GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכל כהן: בימים אלה אנחנו בעצם עסוקים בפיתוח מנגנוני הערכה ובקרה.
<מיכל כהן: לסיכום, אנחנו מדברים במהויות על למידה שהייתה מכוונת יותר לבחינות חיצוניות, ללמידה שמאפשרת העמקה ופיתוח; אנחנו מדברים על ארגון הלמידה כך שהמבחנים קטעו את רצף הלמידה לאורך שלוש שנים כבר מאמצע כיתה י', ועכשיו אנחנו מדברים על קיץ י"א, קיץ י"ב; אנחנו מדברים על היקף חומר – כל תכניות הלימודים הותאמו למספר השבועות הנלמדים, ובעצם הכול חולק לבסיס והרחבה; הנושא של תנאי הקבלה לאוניברסיטה – גם איתם, כפי שהשר תמיד אומר, אנחנו מדברים על רצף אז אנחנו לא מסיימים את הרצף בתום 12 שנות לימוד, אנחנו עושים תהליך מכונן עם ההשכלה הגבוהה.
עמרם מצנע: איפה זה עומד עם ור"ה?
שי פירון: כרגע אנחנו נמצאים בתהליך.
שי פירון: היינו צריכים לקבל החלטה בתחילת יוני, אבל דחינו אותה כי אנחנו רוצים להגיע להישג נכון יותר וכולל יותר.
שי פירון: הפערים נובעים בעיקר מהחשש לטוהר הבחינות, ואנחנו צריכים להציג מתווה שיבטיח שטוהר הבחינות יהיה מהודק יותר, ואז אפשר יהיה ללכת לזה.
עמרם מצנע: המשמעות היא שהיישום הוא לקראת שנת הלימודים האקדמית הבאה.
שי פירון: בכל מקרה מדובר על תלמידי כיתה י' שמתחילים בשנה הבאה, כך שבכל מקרה יש לנו זמן.
<מיכל כהן: יש כבר הרבה הסכמות.
שי פירון: יש הרבה הסכמות גדולות מאוד.
שי פירון: המטרה היא להציג תכנית שתהדק את הפיקוח על הבחינות, וזה צודק בהחלט.
<מיכל כהן: הנושא של פיקוח על הבחינות, כפי שאמר השר, והוא אומר את זה תמיד להשכלה הגבוהה, הוא עניין חינוכי ערכי ממדרגה ראשונה, ולא רק המוטיבציה שלנו להוכיח שאנחנו אמינים.
<מיכל כהן: לכן אנחנו עושים פה עבודה שגם תשרת את מערכת החינוך בתפיסות שלה שלהשיג הישג צריך בדרך אמינה ונאותה.
<מיכל כהן: זה חלק מהחינוך כולו.
<מיכל כהן: לסיכום, אנחנו צמצמנו כ-40% מאירועי הבחינה החל משנת הלימודים הבאה.
<מיכל כהן: זה שינוי דרמטי לחוויית הלמידה של הילדים מכיתה י'.
<מיכל כהן: עשינו את אותו צמצום גם ביסודי.
<מיכל כהן: שלשום סיימנו לעבור על כל הכיתות, וראינו איפה עוד אנחנו מצמצמים היבחנויות חיצוניות.
<מיכל כהן: למדנו שגם ביסודי תורת ההיבחנות הפכה להיות כמעט שגרתית מדי שבוע ומדי יום, ולא חסנו גם על ילדי א'-ב'.
<מיכל כהן: לכן התחלנו מהמקום הזה.
<מיכל כהן: הדבר האחרון – תעודת הבגרות תכיל גם את הציונים של כיתות י' ולא יהיו יותר צדדים א', ב', לא יהיו יותר צדדים של פנימה, החוצה – הכול יהיה באותו צד, ואנחנו נותנים הרבה מקום של כבוד גם להערכה הפנימית הבית-ספרית.
<מיכל כהן: צריך לומר שאנחנו מחזקים את בתי הספר ברכזים של הערכה ומדידה שרמ"ה התחילה להוביל.
<מיכל כהן: אבל אנחנו נרחיב את זה כך שבטווח של 4-3 שנים בכל מוסד במדינת ישראל יהיה רכז הערכה ומדידה.
<מיכל כהן: כך שנבנה תשתיות ולמידה פנים בית-ספרית.
<מיכל כהן: תודה.
רות קלדרון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
רות קלדרון: אדוני השר וגברתי המנכ"לית, זה כשלעצמו היה לי שיעור ב"נוגד ציניות".
רות קלדרון: זה פשוט לא ייאמן להצליח להגיד ולהבין שדברים יכולים להיות אחרים, ואחר כך גם לעשות אותם אחרת.
רות קלדרון: אני מאוד מעריכה את זה ואסירת תודה שאנחנו כאן.
רות קלדרון: גם בכלל בוועדת החינוך אני מרגישה כך ורוצה להודות ליושב הראש.
רות קלדרון: אני מאמינה גדולה בתכנית שלכם.
רות קלדרון: אני רוצה להוסיף פן אחד מבחינת למידה משמעותית.
רות קלדרון: אני מרגישה שאתם עושים מהלך חזרה לבית-הספר הממלכתי הישראלי שהלך והתפזר.
רות קלדרון: באיסוף של החרדי-ממלכתי, ש"ס-ממלכתי אתם עושים דבר פנטסטי בעיני – לחזור להיות באחדות של כלל ישראל.
