GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אורן בק: זה מערך תומך, אין פה הכרח שהמנהל יחליט לקחת, ההחלטה של מנהל או מנהלת בית הספר, על ידי תכנון מוקדם ממש, וזה מה שקורה אצלנו.
<אורן בק: כבר אין את הלחץ את צוואר הבקבוק של התקופה הזאת עכשיו, של חיפוש מורים טובים, כי הם כבר קיימים במערכת.
<אורן בק: אני לא יודע אם דוגמת ראיון הוידיאו תעבוד כאן.
<אורן בק: לא עובדת.
<אורן בק: ראיון הוידיאו זה בעצם שאלון מובנה, של בערך 3-4 דקות של וידיאו קליפ, שמנהל מקבל תשובות לאותן שאלות על ידי מורים שונים ומחליט מי הם.
<אורן בק: דיברנו על הדירוג הראשוני, שזה בריאיון המקדים.
<אורן בק: המשוב שמגיע ומוזן בתוכנה ייחודית שפיתחנו לצורך זה, וכשמגיעה בקשה של בית ספר למורה – כשאני לוחץ מתמטיקה לשנה הבאה או לימים מסוימים, בעצם עולה לי על פי דירוג.
<אורן בק: עולים לדוגמא 7 מורים למתמטיקה, כאשר הדירוג הגבוה ביותר זה המורה הטוב ביותר שכרגע נמצא מהמשובים ומהניסיון שלנו.
<אורן בק: פתרון מציאת עבודה למורים עצמם.
<אורן בק: הם מרגישים שמישהו דואג להם.
<אורן בק: יש לנו פניות מבאר שבע, מעפולה ומטבריה ומנהרייה, שמוכנים לעבור דירה אם נמצא עבורם עבודה.
<אורן בק: יש להם אוזן קשבת, הם מתקשרים, מתייעצים, אנחנו נותנים להם ייעוץ והכוונה.
<אורן בק: מתחילים לעבוד יחד, במקום שכל בית ספר שומר את קורות החיים ומבקש מהמזכירה לשים את זה במגירה ואז נזכר בזה כמה חודשים אחרי, מנהלים כבר שולחים אלינו את קורות החיים, שאנחנו נתחיל את התהליך ואז אנחנו כבר שומרים.
<אורן בק: זה מערך סינון שחוסך הרבה זמן ויש כבר מורים שלימדו בבית ספר אחד ויש המשך בבית ספר אחר בזכות זה.
<אורן בק: יש מפגשי ליווי ופיתוח.
<אורן בק: אחת לחודש וחצי אנחנו מרכזים את המורים, נותנים להם בעצם הסבר בתחום ההוראה והדידקטיקה ואיך למלא מקום ולעשות את זה בצורה טובה, כך שיש להם אפשרות - - -
<סיגל דאי: מי מממן את זה?
<אורן בק: העירייה.
<סיגל דאי: הרשות?
<אורן בק: הרשות כרגע - - -
<סיגל דאי: דיפרנציאליות ורשויות חזקות שמסוגלות ורשויות שלא.
<סיגל דאי: לעומת זאת, אם המשרד ייקח על עצמו את הרעיון המדהים הזה ויעשה מאגר שכזה וזה יהיה משהו ארצי, אלף השפה תהיה אחידה בכל הרשויות.
<סיגל דאי: ב', זה ייתן ייפוי כללי לכל הארץ.
<אורן בק: זה החזון.
<סיגל דאי: ואני הייתי מוסיפה עוד, אם מותר לי להעיר הערה.
עמרם מצנע: רגע, בואי תני לו לסיים ואז נשמע אותך.
<אורן בק: החזון הוא שזה יהיה מערך ארצי, מן הסתם, בכל רשות מקומית.
<אורן בק: הם מקבלים שם את הכלים, בעצם את כל הפדגוגיה.
<אורן בק: גם מורה שכבר לא בתחום שנה, כי הוא עוסק במשהו אחר, הוא מגיע למפגשים וזה משמר אותו.
<אורן בק: זה גורם לו להבין איך הנוער עובד היום, זה גורם לנו לאפשרות להעריך אותו גם לפי השאלות.
עמרם מצנע: אוקי, אורן.
<אורן בק: וגם החיסכון הכספי, בנקודה אחת.
<אורן בק: בפועל מה שקורה כרגע, מורה שממלא מקום מקבל לפי חוזר מנכ"ל 47.32 שקלים, זה מה שמופיע בחוזר מנכ"ל, זה מה שאנחנו משלמים כרשות מקומית, אבל בפועל מה שקורה, כשאני מכניס מורה למתמטיקה כאחראי מערכת לשיעור תנ"ך, אני משלם לפי הוותק של המורה בבית הספר.
<אורן בק: זאת אומרת מה שקורה שבמקום לשלם 47 שקלים, לפי הוותק יכול להיות שאני מכניס מורה לתנ"ך במקום מתמטיקה ומשלם עד 173 שקלים.
<אורן בק: זה מתלוש משכורת של קולגה לעבודה.
<אורן בק: כך שיש פער ואפשרות לחיסכון כספי בשלב ההמשכי.
<אורן בק: הנה דוגמא מהשטח, מורה לאנגלית שלא הייתה חודש וחצי בעירוני א' בעיר בדצמבר.
<אורן בק: זו המערכת שהתלמידים אומרים לקבל – 24 שעות שבועיות במהלך הזמן הזה.
<אורן בק: לדוגמא, הצליחו להכניס רק שעה אחת.
