GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רנייה עקל: היא ראתה שבכפר יש חוסר של עצים בעלי פרי וצל, וכל ילד תוך שנה אימץ עץ, ובסוף השנה הם שתלו לאורך דרך ארוכה כל מיני עצים, שיהיה להם.
<רנייה עקל: נרג'יס תספר לנו על הפרויקט שלה עם הקשישים.
<נרג'יס מרעי: הפרויקט שלי הוא הקמת גינה קהילתית יחד עם הקשישים, במטרה לשמר צמחים מהמורשת והתרבות המקורית ולעודד שיתופי פעולה רב גילאים.
<נרג'יס מרעי: בהתחלה זה היה קצת קשה, כי מדובר בקשישים שאנחנו רצינו לעבוד איתם.
<נרג'יס מרעי: הפוטנציאל נמצא והייתה גם תמיכה מהרשות ומהרשת הירוקה וממשרד החינוך, וגם המפקחת שלנו, כולם היו איתנו.
<נרג'יס מרעי: עשינו תכנית עם הרשות שאחראית על בית הקשישים.
<נרג'יס מרעי: התחלנו לנקות קודם כל את החצר והכנו גם עצים לשתול, עצים שכל העונה יהיה להם פרי.
<נרג'יס מרעי: התחלנו להביא גם צמחי מרפא, ואצל הקשישים הייתה שמחה גדולה מאד מאד מאד, היא עלתה כל יום, כי הם הרגישו שמישהו בכפר שלנו מתעניין בהם וחושב עליהם.
<נרג'יס מרעי: אני מקווה שאנחנו נמשיך בזה, אנחנו רק בתחילת הדרך.
עמרם מצנע: כמה ילדים יש בגן שלך?
<נרג'יס מרעי: 35 ילדים.
עמרם מצנע: באיזה גילאים?
<נרג'יס מרעי: טרום חובה.
מסעוד גנאים: זה רק גן אחד בכל ערערה או כמה גנים?
<נרג'יס מרעי: זה גן אחד מתוך 24 גנים.
<נרג'יס מרעי: רציתי גם להגיד שאני מדגישה את עניין ההדבקה שהייתה לגננות אחרות, שלא עברו בקורס הזה.
<נרג'יס מרעי: אנחנו היום מסתכלות על הגננות שלא עברו, יש להן גינה אקולוגית, יש להם שיתוף פעולה עם ההורים ועם הרשות, בלי לעבור את הקורס הזה.
<נרג'יס מרעי: אנחנו היום הפכנו כאילו למרכז לא רק בכפר שלנו, אני אחת הגננות שמובילה כמה גננות מהכפרים שנמצאים ליד הכפר שלנו, שהן כל הזמן באות ומסתכלות מה עושים עם הילדים ועם ההורים, ואיך אנחנו מגייסות דברים.
<נרג'יס מרעי: הפוטנציאל נמצא.
<רנייה עקל: צריך לציין שהקורס השלישי בעצם לימד אותן וחשף אותן לכל מיני ארגונים בכפר, ואיך לעבוד עם המועצות המקומיות, איך לכתוב בקשה, ומאד חשוב גם איך לכתוב מכתב תודה, כי מאד חשוב לנו לפרגן לגופים שאנחנו עובדים איתם וכמה שהתמיכה בלעדיהם לא הייתה מתקיימת ומתרחשת.
<רנייה עקל: יש לנו גננת שעשתה על שלושה דונם גינה קהילתית עם ההורים, וההורים הדביקו עוד הורים וידידים וחברים, וכל ימי שישי שבת זה על חשבונם.
<רנייה עקל: המועצה המקומית לא תמכה בזה כספית, זה על חשבון הקהילה – אפילו עמודי חשמל והכל מהיסוד עד הסוף – זו יוזמה של גננת שאפשר להגיד שתוך שנתיים גילינו שהכוחות של גננות, מעבר לנתינה לגן, אלא מעבר לזה.
<רנייה עקל: פה יש לנו גננת שבעצם ערכה ספר שחולק לרוב הגנים בערערה, שמדבר על אוכל בריא מהגינה הקרובה, אוכל שהוא מתוך המורשת וגם לגבי הבריאות שלו.
<רנייה עקל: כל ילד בישל עם סבתא ויש לו תמונה עם סבתא שהוא בישל איתה, עם המוצר והמתכון והדפסנו את זה וחילקנו לכל הגנים בערערה.
<רנייה עקל: יש לנו עוד שקופית.
עמרם מצנע: בואו נסיים פה, כי הזמן שלנו קצר.
עמרם מצנע: תודה רבה לכן.
עמרם מצנע: שאול גולדשטיין.
<חגית גפן: יפה מאד.
<חגית גפן: אפשר להגיד משפט אחד על התכנית הזאת?
עמרם מצנע: משפט, כן.
<חגית גפן: בעצם ההשתלמות הראשונה הייתה במסגרת התכנית המשולבת לחינוך לקיימות של המשרד להגנת הסביבה ומשרד החינוך, ופה בעצם רואים איך שהתכנית הזאת גרמה לאיזה שהוא אימפקט, ושקצת ממשיכים וזה עכשיו רץ, הגננות שם פעילות.
<חגית גפן: השגנו שותפות של קהילה פעילה לבד, דרך אותה תכנית שיורם דיבר עליה קודם וסיפר עליה.
