעות.
עמרם מצנע: היום זה מקצוע שכביכול אין לו הכשרה, היום דורשים תעודת בגרות ואיזו השתלמות מסוימות מהסייעות החדשות.
עמרם מצנע: את הסייעת הישנות אישרו כפי שהן.
עמרם מצנע: אין ספק שתפקיד הסייעת הוא לא כמו שפעם חשבו שמדובר במישהי ששוטפת את הרצפה ומנקה את הגן, תפקידה הוא הרבה הרבה יותר מזה.
עמרם מצנע: היא גם מסייעת ועוזרת פדגוגית, היא פעילה והיא חלק מצוות הגן לכל דבר - - -
<רויטל לן כהן: אולי לקרוא לה 'תומכת חינוכית' ולא סייעת.
עמרם מצנע: נדמה לי שדיברנו על הכול.
עמרם מצנע: כמובן שאנחנו נמשיך לעקוב אחרי הזה.
עמרם מצנע: <קריאה:> אולי לקבוע לוחות זמנים.
עמרם מצנע: וועדת החינוך היא לא גוף ביצוע.
עמרם מצנע: יש משרד החינוך, אנחנו יכולים להמליץ וכמובן לעקוב.
עמרם מצנע: אני מתרשם שמשרד החינוך ומשרד האוצר קשובים.
עמרם מצנע: אנחנו נמשיך לעקוב ולדחוף למען הסדרת נושא שדורש באמת הסדרה כמו שצריך.
עמרם מצנע: אנחנו בנושא של בתי-ספר במוסדות סגורים - מוסדות רווחה ובתי-סוהר.
עמרם מצנע: הנושא הגיע לשולחננו בעקבות כל מיני שאלות, שאילתות ותלונות שהגיעו אלינו ורצינו ללמוד קצת יותר את הנושא, להכיר אותו, להבין אותו ולשמוע מה הן הבעיות הקיימות וכיצד ניתן לעזור בפתרון הבעיות הקיימות.
עמרם מצנע: ביקשתי כבר בחודש אפריל ממחלקת המחקר של הכנסת להכין קצת נתונים על שירותי החינוך לקטינים במסגרות חוץ-ביתיות סגורות.
עמרם מצנע: אז אנחנו נשמע קצת נתונים, קצת סקירה ואחר כך, כמובן, נאפשר למשרד החינוך ולגורמים הנוגעים בדבר להתייחס.
<עידו אבגור: תודה.
<עידו אבגור: המסמך מתייחס החינוך הפורמלי – משמע החינוך מטעם משרד החינוך - בארבעה סוגי מסגרות: מתקני מאסר ומעצר של שירות בתי-הסוהר, מעונות חסות הנוער של משרד הרווחה, מחלקות אשפוז פסיכיאטריות בבתי-חולים פסיכיאטריים או בבתי-חולים כללים ומסגרות פוסט-אשפוזיות פסיכיאטריות המופעלות על-ידי השירות לילדים ונוער במשרד הרווחה.
<עידו אבגור: .
<עידו אבגור: לגבי קטינים במאסר ומעצר - לפי נתוני שב"ס, מדובר על 400–500 קטינים בחודש, שחלקם אסירים ועצירים פליליים, חלקם ביטחוניים וחלקם – כיום חלקם הקטן מאוד – קטינים בלתי מלווים, בעצם מי שעובר את הגבול ומחכה לגירוש או להסדרת מצבו.
<עידו אבגור: המספר הזה ירד דרסטית, גם בעקבות בניית הגדר בדרום, גם בעקבות העברת הקטינים ממתקני שב"ס לחלופות מעצר.
<עידו אבגור: מבחינת שירותי החינוך במתקני שב"ס - משרד החינוך מדווח על כ-300 קטינים שמקבלים שירותי חינוך בכל שנה במתקנים בהם הם שוהים.
<עידו אבגור: את שירותי החינוך מספק האגף לחינוך נוער במשרד החינוך, הם מופעלים במסגרת תוכנית היל"ה על-ידי רשת "עתיד".