רות קלדרון: בתוך הממלכתי החילוני, הממלכתי הפשוט, מה שנקרא "סת"ם" בגמרא, אני מרגישה שצורת הלימוד של בית המדרש שכבר קצת קיימת, אבל יכולה עוד הרבה להיכנס – ואני מרגישה שהמהלך הזה מביא אותה – יכול גם לעזור לשיחה אחרת בוועדת חינוך על מספר התלמידים בכיתה.
רות קלדרון: כלומר אם הבנתי שם שיש לכם מחשבה להעביר את המורים להיות מנחים – ואז יכול להיות שיהיה גם מנחה צעיר יותר במרחב הלמידה, ולהעביר את משימת המורה מ"להשתלט על ילדים" – שכמו שכל אחד מאתנו שלימד בכיתה יודע שזה הדבר הקשה והלא נעים בהוראה – להעביר אותם להנחות ילדים שלומדים לבד בקבוצות אוטונומיות בחברותא מול טקסט ראשוני, זה חלק ממהפכה עצומה שאני מאוד מקווה שתקרה גם בעולם הממלכתי.
רות קלדרון: שנית, כשאנחנו מדברים על התחדשות יהודית – ואתם הכותל של התקווה שלי בעניין הזה – אני רוצה לחזור על דברי השר שאומר שחינוך זה לא רק לילדי בית-ספר, ולזכור שגם בעולם הממלכתי-חילוני יש תרבות יהודית מלידה ועד קבורה – אני מצטטת אותך – שצריכה משאבים ציבוריים.
שי פירון: אני מתחיל לחשוב היטב על המילים שאני אומר.
רות קלדרון: כן, אני מפנימה.
רות קלדרון: למידה משמעותית צריכה להתחיל בבית הספר ולהמשיך להשתלב עם הבית.
רות קלדרון: דבר אחרון שאני רוצה לומר – אנחנו נמצאים בימים אפלים ומזוהמים מבחינה של תרבות שיח.
רות קלדרון: גם בעיתון, גם בטלוויזיה, גם ברשתות החברתיות ואפילו בכנסת יש סכנה כזאת.
רות קלדרון: אני מאוד מעריכה איך שהדברים מתנהלים כאן גם בעיצומם של ימים מאוד קשים.
רות קלדרון: אני מרגישה שלתהליך שלכם יש סיכוי לנקות ולהפסיק את התנועה לצד אחד, ולהתחיל תנועה לצד השני על-ידי כולנו.
רות קלדרון: יישר כוחכם.
עמרם מצנע: אורה, בבקשה.
<אורה חכם: כולי נפעמת מהאנרגיות הגדולות שמראים השר והמנכ"לית במשרדם ומהעבודה היסודית מאוד של ועדת החינוך.
<אורה חכם: אני פשוט נהנית ממנה ונשכרת.
<אורה חכם: אבל אני רוצה לשאול שאלה אחת:
<אורה חכם: כשאנחנו עושים שינויים באופן המדידה לקראת תעודת בגרות איך אנחנו דואגים שהאוניברסיטאות לא ימשיכו להיות מגדל שן, ויציגו את המבחנים שלהם, כך אנחנו נראה שהכוונה הטובה שלנו יוצאת לא נשכרת על-ידי כך שמספר הרבה יותר קטן של תלמידי ישראל לא יתקבלו לאוניברסיטאות?
<אורה חכם: שנית אני מדברת תמיד מהמשקפיים של שוויון הזדמנויות בחינוך.
<אורה חכם: אני מאוד שמחה לשמוע שיש כוונה לתת סכומים ניכרים למה שנקרא תקצוב דיפרנציאלי.
<אורה חכם: אז כשנותנים תקצוב דיפרנציאלי אני מבינה שנותנים סכום יותר גדול למקום שבו צריך יותר.
<אורה חכם: אני ראיתי את כל השינויים שאתם מציעים, ואני קצת שואלת, איך אתם יכולים לעמוד בזה?
<אורה חכם: מה המנגנון שאתם נותנים הרבה יותר לכולם, אבל עוד יותר – פי שניים ממה שאחרים מקבלים – שיקבלו אלה שצריכים שוויון הזדמנויות.
<אורה חכם: את זה לא שמעתי, ואשמח מאוד לשמוע פירוט.
עמרם מצנע: אצלי לא רשומים אנשים נוספים לדיבור.
עמרם מצנע: רויטל, בבקשה.
<רויטל לן כהן: אני רוצה להדגיש שלמידה משמעותית היא גם משהו שצריך להתבצע כשיש פניות רגשית.
<רויטל לן כהן: זה מחייב הסתכלות על הילד וזמן שהוא זמן חינוך נטו, לא אקדמי.
<רויטל לן כהן: אני זוכרת שכשאני הייתי ילדה הייתה "שעת חברה" – היום "שעת חברה" זה "מפתח הלב".
<רויטל לן כהן: לדעתי, כשמלמדים ערכים מתוך ספר הם נשארים שם.
<רויטל לן כהן: לכן אני מאוד מקווה שכחלק מהלמידה המשמעותית שאתם מדברים עליה יהיו יותר שעות שמאפשרות משהו אישי והדדי בין הצוות החינוכי לבין התלמידים שלא קשור למחברות, ספרים ועטים.