<חגית גפן: זה כבר רץ הלאה בתמיכה של המשרד, של עוד השתלמויות נוספות ועידוד של אנשים.
עמרם מצנע: כן, נשמע באמת שמשיגים תוצאות.
עמרם מצנע: שאול גולדשטיין, בבקשה, מנכ"ל רשות הטבע והגנים.
<שאול גולדשטיין: תודה.
<שאול גולדשטיין: קודם כל דיון מאד מעניין.
<שאול גולדשטיין: אני מתנצל שאני צריך לרוץ לעוד ועדות, כי באמת היום זה יום הסביבה.
<שאול גולדשטיין: ממש בשלוש מילים לפני שאני אתן לגברת שורקי, שהיא אחראית אצלנו על התחום.
<שאול גולדשטיין: אז קודם כל המטרה שלנו, להבדיל מהרבה גופים אחרים, זה בעצם לטפל במניעת או צמצום הנזק של האדם לסביבה שלו, על ידי החיבור שלו לסביבה.
<שאול גולדשטיין: למעשה היום בכל העולם מבינים שהאיום הראשי לטבע ולסביבה זה האדם, והעיקרון שמקובל באירופה היום זה NO NET LOSS – זאת אומרת תנסו אתם האנשים להימנע כמה שיותר מפגיעה, אבל אם אתם פוגעים, אז שזה יהיה במידה ולא מעבר למידה הנדרשת, ובכך אנחנו מטפלים.
<שאול גולדשטיין: אני אגיד רק שלושה עקרונות מתוך העקרונות שלנו, אז זה קודם כל, וחשוב להגיד את זה – אנחנו לא מחליפים אף גוף אחר.
<שאול גולדשטיין: אנחנו לא משרד החינוך, אין לנו כלים של משרד החינוך, אנחנו לא המשרד להגנת הסביבה, אין לנו את הכלים.
<שאול גולדשטיין: אנחנו לוקחים את הכלים שלנו ומשתמשים במקומות שאנחנו מרגישים שזה בין הכיסאות, או שזה זקוק לטיפול שלנו.
<שאול גולדשטיין: אז זה דבר אחד.
<שאול גולדשטיין: אנחנו עובדים כמובן מול המשרדים.
<שאול גולדשטיין: העיקרון השני, העיקרון שלנו העיקרי זה לעבוד מול הקהילות המקומיות ויש לנו הרבה מאד פעילות בכל המגזרים וכמובן גם שהקהילות מגיעות לאתרים שלנו, וכשצריך אנחנו גם מדריכים אותן.
<שאול גולדשטיין: הדבר השלישי, אני רוצה להגיד, כעיקרון זה דבר שחשוב להבין את דעתי, זה שהרבה פעמים אנחנו מסתכלים על חינוך כי בעצם אנחנו מבוגרים שצריכים לחנך את הילדים, אבל אנחנו חושבים שגם צריך לחנך את המבוגרים, והדבר הזה הוא שינוי תרבותי עוד לפני שהוא שינוי חינוכי, דבר שקצת פחות מטפלים בו.
<שאול גולדשטיין: אנחנו חושבים שהחינוך הוא חלק מהעניין הזה, אבל הוא לא כל התשובה לכל השאלה.
<שאול גולדשטיין: באמת אנחנו עוסקים במגוון רחב מאד של פעילויות בכלל הארץ, ורעיה תמשיך מכאן, עם הכלים היפים שיש לנו.
<רעיה שורקי: נעים מאד, לי קוראים רעיה.
<רעיה שורקי: אני מנהלת חטיבת קהל וקהילה ברשות הטבע והגנים.
<רעיה שורקי: עובדת 23 שנים בארגון, אוהבת כל יום בעבודה, ומפה אני אמשיך הלאה.
<רעיה שורקי: רשות הטבע והגנים מפעילה היום 13 מרכזי חינוך והסברה בכל הארץ.
<רעיה שורקי: הכי צפוני שלנו יושב בגולן והכי דרומי באילת, יש לנו פרישה ארצית.
<רעיה שורקי: מועסקים כ-250 מדריכים ומדריכות, מורות חיילות, מתנדבי שירות, ש"ש ובנות שירות לאומי.
<רעיה שורקי: יש לנו עשרות תכניות חינוך ארוכות טווח בקרב הקהילות, בעיקר הקהילות שסמוכות לשמורות טבע וגנים לאומיים.
<רעיה שורקי: אתם יכולים לראות את זה.
<רעיה שורקי: הפעילות שלנו נסמכת על החוק.
<רעיה שורקי: בחוק גנים לאומיים ושמורות טבע נאמר בתפקידי הרשות, שעלינו ליזום, לקיים ולעודד פעילויות חינוכיות, ובכלל זה פעילויות להגברת התודעה בקרב הציבור בכלל ובקרב תלמידים ובני נוער בפרט.
<רעיה שורקי: ולמה חינוך?
<רעיה שורקי: כמו שאמר מנכ"ל רשות הטבע והגנים, הפעילות החינוכית שלנו היא חלק עשייה רחבה יותר, של מדע, של תכנון, של פיתוח, של אכיפה, אבל אין ספק שהחינוך היא פעילות משלימה.