<עידו אבגור: העלות השנתית, נכון לתשע"ד היא כ-2.5 מיליון שקלים.
<עידו אבגור: יש קושי בהשוואה בין הנתונים שקיבלנו משב"ס לבין הנתונים שקיבלנו ממשרד החינוך, אבל ניכר שיש פער בין מספר הקטינים ששוהים במאסר ומעצר לבין מספר התלמידים, בעיקר בבית-הסוהר "אופק" שמיועד לעצירים ואסירים פליליים.
<עידו אבגור: ראש האגף לקידום נוער במשרד החינוך ציין שאחד האתגרים של המשרד הוא הגדלת שיעור התלמידים בקרב השוהים ב"אופק".
<עידו אבגור: בשב"ס ציינו שככלל, כל הקטינים ששוהים במתקנים מקבלים שירותי חינוך, מלבד עצורים שטרם הוגש נגדם כתב אישום, עצורים לימים ששוהים רק מספר ימים ספורים במתקן ולכן הם לא מקבלים שירותי חינוך.
<עידו אבגור: בהמשך הדיון מול שב"ס ציינו משירות בתי-הסוהר שחלק מאוכלוסיית הקטינים לא יכולה להשתלב בכיתות הלימוד מטעמים שונים של ביטחון ומודיעין.
<עידו אבגור: מספר הקטינים שלא זוכים לשירותי חינוך לא פורט בתשובת שב"ס.
<עידו אבגור: מבחינת מעונות חסות הנוער של משרד הרווחה – חסות הנוער מפעילה מגוון של מסגרות כוללניות בדרגות שונות של ניתוק פיזי מהסביבה.
<עידו אבגור: כ-1,500 קטינים מטופלים על-ידי רשות חסות הנוער כל שנה, כ-200 בני נוער נמצאים במעונות נעולים, חצי מהם בנים – רובם עוברי חוק, נמצאים שם כחלופה למעצר או מאסר – והמחצית השהיה היא בנות, רובן נערות במצוקה שנזקקות לחסות בהשמה חוץ-ביתית.
עמרם מצנע: אמרת 200 כתוצאה מעבריינות.
<עידו אבגור: לא.
<עידו אבגור: 200 במעונות הנעולים, חצי מהם – כ-90, אם אני זוכר נכון – בנים, שהם עבריינים בעיקר, והמחצית השניה בנות, שרובן לא עברייניות אלא זקוקות - - -
עמרם מצנע: מה זה השאר?
עמרם מצנע: ציינת 200 מתוך איזשהו מספר.
<עידו אבגור: יש 1,500 שמטופלים על-ידי הרשות באופן כללי, לא כולם שוהים.
<עידו אבגור: במעונות נעולים ספציפית שוהים כ-200 - - -
עמרם מצנע: אבל כל ה-1,500 הם כאלה שמערכת הרווחה הוציאה מהבית, לא כאלה שבחרו להיות שם.
<טלי יוגב: כן כן, כולם בצווים.
עמרם מצנע: כולם בצווים.
עמרם מצנע: האבחנה לא ברורה לי: 100 בנים, שאתה אומר שרובם הם עוברי חוק, ו- - -
<עידו אבגור: הנתון הזה מתייחס רק למעונות הנעולים, שזו מסגרת אחת אפשרית.
<עידו אבגור: זאת המסגרת הכי סגורה.
עמרם מצנע: זאת אומרת, אם אני לוקח את ה-1,500 ומוריד את ה-200, נשארים 1,300, אז 1,300 הם במוסדות לא נעולים?
עמרם מצנע: לא נעולים זה שיכולים לצאת הביתה.
<עידו אבגור: לא, לא בהכרח.
<טלי יוגב: גם הנעולים יוצאים הביתה.
<טלי יוגב: במעונות הנעולים אנחנו מדברים על מתקנים שגם פיזית יש מגבלה לצאת מהם.
<טלי יוגב: זאת אומרת, הם לא פתוחים, אין אינטראקציה עם הקהילה, צוותים מתוגברים, תוכניות מתוגברות, עם רמת השגחה מאוד גבוהה.
