GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רויטל לן כהן: אני רוצה גם לדבר על כך שאין כרגע שום יכולת לעשות הפרדה בין החברה המסיעה לבין המעסיק של המלווים, כשבפועל, כשהמצב הזה קורה, זה מצב מאוד מסוכן עבור הילדים, א', כי אין מי שיפקח באמת על מה שקורה שם וכי אנחנו מכירים למשל מישהו שלקח את אימא שלו כדי שתוכל להרוויח, אבל היא היתה יושבת אתו מקדימה וכל הילדים היו זרוקים מאחור, היתה חוסר מקצועיות בחגירת הילדים או בסיוע לילדים במקרים קיצוניים תוך כדי הסעה, דברים שיכולים לקרות.
<רויטל לן כהן: הם לא מקבלים שום הדרכה, אפילו לא קורס עזרה ראשונה שיהיה מותאם לילדים עם צרכים מורכבים.
<רויטל לן כהן: כמובן הנושא של היעדר הסעות לפעילויות רשמיות, שלא מוגדרות כנסיעה אל המסגרת וממנה.
<רויטל לן כהן: הנושא של איגום ילדים לצורך חיסכון תקציבי, שיכול להוביל, מעבר לעובדה שלפעמים ילדים נוסעים שעות ארוכות ושאין יכולת לסייע לכולם, ועל זה דיברה גם יוליה – זה יכול להגיע מצבים של פגיעה הדדית זה בזה, וגם אם פגיעה פיזית, לעתים נסיעה של ילדים עם צרכים שונים, כמו ילד שכתוצאה מהצרכים המיוחדים שלו יש לו השמעה ווקלית למשך שעה בקול מאוד גבוה ליד ילד שיש לו רגישות שמיעתית מאוד חזקה יכולה לגרום לזה שכל העבודה הקשה שנעשתה בבית הספר, כשמגיעים הביתה הכול יורד לטמיון.
<רויטל לן כהן: אחד הדברים הקשים ביותר זו העובדה שכאשר הורים מתלוננים על דברים קשים שקורים בהסעה, משרד החינוך מתעלם מהתלונות שלהם, וכבר הגענו למצבים מאוד-מאוד קשים של ילדים שנותרו בבית חודשים ארוכים.
עמרם מצנע: מי עוד רוצה לדבר?
עמרם מצנע: דפנה.
<דפנה אזרזר: אני רוצה דווקא לציין פה את דודו לוי, שתמיד-תמיד נותן מענה, אם זה במייל, אם זה בטלפון, רגיש לנושא של ילדים בעלי צרכים מיוחדים, עם הרבה חשיבה - - -
<רויטל לן כהן: זה לא קשור למשרד החינוך.
<רויטל לן כהן: זה קורה כשיש ברשויות - - -
עמרם מצנע: נאמרה מילה טובה.
עמרם מצנע: למה להפריע?
<רויטל לן כהן: אני לא מפריעה.
<רויטל לן כהן: אני אומרת - - -
עמרם מצנע: רויטל, מדברת דפנה עכשיו.
<דפנה אזרזר: אני רוצה דווקא לדבר על הנושא של ילדים שמאוד-מאוד סיעודיים, שאין שום פיקוח כיצד הם נחגרים בהסעה.
<דפנה אזרזר: הייתי עדה לילד שנסע בניגוד לכיוון הנסיעה, שזה דבר חמור, על הסעות שמתחלפות באמצע, שלוקחים את הילדים מהסעה להסעה, כי צריך בדרך לקנות משהו.
<דפנה אזרזר: על כל הדברים האלה אין שום פיקוח.
<דפנה אזרזר: השאלה היא איך אנחנו גורמים שיהיה מה שיפקח על זה.
<דפנה אזרזר: ללכת ולעשות הכשרה למלווים בהסעות זה לא בהכרח אומר שאפשר לדעת מהן הבעיות שעולות מהשטח, ועולות הרבה בעיות.
<אורי רביב: אני רוצה להזכיר עוד מקרה.
<אורי רביב: הרבה מאוד רשויות קטנות, שאין להן מסגרות של חינוך מיוחד, שולחות את הילדים למסגרות בערי מחוז.
<אורי רביב: ומה שקורה שיש נניח שלושה-ארבעה ילדים שנכנסים להסעה אחת, אבל הם מפוזרים במספר מוסדות חינוך בעיר הגדולה, או לפעמים יותר מעיר גדולה, והרשות המקומית, בגלל העומס הגדול, כמו שתואר פה, העלות שמושתת עליהם בגלל הנושא הזה, נאלצות לקחת את כולם ביחד באותה הסעה.
<אורי רביב: הילדים יושבים זמן ארוך מאוד בהסעות, הם מטולטלים על פני שטח עצום - - -
עמרם מצנע: הנושא הזה עלה.
<קריאה: זה עניין שבא לידי ביטוי בדוח.
<אורי רביב: אני לא אצליח לשכנע את ראש הרשות שלי להוציא מונית ספיישל לכל ילד, כי ילד אחד לומד בקצה אחד של העיר, וילד שני לומד בקצה השני של העיר.
<אורי רביב: הוא יוציא הסעה אחת שתסתובב ותסתובב ותסתובב.
עמרם מצנע: כמו בכל דבר יש מקרים שאפשר לעשות את השילוב הזה ויש מקרים שלא נכון לעשות את השילוב הזה.
