GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: הנקודה השלישית היא היצירה.
דב חנין: כמובן שכאשר נפגעים היוצרים, אתם נפגעת היצירה והיכולת לבצע יצירה תרבותית ואומנותית קשורה בזה שמי שיוצר, יכול לקבל תגמול על היצירה הזאת כי אם הוא לא יכול לקבל את התגמול הזה, אנחנו נמצאים בבעיה.
דב חנין: אמרתי כאן בדיונים קודמים שנעשו סביב החוק הזה שיש לי ביקורת קשה מאוד על החלטת הממונה בעניין תל"י.
דב חנין: אני חושב שההחלטה הזאת לא משקפת את מצב הדברים במציאות והיא מנותק ממצב הדברים במציאות ויוצרת תוצאה בלתי אפשרית.
דב חנין: בעצם היא חייבה אותנו – או אתכם, אתם יוזמי החוק, אני לא אחד מיוזמי החוק אבל אני בהחלט תומך בו – לייצר פתרון בחקיקה ואני חושב שהפתרון הזה הוא מתבקש.
דב חנין: אדוני היושב ראש, אני מגיע לנקודה הרביעית.
דב חנין: אני מכיר קצת את הביקורות שיש על הצעת החוק, אני מכיר את הטענה שדרך הצעת החוק הזאת ייכנסו עכשיו גוגל ומיקרוסופט כאילו שהם היו צריכים את החוק הזה כדי להיכנס ולהגן על עצמם אבל נניח, ואני מכיר גם את הטענה על אפשרויות ניצול של החוק לרעה במנגנוני מונופולין כאלה או אחרים.
דב חנין: לטענות האלה יש תשובות מאוד טובות, חלק מהתשובות נשמעו כאן, אפשר לפתור את הבעיות האלה שלטעמי הן בעיות שוליים שניתנות לפתרון מבלי לשנות באופן יסודי את המסגרת הבסיסית של החוק הזה.
דב חנין: מכאן אני עובר לנקודה האחרונה שהיא ההצעה המעשית שלי.
דב חנין: אנחנו נמצאים במצוקת זמן.
דב חנין: אני לא יודע כמה זמן הכנסת הזאת תמשיך.
דב חנין: אני גם חושב שבעקבות החלטת הממונה כרגע אנחנו הגענו למצב שהוא מצב בלתי אפשרי מבחינת היוצרים.
דב חנין: במצב הדברים כפי שהוא עומד כרגע, אני מציע אדוני היושב ראש, שבסוף הישיבה הזאת תאושר הצעת החוק לקריאה ראשונה.
דב חנין: אני יודע שיש עוד נושאים שצריך לתאם ואני יודע שיש עוד דברים שצריך ללבן אבל יהיה לנו מספיק זמן לעשות את זה בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.
דב חנין: אני חושב שפשוט חבל, גם מבחינת זמן העבודה של כולנו וגם מבחינת יעילות הדיון.
דב חנין: אם אנחנו מסכימים על הקונספט הבסיסי, אנחנו מבינים שיש כמה דברים שצריכים לקבל טיפול, בואו נאשר את החוק לקריאה ראשונה, נסכים בינינו שאנחנו ננהל את הדיון הפרטני על כל הדברים שצריך לסכם אותם בזמן ההכנה לקריאה שנייה ושלישית.
רות קלדרון: אני תומכת.
עמרם מצנע: אני רק רוצה להזכיר, כולם מתגוללים על הממונה על ההגבלים העסקיים - - -
דב חנין: אנחנו לא מתגוללים.
דב חנין: אנחנו רק מבקרים.
דב חנין: יש הבדל בין להתגולל לבין לבקר.
עמרם מצנע: אני רק לקחתי אוויר, אפילו לא שמתי פסיק.
עמרם מצנע: רציתי לומר שכל התהליכים המשפטיים נבלמו וכרגע יש לנו פסק זמן שמאפשר לפעול.
עמרם מצנע: החרב אמנם מתנופפת, אבל היא רק מתנופפת.
שמעון אוחיון: מתי נשמע את הממונה על ההגבלים העסקיים?
עמרם מצנע: גם היועצים המשפטיים והממונה על ההגבלים רוצים לשמוע.