<רויטל לן כהן: לדעתי, למידה משמעותית גם לא יכולה להתקיים בקבוצות של 40 תלמידים.
<רויטל לן כהן: אף על פי שאנחנו דנים בזה, והנושא בוער, התחושה היא שהוא לא מקבל מספיק מענה.
<רויטל לן כהן: אני גם חושבת שלמידה משמעותית מחייבת שמורים בחינוך הרגיל ילמדו כיצד להכיל ילדים עם קשיים והתנהגויות מאתגרות.
<רויטל לן כהן: זה אומר שהם צריכים ללמוד כלים ודיסציפלינות שונות שחסרות להם היום.
<רויטל לן כהן: אנחנו שומעים ממחנכים וגם מצוותים של הוראה מקצועית שאין להם הכלים המתאימים כדי ללמד ילדים עם צרכים מיוחדים שהגיעו לפתחם.
<רויטל לן כהן: אני רוצה להגיד שלמידה משמעותית היא לא רק ציונים, בחינות ומדידות גם אם הם מתקיימים פעם בשלוש שנים.
<רויטל לן כהן: לדעתי, למידה משמעותית יוצאת מתוך הנאה שמביאה אחר כך להנעה.
<רויטל לן כהן: לדוגמה, הילדים שלי לומדים בבית-הספר הדמוקרטי בכפר-סבא שהוא בית ספר ממלכתי לכל דבר ועניין, ואין להם בחינות עד כיתה י' וגם מעט מאוד שיעורי בית.
<רויטל לן כהן: אבל מבחינת הידע ומה שהם יוצאים ממנו מבית הספר אני יכולה לראות את הכמות, השפע והעומק.
<רויטל לן כהן: וכששואלים אותי, אבל איך את יודעת כמה הם לומדים – אז אני יודעת, אני מדברת איתם.
<רויטל לן כהן: לכן לא כל דבר צריך להיות תחת שוט המבחנים.
<רויטל לן כהן: הילדים שלנו איבדו את הרצון ללמוד, וזה מאוד עצוב; למידה משמעותית היא גם לילד שמרותק לבית שלו וזקוק לא רק לשעות אקדמיות, אלא גם לקשר ולחברה ובטח יותר מכמות של בין 16:00 ל-20:00 במקרה הטוב; למידה משמעותית יכולה להתבצע רק כשהילד מרגיש שיש סינרגיה בין מה שקורה אצלו בבית לבין מה שקורה בבית הספר, ולשם כך אני קוראת למערכת החינוך להפסיק לראות בנו ההורים אויב, ולהתחיל להתייחס אלינו כשותפים לתהליך החינוכי וגם כמי שמבינים בחינוך ולחדול מהאמירות שאנחנו לא אנשי מקצוע; למידה משמעותית יכולה להתבצע רק כשיש התאמה של דרכי הלמידה וההיבחנות כבר בכיתה א' ולא רק בעבור מי שנבחן בבגרות, כדי ליצור חוויה של למידה ולא תסכול מתמשך עד תהליך הבגרות.
רות קלדרון: הערה קטנה: הבעיה של שילוב שאנחנו מתחלקים לקהילות, וילדים לא מכירים זה את זה – אולי ברעיון הנפלא שלכם של פעילות חברתית אפשר שזה יהיה פעילות חברתית חוצה בתי-ספר, שילדים דתיים וחילונים וגם ערבים ויהודים יעבדו יחד.
רות קלדרון: זאת הזדמנות עצומה.
עמרם מצנע: רפי פוירשטיין, בבקשה.
<רפי פוירשטיין: אדוני היושב-ראש, השר, המנכ"לית, אני קודם כול רוצה לברך אתכם על המהפכה המדהימה שנקראת למידה משמעותית.
<רפי פוירשטיין: נדמה לי שכל הורה וכל תלמיד חש שהמערכת הולכת למקומות לא נכונים; הולכת למקומות שבהם הלמידה הופכת להיות פונקציונלית.
<רפי פוירשטיין: המושג "למידה לשמה" – הערך הזה הולך ונשחק.
<רפי פוירשטיין: לכן המהפכה הזאת מדהימה.
<רפי פוירשטיין: המהפכה הזאת פותחת מרחב ומרווח נשימה שלתוכו יכולים להיכנס הרבה מאוד דברים.
<רפי פוירשטיין: מיכל המנכ"לית, אני רוצה להדגיש נקודה אחת שמופיעה במצגת המדויקת והמצומצמת שנתנה לי להבין את כל המרחב, וזה הנושא שאני, למען הגילוי נאות, עוסק בו – למידה וחשיבה.
<רפי פוירשטיין: לתוך המהלך שפותח אפשרויות צריך להדגיש יעד נוסף – צמצום פערים במערכת החינוך.
<רפי פוירשטיין: הנושא של למידה וחשיבה, לטעמי, הוא קו הגבול שמבדיל בין בתי-הספר של הפריפריה שהיא כבר מזמן לא גיאוגרפית לבין בתי הספר שמצליחים.
<רפי פוירשטיין: צריך, ברשותכם, להבליט את הנקודה הזאת; להפוך אותה לאשכול ולא רק למשהו שהוא פריבילגיה של מנהל בית-הספר באוטונומיה הניהולית המבורכת שיש לו, אלא להפוך את זה ליעד.