עמרם מצנע: זו לא תורה חותכת וחד-משמעית.
<שלמה קרפ: בדיון הקודם היינו פה והעלינו הרבה מאוד דוגמאות של ילדים - - -
עמרם מצנע: היה, נדמה לי, גם נציג מירושלים המזרחית.
<שלמה קרפ: ממזרח ירושלים, נכון.
<שלמה קרפ: יש ילדים שמוסעים בהסעות של החינוך המיוחד, כשהנהג מעשן נרגילה באמצע ההסעה, והילדים מגיעים אפופי עשן.
<שלמה קרפ: יש לי תמונות, ילדים מצולמים.
<שלמה קרפ: אם משרד החינוך קיבל תוכנה כזאת ממשרד האוצר של 10 מיליון שקל - - -
עמרם מצנע: אתה מבין שהפיקוח על הדבר הזה זה על הרשות המקומית ולא על משרד החינוך.
<שלמה קרפ: אני יודע דבר אחד, שהבת שלי נוסעת מגיל אפס ועד היום, והיא בת 19, בהסעה.
<שלמה קרפ: היום היא גדולה, אז היא יושבת מקדימה ויותר נוח, אז גם אין עיסוקים אחרים מה שיש בהסעה מאחורה.
<שלמה קרפ: יש דברים נורא קטנים בהשקעה חד-פעמית, כמו מצלמות ברכב שיהיו במוקד, שאפשר יהיה לעקוב אחרי זה.
<שלמה קרפ: ואז גם לא יקרה המצב - - -
עמרם מצנע: זה דבר קטן?
<שלמה קרפ: אני חושב שכן.
<שלמה קרפ: נהגי החאפרים – אם לחברה מסוימת זה לא משתלם, אז היא מעבירה את זה להם.
<שלמה קרפ: היא אומרת: תן איזה סכום, קח אתה את כל הווג'ארס, את כל הכאב ראש, מה אני צריך את זה.
<שלמה קרפ: ואז אין לנו בקרה מי הם הנהגים, שום דבר.
עמרם מצנע: אני רוצה לומר לך מה שאמרתי קודם.
עמרם מצנע: צריך להוציא נהלים וצריך להוציא תקנות, נכתוב את זה בסיכום, אבל בסוף - - -
<שלמה קרפ: לא, אדוני - - -
עמרם מצנע: מאחר שאתה בא מארגון ההורים שהם מירושלים, הכתובת לדברים האלה זה העירייה.
עמרם מצנע: משרד החינוך לא מפקח, לא על המכוניות ולא על הנהגים ולא על המלווים.
<שלמה קרפ: נכון, אבל משרד החינוך הוא זה שכותב את המכרז וכמה יעלה ומה צריך, אז שיעשה את העבודה עד הסוף.
עמרם מצנע: אני מעיר לך על נקודה ספציפית.
עמרם מצנע: דיברנו על זה מקודם די בהרחבה.
עמרם מצנע: הערתי על זה גם בסיכום הקודם, גם למשרד החינוך וגם לרשויות, בלי פיקוח חבל על הנהלים, חבל על התקנות, חבל על ההוראות.
עמרם מצנע: ופיקוח צריך לעשות כל אחד על תחום האחריות שלו, וזה חלק מהעניין.
<ולרי זליקה: אני רק רוצה להוסיף שכל הדברים כולם שעלו פה על-ידי אנשים בתקנות של הפעוטות, ירדנו שם לרזולוציות מאוד-מאוד נרחבות, עד כדי שצחקו עלינו מהלשכות המשפטיות האחרות, מתוך הבנה שאם זה לא יהיה בתקנות, זה לא יוסדר.
<ולרי זליקה: ואז גם הושג כסף ממשרד האוצר לצורך פיקוח ברשויות המקומיות.
עמרם מצנע: הנקודה הזאת ברורה.
עמרם מצנע: עוד מישהו שבוער בעצמותיו?
<סמדר מזוז: אני נציגת המלווים בהסעות החינוך המיוחד באלעד.
<סמדר מזוז: הועסקתי כמלווה מ-2004 ועד 2008, עד ההנחיה של ישראל שפיצר ממשרד הפנים, שאסור להעסיק מלווים דרך כוח-אדם ברשויות.
<סמדר מזוז: מה שקורה אצלנו ברשות זה זוועת עולם, משרד החינוך לא מתייחס, משרד הפנים לא מתייחס, השלטון המקומי מקבל תלונה, הרשות מגיבה, זהו, סוגרים את התיק, בלי לרדת לשטח, בלי לבדוק מה קורה, בלי לדעת, בלי לראות בעיניים מה קורה.
<סמדר מזוז: פשוט מאמינים לשקרים של הרשויות.
<סמדר מזוז: הרשות לא עושה את הביקורות, כי מעסיקים עובדים בעירייה שהילדים שלהם מוסעים בהסעות.
<סמדר מזוז: הם משתפים פעולה עם חברות ההסעות.
<סמדר מזוז: יותר מזה, המלווים, לאחר הפיטורים מכוח-אדם – הרשות מוגדרת בחוקת העבודה, הם צריכים לעבוד כעובדי עירייה.
<סמדר מזוז: לא העסיקו אותנו כעובדי עירייה, גלגלו אותנו לחברות ההסעות, כשתחת חברות ההסעות המלווים עוברים אימה, פחד, איומים, פגיעה בשכר, פגיעה בתנאים הסוציאליים, פגיעה בשעות.