<אורן בק: בפועל הם קיבלו 6 שעות אנגלית במקום 24.
<אורן בק: נכנסה מורה למדעים, נכנס מורה לערבית.
<אורן בק: בממוצע 70 שקלים, וזה המחיר.
<אורן בק: בעולם החדש של מרכז השמת מורים – נכנסת מורה לאנגלית, מלמדת את המקצוע.
<אורן בק: זה זהה לתכנית המקורית, עולה פחות ויש פה חיסכון כספי משמעותי, רק מדוגמא אחת, ויש אלפי שעות מילוי מקום, כפי שכולכם יודעים.
<אורן בק: אנחנו הצבנו יעד לשנה הבאה את עניין הגדלת השימוש על ידי מנהלי בתי הספר, כי זו תכנית חדשה שרק התחילה והרעיון הוא, כפי שציינת, שזה יהיה מודל ארצי שמתחיל בתיכונים.
<אורן בק: אנחנו כבר מתעסקים עם חטיבת ביניים, פשוט כי המשאבים שם, אבל מקדמים את המורים.
<אורן בק: הרחבת השירות למקצועות תומכי ההוראה, כפי שאמרתי, להכניס את זה לבתי ספר יסודיים ולגני הילדים, ועם שיתוף פעולה של משרד החינוך, הרעיון הוא לעשות מזה משהו ארצי, שיעזור לכולם.
<אורן בק: תודה רבה.
עמרם מצנע: דרך אגב, היתרון פה הוא ליישובים, לרשויות גדולות, ולכן אם הדבר הזה יתפתח ויקבל את ברכת משרד החינוך, אפשר לעשות גם הסכמים אזוריים.
עמרם מצנע: טירת כרמל וחיפה ונשר.
<אורן בק: אני חייב לציין שיש כ-10 או 15 מאזור בנימינה לדוגמא, או פרדס חנה, אני לא יודע אם יש פה מישהו משם, ממש צריך לשים שם מרכז שאחראי על כמות מסוימת.
שמעון אוחיון: אולי רק לשאול כמה שאלות בעניין הזה לגבי התשלום.
שמעון אוחיון: אני מבין שהעירייה משלמת לפי שכר שעתי.
<אורן בק: שעתי בלבד.
שמעון אוחיון: כמה זמן הוא יקבל שכר שעתי?
<אורן בק: כמה זמן?
שמעון אוחיון: כן, אם הוא מועסק חודשיים, שלושה, שנה?
<אורן בק: יש את חוק 56 הימים, שהופך אותו למעין קבוע, אבל מבחינתי מורה שיועסק לתקופה כזו והוא טוב, הוא ימצא את עצמו בבית ספר אחר בעיר.
<אורן בק: אז אין חשש מזה.
שמעון אוחיון: ואז הוא יקבל לפי חלקי משרה?
<אורן בק: כן.
שמעון אוחיון: מהבחינה הזו זה רק עניין זמני, רציתי להגיד.
עמרם מצנע: לא, הוא מדבר על כמה אוכלוסיות.
עמרם מצנע: אוכלוסייה אחת זה פשוט ממלאי מקום, מחליפים.
שמעון אוחיון: לא, אוכלוסיית ממלאי מקום כן, אבל הוא מדבר על - - -
עמרם מצנע: ואם הוא נכנס לקביעות?
<סיגל דאי: כן, אבל בחטיבות זה עדיין משרד החינוך, הבעלויות מתחילות מהתיכונים והעל יסודיים.
<אורן בק: כן, אז לדוגמא אנחנו מעבירים את המורים והמנהל מול המפקח - - -
<סיגל דאי: כן, אבל התשלום עד החטיבה זה ממשרד הביטחון.
עמרם מצנע: התשלום שם הוא מול משרד החינוך.
<סיגל דאי: אני רוצה שתי הערות, ברשותך.
שמעון אוחיון: רק שנייה.
שמעון אוחיון: ואין שיתוף פעולה עם המחוז, עם הפיקוח?
<אורן בק: כרגע לא.
<אורן בק: רחל מתוקי ברכה על התכנית, אבל אין כרגע שיתוף פעולה עם המפקחים.
שמעון אוחיון: מאיפה יש לכם כלים כדי לקבוע אם הוא ראוי ללמד או לא?
<אורן בק: שוב, לי יש 13 שנות ניסיון שלי.
<אורן בק: אני כרגע מראיין ומרכז.
<אורן בק: מספיק יום מילוי מקום אחד ומשוב חזרה, כבר לראות אם קלענו או לא.
<אורן בק: המטרה היא גם למנוע מצב שמנהל בית ספר, ביום הראשון, בגלל ראיון, וזה קרה לכל מנהל לפחות פעם אחת, שטעה במוסר העבודה.
<אורן בק: יש שחקנים לפעמים, וזו דרך לדעת בזמן אמת ועם פידבק כללי מכל מיני בתי ספר בעיר, האם המורה הזה באמת ראוי.
שמעון אוחיון: טוב, זה מעיד על חולשה של המשרד עצמו.
שמעון אוחיון: לצערי זו חולשה גדולה מאד.
עמרם מצנע: אתה יודע שבמשרד החינוך אין אגף כוח אדם?
שמעון אוחיון: לא, יש מינהל כוח אדם.
שמעון אוחיון: אני מבין שהוא עבר תאונה, מי שטיפל.
שמעון אוחיון: הוא עבר איזו שהיא תאונה.