<רפי פוירשטיין: זה התחום שאני עוסק בו, למען הגילוי הנאות, ואם הילד בפריפריה ילמד להשוות, לקרוא ולסכם ולעשות אנאליזה וסינתזה – אם הוא ילמד את כל האסטרטגיות הבסיסיות האלה הוא יפרוץ את תקרת הזכוכית הזאת שהיום לא מאפשרת לו להגיע לתעסוקה משמעותית, לא מאפשרת לו להגיע ללימודים משמעותיים.
<רפי פוירשטיין: כמי שבמשך שנים ניסה לדחוף את הנושא הזה – מעבר לשיטה הספציפית שלנו – תמיד שאלו אותי, לאן זה שייך בליבה?
<רפי פוירשטיין: זה שייך לקריאה?
<רפי פוירשטיין: זה שייך לחשבון?
<רפי פוירשטיין: זה שייך למדעים?
<רפי פוירשטיין: כי למידה וחשיבה נתפסו כמשהו שהוא אקס-טריטוריאלי.
<רפי פוירשטיין: הגיע הזמן לקחת את הנושא הזה שמופיע בהחלט במצגת שלכם, בתכנית שלכם, ולשים את זה ב"בולד", למרקר את זה, ולהפוך את זה לא רק להמלצה לבתי-הספר, אלא להפוך את זה לפחות בבתי-הספר המאותגרים, לנושא שמקבל את הכבוד הראוי לו.
<רפי פוירשטיין: הכבוד הזה נשחק עם השנים.
עמרם מצנע: סיכומים?
שי פירון: אני אתייחס רק לשתי נקודות קצרות, ואם המנכ"לית תרצה להשלים היא תשלים.
שי פירון: בימים האלה אני מסיים סבב של פגישות עם כל נשיאי האוניברסיטאות משום שלדעתי הדיון הוא בכלל לא הפסיכומטרי ולא שאלת טוהר הבחינות.
שי פירון: הדיון הוא האם מערכת החינוך היא רק חברת כוח האדם של ההשכלה הגבוהה או בעצם יש פה רצף פדגוגי עמוק שיודע לייצר לראשונה שיתוף פעולה אסטרטגי בין מערכת החינוך לבין מערכת ההשכלה הגבוהה?
רות קלדרון: אבל יש חינוך גם באוניברסיטה.
שי פירון: לשני הצדדים.
שי פירון: השיח שאנחנו מעלים עכשיו הוא שיח חדש לראשי האוניברסיטאות.
שי פירון: אני מעריך שזאת אחת הסיבות שאני עדיין לא יוצא עם הסוגיה של המבחן הפסיכומטרי, כי לא נכון להציג רק אותה; אלא צריך להראות משהו שמשנה את כל המערכת של היחסים בין עולם ההשכלה הגבוהה לבין מערכת החינוך כרצף פדגוגי שלם.
שי פירון: אני רק אתן דוגמה לכך שאנחנו עומדים לעשות את זה.
שי פירון: זה גם לא שאנחנו לא לא הולכים לעשות את זה, אני רק נותן דוגמה.
שי פירון: השבוע פגשנו את אחד מאנשי החינוך הבולטים בישראל, ואחת הדוגמות שהוא נתן לנו הוא שבעולם ההשכלה הגבוהה חלק מהבחינות הן עם חומר פתוח.
שי פירון: בחינה עם חומר פתוח משנה המון שאלות של טוהר בחינות, מעבירה לחשיבה – מייצרת המון דברים שהם בכלל מודלים אחרים.
שי פירון: כשנוצר חיבור אמיתי בין עולם ההשכלה הגבוהה לבין עולם התיכון אפשר לא לדבר על ביטול הבחינות, אלא על אופי אחר של בחינות – על תפיסה אחרת של מטרה ועוד כהנה וכהנה.
שי פירון: לכן אנחנו עסוקים במיסוד הקשר.
שי פירון: כשנשיאי האוניברסיטאות הגיעו בפעם הראשונה ללשכתי הם היו בהלם שהדיון הוא לא על תקציב, אלא על חשיבה משותפת איך מייצרים פה רצף.
שי פירון: חברים, כל שינויי השיח האלה לוקחים זמן, אבל זה יקרה.
שי פירון: בעניין גודל כיתה – ישבתי בישיבה שחלק מהנוכחים כאן ישבו בה ואמרתי שעד ינואר אציג תכנית, ואז באים ואומרים שאנחנו לא עושים בזה כלום וגם אין שיתופי פעולה.
שי פירון: אז אני קצת מתקשה אפרופו הציניות.
שי פירון: אמרתי כבר פעם אחת: עד ינואר אציג תכנית בסוגיה של גודל כיתה.
שי פירון: היה משהו לא ברור בהתבטאות הזאת?
שי פירון: האם זה לא נחשב להתייחס ברצינות כשנוקבים תאריך, אומרים זמן, אומרים יום, נועצים בנעץ יום בשנה?
שי פירון: אלא מה, צריך לבחון את שאלת יחס מורה-תלמיד בלמידה משמעותית.
שי פירון: זה צריך להתכתב עם התכנית החדשה.
שי פירון: אני רוצה לומר מילה אחרונה שנוגעת להורים ולארגוני מורים – שם עשינו מהלך הדדי מפעים.
שי פירון: היא נוגעת לשלטון המקומי וכו'.
שי פירון: אני לא מכיר שיתוף פעולה כשהסאונד הוא סאונד מלחמה.