<סמדר מזוז: מי שפונה לעירייה בתלונה מפוטר מיידית, מי שפונה לנציגת המלווים, מפוטר מיידית, אתה פונה למשרד החינוך, כל אחד אומר לי: הועבר החומר לדודי לוי, דודי לוי.
<סמדר מזוז: מי זה הדודי לוי הזה שלא עושה כלום?
<סמדר מזוז: מי זה?
<סמדר מזוז: אני לא מבינה.
<סמדר מזוז: אין שום דבר.
<סמדר מזוז: הכול דודי לוי?
<סמדר מזוז: החומר הועבר.
<סמדר מזוז: המנכ"לית אומרת לי: דודי לוי, אבי ורצן: דודי לוי, מיולי תמיר זה דודי לוי, זהבה - - - דודי לוי.
<סמדר מזוז: איפה הדודי לוי הזה?
<סמדר מזוז: איפה הביקורות בהסעות?
<סמדר מזוז: זה זוועת עולם ואומרים לנו שמשרד החינוך מלווה את המימון של המלווים.
<סמדר מזוז: אז איפה הכסף?
עמרם מצנע: סמדר, הבנו את הנושא.
עמרם מצנע: מי עוד רוצה להגיד משהו?
<ראובן יצחק: אני רוצה - - -
עמרם מצנע: אתה דיברת, אדוני.
<סמדר מזוז: מלווים עובדים ללא מכרז.
עמרם מצנע: שמעתי אותך.
<סמדר מזוז: הוא אומר שהם שמים לב במכרזים.
<סמדר מזוז: מלווים - - -
עמרם מצנע: סמדר - - -
<סמדר מזוז: עובדים ללא מכרז תחת חברות ההסעות וללא מכרז תחת הרשות.
<סמדר מזוז: אז בבקשה לשים לב לדברים, כי הם רשומים אצלכם בתלונות.
<ראובן יצחק: רציתי לציין רק עובדה קטנה, שיש כרגע הליך משפטי שמתקיים בבית הדין לעבודה על פיטורי 35 מלווים שנזרקו מעיריית אלעד, מאחר שלא רצו להכניס אותם כעובדי עירייה.
<ראובן יצחק: חבל.
<איתי חוטר: רק הערה קטנה.
<איתי חוטר: צריך להיזהר מלקחת דוגמה ספציפית במקום ספציפי ולהגיד שככה כל השלטון המקומי.
<איתי חוטר: אם יש בעיה נקודתית, היא צריכה להיפתר.
<איתי חוטר: אנחנו מבקשים להכניס את העניין לפרופורציות.
<איתי חוטר: קודם שמענו ראש מועצה שמעסיק את כל המלווים והמלוות כעובדי הרשות.
<קריאה: יש לו כולה 25 ילדים.
עמרם מצנע: רבותי, מה אתם רוצים ממנו?
עמרם מצנע: הוא העיר הערה נכונה, ולא מזה כל אחד עכשיו צריך לחזור ולמחזר את כל מה שהוא כבר אמר.
עמרם מצנע: אני אומר את זה כמעט בכל ישיבה, ובישיבות שאנחנו דנים בהיבטים השונים של החינוך המיוחד זה תמיד עולה.
עמרם מצנע: אנחנו בוועדה שומעים את המקרים הספציפיים, אנחנו לא יכולים לפתור ולהתמודד עם המקרים הספציפיים.
עמרם מצנע: אנחנו שומעים אותם, כי זה נותן איזה מבט ממוקד פנימה אל תוך המערכת הזאת שהיא מורכבת מאוד וסבוכה מאוד ומחייבת תפירה כמעט "טיילור מייד" לכל אחד ואחת.
עמרם מצנע: המעניין הוא באמת, ולא בפעם הראשונה אני שומע את זה, שבמסגרת הסעות באחריות משרד הרווחה הדברים נפתרו.
עמרם מצנע: אני לא יודע מה יצר שם את תהליך הפתרון, אולי יש לזה סיבות, מה שנקרא "נייטרליות".
<יוליה בן משה: מעורבות השר.
עמרם מצנע: חברים, לאט-לאט.
עמרם מצנע: אני מכיר את שני השרים, שניהם אנשים רציניים, מעמיקים, חרוצים ומכירים היטב את כל התחומים והבעיות.
עמרם מצנע: אני לא יודע להגיד למה, אבל העובדה היא שבאמת שם זה נפתר בצורה שזה נפתר.
עמרם מצנע: אני רוצה לחזור ולומר את הדברים הבאים: הדבר הראשון, מרכז השלטון המקומי ומשרד החינוך בהשתתפות משרד האוצר צריכים להתיישב על נושא התקציב המתאים לתנאי השוק.
עמרם מצנע: אני חושב שאתם צריכים לבוא עם נתונים של המכרזים בשנים האחרונות, להציג סטטיסטיקות ולהצביע כדי שאפשר יהיה להתווכח ולהתמודד על הנושאים הקונקרטיים.
עמרם מצנע: משרד החינוך, ששם את המגבלה כתוצאה ממגבלת משרד האוצר, ואצלכם מתרכזים הנתונים עוד לפני שיש לכם מחשב, צריכים להציף את הנקודה הזאת – אני גם אהיה מוכן להיות מעורב בה, אבל בסוף זה משרד החינוך, זה מרכז השלטון המקומי, שמייצג את הרשויות המקומיות, ומשרד האוצר – צריך לעשות עבודת הכנה מתאימה עם מספיק נתונים על העלויות ועל המשמעויות בדברים קונקרטיים של תוצאות המכרזים.