עיסאווי פריג': גם אנחנו רוצים לשמוע.
עיסאווי פריג': זה חשוב לנו לשמוע.
שמעון אוחיון: נדמה לי שהתמונה ברורה.
שמעון אוחיון: הייתי רוצה לשמוע את התגובות.
עיסאווי פריג': נשמע אותו.
עיסאווי פריג': הוא המפתח.
עיסאווי פריג': הוא שזורק את האבן לבאר.
עמרם מצנע: את המפתח לבאר.
עמרם מצנע: עדיין יש לנו עוד זמן ויש לנו מקום.
עמרם מצנע: הרעיון הוא לשמוע.
עמרם מצנע: עדיין לא רשומים אצלי מהמתנגדים לחוק.
דב חנין: אולי אין.
עמרם מצנע: לא שאני מעודד אבל חשוב לנו להבין, לי לפחות חשוב להבין ואני חושב שגם ליועצים המשפטיים, דברים שאולי לא שמנו אליהם לב.
עמרם מצנע: מעשה החקיקה הוא מעשה זהיר מאוד כדי שבסופו של דבר החוק גם ימלא את הציפיות שתולים בו וגם לא יפתח פתחים למקומות שלא התכוונו להם.
עמרם מצנע: אלי תבור, בבקשה.
<אלי תבור: אני מבקש להאניש קצת את הדברים העקרוניים והמשפטיים שנאמרו כאן.
<אלי תבור: אני מבקש לספר את הסיפור שלי.
<אלי תבור: אני, אלי תבור, עיתונאי ותסריטאי.
<אלי תבור: תסתכלו עלי.
<אלי תבור: בשבוע שעבר חגגתי את יום הולדתי ה-80 במזל טוב.
עמרם מצנע: מזל טוב.
עמרם מצנע: מאחלים לעצמנו להגיע.
<אלי תבור: תסתכלו עלי כי בעיני הממונה על ההגבלים העסקיים והרשות להגבלים עסקיים אני הסכנה למשק הישראלי, אני האיום על הכלכלה הישראלית, ולמה?
<אלי תבור: מדוע?
<אלי תבור: אני אסביר.
<אלי תבור: מפני שלפני שלושים וארבעים שנים כתבתי הרבה תסריטים אבל מתוכם 23 תסריטים הפכו לסרטים שאף אחד לא שמע עליהם, הם לא זכו בפרסים בפסטיבלים אבל הם הפכו לחלק מה-DNA של הישראליות.
<אלי תבור: אני אומר כאן רק כמה שמות ויצביע מי שלא מכיר אותם.
<אלי תבור: מי לא מכיר את השם צ'רלי וחצי?
<אלי תבור: מי לא מכיר את השם חגיגה בסנוקר?
<אלי תבור: מי לא מכיר אסקימו לימון?
<אלי תבור: בכל חידון טריוויה בטלוויזיה עד היום שואלים מה אמר זה לזה בסרט הזה והזה.
<אלי תבור: רק בחידון הטלוויזיה האחרון אמרו באיזה סרט נאמר בחורים ערומים זה חולירע.
<אלי תבור: זה היה בסרט אלכס חולה אהבה שאת התסריט שלו אני כתבתי.
<אלי תבור: אני רוצה לומר שכאשר אני כתבתי את התסריטים האלה בשנות ה-70 וה-80 לא היה לקולנוע ישראלי תקציבים, לא הייתה קרן שתמכה אלא היו תקציבים נמוכים מאוד.
<אלי תבור: האפשרות לתסריטאי הייתה או לקבל אחוזים מהסרט או לקבל כמה גרושים במזומן.
<אלי תבור: כאשר ניסיתי ללכת על אחוזים, תמיד זה יצא ברייק איבל.
<אלי תבור: זאת אומרת, אף פעם הסרט לא הרוויח.
<אלי תבור: אני רק רוצה להזכיר לכם שבשנותה-70, עת מדינת ישראל מנתה כשלושה וחצי מיליון אנשים, סרטים שאני כתבתי, סרטים מסחריים, סרטי בורקס כפי שכונו, היו להם מיליון צופים והיום, כאשר מדינת ישראל מונה שמונה מיליון אנשים, הסרט המצליח ביותר לא מגיע ל-300 אלף צופים.