<טלי יוגב: שאר המסגרות הן מסגרות פנימיתיות, שגם בהן הלמידה היא לא בקהילה אלא בתוך המסגרת עצמה, אבל כבר יש אינטראקציה עם הקהילה, זה משהו הרבה יותר פתוח.
עמרם מצנע: אבל כל ה-1,500 לומדים במתקנים.
<טלי יוגב: לא לא לא, מי שנמצא בהוסטלים - שזה הדיור בקהילה אצלנו - מרביתם לא לומדים בפנים.
<טלי יוגב: מרביתם לומדים כבר במסגרות משלבות בקהילה.
<עידו אבגור: מיד אגיע למספר התלמידים.
<עידו אבגור: מבחינת שירותי חינוך – אנחנו מדברים על 600 תלמידים ב-26 מסגרות מתוך 62.
עמרם מצנע: מה זה ה-600?
<עידו אבגור: מתוך אותם 1,500 יש לנו 600 תלמידים.
עמרם מצנע: והיתר לא תלמידים?
<עידו אבגור: 600 תלמידים לומדים בתוך המסגרות והשאר יוצאים לבתי-ספר בקהילה.
<עידו אבגור: בדומה למה שקורה בשב"ס, שירותי החינוך על-ידי האגף לקידום נוער במסגרת תוכנית היל"ה על-ידי זכיין רשת "עתיד".
<עידו אבגור: לאותם 600 תלמידים אמורים להתווסף עוד 450 קטינים בשלוש השנים הקרובות, ו-140 מהם כבר בשנת הלימודים הבאה.
עמרם מצנע: מה זה "אמורים להצטרף"?
<עידו אבגור: אמורים לבנות מסגרות חדשות.
<טלי יוגב: הרחבה של המסגרות.
עמרם מצנע: איפה הילדים האלה היום?
<טלי יוגב: בלי סידור.
עמרם מצנע: זאת אומרת, יש החלטה להוציא אותם אבל אין להם סידור.
עמרם מצנע: הרבה.
<עידו אבגור: השנה נוספו כ-19,000 שעות לימוד לפיתוח מיומנויות מקצועיות – זה מה שמחליף את ההכשרות המקצועיות של משרד הכלכלה, משרד התמ"ת, שבוטלו.
<עידו אבגור: זה מבחינת חסות הנוער.
<עידו אבגור: מבחינת מוסדות לאשפוז פסיכיאטרי – לפי נתונים שבידי משרד החינוך יש כ-540 מיטות לאשפוז פסיכיאטרי.
<עידו אבגור: זה כולל גם אשפוז מלא, גם אשפוז יום וגם טיפול יום – שלוש קטגוריות שונות.
<עידו אבגור: רוב המאושפזים שוהים תקופות ארוכות יחסית.
<עידו אבגור: מבחינת שירותי החינוך שהם מקבלים – היות שהמידע אודות אשפוז פסיכיאטרי הוא מידע רפואי חסוי משרד החינוך לא מחזיק נתונים, בקובצי הנתונים לא מצוין לו אם התלמיד מאושפז או לא מאושפז, ולכן אין נתונים מדויקים.
עמרם מצנע: יש לו נתון שהוא מאושפז, רק לא נתון איפה.
עמרם מצנע: או שגם אין לו נתון שהוא מאושפז?
<עידו אבגור: לפי דעתי אין לו נתון שהוא מאושפז בכלל, בקובצי הנתונים.
<מימי פלאצי: אני מהאגף לחינוך מיוחד, אני מחליפה את נירית שהיא ממונה באגף.
<מימי פלאצי: זה המידע שהוצג גם אצלי, אני מוכנה להעביר את זה כשאלה לבדיקה.
עמרם מצנע: הלוא מערכת החינוך אמורה לדעת איפה כל ילד שהוא תחת חוק חינוך חובה נמצא.
<מימי פלאצי: נכון.
<מימי פלאצי: יש אשפוז יום ואשפוז ממושך וכולם מקבלי שירותי חינוך.