<איתי חוטר: בעניין הזה נשמח לסיוע של משרד החינוך, כי הוא מרכז אצלו את הנתונים מכל הרשויות.
<סמדר מזוז: הבעיה היא - - -
עמרם מצנע: סמדר, את לא יכולה.
<סמדר מזוז: במקום לטפל בהם עוד מאשרים להם תקציבים.
עמרם מצנע: ביקשת רשות דיבור, ולא קיבלת.
עמרם מצנע: נקודה מספר שתיים, דוח צרפתי הוא דוח שלדעתי כתוב כהלכה, והוא באמת התייחס לכל הנקודות ולכל ההיבטים.
עמרם מצנע: יש פה אולי כמה תיקונים שצריך לעשות.
עמרם מצנע: הפנייה שלי עכשיו היא למשרד החינוך.
עמרם מצנע: צריך להיות בסיס לכתיבת נהלים או תקנות, תקראו לזה איך שאתם רוצים.
עמרם מצנע: תקנות אצלי זה תקנות שצריכות לבוא לאישור הוועדה, וזה לא דין הדברים האלה.
עמרם מצנע: הדוח צריך להוות את הבסיס.
עמרם מצנע: גם אם אי-אפשר ליישם את כל חלקיו מחר בבוקר, צריך לקבוע תהליך של כמה שנים שבו מתייחסים לסעיף אחרי סעיף, קובעים את זה בנהלים, בין אם זה בנוהלי משרד החינוך, בין אם זה בחוזר מנכ"ל, בין אם זה בתקנות שרוצים להביא לפה לאישור.
עמרם מצנע: כל מסלול כזה הוא אפשרי, אבל אין ספק שהדברים האלה מחויבי המציאות.
עמרם מצנע: הדבר השלישי, אני חוזר על דבר שאמרתי בפעם הקודמת, הנושא של הפיקוח – למשרד החינוך יש חלק בפיקוח, בעיקר על רשויות בעייתיות, תקראו להן "רשויות אדומות", "רשויות חלשות", רשויות שגם בביקורות שלכם על דברים נוספים, לא רק של משרד החינוך, אלא של מבקר המדינה, מגלים בהם כל מיני בעיות, כדוגמת הדברים שעלו פה מהיישוב אלעד, שהוא כיכב פעמים רבות בדוחות מבקר המדינה.
עמרם מצנע: צריך לפקח שאכן הנהלים מתבצעים.
עמרם מצנע: לגבי השלטון המקומי, הפיקוח על הביצוע זה בשלטון המקומי.
עמרם מצנע: לכל רשות יש מבקר, יש לה מערכת פיקוח, היא צריכה לפקח שאכן הנהלים מתקיימים ומבוצעים הלכה למעשה.
עמרם מצנע: הדבר האחרון, אני מבקש גם מהשלטון המקומי וגם ממשרד החינוך, בין אם זה אגף ההסעות ובין אם זה האגף לחינוך מיוחד, להיות יותר קשובים ויותר רגישים לתלונות שמגיעות מההורים בשטח.
עמרם מצנע: מאחר שאנחנו עוסקים פה במקרים שכל מקרה הוא נקודתי והוא מיוחד, עם הצרכים המיוחדים, הבעיות המיוחדות והרגישויות המיוחדות.
עמרם מצנע: צריך לקיים יותר פתיחות, יותר רגישות, יותר נכונות להקשיב.
עמרם מצנע: אין חובה, ואני אומר את זה כמי שהיה בכל הצדדים – אין חובה לתת בסוף את התשובה הפוזיטיבית הרצויה על-ידי ההורה, ואנחנו גם לא מתערבים בזה, אבל להקשיב, לשמוע, ללמוד מזה גם על המקרה הספציפי וגם על המשמעות העקרונית של המקרה הספציפי, זו חובתנו כמשרתי ציבור, ואת זה אני מבקש לקיים.
עמרם מצנע: מי זכאי להסעה, מי לא זכאי להסעה, מי זכאי למלווה, מי לא זכאי למלווה, מי זכאי לשעות סיוע, דבר שהיה בדיון הקודם, זה הסמכות של משרד החינוך על הוועדות שלו ועל המערכות המקצועיות שלו, אני לא מתערב בזה, אבל רגישות, הקשבה וניסיון להתמודד, עוד פעם, גם בשלטון המקומי וגם במשרד החינוך, הוא דבר בעל חשיבות בפני עצמה.
עמרם מצנע: אלה הדברים.
עמרם מצנע: אנחנו כמובן נמשיך לעקוב.
עמרם מצנע: אני אטפל מול שר החינוך ומשרד האוצר בנושא של תקצוב ראוי, כי נדמה לי שמכאן הכול צומח.
עמרם מצנע: מחר אנחנו הולכים לדון בתשלומי הורים ובהשתתפות הרשויות המקומיות, את דעתי אתם מכירים, אני חושב שחלק מהיכולת להתמודד עם הדברים זה תקצוב דיפרנציאלי.
עמרם מצנע: רשויות חזקות יכולות לממן יותר ורשויות חלשות פחות.