עמרם מצנע: אנחנו לא בדיון על מי שמטפל בזה.
שמעון אוחיון: סגנו פרש אני מבין.
עמרם מצנע: כן, אוקיי, אני לא רוצה שזה יהפוך להיות הנושא המרכזי, כי אתם יכולים לדבר על כל מה שאתם רוצים.
<אבי קמינסקי: רק אולי נציג את האנשים.
עמרם מצנע: כל אחד שמדבר שיציג את עצמו.
<אבי קמינסקי: אוקיי.
<אבי קמינסקי: טוב, אז אני קודם כל אני מברך על הפגישה הזו.
<אבי קמינסקי: אנחנו הזמנו 20 איש - - -
עמרם מצנע: האמת היא שהיה צריך להזמין את כל ראשי המחלקות, ואז היית מקבל אולי 30 או 40 דקות.
<אבי קמינסקי: כן, אבל נרשמו אלה שהגיעו וחלק, למשל פיני ויש עוד כמה אנשים, עוד שני אנשים שלצערנו הרב יושבים שבעה גם, אחד מפתח תקווה והשנייה ממקום אחר.
<אבי קמינסקי: בסך הכל זאת הקבוצה ואנחנו קבוצה שמונה היום - על איגוד מנהלי אגפי החינוך - משהו כמו 750-800 בעלי תפקידים ברשויות המקומיות, שזה מתחיל מראשי מנהלי אגפי החינוך, חינוך יסודי, על יסודי, גני ילדים וגם החינוך המיוחד, וזה חלק מהנושאים שבהם אנחנו כמובן גם נדבר על המקום שבו המשרד לקח את הדברים כלפי הרשות המקומית ואנחנו בעצם היום עושים כמעט את כל מה שקשור בנושא של החינוך המיוחד, על כל המשתמע מכך.
<אבי קמינסקי: אנחנו איגוד שיושב בהרבה מאד ועדות ויחסית מאד פעיל בתוך השלטון המקומי בנושא החינוך, גם בתוך משרד החינוך, למרות שיש לי גם הערות והארות בהתנהלות, ותיכף אנחנו נדבר על זה, נגיע לזה בהמשך.
<אבי קמינסקי: יש לי כאן רשימה של הוועדות המקצועיות שבהן אנחנו נמצאים, כדי שרק תראה את מכלול העשייה שלנו.
<אבי קמינסקי: כל ההנהלה שלנו היא הנהלה נבחרת.
<אבי קמינסקי: אנחנו תא בתוך הסתדרות המורים על מנת לשמור על התנאים הפרופסיונאליים של החברים, אבל וזה הדבר המרכזי, אנחנו רוצים לשמור על הנושא של - - -
שמעון אוחיון: אתם תא בתוך הסתדרות המורים?
<אבי קמינסקי: אנחנו תא בתוך הסתדרות המורים.
שמעון אוחיון: ומה עם ארגון המורים?
<אבי קמינסקי: לא.
<אבי קמינסקי: אנחנו מיוצגים על ידי הסתדרות המורים.
<אבי קמינסקי: בהסכמים או בכל מקום - כולנו כאן עובדים בהסכם קיבוצי - אנחנו מיוצגים על ידי הסתדרות המורים.
<אבי קמינסקי: יש בזה הרבה מאד דיסוננס, יש בזה הרבה מאד קשיים, צריך ללכת ולהתהלך על הרבה מאד שבילים מאד אפורים, אבל אנחנו מיוצגים על ידי הסתדרות המורים ומצד שני אנחנו בהחלט אנשי מקצוע לכל דבר ועניין.
<אבי קמינסקי: אנחנו גם לא מייצגים כל כך מישהו, או ראש רשות או רשות מקומית שמוצאת לנכון לסיים עבודתו של מנהל אגף חינוך ואנחנו יודעים בוודאות מלאה שהוא פחות ראוי, אנחנו מאפשרים לפרוש בכבוד, מה שנקרא, אבל בהחלט לאפשר את האנשים המקצועיים לשמור אצלנו, ולכן אנחנו נמצאים גם בתפר שבין פוליטיקה לבין מקצועיות, ויש הרבה מאד קשיים בעניין הזה.
<אבי קמינסקי: אתה מכיר את זה, זה עולם שאתה מכיר אותו ואתה יודע.
<אבי קמינסקי: וגם כמו כל אגפי החינוך וגם כמו השלטון המקומי, לא כולם יד ככפפה לכולם וכל אחד מתנהל כפי שהוא מתנהל, ואתה יודע בדיוק למה אני מתכוון, ובמקומות האלה אנחנו זקוקים ומחויבים לחיזוק המקצועיות של העניין ולא לשום דבר אחר.
<אבי קמינסקי: לחיזוק המקצועיות של העניין בעבודה המקצועית שלנו לגופו של עניין.
<אבי קמינסקי: אני חושב שהנושאים שהעלית אותם הם נושאים שהם חשובים שהחברים יתייחסו.
<אבי קמינסקי: יש לנו נושאים נוספים ואנחנו נעשה את זה גם בשלב יותר מאוחר.
<אבי קמינסקי: אני רוצה בכל זאת לומר לך תודה רבה על ההזמנה ועל המקום.
<אבי קמינסקי: אתה הוזמנת גם לכנס היערכות לפתיחת שנת הלימודים שנה שעברה ולא הצלחת להגיע, נפגעת, נכון?
<אבי קמינסקי: היה משהו עם הרגל?
<אבי קמינסקי: אנחנו זוכרים.