<מימי פלאצי: מרכזי החינוך בבתי-החולים לא עורכים רישום כמו מנב"ס בבית-ספר רגיל והרישום הוא פנימי, אחר, כך שהנתונים לא מחוזקים במידע, כפי שנעשה בהתייחס למסגרות חינוך במשרד.
<מימי פלאצי: במסגרות החינוך מחזיקים את המידע גם באגף לחינוך מיוחד ואפשר לערוך את כל החיתוכים, פרט לילדים באשפוז.
עמרם מצנע: אשפוז בכלל.
<מימי פלאצי: כן.
<מימי פלאצי: גם באשפוז יום וגם באשפוז - - -
עמרם מצנע: לאו דווקא פסיכיאטרי.
<מימי פלאצי: אשפוז בכלל, כי מערכת החינוך המיוחד נותנת מענה גם לתלמידים באשפוז על רקע בריאותי כלשהו.
<עידו אבגור: יש הערכות מדויקות למדי.
<עידו אבגור: ברבעון האחרון של 2013 - ספטמבר עד דצמבר – הוערך מספר התלמידים בכ-1,070.
<עידו אבגור: בשנת 2013 העריכו במשרד שיש יותר מ-1,500 תלמידים באשפוז פסיכיאטרי כל שנה.
<עידו אבגור: התלמידים לומדים במסגרת חינוך מיוחד על-פי תוכנית חינוך אישית שנבנית להם בשיתוף הצוות הרפואי, שאמורה להמשיך את תוכנית הלימודים שהם למדו בקהילה.
<עידו אבגור: הרצף הלימודי אמור להימשך במהלך האשפוז.
<עידו אבגור: המסגרת האחרונה שאתייחס אליה היא פנימיות פוסט-אשפוזיות של משרד הרווחה.
<עידו אבגור: הן מיועדות לילדים ונוער עם פרופיל נפשי מורכב - או קטינים אחרי אשפוז או כחלופה לאשפוז.
<עידו אבגור: ב-2013 טופלו כ-912 קטינים ב-18 מסגרות.
<עידו אבגור: מבחינת שירותי החינוך – כ-850 תלמידים לומדים במסגרות חינוך מיוחד בתוך פנימיות.
<עידו אבגור: מתוך 20 פנימיות שקיימות כיום ב-12 פנימיות יש מסגרות חינוך בפנים ובנותרות התלמידים יוצאים לקהילה.
<עידו אבגור: אם הקטינים נמצאים במצב נפשי שלא מאפשר את הקליטה שלהם במסגרת חינוך ניתן להם שירות לימודי אישי על-ידי זכיין.
<עידו אבגור: זה איזשהו תהליך ביניים שאמור להכין אותם לקליטה במסגרת.
<עידו אבגור: עלה נושא של פערים במתן שירותי חינוך במסגרות פוסט אשפוזיות.
<עידו אבגור: זה נושא שפניות בנוגע אליו הגיעו לוועדה.
<עידו אבגור: ממשרד החינוך נמסר שאין פער בתקצוב המשרד למסגרות ציבוריות ומסגרות פרטיות, שמשתייכות כולן לחינוך המוכר שאינו רשמי, ושהתקצוב הזה מסופק ישירות.
עמרם מצנע: כשאתה אומר "מסגרות פרטיות" אתה מתכוון לזכיינים של משרד החינוך או משרד הרווחה, שמפעילים.
<עידו אבגור: התקצוב מסופק ישירות לבעלויות והן אחראיות לרכוש את השירותים השונים שניתנים.
<עידו אבגור: עוד נמסר מהמשרד שהוא מתעתד לדון באופן המימוש של תקציבי החינוך המיוחד.
<עידו אבגור: משמע, במה שקורה אחרי שהתקציב מגיע לבעלויות.
<עידו אבגור: תודה רבה.
<יפעת קלמרו: אני אחראית על תוכנית היל"ה.
<יפעת קלמרו: כמו שנאמר, אנחנו נותנים את שירותי ההשכלה גם במסגרות - - -
עמרם מצנע: תוכנית היל"ה היא האחראית על כל התחומים שדובר עליהם?