עמרם מצנע: כאשר רשויות חלשות לא מסוגלות לעשות את המצ'ינג שלהן, בסופו של דבר השירות, בין אם זה הסעות, בין אם זה מלווים ובין אם זה סייעות, נפגע מאוד.
עמרם מצנע: אני כמובן אמשיך לדחוף בכיוון הזה, אני מקווה שבסופו של דבר זה יתממש.
עמרם מצנע: אנחנו מקיימים בכנסת הנוכחית פורום שאנחנו קוראים לו שיח מורים.
עמרם מצנע: קיימנו אותו כבר מספר פעמים והרעיון הוא לקיים דו שיח עם השטח, שלא במסגרת הדיונים הפורמאליים של הוועדה, שבדרך כלל ממוקדים בנושא ספציפי כזה או אחר.
עמרם מצנע: אז היה לנו פה פורום של מורי בתי הספר היסודיים, היה לנו של בתי הספר התיכוניים, היה מנהלי בתי ספר יסודיים, מנהלי תיכונים, גננות.
עמרם מצנע: בעצה אחת עם אבי, חשבתי שנכון לעשות גם מפגש עם פורום מנהלי המחלקות באגפים או המנהלים בשלטון המקומי.
עמרם מצנע: חבל שהנוכחות היא כל כך דלה, כי אני חושב שיש ערך למפגש הזה, מפגש שנותן הזדמנות ככה מחוץ לשעות הקבלה ולשעות הפורמאליות, באמת לעסוק בנושאים שמעסיקים אתכם, שמעסיקים אותנו, ובדרך זו לקצר קצת את המרחק שבין הכנסת, הרשות המחוקקת, לבין השלטון המקומי, כמובן בענייני חינוך, תרבות וספורט.
עמרם מצנע: השלטון המקומי הוא לא זר לי.
עמרם מצנע: כפי שאתם יודעים 15 שנה הייתי – 10 שנים בחיפה ו-5 שנים בירוחם – ואני מכיר את הבעיות ואת הקשיים מצד אחד, וכמובן את היתרונות והיכולות שנמצאות בשלטון המקומי.
עמרם מצנע: לעיתים, מרוב קיטורים ומרוב בעיות, אנחנו שוכחים שזה הגוף הביצועי אולי החזק ביותר.
עמרם מצנע: והרבה פעמים אני שומע שרי ממשלה שאומרים – הלוואי שהיו לי סמכויות של ראש עיר, אז הייתי יכול לנהל את הדברים ולהעביר את ההחלטות ולממש ולקיים אותן.
עמרם מצנע: אני יודע שזה לפעמים עומד באיזו שהיא סתירה לתחושה של חלק מראשי הערים, שהם מרגישים כבולים, אבל האמת אני חושב שהיא באיזה שהוא מקום באמצע.
עמרם מצנע: והשלטון המקומי מצד אחד הוא ישות עצמאית שעומדת בפני עצמה, ישות משפטית עצמאית, נבחרי ציבור שמנהלים את הרשות, אבל מצד שני, בהרבה מאד תחומים היא גם זרוע הביצוע, הזרוע הארוכה של הממשלה, שבאמצעות השלטון המקומי בעצם מבצעת ומוציאה לפועל את החלטותיה.
עמרם מצנע: אני כשלעצמי תמיד גרסתי שהיה צורך להסדיר בהסדרה הרבה יותר מדויקת, ממוקדת, את היחסים בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי.
עמרם מצנע: אני יודע שנעשו לא מעט ניסיונות חקיקה שלא הגיעו לכלל סיום, אבל לי אין ספק שתפקידה של הממשלה זה לקבוע מדיניות, לקבוע את התקציבים ולתת לגופים בשטח את יכולת הביצוע, וכמובן הממשלה גם צריכה לפקח.
עמרם מצנע: הרבה פעמים הממשלה בעצמה רוצה לבצע ולעקוף את מוסדות השלטון המקומי ויוצא מזה רק ...
עמרם מצנע: בכל פעם שיש משבר או יש תקופת חירום, וראינו את זה במלחמת לבנון השנייה וראינו את זה באירועים נוספים, פתאום נזכרים בכוחו ובעוצמתו של השלטון המקומי.
עמרם מצנע: אפילו בפרויקט שעכשיו בעצם יתחיל, בעוד שבוע, של בית ספר של החופש הגדול, מהר מאד משרד החינוך הבין שבלי השלטון המקומי הכל הצהרות והכל אמירות והכל סיסמאות, ואני חושב שבסופו של דבר נעשה פה שיתוף פעולה רציני וחיובי.
עמרם מצנע: אני רוצה לשתף אתכם שבדיונים פה בוועדה, עולים נושאים רבים ורק לדוגמא, אתמול היה אצלנו דיון בעקבות בקשה של חברי כנסת לדיון מהיר, בנושא בטיחות בשטחים הציבוריים לקראת החופש הגדול.
עמרם מצנע: מסתבר שמבחינת נתונים מחקריים סטטיסטיים, בתקופת החופש הגדול יש ריבוי ממש מדאיג ומדהים של היפגעות ילדים במרחב הציבורי.
עמרם מצנע: אני נותן את זה כדוגמא כי אין חוסר בהירות מי נושא בסמכות ומי נושא באחריות בנושא של גני המשחקים, מתקני המשחקים, הגנים הציבוריים, בכלל המרחב הציבורי.