<רעיה שורקי: אם היא נעשית איכותית ומקצועית היא גם יכולה למנוע את הצורך בפעילויות אכיפה ופעילויות שיקום, כמו אירועים ששמתי לכם בתמונות – השריפה בכרמל, הוונדליזם בעובדה, אירועי כריתה בלתי חוקיים שאנחנו מתמודדים איתם ביום יום ואנחנו מאמינים שבעזרת החינוך אנחנו יכולים למזער אותם ולשקם אותם.
<רעיה שורקי: אלה הן מטרות החינוך ברשות הטבע והגנים.
<רעיה שורקי: אני רוצה בעיקר לדבר על הנושא של המקום ולדבר על פעילויות ארוכות טווח.
<רעיה שורקי: בתור מישהי שמלווה את הנושא החינוכי, לפני 23 היה לי הכבוד לנהל את מרכז החינוך הראשון של רשות הטבע והגנים.
<רעיה שורקי: זה היה בשמורת טבע מדהימה שנקראת עין אפק, בקריות.
<רעיה שורקי: ואני רואה איך במשך השנים התפתחה אצלנו ההבנה והתודעה, שפעילות שהיא נעשית אפיזודית, פעם אחת חווייתית, היא לא מספיקה.
<רעיה שורקי: בשנים האחרונות אנחנו תומכים ומחזקים פעילויות שהן ארוכות טווח.
<רעיה שורקי: מה זה אומר?
<רעיה שורקי: לקחת קהילה ששוכנת לצד ערך טבע או מורשת או נוף שסובל מבעיה כזו או אחרת, ולהתמיד בבנייה של תכנית שיש בה לפחות שישה-שבעה-עשרה-שנים עשר מפגשים בשנה.
<רעיה שורקי: רק ככה אתה יכול לחולל שינוי, ולא שנה אחת ולא שתיים.
<רעיה שורקי: יש לנו פרויקט לדוגמא ברמת הגולן, עם היישוב מסעדה, שנמשך כבר 10 שנים.
<רעיה שורקי: הוא מתחיל עם הילדים והוא נתמך בקהילה ואנחנו רואים, אנחנו גם מנטרים ובודקים ורואים גם את השינויים שחלו בקהילה ביחס שיש לה לפרויקטים.
<רעיה שורקי: בתמונות שאני מציגה בפניכם, ואני לא אעבור אחת-אחת, יש עשרות כאלה, חלקם מרגשים בצורה יוצאת דופן ואני רוצה להראות לכם כמה.
<רעיה שורקי: יש לנו פרויקט מדהים עם היישוב דריג'את, שנמצא בצפון הנגב, סמוך לתל ערד.
<רעיה שורקי: יש שם ערך טבע מדהים שנקרא אירוס שחום, ערך טבע מוגן.
<רעיה שורקי: הילדים מאמצים את השטח, מאמצים את האירוסים והחיבור שלהם, היכולת שלנו, של רשות הטבע והגנים לתת את הערכים שיש לנו, של הטבע ושל הנוף, של המורשת, שהם סמוכים לקהילות האלה, במפגש ובעוד מפגש ובעיקר בעשייה גם בידיים, זה מה שעושה להם את החיבור למקום.
<רעיה שורקי: אני שמתי לכם פה דוגמא למשל ממעיין מדהים שנקרא עין חותם, אולי אתם מכירים, בנחל כזיב בצפון, בתוך שמורת טבע, סמוך ליישוב חורפיש.
<רעיה שורקי: יש לנו פרויקט שנמשך כבר כמה שנים עם מערכת החינוך של חורפיש, שמאמצת את המעין של עין חותם.
<רעיה שורקי: אין ספק שכשהילדים משמרים תבונת כפיים, זאת החוויה שהם זוכרים.
<רעיה שורקי: אולי שמעתם בעיתון לפני - - -
מסעוד גנאים: זה החינוך האמיתי בסוף.
<רעיה שורקי: זה החינוך האמיתי, נכון.
<רעיה שורקי: וזו המגמה שאנחנו ברשות הטבע והגנים רוצים לחזק.
<רעיה שורקי: אני רוצה לספר לכם על חוויה מאד מרגשת מלפני שבועיים, אולי שמעתם עליה בעיתון.
<רעיה שורקי: יש לנו פרויקט מדהים בגן לאומי כורזים, ששוכן ליד היישוב כורזים, ליד טבריה.
<רעיה שורקי: יש לנו שם פרויקט שנמשך כבר שלוש שנים עם קבוצה של תלמידים שבאה וחופרת ומשמרת ולומדת מורשת.
<רעיה שורקי: השנה התחלנו את החפירה לפני שבוע, מפגש ראשון מתוך עשרה שצריכים להיות השנה עם הילדים.
<רעיה שורקי: הם עובדים עד אחת בצהריים.
<רעיה שורקי: בעשרה לאחת, כמו בספרים, עשרה סנטימטרים מתחת לפני הקרקע, אחד הילדים צועק – "זהב".
<רעיה שורקי: זה נשמע קצת הזוי.
<רעיה שורקי: אתם רואים בצד שמאל למטה, הם מצאו שרשרת שיש בה 24 מטבעות.
עמרם מצנע: הוא לא יודע שכשמוצאים זהב אסור לצעוק?
מסעוד גנאים: הוא עדיין ילד, הוא לא התקלקל.
<רעיה שורקי: שמנו שמירה באתר וזה היה שיא של פעילות במסגרת שבוע שלם של שבוע מורשת.