<אלי תבור: את הסרטים שלי ראו מיליונים ואני לא קיבלתי אגורה במשך ארבעים שנים, עד לפני שנתיים.
<אלי תבור: הייתי חבר באקו"ם.
<אלי תבור: אקו"ם דאגה לתסריטאים שכתבו סדרות לטלוויזיה והיא לא דאגה לתסריטאים שכתבו סרטים והסרטים שלהם הוצגו בכל מיני מדיומים.
<אלי תבור: זה היה עד שלא באה תל"י, ולא ידעתי על קיומה של תל"י ולכן הפסדתי מאות אלפי שקלים.
<אלי תבור: תל"י באה אלי.
<אלי תבור: אני לא ידעתי על קיומה.
<אלי תבור: הם רצו שתסריטאים יזכו גם כן בפרס אופיר ובאו לבקש ממני רשות להציע את עצמי, זאת אומרת, הם יציעו אותי כמועמד לפרס מפעל חיים בתחום התסריטאות בטקס פרסי אופיר.
<אלי תבור: הסכמתי.
<אלי תבור: אז שאלו אותי האם אני מקבל תמלוגים ואמרתי לא.
<אלי תבור: אמרו לי שיש תל"י, לא ידעת על כך?
<אלי תבור: אז נרשמתי לתל"י והתחלתי רק אז.
<אלי תבור: זאת אומרת, במשך ארבעים שנים לא ראיתי אגורה למרות שכל חברות ההקרנה – אני לא מדבר על בתי המלון או על גופי שידור אחרים, הטלפונים או אל-על שהקרינה את הסרטים – הקרינו את הסרטים האלה מאות פעמים.
<אלי תבור: איך אני יודע את זה?
<אלי תבור: כי עד היום מקרינים אותם.
<אלי תבור: חלק מהסרטים האלה מוקרנים עד היום עשרות פעמים והיום אני מקבל תמלוגים ברוך השם עבור ההקרנות האלה.
<אלי תבור: מה הם רוצים?
<אלי תבור: שאני אפנה לכל גוף שמשדר, שאני אעקוב אחריו ואומר לי שהוא שידר ביום זה וזה ולכן הוא צריך לשלם לי?
<אלי תבור: שאני אפנה לבתי המלון?
<רומי גורדינסקי: אנחנו משלמים לאקו"ם עבור הזכויות שאתה מקבל.
<אלי תבור: סליחה, אני לא מקבל מאקו"ם.
<אלי תבור: אני מקבל רק מתל"י.
<אלי תבור: אני לא מקבל מכם אגורה אחת מאקו"ם.
<קריאה: אקו"ם זה מוזיקה בלבד.
<אלי תבור: בדיוק.
<אלי תבור: אתם לא משלמים לתל"י על הסרטים שאתם מקרינים שם.
<אלי תבור: מהסרטים אותם אתם מקרינים, אני לא מקבל אגורה שחוקה אחת.
<אלי תבור: זה מה שאתם רוצים?
<רומי גורדינסקי: בבתי המלון לא מקרינים סרטים.
עמרם מצנע: גברתי, את לא בזכות דיבור.
עמרם מצנע: תודה רבה אלי.
עמרם מצנע: חברת הכנסת לשעבר מלי פולישוק, יושבת ראש ועדת החינוך לשעבר.
<מלי פולישוק: תודה רבה.
<מלי פולישוק: אני מרגישה שאני חוזרת לא סתם לכנסת אלא גם לדיונים שהיו במשך עשרות שעות בתת-ועדה של ועדת הכלכלה שעמדתי בראשה לענייני בית הדין לתמלוגים שחלק ניכר מהוותיקים שיושבים סביב השולחן הזה היו בדיונים האלה.
<אורי רוזנווקס: מטעם מי את מדברת?
<אורי רוזנווקס: את מי את מייצגת?
<מלי פולישוק: אם תיתן לי להשלים משפט, אני אומר.
<אורי רוזנווקס: בדרך כלל אומרים בהתחלה.
<מלי פולישוק: סבלנות.
עמרם מצנע: אדוני, עם כל הכבוד.