עמרם מצנע: אין מרחב ללא ועד בית, וכמובן שעולים נושאי בטיחות בתוך חצר בית הספר, שזו גם כן סמכותה ואחריותה של הרשות המקומית.
עמרם מצנע: אני גם מעיר בהרבה מאד מהדיונים שאני יושב כאן, בנושא הפיקוח – עד כמה הממשלה באמת מפקחת על הנהלים, על החוקים, על ההוראות, על התקנות שהיא מוציאה.
עמרם מצנע: ויש לזה דוגמאות גם בנושא הזה של באמת בטיחות, אבל גם בנושא שעלה לאחרונה והוא בהחלט נושא שאנחנו נעסוק בו – מורי קבלן.
עמרם מצנע: אני לא הייתי מספיק מודע לזה, כי לא בחיפה ולא בירוחם הרשות העסיקה חברות עירוניות או אחרות שמעסיקות מורים, אבל מסתבר שיש לא מעט רשויות בארץ שיש להן חברות משלהן, שהן מעסיקות מורים, בניגוד להוראות איך צריך להעסיק מורים ואיזה תנאים צריך לתת למורים וכן הלאה וכן הלאה.
עמרם מצנע: על הפרק אצלנו, ובהחלט אני אשמח שתתייחסו, עולים כמה דברים שבאמת קצת יותר עקרוניים.
עמרם מצנע: אחד זה כל הנושא של תקצוב דיפרנציאלי.
עמרם מצנע: אני הבעתי את דעתי בהרבה מאד מקרים, משרד החינוך היום מדבר על זה יותר ברצינות וזה הולך לקרות בדרך כזו או בדרך אחרת: תקצוב דיפרנציאלי.
עמרם מצנע: תקצוב שונה, אם נשתמש במונחים עבריים – בין רשויות חזקות לרשויות חלשות.
עמרם מצנע: ואני לא צריך לספר לכם שהניסיון שלי בין חיפה לירוחם – נתן לי הבנה, הבנת עומק שהמרחק בין חיפה לירוחם הוא לא רק בקילומטרים.
עמרם מצנע: ותפקידה של המדינה, לפי דעתי, זה להתערב במקומות שבהם היא צריכה לתת עדיפות מתקנת, כדי ליצור שוויון הזדמנויות במקום שאין שוויון.
עמרם מצנע: ויש רתיעה מלעסוק בזה, כי כמובן 15 הגדולות, שאני גם אחד המייסדים שלהן, אני ורון חולדאי בזמנו, נלחמות.
עמרם מצנע: ויכול להיות באמת שצריך להתחיל בכסף תוספתי, שלא לקחת מאחד ולתת לשני, שזה מעורר מהומות, אלא קודם כל להגדיל את העוגה בתקציב תוספתי חד פעמי, ולתת אותו באמת לרשויות היותר חלשות, או עוד פעם לפריפריה, לא רק הגיאוגרפית, גם החברתית.
עמרם מצנע: על ידי כך ליצור את הפער ואחר כך להגדיל אותו.
עמרם מצנע: תראו דבר מעניין, אני כבר לא אומר אותו הרבה בפומבי, כי הוא לא פוליטיקלי קורקט, אבל אפילו החוק של חינוך חינם מגיל 3, הגדיל את הפערים.
עמרם מצנע: כי בפריפריה – חינוך חינם מגיל 3 קיים כבר הרבה שנים, וכאשר המדינה מוסיפה כמה מיליארדי שקלים לתוך תקציב החינוך, הוא כולו או רובו, לא כולו, רובו הולך דווקא לרשויות היותר חזקות ולציבור היותר חזק שלנו.
עמרם מצנע: גם היום כשמדברים, ואתמול היה פה דיון מאד סוער בעניין גודל הכיתות ותשלומי הורים, טיפול בהקטנת הכיתות, שזה עולה מיליארדים, גם כן יגדיל את הפער, כי ברוב הרשויות הפריפריאליות והקטנות, מספר התלמידים בכיתה הוא נמוך.
עמרם מצנע: כתוצאה מהמציאות, לא כתוצאה מזה שמישהו כפה את זה.
עמרם מצנע: ואין ספק שניכנס להתלבטויות באמת איך מתמודדים עם הבעיה הזאת.
עמרם מצנע: אז כבר נגעתי בנקודה השנייה, שהיא באמת כל מה שקשור בתשלומי הורים, לא אותו חלק של רשות וחובה שהוועדה מאשרת פעם בשנה, אלא תשלומי הורים, כפי שאתם יודעים, שקמה צעקה למה מונעים מההורים לשלם כשהם רוצים – בין אם זה בבתי הספר הייחודיים, בין אם זה במגזר הממלכתי דתי, ששם באמת העלויות שמטילים על ההורים - שאין להם גם הרבה אלטרנטיביות – הן בלתי נסבלות, במוכר שאיננו רשמי וכדומה וכדומה, וכתוצאה מחוזר המנכ"ל, שלאחרונה נכנס לתוקף, צצות המון בעיות.
עמרם מצנע: זה היה אחד הנושאים שדנו בהם אתמול ובהחלט ראוי שנדבר על זה.
עמרם מצנע: כל הנושא של תשלומים.
עמרם מצנע: אני שמח שאתמול שר החינוך נתן פומבי ליוזמה שאני מנסה לקדם אותה, שאני לא הראשון, ניסו לקדם אותה בהרבה כנסות – זה לבטל לחלוטין את תשלומי ההורים ולהכניס את כל התחום הזה של תשלומי הורים באמצעות הביטוח הלאומי.