<רעיה שורקי: אנחנו באותו יום עשינו סדרה של פעילויות להעלות בפני הציבור את המודעות לנושא המורשת והפעילות שלנו סביב המורשת, וזה היה חלק מפעילות שנעשתה באותו שבוע, לקבל כזאת מתנה.
<רעיה שורקי: הילדים יזכרו אותה לכל החיים, ובוודאי שהייתה סביב זה חגיגה גדולה.
<רעיה שורקי: יש פה המון דוגמאות, היישוב רחנייה מאמצים שלולית חורף לאורך זמן.
<רעיה שורקי: העתקת גיאופיטים זה פרויקט שאני עושה אותו בעצמי כבר כמה שנים, לכן כשאני מדברת עליו אני תמיד מתרגשת.
<רעיה שורקי: אנחנו ברשות הטבע והגנים מאד מעורבים בהליכי התכנון בשטחים הפתוחים, לא רק בשמורות וגנים.
<רעיה שורקי: ערכי טבע מוגנים יש בכל מקום, לא רק בשמורות וגנים.
<רעיה שורקי: אנחנו עושים פעילויות מדהימות עם ילדים של העתקה של גיאופיטים ממקום שאמורה להיות מפותחת תשתית כזו או אחרת, לתוך המרחב שלהם, בתוך הקהילה.
<רעיה שורקי: לפני כמה חודשים עשינו עבודה מאד יפה עם יוקנעם למשל, ילדי גשר הזיו משיבים צמח נדיר שנקרא אזוביון דגול, שמורה שיש להם סמוך לביתם.
<רעיה שורקי: ואיך אני יכולה שלא לחזור לעין אפק, למקום שהתחלתי בו, בשמורת עין אפק עשינו גן מקלט, כמו שאנחנו עושים בשמורות טבע נוספות לצמחים אדומים – זה צמחים נדירים שחלקם מוגנים וחלקם לא.
<רעיה שורקי: זו דוגמא לפעילות של בתי ספר מהקריות, שמאמצים את גן המקלט לצמחים נדירים בשמורת עין אפק, ובעיני זה אחד החיבורים הכי חזקים שאנחנו יכולים לעשות עם הקהילה, לא רק עם הילדים, גם עם הקהילה של המבוגרים.
<רעיה שורקי: פעם אחת אנחנו שותלים, לפעמים אנחנו גם עוקרים.
<רעיה שורקי: במקרה הזה אנחנו נעזרים באוכלוסייה ששוכנת ליד אתרים שיש בהם בעיה של מינים פולשים, אז אנחנו גם עוקרים מינים פולשים, וזה חלק מהפעילות הגדולה שאנחנו עושים.
<רעיה שורקי: אני רוצה עוד להזכיר דבר אחד מדהים, כי אתה אמרת, חבר הכנסת מצנע, דיברת ורשמתי לי – שחשוב שתהיה גם השפעה על הקהילה של המבוגרים - אמרת בתחילת הדברים.
<רעיה שורקי: אז קודם כל אין ספק שהעבודה עם הקהילה של הילדים גם מביאה איתה אחר כך את המבוגרים, וכל פעילות שאנחנו עושים עם הילדים אנחנו מגבים אותה גם בפעילות עם ההורים, בימי שיא וכו'.
<רעיה שורקי: אבל יש לנו פרויקט יפיפה, שאני חושבת שהוא חינוך לכל דבר ועניין.
<רעיה שורקי: בקהילות סמוכות לגנים ושמורות יש לנו מתנדבים.
<רעיה שורקי: זה אנשים שעברו את גיל הפנסיה.
<רעיה שורקי: המתנדב הכי מבוגר שלנו הוא בן 100 מקריית טבעון, מאריכת ימים – קריית טבעון.
<רעיה שורקי: יש לנו בגן לאומי בית שערים 50 מתנדבים, כבר 10 שנים הם באים כל יום, אחרי גיל הפנסיה, ועושים הדרכה וחינוך.
<רעיה שורקי: בעיני זה מדהים.
<רעיה שורקי: יש לנו כזה בתל חצור, יש לנו בטבריה, ואנחנו פרושים בקשת רחבה של פעילות של מתנדבי גן קהילה.
<רעיה שורקי: ודבר אחרון ועוד מספר דוגמאות.
<רעיה שורקי: רציתי לדבר גם על ג'סר א-זרקא, כי שם אנחנו עושים כבר המון שנים פעילות מאד משמעותית, גם עם הקהילה של הילדים, שהיום היא כבר בוגרת והיא גם עובדת בתוך הקהילה.
<רעיה שורקי: אני רוצה לסיים בעוד דבר אחד שמתקשר גם למורשת, וזאת פעילות חינוכית יחסית חדשה שנכנסנו אליה לאחרונה.
<רעיה שורקי: אנחנו הרבה עוסקים בפעילות של טבע ואנחנו מחזקים גם את הפעילות של המורשת.
<רעיה שורקי: עשינו שיתוף פעולה עם בית מדרש אלול, למי שמכיר, זו רשת של מרכזים תרבותיים ללימודי תורה.
<רעיה שורקי: אנחנו אימצנו את השיטה ויחד איתם אנחנו בונים עכשיו תכנית יפיפה, שהרעיון שלה הוא לייצר באתרים שלנו, אני לא יודעת מי מכם מזהה – מה זה למטה מצד ימין, מזהים?
<קריאה: בית שערים.