<אבי קמינסקי: אנחנו רצינו לראות אותו, אז אנחנו זוכרים.
<אבי קמינסקי: ולכנס ההשתלמות השנתית שלנו לא הצלחת להגיע, אז אנחנו נזמין אותך גם לכנסים הבאים ואנחנו משוכנעים שאתה תהיה שותף שלנו.
<אבי קמינסקי: זהו, והבמה בעצם לאנשים שהגיעו.
עמרם מצנע: אוקיי, בבקשה, את רצית.
<סיגל דאי: אני רציתי להעיר שתי הערות.
<סיגל דאי: שמי סיגל דאי, אני נציגת הגיל הרך באיגוד, אנחנו נפגשנו, היינו אצלך במשרד.
<סיגל דאי: אז אני אתייחס.
<סיגל דאי: אני אתחיל באיזו שהיא אמירה כללית, לא נעימה לאוזן, אבל היא אמיתית.
<סיגל דאי: ככל שמתחלפים השרים, ככה מתחלפות התכניות, ככה אנחנו מתחילים תכנית, כולנו, רותמים את עצמנו לעשייה, בום, מגיע שר חדש אחרי שנתיים, מבטל את כל מה שעשה הקודם, וכך - - -
עמרם מצנע: אנחנו מכירים את זה גם ברשות המקומית.
<סיגל דאי: רגע, רגע, בסדר.
<סיגל דאי: מה רוצה אני לומר?
<סיגל דאי: זאת הייתה הפתיחה.
שמעון אוחיון: למה, כמה שרים התחלפו מאז הבחירות לכנסת?
<סיגל דאי: לא, אני בתוך התפקיד שלי החלפתי לפחות 5 שרים.
<סיגל דאי: אני רק אומרת שעד שמתחיל מישהו איזה שהוא תהליך, אז זה שבא אחריו יבטל.
<סיגל דאי: אבל למה התחלתי בדברים הללו, משום שיש דברים, יש תכניות שאני מבינה שכל שר רוצה לייחס לעצמו ובכל קדנציה שלו הוא רוצה להביא אותם.
<סיגל דאי: אבל תכנית כזאת, כמו מאגר כוח אדם, זה חוצה מדיניות, זה חוצה חשיבה ותפיסת עולם, זה משהו שהוא נצרך והמשרד חייב להבין והוא יודע את זה.
<סיגל דאי: ואנחנו דיברנו איתך על זה, הייתה לנו פגישה אישית, שזה נושא של תפוח אדמה לוהט שכולם יודעים ואומרים את זה בחדרי חדרים, כשלא מוקלטים, שיש בעיה עם זה, אבל אף אחד לא רוצה לקחת את האחריות על זה.
<סיגל דאי: כזה דבר, מאגר, ואני מצטערת שאתה לא עשית את זה החל מהגיל הרך.
<סיגל דאי: כי המקום הכי קשה זה דווקא בגננות.
<סיגל דאי: במשרד החינוך, כשיש לך בית ספר, יש קאדר של מורים, אם למישהו יש שעה פנויה אפשר לשלוף ולשים.
<סיגל דאי: אתה יודע שהאדם הזה ראוי.
<סיגל דאי: בגני הילדים, שזה מוסד חינוכי שעומד בפני עצמו, בעיקר במועצות אזוריות, במקומות יותר נידחים ובפריפריה, מותר להכניס כל אדם, לא בעל חיים, בן 18, להיכנס לגן.
<סיגל דאי: לא משנה אם הוא חולה בנפשו, לא חולה בנפשו, אם הוא רב עם השכן או יש לו איזה קייס.
<סיגל דאי: ככה.
<סיגל דאי: ואנחנו מתמודדים עם זה חדשות לבקרים.
<סיגל דאי: המשרד יודע על זה ואין.
<סיגל דאי: אילו המשרד ייקח על עצמו באמת להקים מאגר של כוח אדם מהגיל הרך ועד ל - - -
<אורן בק: אני רק רוצה לתקן – מאגר זה מילה לא נכונה.
<אבי קמינסקי: לא, לא, אנחנו לא נתקן.
<אבי קמינסקי: זה בסדר.
<סיגל דאי: אוקיי, אני רק אמרתי את זה כדי להתייחס לדברים שלך.
<סיגל דאי: עוד דבר אחד נוסף, אם כבר מגישים והמשרד הסכים לקבל את זה, וזו ההערה השנייה לתכנית, כל בתי הספר היום וגני הילדים – 99% - מתוקשבים עם מחשבים.
<סיגל דאי: כל מורה שסיים את השיעור שלו יעלה לאתר הבית ספרי איזה שיעור הוא סיים, באיזה מקצוע, אותו מורה שבא להחליף, לא צריך בכלל ליצור איתו קשר, הוא נכנס, הוא רואה ואז הוא משלים את החומר, אם זה במתמטיקה, בהיסטוריה, בתנ"ך, יש רצף.
<סיגל דאי: וכל שר שיהיה פה יכול להתגאות שבמדינת ישראל בעניין הזה אנחנו בקו אחד.
<סיגל דאי: אני אעיר את ההערה שבאתי לשמה לוועדה, או שיש לכם סדר אחר?
עמרם מצנע: לא, לא, מה שאת רוצה.
<סיגל דאי: אני באתי עם מנדט של נושא אחד, לגבי הגיל הרך, וזה להציע הצעה שמרגע שוועדת טרכטנברג קיבלה על עצמה שכל גני הילדים נכנסו היום למוסדות החינוך חינם, ובתקווה שבשנה הבאה, לא בשנה הבאה, בשנת תשע"ו, גם חובה, יש צורך עז מהשטח לסייעות נוספות בגנים.