עמרם מצנע: עכשיו, זה דבר שעולה כל כנסת והאוצר תמיד בועט בו החוצה.
עמרם מצנע: יש הפעם הזדמנות להעביר אותו בגלל האחים, לא אחים, זה ממש משפחה שם – שי פירון ושר האוצר.
שמעון אוחיון: הם גילו שהם אחים חורגים.
עמרם מצנע: ויש באמת הזדמנות כדי לעשות את זה, למרות ההתנגדות הסיסטמתית והשמרנית של האוצר, ועל ידי כך, עוד פעם, ההורים ישלמו – רק בדרך הרבה יותר פשוטה, פרוגרסיבית, שתוריד הרבה מאד חסמים.
עמרם מצנע: ולא רק ההורים, אלא כל מי שמשלם ביטוח לאומי – בין אם יש לו ילדים במערכת החינוך ובין אם אין לו, הוא יצטרך לשלם איזה אפס פסיק משהו תופסת לאחוזים.
עמרם מצנע: אני מקווה שנעביר את זה ויש לזה הרבה יתרונות כמובן, מבחינתנו, עם מעט חסרונות.
עמרם מצנע: אני דרך אגב ביקשתי ואני רואה שהם לא הגיעו, מחיפה - - -
<אורן בק: פיני מתנצל, הוא לא יכול לצאת.
עמרם מצנע: אני ביקשתי לאפשר להציג פה איזה נושא שמצאתי שלא בתקופתי.
עמרם מצנע: אני לא מביא משהו שאני עשיתי אותו, אבל משהו שהוא נראה לי כרעיון נכון וטוב, איזו שהיא לקונה שנמצאת בתחום של השמת מורים.
עמרם מצנע: זה בעיקר ברשויות בינוניות ומעלה.
עמרם מצנע: כלומר, איך מגשרים מורים, בין אם הם מורים שעוברים דירה, עוברים מקום, מחפשים עבודה ומורים ותיקים כבר, או בין עם מורים שמסיימים סמינרים, לבין הצורך גם במילוי מקום בבתי ספר וגני ילדים, וגם בהשמה.
עמרם מצנע: אני נתקלתי בכמה מקרים, פה בוועדה, נדמה לי שזה היה בשבוע שעבר, כשעסקנו במורי קבלן, אומר לי מורה למתמטיקה שמכין לבגרות, ואני יודע שזה מצרך נדרש, הוא אומר – אני לא מצליח למצוא עבודה, ומה שיש לי זה לחזר על הפתחים.
עמרם מצנע: אני הולך לבית ספר א', הולך לבית ספר ב', הולך לבית ספר ג', ואין איזה מישהו שצריך בעצם להיות איזה שהוא מין צומת כזה, שמאפשר את ההשמה הזו.
<סיגל דאי: אפשר להקים מאגר של מורים.
עמרם מצנע: אוקיי, אז מאחר שביקרתי בעיריית חיפה לא מזמן והציגו לי את הרעיון שהם מפתחים אותו, אז ביקשתי להציג אותו בפניכם.
עמרם מצנע: אז בוא, קח לך כמה דקות ותציג את הרעיון ואחר כך כמובן נדבר, נשוחח.
<אורן בק: מאה אחוז, תודה רבה.
<אורן בק: קודם כל אני מתנצל שוב בשם פיני וגמן, הוא היה אמור להיות כאן, הוא בירושלים ופשוט לא הצליח להשתחרר בזמן.
<יהודית גידלי: אתה רוצה להציג את עצמך, בבקשה?
<אורן בק: כן, סליחה, שמי אורן בק, מורה בהכשרתי, עם 15 שנות ניסיון ואני מנהל את תכנית מרכז השמת המורים, שפועלת כבר שנה כפיילוט בעיריית חיפה.
<אורן בק: הרעיון בעצם קם מצורך - - -
שמעון אוחיון: פיילוט של מי?
שמעון אוחיון: פיילוט של העירייה עצמה?
<אורן בק: של העירייה, כן.
<אורן בק: הרעיון קם מצורך מהותי וקיים של בדיוק מה שחבר הכנסת מצנע הזכיר, שמורים טובים לא מצליחים למצוא עבודה.
<אורן בק: מי שמכיר את הנוהל, והרבה מאיתנו היינו שם, של חלוקת קורות החיים, שליחתם – כשלח לחמך על פני הארץ בתקווה שמישהו יחזור אליך.
<אורן בק: אין שום גוף ששומר על המורים, שמלווה, שמשביח ומשמר אותם לכשנצטרך, ותוך 3-4 שנים גם סקר נעשה שיחסרו המון מורים בכל הארץ.
<אורן בק: משם קם הרעיון.
<אורן בק: איך הוא בנוי: הוזכר מאגר מורים.
<אורן בק: הרעיון הוא שמורים פונים אל המרכז, הם עוברים ראיון אישי בין 30-40 דקות, מגישים את התעודות שלהם, מסמכים, בין השאר בסוף התהליך גם את אישור עבריינות המין.
<אורן בק: הם עוברים ריאיון וידיאו מייצג, שתראו זאת בהמשך, ואת אותם מורים מקטלגים לפי המקצוע והזמינות שלהם.