<רעיה שורקי: יפה.
<רעיה שורקי: נכון, אז זאת המנורה המפורסמת של בית שערים, שלפני כמה שנים הייתה פה ישיבת ממשלה שחשפה את המנורה הזאת, עם הנשיא של המדינה שלנו שהיה אז בישיבה.
<רעיה שורקי: אז אנחנו רואים כאן את בית שערים ואת חמת טבריה ואת ציפורי ובית שאן – המון נושאים סביבתיים עסקו בהם במקומות שלנו.
<רעיה שורקי: אז אנחנו פותחים יחד עם הקהילות השכנות בתי מדרש באתרים האלה, בעיקר עם תלמידים שלומדים מחשבת ישראל, מתוך כוונה לדון איתם במספר מפגשים בסוגיות כמו הסוגיה הזאת למשל, סוגיות הלכתיות, שיש להן הקשרים לסביבה ובכך אנחנו יכולים גם לחבר אותם למקום, גם להעביר את המסרים וגם לבצע חינוך, כמו שקראתי לו, ברוח המקום.
<רעיה שורקי: אז זאת העשייה של רשות הטבע והגנים.
עמרם מצנע: תודה רבה לרשות הטבע והגנים.
עמרם מצנע: הצטרף אלינו חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.
דב חנין: ברכות לכל המשתתפים בדיון החשוב הזה.
דב חנין: אדוני יושב הראש, אני מודה לך גם שבמסגרת יום הסביבה כינסת את הוועדה לעסוק בשאלות של חינוך סביבתי.
דב חנין: אני מתנצל שהגעתי לדיון הזה במאוחר, כי אני במין מרוץ כזה בין הוועדות, שכולן עוסקות בסוגיות סביבתיות הבוקר; אבל אין ספק שהדיון בוועדת החינוך על חינוך סביבתי הוא אחד הדיונים החשובים ביותר.
דב חנין: אני נכנסתי באמצע הדברים שנשמעו כאן ואני רק רוצה להגיד לך שאלה היו דברים מאד מרגשים.
דב חנין: לא רק החינוך שלכם לסביבתיות, אלא התפיסה החינוכית וההבנה שכמה חשובה העשייה בפועל של התלמיד, של מי שנמצא בתהליך החינוכי כדי לגבש את ההשקפות שלו, כדי לגבש את הערכים שלו וכדי לגבש את המקום שבו הוא נמצא.
דב חנין: אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי להביע קודם כל הרבה תודה לכל הגורמים שעוסקים בחינוך סביבתי והם רבים ומגוונים, ואני בוודאי לא אזכור את כולם, אז אני אזכיר רק את רשות הטבע והגנים, את החברה להגנת הטבע, את הארגונים הסביבתיים השונים, את תנועות הנוער שבשנים האחרונות יותר ויותר מתחברות לעשייה ולחשיבה סביבתית.
דב חנין: אני חושב שזה מפתח מאד מאד מרכזי בהתמודדות שלנו עם הרצון לעשות שינוי סביבתי אמיתי.
דב חנין: בסופו של דבר שינוי סביבתי אמיתי ייעשה אם אנשים יבינו שצריך לעשות אותו, והדרך לגרום להבנה הזו מתחילה בחינוך בבית הספר ובגילאים הצעירים.
דב חנין: אנחנו מדברים הרבה מאד על המשבר הסביבתי, אבל מאד חשוב להבין שבסופו של דבר המשבר הסביבתי הוא משבר ערכי.
דב חנין: המשבר הסביבתי הוא לא עניין טכני.
דב חנין: הפתרונות הם לא פתרונות טכנולוגיים.
דב חנין: אנחנו מדברים על איך החברה שלנו מאורגנת, על מה סדרי העדיפויות שלה, על מה חשוב יותר ומה חשוב פחות ואלה הן שאלות חינוכיות וערכיות ממדרגה ראשונה.
דב חנין: הדבר האחרון שאני רוצה לומר לכם, זה לחלוק אתכם את המחשבה שלי על מה בעצם אנחנו מדברים פה, כשאנחנו מדברים על סביבה.
דב חנין: יוצא לי הרבה להגיע לבתי ספר וזאת תמיד הזדמנות נהדרת להיפגש גם עם תלמידים וגם עם מורים שעוסקים בנושאים סביבתיים; ואני שומע הרבה מאד ורסיות למה הוא הנושא בעצם, על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על סביבה.
דב חנין: ואני רוצה לחלוק אתכם את הגישה שלי לעניין.
דב חנין: אני אומר לכם ואני אומר בכלל בכל הזדמנות שיש לי, שכשאנחנו מדברים על סביבה, אנחנו בעצם מדברים על עצמנו.
דב חנין: אנחנו מדברים על עצמנו.
דב חנין: אנחנו מדברים על השאלה איזה בני אדם אנחנו, איזה בני אדם אנחנו רוצים להיות, באיזו חברה אנחנו חיים, מה סדרי העדיפויות שלה, מה מערכת הערכים שלה, מה הם הדברים החשובים יותר ומה הם הדברים החשובים פחות.
דב חנין: ולכן, מבחינתי סביבה זה לא עוד תחום בעשייה החינוכית.
דב חנין: סביבה זה מימד מרכזי שצריך ללוות את מה שאנחנו עושים בכל המקצועות ובכל התחומים.