<אורי רוזנווקס: יש לה אינטרס.
עמרם מצנע: תראה לי כאן מישהו שאין לו אינטרס.
<מלי פולישוק: אני אשלים את המשפט, ברשותך אדוני.
<מלי פולישוק: אנחנו בוועדת תרבות.
<מלי פולישוק: אני היום דירקטורית באקו"ם ויושבת ראש ועדה של הדירקטוריון לענייני ממשל וחקיקה, ולכן אני עכשיו כל יום כאן, גם בגלל חוקים אחרים.
<מלי פולישוק: אני רוצה לומר שני דברים.
<מלי פולישוק: זה לא שצריך לשכנע למה החוק הזה הוא נכון אלא צריך לשכנע איך יכול להיות שהחוק הזה לא היה עדיין קיים.
<מלי פולישוק: יש חוק יסוד שהכנסת חוקקה, חופש ההתאגדות במסגרת חוקי היסוד, ולכן לא יעלה על הדעת שלא יאפשרו לגורם חשוב כזה להתאגד.
<מלי פולישוק: אני לא מבינה למה צריך בכל לשבת ולשכנע שהחוק הזה הוא חיוני ואפשרי.
<מלי פולישוק: נקודה שנייה.
<מלי פולישוק: אני רוצה להתחבר לדברים שנאמרו כאן על ידי חברי כנסת.
<מלי פולישוק: הזמן עובר מהר, אדוני היושב ראש, ואנחנו עסקנו בזה מספר חודשים.
<מלי פולישוק: הגענו להסכמות.
<מלי פולישוק: נתנו לנו להרגיש במשרדי הממשלה השונים, במיוחד אז היה משרד המשפטים אבל מאחוריו עמדו גם משרדים אחרים, כמו שאמרת, שאתה מרגיש שהם יחד אתך מקדמים את העניין וכך משכו אותנו באף, סליחה על הביטוי, במשך כמעט כל הקדנציה, בוא נאמר חצי קדנציה כי לקח שנה עד שהגענו להסכמות, ואז הכנסת סיימה את עבודתה והנה אנחנו שבע שנים אחרי ואנחנו בעצם באותו מקום והענף הזה עדיין לא מוסדר.
<מלי פולישוק: צריך לעשות הסדרה של הנושא.
<מלי פולישוק: אני לא מציעה כאן לומר למציעי החוק שקודם כל נעשה הסדרה ואחר כך את החוק הזה.
<מלי פולישוק: לא.
<מלי פולישוק: אין שום קשר.
<מלי פולישוק: אפשר להעביר את החוק הזה ובמקביל צריך לעשות את ההסדרה אבל לא יכול להיות שלא נותנים לאנשים להתאגד.
יעקב אשר: אדוני היושב ראש, אני רוצה להתחבר לסוף דבריו של ידידי חבר הכנסת חנין.
יעקב אשר: אני חושב שזה אחד המקרים הבולטים בו אין כמעט ויכוח כאן מסביב לשולחן שמאחורי הדבר הזה נמצאים אנשים שמקופחים ומפסידים כסף יום יום והזמן רק הולך והופך יותר בעייתי מבחינתם.
יעקב אשר: יש בזה הרבה מאוד צדק ויושר ולכן אנחנו צריכים להרים את הכפפה הזאת.
יעקב אשר: אני מנסה אולי לדבר יותר לפן הפרקטי.
יעקב אשר: אנחנו לא נגיע לשום מקום - זאת אומרת, ההיסטוריה של הדבר הזה כל כך הרבה זמן מתנהלת - אם באמת לא נתחיל להכניס את זה לאיזשהו הליך מסוים כאשר בהליך הזה יצטרכו להגיע לתשובות ולמצוא את הניסוחים כי שם נמצא בעצם הפתרון.
יעקב אשר: הרי זה לא עוד דבר שאין לו פתרון אלא יש לו פתרון אבל מישהו צריך להבין שזה נורא חשוב ויש לוח זמנים וצריך לגמור את העניין הזה עד אז.
יעקב אשר: אין לי שום ספק שאף לא אחד מחברי הוועדה כאן - אם זה יובא לאישור בקריאה ראשונה ואחר כך יהיו דיונים במקביל כאשר יש כבר לוח זמנים שמתקתק – יטען לאיזשהו רעיון שהוא נושא חדש או איזשהו טריק פרלמנטרי אחר כי אין כאן עניין פוליטי.