<אורן בק: פיתחנו תוכנה מיוחדת כדוגמת תוכנת אחראי מערכת, למי שמכיר, או מערכת שעות, שהיא מאתרת את המקצוע שהמורה מלמד ואת הימים הפנויים שלו, וכשבית הספר דורש אז אותם מורים עולים.
<סיגל דאי: ניסיון?
<אורן בק: תיכף.
<אורן בק: אז חלק מהרעיון הם מדורגים לפי הניסיון שלהם וכל התהליך הזה.
<אורן בק: אני אגע בזה בהמשך.
<אורן בק: ואז נבנה בעצם המאגר מה שנקרא.
<אורן בק: כל בית ספר בזמנו, ברגע שצריך מורה - אנחנו כבר מתחילים לעבוד על מהיום למחר - שמבקש מורים מחליפים מתקשר למרכז.
<אורן בק: כל בית ספר, לפי הדרישה שלו, מקבל מענה מהמרכז - מורה למתמטיקה, מורה לספרות וכן הלאה.
<אורן בק: שימו לב שהאיקס הצהוב מסמן מורה למתמטיקה שנזדקקו לו גם בית ספר עירוני ה' – מימין למעלה, וגם קריית חיים – למטה, שאנחנו מסוגלים לתת לו שלושה ימי עבודה בשבוע, פשוט בגלל שיש כתובת מרכזת אחת.
<אורן בק: משוב מגיע חזרה, כחלק מהתכנית, על תפקוד המורה, גם אם זה יום אחד: האם הגיע בזמן, בכל העניין הפדגוגי אני אגע בהמשך, וכך בעצם הם מקוטלגים.
<אורן בק: מדובר במורים קיימים במערכת.
<אורן בק: יש מורים שמלמדים רק שליש משרה, שמחפשים עוד עבודה ואם הם טובים אפשר גם לעזור להם.
<אורן בק: מורים חדשים, כבר מהשנה האחרונה ללימודיהם, ומורים שיצאו מהתחום.
<אורן בק: בטח יצא לכם להכיר גם ברמה האישית וגם המקצועית, מורה אחרי שנה שנתיים מרים ידיים ומסב מקצוע.
<אורן בק: והמון מורים, גם טובים, פשוט נעלמו שם, וכבר מהמאגר הקיים שלנו, של 192 המורים, יש המון מורים שחזרו ללמד בעקבות כך.
<אורן בק: אנחנו כבר לומדים שיש צורך בעניין של תומכי הוראה, של סייעות, מתרגלות, מתגברים וגם יועצים חינוכיים שהם גם מורים לפסיכולוגיה וגם יועצים.
<קריאה: ומורים שיצאו לפנסיה.
<אורן בק: פנסיה זה בעייתי, זה כבר עומד איפה שהוא בין משרד החינוך לרשות המקומית, אבל כל גיל, גם אם זה 58, מבחינתי עומד בקריטריונים, כי יכול להיות שיש להם הרבה שנים טובות לתת, בהנחה שהם טובים כמובן.
<אורן בק: היתרונות: שיפור איכות הוראה.
<אורן בק: אם אנחנו מדברים על מילוי מקום מהיום למחר או שבוע מילואים וכן הלאה, נכנס מורה שמלמד את המקצוע, לא משהו סתמי שאחראי מערכת מוצא פתרון.
עמרם מצנע: אנחנו מכירים הרי את התופעה שמנהלת בית ספר יסודי, כשמורה פתאום לא בא והיא צריכה, אם על ידי רשימה משלה, רשימה פרטית כזו, היא צריכה לקושש מורים.
<אורן בק: כאחראי מערכת לשעבר, גם בתיכון מכניסים את המורה לתנ"ך - למתמטיקה, כי זה הפתרון הכי פשוט.
<אורן בק: אחראי מערכת לא מודע לכמה זה עולה ושבעצם יש דרך יותר איכותית לעשות את זה.
<אורן בק: הם מקבלים רצף לימודי, זאת אומרת לדוגמא שבוע מילואים של מורה למתמטיקה, הם מקבלים מורה למתמטיקה שיוצר קשר עם המורה הקיים, כך שהלימוד ממשיך ולאט לאט פוחת הצורך, מי שיצא לו להכיר את אחראי המערכת, של קיצוץ השעה הראשונה – תגיעו מאוחר יותר, או של קיצוץ השעה האחרונה – תלכו הביתה מוקדם יותר.
<אורן בק: זה גורם לרשות המקומית שילדים לא יסתובבו בחוץ סתם.
<אורן בק: איתור מורים איכותיים לטווח הארוך, על ידי כך שאנחנו למדים ומכירים אותם במילואי מקום קצרי טווח, ומדרגים אותם עם המשאבים שמגיעים חזרה, אנחנו יודעים לאתר את המורים הטובים להשמה לשנה הבאה, וזה בעצם מה שקורה כבר אצלנו בחיפה.
<אורן בק: זה כלי יעיל לאיתור מורים לטווח הארוך כפי שציינתי.
<אורן בק: יש מאגר מעודכן שכבר עברו ראיון, שכבר עברו את כל התהליך.
<אורן בק: המנהל מקבל קובץ של קורות חיים עם ריאיון וידיאו, שזה חלק מתהליך הקבלה, כך שהם רואים כבר את צורת ההגשה, את הקול של המורה או המורה, ולפי זה הם יכולים להחליט אם הם מקבלים לריאיון.