<יפעת קלמרו: לא.
<יפעת קלמרו: מי שאחראי זה המשרדים הרלוונטיים.
<יפעת קלמרו: מתקני כליאה זה שירות בתי-הסוהר.
<יפעת קלמרו: שירותי ההשכלה ניתנים על-ידי תוכנית היל"ה רק בשתי המסגרות הראשונות שדובר בהן – שירות בתי-הסוהר והמעונות והמסגרות של חסות הנוער.
<יפעת קלמרו: בפוסט-אשפוזי החינוך המיוחד אחראי על אספקת שירותי ההשכלה.
<יפעת קלמרו: הנתונים שנאמרו נכונים, מדויקים.
עמרם מצנע: תסבירי לנו קצת איך המערכת הזאת עובדת.
<יפעת קלמרו: נתחיל עם שירות בתי-הסוהר.
<יפעת קלמרו: לשירות בתי-הסוהר יש מתקני מאסר – "אופק" הוא המתקן הגדול ביותר לקטינים – ויש מתקנים של בתי-מעצר, כמו מגרש הרוסים בירושלים.
<יפעת קלמרו: בהתאם למספר הילדים ששירות בתי-הסוהר מאפשר להם לצאת ללמידה אנחנו מעמידים שירותי השכלה.
<יפעת קלמרו: יש סל של מענים ומורים שנמצאים קבוע בתוך המסגרת ומגיעים.
<יפעת קלמרו: בדרך כלל הלמידה מתקיימת בשעות הבוקר.
עמרם מצנע: המילים "מאפשר לצאת" – זה בתוך בית-הסוהר.
<יפעת קלמרו: כן.
<יפעת קלמרו: ב"אופק", שהוא המסגרת הגדולה, יש ילדים שנמצאים מכל מיני סיבות נעולים בתא.
<יפעת קלמרו: אנחנו מכניסים חומרי למידה לתוך התא, מורים מנגישים למידה לתוך התא אם ילד צריך להתכונן לבחינות.
<יפעת קלמרו: זאת אומרת, יש ניסיון לאפשר למידה גם בתנאים - - -
עמרם מצנע: אתם מממנים ושירות בתי-הסוהר מעסיק את המורים?
<יפעת קלמרו: מי שמעסיק את המורים ומפעיל את כל תוכנית היל"ה זה רשת "עתיד".
<יפעת קלמרו: כמו שהיא מפעילה את תוכנית היל"ה בעיר תל-אביב או בכל מקום אחר, היא מפעילה גם במתקנים האלה, בשירות בתי-הסוהר.
<יפעת קלמרו: אלה מורים של רשת "עתיד" שמקבלים הדרכה ומלמדים ברוב המקומות את תוכנית הלימודים של תוכנית היל"ה.
<יפעת קלמרו: זאת אומרת, למידה לקראת תעודה, מבחני בגרות – בדיוק במקום שהילד נמצא.
<יפעת קלמרו: אלה ילדים שנמצאים בתנאי מעצר, שאתמול בבוקר היו בבית-ספר ולמדו לבחינות הבגרות במתמטיקה ובעוד חודש יש בחינת בגרות במתמטיקה, אז תוכנית הלימודים תהיה מכוונת לשם.
<יפעת קלמרו: שוב, התוכנית מותאמת לילדים שנמצאים כרגע בכיתה או בתא או בכל מקום שהם נמצאים.
<יפעת קלמרו: כמובן שבתנאי מעצר זה עובד אחרת; ילדים שעצורים ויוצאים בבוקר לבית-המשפט וחוזרים – שב"ס יתאר את זה טוב ממני – התוכנית היא אחרת.
<יפעת קלמרו: במגרש הרוסים אנחנו פוגשים כל בוקר קבוצה אחרת של ילדים והמורים צריכים לעשות עבודה אחרת עם מי שנמצא באותו יום בכיתת הלימוד.