שי פירון: אני מוסיקאי במקצוע האישי שלי, ולפי המוסיקה אני נפתח וננעל.
שי פירון: יש גורמים שנעלו אותי.
שי פירון: דרך-אגב, לא בגלל שהם אומרים דברים לא נכונים, אלא בגלל איך שהם אומרים.
שי פירון: אני לא יודע להתכתב כשתופי הטם-טם עושים רעש של אנרגיות לא חיוביות; אני לא יודע לדבר על חברת מופת כשמדברים אלי באופן לא מופתי; אני לא יודע לדבר על מוסר כשמדברים אלי באופן לא ראוי.
שי פירון: אני נציג ציבור, אני נבחר ציבור, ואני בעיקר שליח של ילדי ישראל כמו כל מי שרוצה, לא פחות.
שי פירון: אני אוהב את הילדים האלה לא פחות, ואני אוהב הורים לא פחות, ואני רוצה גם לגלות סוד – אני אפילו הורה.
שי פירון: אני גם מורה, ולכן אני אוהב ארגוני מורים; אני גם מנהל אז אני אוהב נציגי מנהלים; ואני גר ביישוב אז אני אוהב שלטון מקומי.
שי פירון: יש ערך יותר גדול ל"איך" לפעמים מה"מה".
שי פירון: ואם לא נלמד לייצר פה קואליציה שמייצרת הרמוניה, ואם הקולות הצורמים – גם כשאומרים דברים נכונים – יהיו חזקים יהיה קשה מאוד להניע את המערכת.
שי פירון: מה שאחר בשיח עם השלטון המקומי, מה שאחר בשיח עם ארגוני המורים זה הסאונד.
שי פירון: זה לא אומר שמסכימים על הכול, זה לא אומר שלא מתווכחים, זה לא אומר שלא מנהלים דיאלוגים, זה לא אומר שאין דברים שלא נפתור אותם – לא הכול פתיר.
שי פירון: בסוגית תשלומי הורים – אני נבוך.
שי פירון: אבל זה בתור, זה יבוא, זה היקרה.
שי פירון: אמרתי, תלוי כמה.
שי פירון: לפחות יושב-ראש הוועדה יכול להעיד על לא מעט פגישות שהיו במהלך השנה.
שי פירון: כולכם יודעים שאני סבור שיש מתווה אחר לחלוטין.
שי פירון: אמרתי אותו בשנה שעברה – ביטוח לאומי וכו'.
שי פירון: האוצר כרגע מתנגד לזה.
שי פירון: לא הכול תלוי בנו – כולם גם את זה יודעים.
שי פירון: אבל אם נשלב ידיים ברוח הימים האלה, נמוסס את הציניות, נשנה את השפה – לא צריכים להסכים – בכלל, אפרופו הערתה של רויטל על החינוך הדמוקרטי, אני מאוד תומך בכך.
שי פירון: אני לא מכיר עוד שר שעשה כל כך הרבה כדי לצרף את החינוך הדמוקרטי לחינוך הציבורי - -
<רויטל לן כהן: אמת.
שי פירון: - - אבל אני רוצה לתת לכל אוכלוסייה לקבוע את הדרך.
שי פירון: אם מישהו חושב שמבחנים זה נכון – בבקשה; ואם מישהו חושב שבלי מבחנים זה נכון – בבקשה; ואם מישהו חושב שצריך מבחנים כאלה – בבקשה.
שי פירון: דברו חינוך.
שי פירון: תעשו דיאלוג של חינוך – אלף פרחים יפרחו.
שי פירון: אין אמת אחת.
שי פירון: תייצרו כבוד לכל גישה, תייצרו הקשבה לכל גישה, תייצרו מקסום של מכלול התפיסות.
שי פירון: אין אפוטרופסות בחינוך.
שי פירון: כל דבר מתאים לילד אחר, לסוג אחר של משפחות, לאזור אחר בארץ.
שי פירון: מדברים היום בעולם של מלחמות, אז אני בעד להיות אדריכל במלחמת השחרור.
שי פירון: לשחרר, לאפשר, לתת למנהל לעשות מה שהוא רוצה, לתת למורה לעשות מה שהוא רוצה.
שי פירון: נכון, זה צריך להיות בתהליכים.
שי פירון: בהתחלה 70%, 30%, כי זה תהליך, זה פעימות, כי זה ייצור בלבול אם זה יהיה יותר מדי מהר, כי לא כל המורים יודעים איך.
שי פירון: לשחרר.
שי פירון: אמון במערכת, אמון במורים, אמון בהורים, אמון בתלמידים – זה ייקח זמן אבל הדברים האלה יקרו בסוף.
שי פירון: עשר שנים – לא פחות.
עמרם מצנע: אני רוצה להודות לשר החינוך, למנכ"לית, לצוות של משרד החינוך שנמצא כאן.
עמרם מצנע: לצערי, כשגם בכנסת עוסקים בדיונים תוכניים, ערכיים, מהותיים אז ההשתתפות פחותה - -
רות קלדרון: לא מחלקים היום כסף.
עמרם מצנע: זה חלק מהריאליטי שאנחנו חיים בו.
עמרם מצנע: אני מברך, ואני מוכרח לומר שאני גם מזדהה וגם מזוהה עם הכיוונים שמוביל היום משרד החינוך.