דב חנין: אז שוב, המון תודה, אדוני יושב הראש, אורחים נכבדים ואורחות נכבדות, ושתהיה לנו שנה של הרבה עשייה סביבתית ונצליח לעשות את הארץ הזאת למקום הרבה יותר טוב לכולנו.
עמרם מצנע: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין, שהוא פעיל מאד בתחום הסביבה ותחום החקיקה.
מסעוד גנאים: הוא ירוק.
עמרם מצנע: הוא ירוק, כן.
מסעוד גנאים: אני מצטרף לברכות בקשר לקיום יום הסביבה ובאמת כמורה לשעבר, אני רואה חשיבות רבה מאד בעניין של החינוך לסביבה, מהמעורבות של הילדים.
מסעוד גנאים: אני גם מברך את המורות מערערה – נרג'יס ורניה – שדיברו על הפרויקט בתכנית בגנים, ואני מקווה שפרויקטים כאלה ותכניות כאלה ירבו בכל הכפרים ובכל הערים הערביות.
מסעוד גנאים: לפעמים אנחנו נתקלים בתופעות בקשר לנוער ולילדים, שבאמת החינוך שלהם הוא חשוב מאד והראייה שפרש חבר הכנסת דב חנין - שהסביבה זה אנחנו – זו ראייה נכונה, משום שממה ברא אותנו אלוהים?
מסעוד גנאים: זה חלק מהעפר, מהארץ, זה חלק.
מסעוד גנאים: אנחנו חלק ממנה והיא חלק מאיתנו.
מסעוד גנאים: לכן ככל ששומרים עליה – שומרים על עצמנו.
מסעוד גנאים: אז אני חושב שהרבה פעמים אתה נתקל בתופעות שהן מאד מקוממות או מרגיזות, כאשר אתה הולך לאיזו שמורת טבע או לנוף, ואתה נכנס והכל נקי ויפה, במיוחד בתקופת החגים, ואתה יוצא עם הערימות האלה של האשפה ושל זבל.
מסעוד גנאים: ואתה מוצא את עצמך שלא את הילדים אתה צריך לחנך אלא את ההורים ואת המבוגרים.
מסעוד גנאים: התופעה הזו מאד מקוממת וזה רק מראה עד כמה אנחנו חייבים לחנך, להעלות את התודעה בקשר לסביבה ולטבע נקי, משום שכפי שאמרתי, הטבע והסביבה זה אנחנו, ובאמת כפי שנאמר וקראתי פעם שהבן אדם מתקופת האבן הגן על עצמו מפני הטבע, מאיתני הטבע, אבל בעידן החדש הוא צריך להגן על הטבע מעצמו.
מסעוד גנאים: אז אני מקווה שכולנו נהיה למען סביבה יותר נקייה, יותר אנושית, למען עצמנו.
עמרם מצנע: תמיר זינגר, הנוער העובד, בבקשה.
<תמיר זינגר: תודה רבה.
<תמיר זינגר: שמי תמיר זינגר, אני מרכז תכניות של הנוער העובד והלומד במצפה רמון.
<תמיר זינגר: אני הולך לספר על מודל פעילות ייחודי שהרכבתי שם, שמשפיע בעצם גם על שאר התנועה, מודל פעילות שקרם עור וגידים גם בשיתוף המשרד להגנת הסביבה, תכנית קינים ירוקים, שמאפשרת בעצם לקינים לפתח את האג'נדה לקיימות, לפתח את החינוך לקיימות.
<תמיר זינגר: לתכנית קוראים perma כן, מלשון פרמקלצ'ר Permaculture, זה מבנה הנוער העובד, ורציתי להציג בפניכם בהתחלה איזה שהוא ציור שצייר מדריך, יחד עם כמה חניכים, שהחלום שלו איך צריך להיראות הקן, מה הוא רוצה שיהיה בו.
<תמיר זינגר: יש פה מגוון גדול של דברים שהם בעיקר מצליחים להיות מחוברים לסביבה, מחוברים לטבע וליצור איזו שהיא תרבות של עשייה שונה ומגוונת, של יצרנות, של שפע, של תחושה שאתה יכול לגדול במעין מקום שהוא יהיה טוב – גן עדן אמרתם קודם – אז אני חושב שזה בהחלט חלק מהעניין הזה.
<תמיר זינגר: אז מה יש לנו?
<תמיר זינגר: יש לנו מודל שנקרא ענפים יצרנים.
<תמיר זינגר: חוץ מהחניך שמגיע ופוגש את המדריך ביום הפעילות, הוא פוגש שעה אחר כך, אחרי מפגש עם המדריך שלו, איזה שהוא מדריך של ענף יצרני, יש לנו שלושה ענפים יצרנים – נגריה, חקלאות ופנג-שואי, אני אעבור עליהם.
<תמיר זינגר: אחת הדוגמאות היפות לדוגמא, יש לנו את הנגרייה.
<תמיר זינגר: הילדים בונים מעץ ממוחזר, דברים שהם רוצים להשתמש בהם בקן, כמו לדוגמא במה.
<תמיר זינגר: הם רצו במה בשביל להופיע בפני ההורים, הם פשוט הלכו, אספו עץ מהזבל, הבנו גם ממחנה רמון, מבסיס צבאי, מהאשפה שלהם.
<תמיר זינגר: אספנו את העצים והכנו איתם במה תקנית, טובה, שעליה הם עושים את ההופעות להורים.