<סיגל דאי: ההורים זועקים את זה, כספי ההורים משולמים, אתם יודעים על זה וזה ברור.
<סיגל דאי: אנחנו הצענו הצעה, אני חושבת שהיא מדהימה, אם יהיה הפוליטיקאי שירים אותה וימנף את זה – וזה להכיר בסייעות בגני הילדים כעבודה מועדפת.
<סיגל דאי: אפשר לעבוד בתחנת דלק, אפשר לעבוד בבתי מלון - - -
עמרם מצנע: יש התנגדות לדבר הזה.
<סיגל דאי: למה?
עמרם מצנע: כי כל הסיפור של העבודה המועדפת נועד לספק עבודה, לקשור בעצם חיילים משוחררים שבאים זמנית לאיזה שנה שנתיים לעבודה, וחוסר באנשים בתחומים שהם אינם מקצועיים, לקטוף תפוחי עץ, לתדלק.
עמרם מצנע: דרך אגב, תחנות דלק יוצאו עכשיו מתוך העניין.
עמרם מצנע: ועולה לא פעם העניין הזה של הדרכה, הדרכת נוער, ליווי, ויש התנגדות כי זה לא מקצועי.
עמרם מצנע: זאת אומרת הבעיה של סייעות, היא לא שאין סייעות, היא שאין כסף לממן אותן.
<סיגל דאי: לא, לא, גם אין סייעות.
עמרם מצנע: הבעיה היא הכסף, הבעיה היא תקציב, ולכן זה כאילו גם במידה מסוימת הכנסת עבודה מועדפת וזולה, במקום לתקצב בעבודה נורמאלית וישירה.
עמרם מצנע: אני לא מביע כרגע את דעתי.
עמרם מצנע: אני אומר לכם, יש התנגדות, עלתה הצעת חוק בכלל למקצועות ההדרכה, היא נפלה, ולהערכתי זה גם לא ילך.
שמעון אוחיון: גם הניסיון לקשור את זה, כאילו לתת לזה איזה שהוא תעדוף, אז את מחברת אותן לאותן קבוצת שהם באים לעבודה זמנית ולא חייבים בהכשרה מקצועית בקטע הזה.
שמעון אוחיון: ואנחנו דווקא בעד זה, שכדי לחזק את מעמדן של הסייעות אנחנו רואים את זה.
שמעון אוחיון: אני חושב שהיה צריך לדרוש הכשרה מקצועית.
שמעון אוחיון: איפה שהם נמצאים היום, להעביר אותם לתחומים שתחת הפיקוח החינוכי, אפילו שמדובר בסייעות ולא - - -
<סיגל דאי: זאת דרישה שהיא לגיטימית, אבל לסייעות הקבועות.
<סיגל דאי: אנחנו מדברים על סייעות ש - - -
עמרם מצנע: אוקיי, בואי נתקדם.
עמרם מצנע: החוק לא עבר וזו גם בעיה של תקציב הרי, מה זה עבודה מועדפת?
עמרם מצנע: צריך לשלם לבן אדם את השכר פלוס.
עמרם מצנע: אז אם את רוצה היום למצוא סייעות, הרי זה לא לכל הגנים, זה לגנים לגילאי 3.
<סיגל דאי: נכון מאד.
עמרם מצנע: אנחנו מכירים את הבעיה.
עמרם מצנע: משרד החינוך רוצה לפתור אותה באמצעות שירות לאומי, שזה גם כן לא כל כך פשוט.
<סיגל דאי: והקצו 500 תקנים לכל הארץ.
עמרם מצנע: כן, אבל הם לא מצליחים לאייש אותם.
<סיגל דאי: נכון, זה לא מתרומם.
עמרם מצנע: כן, כי בחורה לא הולכת לשירות לאומי בשביל להחליף חיתולים.
<אבי ביתן: אני אבי, אני מנהל אגף חינוך באופקים כבר למעלה מ-15 שנה.
<אבי ביתן: מכיר את המערכת די טוב.
<אבי ביתן: אני רוצה דרך המקרא הזה להביא משהו עקרוני, שזה עובר כחוט השני במדיניות משרד החינוך בכלל, סוג של החלטות חד צדדיות.
<אבי ביתן: למשל, אם ניקח את הסייעות, בכלל סייעות בתי ספר, סייעות בגני ילדים – מחליטים על תכנית אופק או כל תכנית אחרת שהמדינה מחליטה, שבאמצעותה היא משפרת את המורים וזה בסדר, ומשאירים את החבורה הזאת בצד להתמודד לבד, כאילו היא לא שייכת לעניין.
עמרם מצנע: איזו חבורה?
<אבי ביתן: החבורה של הסייעות.
עמרם מצנע: מקצועות העזר, מה שנקרא.
<אבי ביתן: כל מקצועות העזר האלה לא נכללים בתפיסה, זה חלק מהעניין של כשמדברים על שיתופי פעולה או תפיסת מנהל אגף חינוך או רשות מקומית, כגורם וגוף מבצע של המערכת הזאת, הרי אנחנו בסופו של דבר פעם אחת כפופים מקצועית למשרד ופעם שנייה לרשות המקומית, ואתה כל פעם נגרר בין זה לבין זה, ולא תמיד סופרים אותך – לא פה ולא שם.