עמרם מצנע: אתם יודעים שיש שיתוף פעולה טוב בינינו לבין משרד החינוך.
עמרם מצנע: גם אנחנו בוועדה חושבים – ואני באופן אישי פעלתי כך כל ימי – לשפה מחברת, לשפה משלבת, לשפה של סבלנות, ליכולת לשים יעדים ומטרות לאו דווקא עכשיו ומיד, אלא בראייה ארוכת טווח.
עמרם מצנע: מערכת החינוך, כפי שהיא נקראת, היא מערכת ענקית, והמבחן הוא מה רוצים, לאן רוצים להגיע, איך זה בסופו של דבר משפיע עד רמת כיתת הלימוד, ואיך באמת מחברים את כל הקצוות ואת כל התחומים שהם רבים.
עמרם מצנע: בוועדה אנחנו עוסקים ברבים מהתחומים האלה, ואין לי ספק שאפשר יהיה להתקדם בהם.
עמרם מצנע: אחד הדברים שדיברתי עליו עם שר החינוך עוד עם כניסתנו לתפקיד היה שמשרד החינוך הוא אחד המשרדים שנשען הכי פחות על חקיקה.
עמרם מצנע: כתוצאה מכך, כמובן, שרי חינוך לדורותיהם יכולים לבוא ולחשוב שהם יכולים לשנות ולהשפיע ולחדש בהרבה מאוד דברים, ודברים טובים או דברים פחות טובים נעלמים כאשר שר החינוך בא והולך.
עמרם מצנע: לכן למסד את הדברים, לעגן אותם בחקיקה ראשית זה דבר מבורך ונכון.
עמרם מצנע: אנחנו בוועדה בחלקנו הצנוע נעשה הכול כדי לקדם וכדי ליצור את אותה תשתית שתיתן את מרחב הפעולה לאורך שנים כדי לעשות את השינויים המתבקשים.
עמרם מצנע: חברת הכנסת קלדרון קצת נגעה בנושא שעלה פה פחות – החברה שלנו היא חברה שיש בה מחלות קשות.
עמרם מצנע: אני לא רוצה להגיד "כרוניות" כי כרוני זה דבר שכנראה אי אפשר לטפל בו, אלא אולי לחיות אתו.
עמרם מצנע: מחלות קשות שבאות לידי ביטוי בחודשים האחרונים בחריפות ובעוצמות מטרידות במיוחד.
עמרם מצנע: זה בתחום הסבלנות והסובלנות, הנכונות להקשיב ולשמוע גם דעות אחרות; גילויי גזענות ואלימות.
עמרם מצנע: אין ספק שהפלטפורמה של מערכת החינוך זה אולי החלק הדומיננטי שיכול להתמודד עם התופעות האלה.
עמרם מצנע: בוועדה שלנו מהיום הראשון לכינונה אנחנו עוסקים בזה.
עמרם מצנע: יש המון מה לעשות בזה.
עמרם מצנע: בצד גילויי ה"ביחד", השותפות, הגיבוי והעמדה המשותפת אני לא צריך לומר שיש גם גילויים אחרים, ואין ספק שצריך לטפל בהם.
עמרם מצנע: הדבר השני המשמעותי הוא צמצום הפערים בחברה הישראלית.
עמרם מצנע: חברים, דנו בזה בשבוע שעבר, וזה נושא שצריך ללוות אותנו.
עמרם מצנע: אי אפשר להסכים שיהיו כאלה פערים בחברה שלנו, שתהיה כזאת מציאות שבה אין באמת הזדמנות שווה לכל ילד וילדה כדי להגיע למקום הכי גבוה שכל אחד יכול להגיע עם כישרונותיו, עם יכולותיו ועם כישוריו.
עמרם מצנע: זה אחד האתגרים החשובים ביותר.
עמרם מצנע: אנחנו במדינת ישראל עדיין מערכת מפוצלת, מבוזרת.
עמרם מצנע: גם כאן נעשו לא מעט דברים, אבל כמובן הדרך עוד ארוכה ורבה.
עמרם מצנע: אדוני שר החינוך, הנושא של תקצוב דיפרנציאלי, שאני יודע שאתם עוסקים בזה ועובדים על זה, מחייב לפעמים התחככות עם גורמים שאינם מוכנים לשאת חלק בעומס הזה, במטלה הזאת.
עמרם מצנע: בזה אנחנו חייבים לטפל.
עמרם מצנע: זה גם נושא חברתי ממדרגה ראשונה.
עמרם מצנע: לא יכולה להיות סולידריות בחברה כאשר יש בה קבוצות שמרגישות מוזנחות.
עמרם מצנע: וזה גם עניין כלכלי – כאשר סוגרים פערים, ולכל ילד וילדה יש הזדמנות שווה להגיע לשיא יכולתו גם בתעסוקה וגם ביכולת השתלבות במערכת החברתית אז גם כל החברה עצמה נהנית מזה.
עמרם מצנע: אנחנו נמשיך להיפגש ולדבר בנושאים השונים שעומדים על סדר היום ולהתקדם קדימה.
עמרם מצנע: שר החינוך יצטרף אלינו בעוד כמה דקות.
עמרם מצנע: אנחנו פותחים היום את יום הפעילות בכנסת אחרי יממה קשה מאוד.
עמרם מצנע: אנחנו כאן מישיבת הוועדה שולחים את מלוא השתתפותנו בצער המשפחות השכולות, ומאחלים רפואה שלמה ובריאות מלאה לפצועים.