<תמיר זינגר: כאן אתם יכולים לראות את הסדנה של הנגרייה, הם בנו ארון כדי לשמור על הטלוויזיה.
<תמיר זינגר: הם קיבלו מתנה טלוויזיה והם רצו לשמור עליה מפני מפגעים.
<תמיר זינגר: הם בנו לה ארון, וכל מה שאתם רואים פה יכול להיראות כאילו מישהו קנה, אבל זו בנייה שלהם מעץ ממוחזר, ממה שהלך לזבל, שאף אחד כבר לא היה צריך.
<תמיר זינגר: הם רצו להעצים את טיול הלילה.
<תמיר זינגר: יש לנו טיול מסורתי כבר קרוב ל-5 שנים בנחל חוורים בט"ו בשבט, בליל ירח מלא.
<תמיר זינגר: זה איזה שהוא עניין בקן, כל שכבה עולה, מקבלת איזה שהוא סמל, אז הם רצו לעשות משהו יפה יותר.
<תמיר זינגר: ענף החקלאות, קודם כל הקמנו חממה לגידול והם שוקלים דברים, בודקים איך זה גדל, מה מתאים למה.
עמרם מצנע: כמה חניכים יש?
<תמיר זינגר: כ-300, במצפה רמון.
<תמיר זינגר: וזה חלק מהעניין, כי אני חושב שהקיימות תופסת.
<תמיר זינגר: כשאתה בא ואתה הולך למדבר ואתה הולך לטבע ואתה מתחבר, אז קורה משהו מיוחד.
<תמיר זינגר: אני זוכר, אני באתי לפני 9 שנים למצפה רמון, הוצאתי טיול, 40 ילדים למכתש, 30 מהם מעולם לא היו במכתש.
<תמיר זינגר: אני יכול להבטיח לך שזה לא המצב היום, וזה קשור לפעילות הזאת, שאתה מחבר את האנשים לטבע, לנוף, לערכים האלה של הקיימות לשפע, לאיזו שהיא שותפות ויצירת שיתוף אחד עם השני.
<תמיר זינגר: אתם יכולים לראות פה חקלאות הידרופונית.
<תמיר זינגר: יש לנו ביצה הידרופונית בקן, אנחנו מגדלים בה דברים, עושים בה ניסויים.
<תמיר זינגר: אחד הדברים שקרו זה שפתאום לא הצליח לגדול בה שום דבר והילדים לא הבינו למה ואז ככה במחקר שעשינו יחד עם הילדים, גילנו שהמים המותפלים מאשקלון, אין בהם מספיק מלחים ויש איזו שהיא בעיה בגידול והיינו צריכים להוסיף מלחים.
<תמיר זינגר: הדרך שעשינו את זה הייתה להוסיף סלעים לתוך הצינור שמוביל את המים אל הביצה.
<תמיר זינגר: המים מגיעים דרך אגב מהשקיה.
<תמיר זינגר: יש בחממה השקיה, הכל נאסף בצורה מסודרת לשולחן עם צינור שמגיע אל הביצה.
<תמיר זינגר: היא לא מושקית באופן ישיר כדי לחסוך במים.
<תמיר זינגר: אפשר לראות גידול פירות וירקות.
<תמיר זינגר: פה יש רימון, אבל בקן של הנוער העובד במצפה רימון גדל אבטיח וגדלו עגבניות שרי, והשנה גדל לנו גם משמש ראשון בעץ, וזה דבר מאד מרגש.
<תמיר זינגר: רואים ילדים מסתובבים ואוכלים בצל ירוק, ואוכלים קייל.
<תמיר זינגר: אני בתור ילד לא נגעתי בדברים האלה והם מגדלים אותם ושמחים, זה גם בריא והם מביאים את זה חזרה הביתה, מהביצה הזאת שיש בה דגים, אז הילד לקח קצת דגים, מביא הביתה, מגדל דגים בבית, מדבר עם ההורים שלו על הסיפור הזה של לגדל חיות ואיך הוא מתחבר לטבע.
<תמיר זינגר: זה דבר מאד מאד משמעותי.
<תמיר זינגר: פנג שואי, שזה ענף בעצם של עיצוב חללים ומרחבים – איך היינו רוצים שייראה המרחב, איך היינו רוצים ליצור את המפגש בין האנשים, מה המקום הפיזי שיכול לעשות אותו הכי טוב מבחינתנו.
<תמיר זינגר: אז עשינו סדנה לבניית כיפה גיאודזית בקן, החניכים בנו כיפה גיאודזית.
<תמיר זינגר: זה גם מבנה שגיאומטרית הוא מאד יציב.
<תמיר זינגר: הסברנו להם אותה, היה תהליך של למידה, למידה על גיאומטריה, על מתמטיקה בעצם.
<תמיר זינגר: יש לנו פה ספסל בוץ, אתם לא יכולים לראות אבל משמאלו יש עץ תות.
<תמיר זינגר: שתלנו עץ תות - היום הוא מגיע לכמעט ארבעה מטרים גובה – שאמור לעשות צל על ספסל הבוץ.
<תמיר זינגר: זה איזה שהוא תכנון.
<תמיר זינגר: אתה גם בא ומתכנן את המרחב שלך, כי בעצם הגעת לאזור ספר.