<יפעת קלמרו: בשב"ס אנחנו עובדים עם ילדים שהם עוברי חוק וגם עם ילדים ששוהים פה, "בלתי מלווים" – מאריתריאה, מסודן – וגם ילדים שכלואים במתקנים ביטחוניים, ששם אנחנו מלמדים בתוכנית קצת אחרת, עם התאמה מגזרית של שפה ושל תכנים.
<יפעת קלמרו: הכול בתיאום עם שב"ס.
<יפעת קלמרו: זה המתקנים של שירות בתי-הסוהר.
עמרם מצנע: "ביטחוניים" זה אזרחי ישראל או פלסטינים או מה?
<יפעת קלמרו: אזרחי ישראל בדרך כלל - אבל שוב, שב"ס יהיו מדויקים יותר – יושבים ב"אופק" אם הם עוברי חוק.
<יפעת קלמרו: ביטחוניים יושבים במתקנים אחרים, חלקם לא אזרחי ישראל.
עמרם מצנע: זאת אומרת, "ביטחוניים" זה גם שם קוד ללא אזרחי ישראל.
<יפעת קלמרו: בחלקם.
<יפעת קלמרו: אבל בעניין הזה - - -
עמרם מצנע: מה מלמדים אותם, את הפלסטינים?
<יפעת קלמרו: בדרך כלל מלמדים שפה – שפה ראשונה, שפה שניה – מתמטיקה, מיומנויות יסוד, כל הנושא שקשור בעולם העבודה.
<יפעת קלמרו: תכנים שעוברים אישור ביטחוני.
עמרם מצנע: מה אופן הפיקוח שלכם, של משרד החינוך?
<יפעת קלמרו: יש לנו מפקח של המסגרות הייחודיות, קוראים לו חיים מויאל, יש לנו מנחים פדגוגיים שמגיעים פעם בשבוע למתקנים האלה, עובדים על המורים על תוכנית הלימודים, על יעדים לימודיים.
עמרם מצנע: מנחים פדגוגיים מטעם היל"ה.
עמרם מצנע: אבל אני שואל מה המשרד מפקח על כך שרשת "עתיד" מבצעת - - -
<יפעת קלמרו: אני חושבת שיושבים כאן גם אנשי רווחה וגם אנשי שב"ס כדי להגיד שאמנם "עתיד" מפעילים את זה אבל אנחנו נמצאים שם בנוכחות מאוד מאוד גבוהה.
<יפעת קלמרו: כשמנחה פדגוגי מגיע פעם בשבוע למתקן "עופר" או פעמיים בשבוע לכלא "אופק" ויושב עם המורים, הוא בעצם איש שלנו.
<יפעת קלמרו: המפקח שלנו מכיר, יודע, מכיר את הילדים, מכיר את תוכנית הלימודים.
<יפעת קלמרו: ישבנו בשב"ס לפני שבוע, בכלא "אופק", סיכמנו שנה.
<יפעת קלמרו: זאת אומרת, יש חיבור.
<יפעת קלמרו: אני מחזיקה פה נתונים של הציונים, מה הממוצע של הציונים, מי היה צריך לגשת ולא ניגש – זאת אומרת רמת הרזולוציה של הנתונים שאנחנו מחזיקים ותובעים מרשת "עתיד" היא ברמת שירות מאוד מאוד גבוהה.
<יפעת קלמרו: אבל נכון שזכיין עושה את זה, אבל בסופו של דבר זו לגמרי אחריות שלנו על רמת השירות ועל איכות השירות ועל ההישגים.
<יפעת קלמרו: תיכף נדבר על חסות הנוער – יש הישגים מדהימים במבחני הבגרות.
עמרם מצנע: אוקיי, אז דברי על חסות הנוער.
<יפעת קלמרו: טלי תספר איך המסגרות של חסות הנוער עובדות.
<יפעת קלמרו: אנחנו נותנים שם שירותי השכלה ל-600 ילדים, כמו שנאמר.
עמרם מצנע: אז נשמע את השב"ס ואחר כך נסגור את המעגל.
<מיכל זיבלי: בוקר טוב, אני רע"ן חינוך והשכלה בשירות בתי-הסוהר.