עמרם מצנע: וכמובן, מלווים את לוחמי צה"ל בכלל ואת לוחמי גולני בפרט.
עמרם מצנע: אני חושב שאני מדבר בשמם של כל המשתתפים פה שאנחנו מגבים את צה"ל ואת מפקדיו במערכה הקשה הזאת נגד הטרור, נגד ארגוני הטרור מעזה.
עמרם מצנע: אנחנו מחזקים את ידיהם אף על פי שבפעילותם ובמעשיהם אני מרגיש שהם מחזקים אותנו.
עמרם מצנע: אנחנו מחזקים את ידיהם להמשיך בנחישות, בעקשנות וברגישות להחזיר את השקט למחוזותינו.
עמרם מצנע: מנקודת המבט שלי עם כל הצער על האובדן אפשר בהחלט לרשום הישגים גם בתחום ההגנה מפני הרקטות והשמדת מערכי הרקטות וגם בתחום המנהרות.
עמרם מצנע: רק לפני כמה דקות התבשרנו על עוד שתי חוליות שניסו לחדור היום בבוקר לאזור צפון רצועת עזה.
עמרם מצנע: לפי הדיווחים הראשונים, חלקן הושמדו.
עמרם מצנע: אני גם רוצה מכאן להצטרף ולומר שכולנו מצרים מאוד על אובדן חיים של אזרחים לא מעורבים ברצועת עזה.
עמרם מצנע: אני מרשה לעצמי להצטרף לאמירתו של ראש הממשלה אתמול שאין מלחמה צודקת יותר מהמלחמה שאנחנו נמצאים בתוכה.
עמרם מצנע: לא אנחנו יזמנו אותה, לא אנחנו אחראים לכך שארגוני הטרור וחמאס בראשם מתחבאים מאחורי ילדים, זקנים, נשים, ומנהלים את המלחמה מתוך בתים ומתוך מוסדות חינוך ומוסדות רפואיים.
עמרם מצנע: כמי שמכיר את צה"ל הרבה שנים, אני יודע שפעולת הכוחות מתקיימת ברגישות בניסיון אמיתי – לא בסיסמאות סרק – שלא לפגוע באזרחים מעבר למה שקורה.
עמרם מצנע: אני מקווה מאוד שבמהרה אפשר יהיה להגיע לסיום הלחימה ולהתיישב קצת יותר ברצינות אל שולחן המשא ומתן כדי להביא למציאות אחרת כאן במדינת ישראל ובפינה הזאת של המזרח התיכון.
עמרם מצנע: אני בטוח שגם אתה רוצה להגיד כמה מילים, שר החינוך.
שי פירון: דווקא אני חושב שמעודף המלל שנאמר בימים האחרונים אפשר להסתפק במה שאמרת ולהצטרף לדברים.
עמרם מצנע: אנחנו מקיימים את הישיבה הקצרה הזאת בנושא של החלת צו לימוד חובה על כיתות י"א-י"ב; כאשר לפי המלצתו של ד"ר קדמן רצינו לתת לפגישה הזאת קצת חגיגיות כי יש בהחלט על מה להיות שבעי רצון.
עמרם מצנע: ההחלטה נולדה לפני שנים והתממשה במשך חמש שנים כשהצו שאנחנו עומדים לדון עליו ולאשר אותו בחתימתו של שר החינוך מביא לכך שבכל היישובים בכל הרשויות המקומיות, בכל בתי הספר בארץ המוכרים שכפופים למשרד החינוך, מוחל חוק חינוך חובה עד כיתה י"ב.
עמרם מצנע: זה בהחלט הישג ראוי.
עמרם מצנע: הזמנו לכאן גם את יושבי ראש ועדות החינוך בשנים האלה.
עמרם מצנע: מכבד אותנו הרב מלכיאור, יושב-ראש ועדת החינוך לשעבר.
עמרם מצנע: אחרים התנצלו שלא יכלו להגיע.
עמרם מצנע: בהחלט מגיעה הרבה הערכה לקודמי ולקודמינו שהשכילו לתת לחוק חינוך חובה תוכן נוסף ומשמעות נוספת בהחלת החוק בצורה הדרגתית ולמימושו.
עמרם מצנע: זה כמובן מחייב לא רק את ההורים לשלוח את הילדים, ואת הרשויות המקומיות ואת משרד החינוך לספק את החינוך, אלא זה מחייב את כולנו לוודא שאף ילד וילדה בני הגיל האלה לא יישארו מחוץ למערכת.
עמרם מצנע: זה גם מחייב אותנו – מה שמשרד החינוך כבר עושה – למצוא מסלולים נוספים, אפיקים נוספים, אלטרנטיבות נוספות, לא רק לחינוך העיוני אלא גם לחינוך הטכנולוגי והמקצועי כדי להעניק לכל בן ובת בגיל 18 יציאה לחיים כשהם מצוידים היטב בכישורים לאתגרים העומדים בפניהם בחיים.
עמרם מצנע: אדוני שר החינוך, בבקשה.
שי פירון: תודה רבה, בוקר טוב.
שי פירון: גם אני שמח מאוד לפגוש כאן את הרב מלכיאור כנציג יושבי-ראש ועדות החינוך הקודמות ומודה לד"ר יצחק קדמן על היוזמה.