<תמיר זינגר: השמאלה וזהות דרך בנייה, יש פה את חלוצי התנועה, כך הם בונים את השער של הקן.
<תמיר זינגר: בעצם מה שחשוב לי להגיד ואני חוזר על זה קודם, כל קבוצה מגיעה ועושה בכיתות ד'-ה'-ו' – ויש לה שעה של פעילות עם המד"צ, ואז יש לנו עוד שעה של פעילות בענף היצרני בקן למינהו, מבין שלושת הענפים שמניתי.
<תמיר זינגר: אחרי זה, כשמגיעים לכיתות ז'-ח', אז יש פרויקט שבונים.
<תמיר זינגר: זה כבר לא ענפים שונים אלא אני פשוט קובע פרויקט ומשתמש בכלים שלמדתי בשלוש השנים הקודמות, כדי לבנות איזה שהוא פרויקט.
<תמיר זינגר: בכיתה ט' אני הופך לעוזר מדריך או עוזר מדריך ענף.
<תמיר זינגר: אני מסתובב ועוזר לילדים ולומד את רזי ההדרכה דרך העזרה למדריכים.
<תמיר זינגר: ובכיתה י' אני נהיה מדריך וכך הלאה והלאה.
<תמיר זינגר: דבר נוסף שהייתי רוצה לספר לכם עליו, הוא יצירת אירועים קהילתיים סביבתיים.
<תמיר זינגר: דיברת על זה קודם, על הקשר בין מה שקורה לילדים והחינוך לילדים ולנוער, לבין מה שקורה להורים.
<תמיר זינגר: יש פה שלושה אירועים שהילדים יזמו ויצרו, אחד הוא בשיתוף פעולה עם רשות הטבע והגנים, שהם בעצם אלה שהובילו אותו, שזה חג המכתש.
<תמיר זינגר: חג מדהים.
<תמיר זינגר: מצפה רמון, צריך להבין שלבחור לעסוק במשאב הטבע הנדיר הזה ולגרום לכולם לחוש גאווה מקומית על זה שהוא קיים ויש אותו ולרצות לפתח אותו – זה כשלעצמו דבר מדהים, ויש שבוע של התארגנות אליו וילדים מציירים את המכתש והולכים ומנקים ועושים טיולים לאנשים מבוגרים שאין להם כלי רכב לרדת למטה.
<תמיר זינגר: עושים באמת המון דברים מגניבים.
<תמיר זינגר: לפני כמה שנים הילדים החליטו לארגן עדלאידע יישובית, בעצם כולה בנויה מחומרים ממוחזרים.
<תמיר זינגר: המבנה שאתם שרואים פה, אז הוא בנוי מבקבוקים ועיתונים.
<תמיר זינגר: אני יודע, קצת קשה לראות, אבל זה מה שיש בו, וברזל שנמצא בזבל, במזבלה של מצפה רמון.
<תמיר זינגר: הגינה הקהילתית הראשונה, ולמה אני אומרת ראשונה – היא לא הראשונה בעולם, היא הראשונה במצפה רמון.
<תמיר זינגר: הם החליטו שהם רוצים ליצור תרבות של שפע, שהילד, נער, מבוגר – יוכל ללכת ברחוב ופשוט לקטוף מעץ איזה שהוא פרי שיש שם.
<תמיר זינגר: ברגע שכל העצים, תחשבו, הגינות הציבוריות שלנו בכל מקום – הן מושקות כבר.
<תמיר זינגר: אנחנו כבר מביאים להם השקיה, אנחנו כבר שמים שם את כל מה שצריך, בואו נשים שם פירות וירקות.
<תמיר זינגר: מישהו פעם אמר שזה כמו לגדל כסף על העצים.
<תמיר זינגר: אין דבר יותר טוב מכך שאנשים יוכלו ללכת ברחוב ולקטוף.
<תמיר זינגר: יהיה להם פשוט הרים של מאכל, יוכלו גם לחסוך בהוצאות, גם לצרוך באופן טבעי ובריא יותר.
<תמיר זינגר: ואני חושב שביחס גם למה שאמר חבר הכנסת דב חנין, השינוי הזה בין סביבה לחברה – איך אני מעצב את החברה, איך אני מעצב את הסביבה – הם קשורים אחד לשני באופן ישיר.
<תמיר זינגר: אני כן אשמח להגיד שבזכות מתן ובזכות הפרויקט של הקינים הירוקים של המשרד להגנת הסביבה, שהוא שיתוף הפעולה הזה – הדבר הזה רוקם עור וגידים ומתרחב לעוד מקומות בתנועת הנוער העובד ובשאר תנועות הנוער.
<תמיר זינגר: החינוך הבלתי פורמאלי הוא קלאסי.
עמרם מצנע: מרשים מאד מספר הילדים בקן אצלכם, יחסית לגודל היישוב.
עמרם מצנע: אני מניח שהפעילות הזאת באמת היא זו שמושכת את הילדים ומביאה אותם להיות שותפים ופעילים.
עמרם מצנע: מכללת אורנים, ד"ר מיכל גרוס, בבקשה.
<מיכל גרוס: אני רוצה לומר שקודם כל אני ממש מתרשמת מהמגוון האדיר שאנחנו שומעים פה, פשוט מרחיב את הלב.
<מיכל גרוס: אני נציגה אולי של מכללת אורנים, אבל בהחלט אפשר לראות את זה כנציגה של המכללות.