<אבי ביתן: זאת אומרת מין משהו ערטילאי כזה, ואני אומר את זה בצורה קיצונית, למרות שהדברים משתנים כל הזמן, אבל אלה הן מסוג הדוגמאות שאין את אותו שיתוף נדרש והסדרה בין הרשות המקומית או בין השלטון המרכזי, לבין השלטון המקומי.
<אבי ביתן: אלה מסוג הדברים שיוצרים את רוב רובן של הבעיות בתפקוד שלנו.
<אבי ביתן: גם סוג של אחריות בלי סמכות.
<אבי ביתן: למשל, בנושא של תקציבים ייעודיים וכאלה, זאת אומרת אם אני לוקח רשויות חלשות, ואתה מכיר את הדבר הזה, שרשות מקומית קולטת את הכסף הזה ובעצם פותרת בעיות בוערות כרגע, על חשבון בעיות או תקציבים חינוכיים.
<אבי ביתן: זה דברים שקרו בעבר, היום זה טיפה מסתדר, אבל אין הסדרה של כל הסוגיות האלה.
<אבי ביתן: זאת אומרת מעולם לא נעשה דיון מעמיק בסוגיות שכל כך מהותיות לתפקוד של מערכת חינוך בזמן אמת לאורך זמן, כששוב צריך לראות את הקצה, והקצה זה אנחנו.
<אבי ביתן: הקצה זה הרשות המקומית, הקצה בסופו של יום, כשמערכת מתפקדת, אומרים משרד החינוך בסדר.
<אבי ביתן: כשהיא לא מתפקדת, הרשות המקומית לא בסדר.
<אבי ביתן: זה משהו שהוא לא הגיוני בכלל.
<אבי ביתן: בדבר הזה צריך לטפל פעם אחת ביסודיות, ולפי דעתי זה לא קורה.
<אבי ביתן: אולי דרך השולחן הזה יהיה אפשר, מדי פעם, להעלות נושא אחד שהוא חותך והוא מייצג ולהביא אותו לכלל דיון, כדי שממנו נלמד, כמקרה בוחן, על המקרים הנוספים שמשליכים עלינו.
<אבי ביתן: בעיני זו השאיפה שלי מישיבה מסוג כזה.
<אבי ביתן: דיונים מסוג כזה יכולים להוביל לתהליכים הרבה יותר משמעותיים, ולכן אני שמח שאני פה.
<סיגל דאי: זו הסיבה שאנחנו משתתפים בכל הוועדות ואבי דואג שאנחנו נשב בכל אחת ואחת מהוועדות, כדי שהשטח יישמע.
<סיגל דאי: כדי שאנחנו נביא את הדברים כפי שהם באמת מיושמים.
<אבי ביתן: דוגמא נוספת, ובזה אני אסיים.
<אבי ביתן: למשל העניין הזה של הרפורמה בבגרויות.
<אבי ביתן: אני גורס שהנפגע המרכזי יהיה שוב הפריפריה.
<אבי ביתן: לא מתוך מקום של בכי.
<אבי ביתן: למה?
<אבי ביתן: אני תיכף אסביר.
<אבי ביתן: כי אם אתה יוצר מצב שבו אתה מצמצם את הבגרויות בשנתיים, אתה לא מאפשר פעם אחת, פעם שנייה אתה יוצר 70-30, הערך של הבגרות ירד.
<אבי ביתן: אם היום תלמיד שמסיים בגרות בפריפריה הוא זהה לחלוטין לאותו ילד שסיים בבליך, זו אותה תעודת בגרות.
<אבי ביתן: ממחר זה לא יקרה כך, כי 30% קובע בית הספר ושם בית הספר מקבל משמעות במקרה הזה, לאיכות תעודת הבגרות.
<אבי ביתן: אף אחד לא יודע את הסוגיה הזאת, אבל ממשיכים עם תכנית כזאת שמישהו הוביל אותה וזה בסדר, אבל לא נתנו את הדעת לדברים האלה.
עמרם מצנע: לא, לא, החשש הזה הוא קיים לא רק בעניין הזה אלא כשעשו ריבוי של מקצועות בגרות, אז אפשרו להתאים לילדים, על פי הכישורים שלהם, להגיע לבגרות.
עמרם מצנע: היום כשאתה עושה מספר מקצועות מוגבל, ודרך אגב, הכיוון הוא להגביל את זה עוד יותר.
<אבי ביתן: אין לי בעיה עם זה.
עמרם מצנע: לא, אני אומר זה ברור, אבל הרי תעודת הבגרות משמשת להליכה להשכלה גבוהה.
עמרם מצנע: היכולת של הרפורמה הזאת להצליח תלויה בכמה גורמים, אבל אחד הגורמים הוא תיאום עם האקדמיה, שזה גם האוניברסיטאות וגם המכללות, על תנאי הקבלה.
עמרם מצנע: אם זה יוסדר, ויש היום דו שיח חיובי מאד, כדי שהאקדמיה לא תיצור כלים משלה לשקלל בית ספר א', בית ספר ב' - - -
<אבי ביתן: היא תיצור את זה.
<אבי ביתן: בתנאים האלה, זה מוביל לשם.
עמרם מצנע: לא, לא, אז אני אומר לך - - -
<אבי ביתן: הלוואי ולא.
עמרם מצנע: זה עקב האכילס, ולכן יש מגעים עם האקדמיה, כדי באמת אלף להוריד את הפסיכוטכני, ובתנאים מסוימים גם לא יידרש פסיכוטכני ובחינות בתחומים מסוימים, אחרת לא עשינו כלום.