שי פירון: בכלל, השבוע קיבלתי ממנו מכתב ברכה – זה כשלעצמו מצריך ישיבה.
שי פירון: מרגש מאוד.
שי פירון: אל תדאג, אני לא לוקח את זה כתקדים.
שי פירון: לגופו של עניין רציתי לומר שלוש הערות קצרות.
שי פירון: לפני שאומר את ההערות אני רוצה לומר שאתמול בלילה ראיתי שיש ניסיון להחריג חרדים, לא חרדים.
שי פירון: אני מבקש להסיר את זה.
שי פירון: אנחנו, כמובן, לא ניתן לדבר כזה לפתור, הוא לא הגיוני.
שי פירון: נפתור את הבעיה המשפטית הזאת.
שי פירון: אסור שדברים כאלה בכלל יעלו כאן לדיון היום.
שי פירון: זה נודע לי אתמול בשעת לילה מאוחרת, וזה לא יקרה.
שי פירון: אנחנו נמצא את הדרך.
שי פירון: בלי שנדבר גם המנכ"לית הבינה שזה שימוש לא ראוי בסעיפים כאלה ואחרים.
שי פירון: אנחנו נמצא את הדרך להסדיר את העסק הזה בצורה צודקת ונכונה, וזה פשוט לא יקרה.
שי פירון: יש לנו יכולת לעשות דברים טובים יחד, אז בואו לא ניכנס לזה.
שי פירון: קודם כול מה שקורה היום זה חיבור בין החוק למציאות.
שי פירון: זה קצת פתטי שהמציאות כבר מזמן מדברת על סוף כיתה י', והחוק בעצם צועד בעקבותיה בעצלתיים ברמה כזאת או אחרת.
שי פירון: אז אנחנו מאוד שמחים על החיבור המוחלט בין המציאות החוקית לבין המציאות המעשית.
שי פירון: מה שמסתתר מאחורי הסיפור הזה – ונגעת בזה, יושב-ראש הוועדה – מה שקורה כאן זה בעצם שינוי תרבותי.
שי פירון: בעצם החוק הקודם מתכתב עם חברה אחרת שבה מסיימים ללמוד בכיתה י' והולכים לעבוד.
שי פירון: אפילו יש לנו כמה ספיחים כמו בתי-ספר של משרד הכלכלה שזאת תופעה מימים עברו.
שי פירון: אפילו פעוטונים או גני ילדים שלא מדברים חינוך, אלא מדברים על "בייביסיטר" – כל מיני תופעות שהתאימו לימים שבהם המדינה קמה.
שי פירון: בחברה סוציאליסטית מסיימים ללמוד בכיתה י' והולכים לעבוד, ויש בית-ספר לעבודה וגן שהתחליף שלו הוא "בייביסיטר".
שי פירון: זה חלק משינוי תרבותי הרבה יותר עמוק.
שי פירון: אנחנו מרחיבים היום לא רק את מסגרות הלמידה, לא רק את חובת הלמידה, אלא משהו שהוא בעיניי הרבה יותר רחב ועמוק – חובת החינוך.
שי פירון: חובת החינוך במובן הזה שדווקא בגילאים 16, 17, 18 הילד זקוק ליותר מוגנות בעולם הרבה יותר פתוח ופרוץ עם סף סיכונים הרבה יותר גדולים.
שי פירון: אני לא רוצה להגיד שיש בשורה כי בתי הספר קיימים כבר הרבה שנים, אבל העובדה שהחוק והמציאות מדברים יחד אומרת שמדינת ישראל לוקחת על עצמה לא רק אחריות לימודית, אלא גם אחריות חינוכית.
שי פירון: זאת נקודה מאוד מהותית.
שי פירון: הנקודה השלישית שאני רוצה לומר, כפי שנגעת בה, שבמסגרת החובה הזאת אנחנו נוטים להשתדל לקיים את כל מה שהבטחנו.
שי פירון: הבטחנו לחדש את החינוך היישומי המקצועי כחלק מהערוצים שיאפשרו לכל תלמיד בישראל למצות את כישרונותיו.
שי פירון: זה לא פתרון לכלכלת ישראל, זה פתרון לצרכים של ילדי ישראל; זה לא פתרון רק למפעל כזה או אחר, אלא זה פתרון לאנשים שיש להם כישרונות ברוכים, גדולים בעלי יכולות עצומות.
שי פירון: הסיבה שלא יצאנו עם זה מידית כביכול היא שלמדנו מלקחי העבר.
שי פירון: זה חייב להיות מקצועי, זה חייב להיות יוקרתי, זה חייב לדבר עם ארגוני המעסיקים כדי שזה יהיה באמת הדבר הטוב ביותר.
שי פירון: המנכ"לית, צוותים מקצועיים ואנוכי השקענו הרבה מאוד זמן למידה על מה שקורה בעולם כדי שדגמים מוצלחים יגיעו לישראל ויהיו חלק ממנה.
שי פירון: במסגרת התקציב הקרוב יוקצה סכום לא מבוטל כחלק מתכנית לאומית רב-שנתית לסוגיה הזאת.
שי פירון: זה חלק מהעניין.
שי פירון: אנחנו מביאים לזה כסף.
שי פירון: אני רוצה לנצל את ההזדמנות להזכיר דבר נוסף:
שי פירון: הלך לעולמו השבוע דוד עזריאלי.