<מיכל זיבלי: אנחנו באמת עובדים בשיתוף פעולה יפה ביחס לנוער.
<מיכל זיבלי: אנחנו גם נותנים את הדגש לייחודיות של האוכלוסייה הזאת, על המורכבות שבה, באופן הפעלת הכיתות.
<מיכל זיבלי: אנחנו עובדים במשותף, אנחנו עובדים בחשיבה, אנחנו מבצעים יחד ועדות מעקב ותכנון כדי לתת דגש על מגמות שקיימות, על קשיים שעולים.
<מיכל זיבלי: החינוך שלנו נעשה עם הנוער הכללי בבית-סוהר "אופק", אנחנו נותנים את המענה גם בבתי-הסוהר הביטחוניים לנוער – "השרון", "מגידו" ו"עופר".
<מיכל זיבלי: הכיתות ב"עופר", "מגידו" וכו' הן יותר כיתות רכבת, זה לא שיש לנו קבוצה מסוימת ואתה אנחנו הולכים.
<מיכל זיבלי: המורים נותנים את המענה כדי לחלק אותם אפילו לרמות שונות, ללמד אותם קבוצתית ולקדם אותם, והכול נעשה בשיתוף פעולה ומעקב - גם תשומת לב של אנשינו, גם תשומת לב של האגף לחינוך נוער.
<מיכל זיבלי: לגבי "אופק" – אני חושבת שנאמר כאן, השנה הושם דגש לקדם את הנוער להישגיות, ואני חושבת שנעשתה עבודה מאוד יפה.
<מיכל זיבלי: אנשים ניגשים לבגרויות, עושים בחינות גמר.
<מיכל זיבלי: זה לא מובן מאליו.
<מיכל זיבלי: להחזיק נוער בכיתות לאורך תקופה, עם הרבה תשומת לב – נכון להיום אנחנו מתמודדים עם נוער אתיופי שנמצא בכיתות הלימוד יותר מאשר בעבר – גם כאן יש שיתוף פעולה וחשיבה איך מתמודדים, איך מלווים, איך מכינים את סגל מורים, את סגל החינוך, את סגל בית-הסוהר.
<מיכל זיבלי: ברמה הזאת אנחנו משתדלים, יחד עם משרד החינוך לתת את כל המקום שניתן.
עמרם מצנע: רמת המעקב היא יחידנית, לכל ילד?
<מיכל זיבלי: אנחנו עושים איפה שיש לנו מעקב, אפילו כשיש בעיות התנהגות אנחנו לא פוטרים את הנוער מלהגיע לכיתות הלימוד.
<מיכל זיבלי: אנחנו מלמדים אותם את הגבולות האלה.
<מיכל זיבלי: הפתרון הכי פשוט הוא לא להוציא אותם לכיתות הלימוד, אבל זאת לא המגמה.
<מיכל זיבלי: המגמה היא בכל זאת להתמודד אתם, לתת להם להבין את הרווחים שיש בזה, לקדם אותם.
עמרם מצנע: על איזה טווח גילים מדובר?
<מיכל זיבלי: אנחנו מדברים מגילאי 14 ועד שהם בגירים.
<מיכל זיבלי: גם כשנער בגיר סיים לימוד וצריך לעבור מבית-סוהר "אופק" לבית-סוהר אחר נעשה חיבור בין מרכז החינוך של בית-סוהר "אופק" למרכז החינוך של בית-הסוהר הקולט כדי לחבר אותו, לקלוט אותו נכון ולשלב אותו איפה שצריך.
עמרם מצנע: חסות הנוער, בבקשה.
<יפעת קלמרו: בעניין של החיבור להמשך, ילדים שיוצאים מבית-סוהר "אופק" ומשתחררים לקהילה, השאיפה היא שייקלטו בבית-הספר, אם זה פרק זמן סביר, או חזרה ליחידה לקידום נוער כדי להמשיך שם את תוכנית הלימודים, שהיא אותה תוכנית לימודים, כדי ליצור רצף.