עמרם מצנע: אם כל הרפורמה היא בתוך בתי הספר התיכוניים והאוניברסיטאות ייצרו לעצמן כלי הערכה משלהן, לא עשינו שום דבר, כי כל מהותה של תעודת הבגרות זה בעצם כרטיס הכניסה לאקדמיה.
עמרם מצנע: ולכן, בעניין הזה אין ספק שזה צריך להשתנות.
שמעון אוחיון: אני רציתי רק להבין את הנקודה הזאת לגבי הנושא, אחרי שאמרת שביטלו, צמצמו, איך זה משפיע על הפריפריה, אם היום למשל לא מלמדים – לא ניתנת אפשרות לגשת לחלק מבחינות הבגרות כבר בכיתה י'.
<אבי ביתן: אני אגיד לך.
<אבי ביתן: שוב, לפחות אני יכול לייצג את מה שאני מכיר מקרוב מאד, אני מניח שזה דומה בערי פיתוח נוספות.
<אבי ביתן: אנחנו בניגוד אולי לבתי ספר אחרים, אני קולט את כולם מכל הבא ליד.
<אבי ביתן: זאת אומרת אני לא עושה איפה ואיפה.
<אבי ביתן: תלמידים חלשים זה חלק מההתמודדות שלי עם תלמידים שיוצאים הכי טובים, יוצאים לסביבה הקרובה, עם בתי ספר עם שם כזה או אחר ואני לא אכנס, זו סוגיה אחרת שאנחנו מתמודדים איתה ברמה המקומית.
<אבי ביתן: ילד כזה, שאתה בעצם מוביל אותו לבגרות, אתה חייב להכין אותו בכלים מכלים שונים.
<אבי ביתן: ואחד הכלים הוא לרווח את זמן ההגשה למבחנים.
<אבי ביתן: ברגע שאתה מצמצם אותם, אתה יוצר עליו עומס, אז הוא פחות יצליח.
<אבי ביתן: עכשיו רגע, שנייה, פחות הצלחה, בא סוף שנה, פרסום בעיתון, טבלת המקום הראשון והשני.
<אבי ביתן: אז איפה אנחנו מופיעים?
<אבי ביתן: בתחתית התחתונה של כל המערכת הזאת, וזה כתם על כל היישוב.
<אבי ביתן: זה לא נשאר בתוך זה, על אף שהוא לא מדויק.
<אבי ביתן: זה מאד גולמי.
<אבי ביתן: וכל שנה מכתב לשר החינוך, ריבונו של עולם – תפרסם לפי בית ספר.
<אבי ביתן: אתה רוצה להגיד תעודת בגרות, בבקשה, לך לפי בית ספר, למה לפי יישובים?
<אבי ביתן: באופקים 35% מהתלמידים הם חרדים בכלל, לא ניגשים לבגרות.
<סיגל דאי: בהרבה ערים יש את זה.
<אבי קמינסקי: תקרת הזכוכית היא מראש נמוכה, מה שנקרא.
<אבי ביתן: כל המרכיבים האלה - - -
שמעון אוחיון: אבל אני חושב שבשקלול לא נלקחים אלה שלא ניגשים.
<אבי ביתן: לא, לא, לא, נלקח ועוד איך, במאה אחוז.
<אבי ביתן: מכלל בוגרי י"ב לעומק.
עמרם מצנע: אף אחד לא קורא לעומק את הנתונים.
עמרם מצנע: אם אתה קורא לעומק את הנתונים, אתה יכול להגיע למסקנה הזאת, אבל מה שקורה זה מספר אחד.
<סיגל דאי: אבל ההורה הממוצע לא מתייחס לזה.
<אבי קמינסקי: משרד החינוך הקים ועדה בעניין הזה ואנחנו שותפים בה, ויש הרבה מאד אלמנטים שם בתוך הדבר הזה, כי יש גם תלמידאות, ורוצים לעשות עוד כל מיני נושאים של התנדבות וכיתת בגרות חברתית.
<אבי קמינסקי: לתת איזה שהוא צביון לא רק של בגרות פרופר.
<קריאה: אבל זה לא יפורסם.
<אבי קמינסקי: אני לא בטוחה שזה לא יפורסם.
שמעון אוחיון: אז יש פה בעיה משני הכיוונים לגבי בחינות הבגרות שצומצמו בכיתה י"א.
שמעון אוחיון: זה פוגע בחלשים שאתה לא נותן לך את מרווח הזמן להכין אותם, ויש בעיה נוספת של החזקים, שהאוניברסיטאות צועקות, אלה במיוחד במדעים מדויקים, והם אומרים כאן אני הכנתי עתודה, אני פתחתי לה דלת להיכנס אלי בכיתה י"א-י"ב, על בסיס שהוא כבר ניגש בכיתה י' לחלק מבחינות הבגרות, ואז אומר לי ראש מחלקה למתמטיקה באוניברסיטת בר אילן – אני הולך לסגור את המחלקה.
<אבי קמינסקי: נכון.
<אבי קמינסקי: היום פרסמו את זה שמשרד החינוך לא מאפשר.
<אבי קמינסקי: היום פרסמו את זה, ראיתי את זה.
שמעון אוחיון: אני תמהה אם הייתה פה חשיבה.
עמרם מצנע: תראו, אין דבר שאתה עושה בו שינוי שאין לו לכאן ולכאן.
<אבי קמינסקי: מעלה אבק.
עמרם מצנע: לא, אתה כמי שנגיד מוביל שינוי, צריך להחליט מה אתה רוצה, מה אתה רוצה לתקן.
עמרם מצנע: עכשיו תראה, מה שקרה בהקדמת בחינות הבגרות ובכלל בבגרות, שהבגרות הפכה להיות למולך.
עמרם מצנע: זאת אומרת מקצוע שאין בו בגרות – לא שווה כלום.
עמרם מצנע: גם במקצוע שיש בו בגרות, אז הלו אם החומר הזה הוא לבחינה – אתה לומד אותו.
עמרם מצנע: החומר לא לבחינה – אתה לא לומד אותו.
עמרם מצנע: כשאתה עושה בחינות בגרות כבר ב-י', גם אני עשיתי דרך אגב, במתמטיקה ב-י' - לא חמש יחידות, שלוש, אתה מפסיק ללמוד, ואז בכיתה י"א-י"ב, זה הופך להיות, ומי שמכיר י"בניקים, הם כבר אחרי חודשיים שלושה מתחילת שנת הלימודים כבר לא לומדים בכלל.
עמרם מצנע: ולכן השאלה מה אתה רוצה, ואני חושב שבגישה של הרפורמה בבחינת הבגרות יש היגיון.
עמרם מצנע: היא משנה סדרי עולם.
עמרם מצנע: יש גם עוד עניין, באמת שאתה העלית, הנושא של הציון המקומי ועבודות הגמר, עבודות הפרויקטים.
עמרם מצנע: גם כאן לעשות שינוי בסטייט אוף מיינד, שלא בחינת הבגרות והציון הוא הקובע, זה ייקח זמן.
עמרם מצנע: לא עושים את זה ביום אחד או ביומיים.
<אבי ביתן: מאה אחוז.
<אבי ביתן: אם זה יהיה תהליך מובנה, אני מוכן לקבל.
עמרם מצנע: אבל גם תהליך מובנה מתחיל באיזה שהם שלבים.
<אבי ביתן: יש עוד דבר, תשמע, לא המצאנו את הגלגל.
<אבי ביתן: אני לפחות את הבגרויות שלי עשיתי.
<אבי ביתן: היו מבחנים פנימיים, חיצוניים, בכיתה י"א-י"ב עשינו את כולם ועשינו את זה ארצי, לא משנה מאיפה באת מבית שמש, מאופקים, זה בכלל לא משנה, כולם עשו.
<אבי ביתן: ויחד עם זה, בתוך בתי הספר היו מבחני בגרות פנימיים וציונים שנתנו, אבל אתה התמודדת בזירה אחת עם כל תלמיד אחר בארץ.
<אבי ביתן: לזה בדיוק אני שואף.
<אילן טל-ניר: אבל גם זה, זה לא משתנה.
<אבי ביתן: אני א ומר – תצמצם את הבגרויות, אבל תכתיב ש - - -
עמרם מצנע: לא, הבגרויות המצומצמות תהיינה חיצוניות.
<אילן טל-ניר: הבגרויות תתקיימנה.
<אילן טל-ניר: בבליך ובאופקים תהיה אותה בחינת בגרות.
עמרם מצנע: חיצוניות.
<אילן טל-ניר: גם אם 30%.
<אבי ביתן: 30% משפיע על הבגרות כולה.
<אבי קמינסקי: שנייה אחת, אני רוצה להתייחס לעוד שני דברים בבקשה.
<אבי קמינסקי: אחד, לגבי הנושא שאבי אמר, לגבי הנושא של משרד החינוך.
<אבי קמינסקי: עכשיו, אני לא אומר את זה ברמה של התבכיינות, אני אומר את זה ברמה המקצועית.
<אבי קמינסקי: ברמה המקצועית משרד החינוך עם מרכז השלטון המקומי, יושב בהחלט ומקיים את העבודה שלו וזה בסדר.
<אבי קמינסקי: עיקר התפיסה של מרכז השלטון המקומי במהות שלו זו תפיסת עבודה של התקציבים המועברים, כדי לא להשית את זה על הרשות המקומית לכל דבר ועניין.
<אבי קמינסקי: חלק מהדברים הם בהיבטים המקצועיים.
<אבי קמינסקי: במקומות האלה לפעמים משרד החינוך, באיזה שהוא מקום, שוכח את השטח לא מהמקום שעכשיו אני אומר רגע אחד, אני כאן.
<אבי קמינסקי: אלא שוכח את השטח ולפעמים הוא מפרסם תכניות, דברים, בנושאים שבסופו של דבר הוא מחזיר אותם לרשויות המקומיות ואנחנו מחזירים את זה למשרד החינוך כדי להגיד חברה, זה לא עובד בגלל 1, 2, 3, 4.
<אבי קמינסקי: ולא פעם ולא פעמיים, בקטע הזה יש את הקטש שבין ההתייחסות לבין ההבדל שבין מרכז השלטון המקומי, שאנחנו שייכים לו כאיגוד מצד אחד, אבל מיוצג בהיבטים הכלכליים, לבין העניינים המקצועיים פרופר.
<אבי קמינסקי: זה קרה ביום ראשון, הוציאו חוזר לכל מנהלי בתי הספר בנושא של העסקת מורים ולא היה שום דבר לגבי הרשויות המקומיות לכל דבר ועניין, אפילו לא בהעתקים.
<אבי קמינסקי: היה את זה רק לממונה על יחסי עבודה במרכז השלטון המקומי.