<יפעת קלמרו: מבחינת תיאום ומעקב, יש ועדה שהמפקח שלנו משתתף בה פעם בחודש ב"אופק", עוברים על כל הילדים, בונים תוכניות לימודים.
<יפעת קלמרו: זאת אומרת, יש מעקב.
<יפעת קלמרו: אני יודעת שזה נושא שמעסיק אותך לאורך זמן – איך משרד החינוך מצד אחד מפעיל זכיין ומצד שני לוקח אחריות ועושה בקרה.
עמרם מצנע: יש לנו פשוט דוגמאות מדברים אחרים שהפיקוח לא מספיק.
<יפעת קלמרו: אז אני מקווה שאני יכולה להניח את דעתך שבעניין של תוכנית היל"ה אנחנו מאוד מחוברים, לרמת ילד שמקבל את השירות.
<יפעת קלמרו: ביום שביקרנו שם הגיעו שני בוחנים של משרד החינוך לבחון ילד אחד בבגרות במועד ב'.
<יפעת קלמרו: זאת אומרת, מעמידים באמת כל מה שאפשר כדי שילדים יוכלו להיבחן ולהצליח.
<יפעת קלמרו: חסות הנוער – היום אנחנו מדברים על 600 ילדים שתוכנית היל"ה להם נותנת שירות בתוך המעונות.
<יפעת קלמרו: בתשע"ה אנחנו מדברים על גידול שהמשרד לקח על עצמו – כמובן, החסות מעדכנת אותנו על פתיחה של מרכזים נוספים, של הוסטלים נוספים ומעונות נוספים, ובתיאום אתנו ועם משרד האוצר - - -
עמרם מצנע: אני מבין שהתקציב הוא תוצאתי.
עמרם מצנע: זאת אומרת, לפי מספר הילדים אתם - - -
<יפעת קלמרו: חסות הנוער יודעת שהיא מתכוונת לפתוח שניים, שלושה או ארבעה מעונות בשנה הבאה.
<יפעת קלמרו: יש לה היקף מיטות שיודעת שיהיו, ובהתאם לזה אנחנו נותנים את התקציב ומעמידים מורים.
עמרם מצנע: אז אני אומר, מבחינת
עמרם מצנע: כם זה תוצאתי – כמה שחסות הנוער מטפלת בילדים אתם מממנים.
עמרם מצנע: אתם לא אומרים: נגמר לי התקציב.
עמרם מצנע: אותו דבר גם בבתי-הסוהר, אני מניח.
<יפעת קלמרו: לא, יש לנו אחריות.
<יפעת קלמרו: ילד, במקום שהוא נמצא צריך לקבל שירותי השכלה.
<יפעת קלמרו: זו חובתנו ואנחנו מממשים אותה.
<יפעת קלמרו: אנחנו לא בודקים אם הוא אזרח מדינת ישראל, לא אזרח מדינת ישראל.
<יפעת קלמרו: זאת אומרת, ילד זכאי לחינוך, זכאי לחינוך.
עמרם מצנע: וגם זה כלים שלובים, כי אם הילד היה נורמטיבי ונמצא באיזו חטיבת ביניים או תיכון, מולו היה איזה סל תקציב.
<יפעת קלמרו: גם אצלנו יש סל תקציב.
<יפעת קלמרו: אני לא יושבת עם שקים בלתי מוגבלים מאחורי.
עמרם מצנע: בסל הכוונה היא שזה סל פר ילד.
<יפעת קלמרו: לא, זה סל פר מעון.
<יפעת קלמרו: גם אם אין ילדים, ולפעמים המעון לא מאוכלס מלא, במקום 24 נערות יש 17 נערות, אנחנו לא אומרים שמחר בבוקר אנחנו מפטרים שלוש מורות כי כרגע המעון לא מלא.
<יפעת קלמרו: יש סל למרכז, בהתאם לגודל שלו, ואם לאורך זמן יש הפחתה במספר השוהים אנחנו גם עושים התאמות.
<יפעת קלמרו: מלמדים את תוכנית הלימודים של היל"ה, במשיכה חזקה מאוד לרמות הגבוהות - של 12 שנות לימוד ובגרות.