יעקב אשר: כל השולחן הזה חוצה מפלגות ואומר שלאנשים האלה מגיע שיסדירו את מצבם, אלה אנשים שיצרו משהו ונשארו רק עם זיכרונות.
יעקב אשר: לכן אני כן חושב לתת לך רוח גבית להחלטה מסוג כזה שהיא תאלץ גם את הממונה וגם את אנשיו להגיע הכי מהר לאותם הסדרים שצריך להגיע אליהם כדי לראות שהפגיעה לא תהיה פגיעה.
יעקב אשר: גם אם יש רעיון מצוין לעשות בית דין, אני מסכים אתם, אפשר לעשות את זה אחר כך, זה יכול להיות במקביל או לאחר מכן ולא חייבים לתלות אחד בשני.
יעקב אשר: אנחנו נמרחים עם הזמן, לא בכוונה של אף אחד אבל זה מה שקורה וזה מה שיקרה גם הלאה ואת זה אני אומר מניסיוני הקצר בבית הזה.
יעקב אשר: בוא נחזור לרגע להיות ראשי עיר ובוא נהיה פרקטיים.
יעקב אשר: אם תביא את זה להתחלת חקיקה, לדעתי יימצאו הפתרונות בתקופה קצרה מאוד.
יעקב אשר: כך אני מעריך.
רות קלדרון: תודה אדוני היושב ראש ושלום לכל החברים מהכנסת ואנשי היצירה.
רות קלדרון: אני רוצה להוסיף ולומר שכאשר מדברים על היוצרים ועל המשתמשים, יש כאן עוד שותף מאוד חשוב והוא התרבות העברית, התרבות הישראלית.
רות קלדרון: כל זמן שהיוצרים לא מקבלים את התמלוגים שלהם באופן מלא, נוצרת פחות יצירה ונוצר יותר אוויר שרושם את עצמו בתור יצירה ולפעמים אפילו בתור סוגה עילית.
רות קלדרון: משום כך הייתי רוצה, אדוני היושב ראש, לקדם את המהלך של החקיקה כי כל יום שאנשים שיושבים כאן לא מקבלים שכר על עבודתם, הם לא כותבים עוד סרט וזה חבל מאוד מבחינתנו כוועדת חינוך ותרבות.
עיסאווי פריג': אין לי הרבה מה לחדש.
עיסאווי פריג': אני אמשיך באותו קו.
עיסאווי פריג': בכל זאת הייתי מעדיף לדבר אחרי שאני אשמע את הממונה.
עמרם מצנע: אני אתן לך זכות דיבור אחר כך.
עיסאווי פריג': אני מעדיף קודם לשמוע אותו.
עיסאווי פריג': אני פונה לממונה ואומר, תקשיב ידידי, הפחדים האלו שיש לך, היו לך כל השנים האחרונות וימשיכו להיות לך.
עיסאווי פריג': אבל כל עוד אתה תמשיך למשוך את זה, אנחנו כמחוקקים חייבים להיכנס לתמונה ולאלץ אותך להתמודד עם הפחדים ולהביא את הפתרון.
עיסאווי פריג': תודה.
מרב מיכאלי: חברת הכנסת קלדרון דיברה על התרבות.
מרב מיכאלי: אתמול היו כאן – ודאי פגשת גם אתה – יוצרות ויוצרים כדי לדבר על תקציב התרבות שעומד על סכום מגוחך ומזערי במדינת ישראל.
עמרם מצנע: זה חוק שאנחנו מגלגלים עכשיו.
מרב מיכאלי: חוק שלך.
מרב מיכאלי: אתה מדבר על ביצור אחוז מתקציב המדינה.
מרב מיכאלי: אני חושבת שזה מדגיש, הסמיכות יום אחרי יום – ויש לי מצד אחד כאילו קושי לומר את זה אבל אין מה לעשות – וצריך להבין שהיום יוצרות ויוצרים במדינת ישראל הם באמת ציבור מוחלש באופן שהוא מקומם ובלתי נסבל.
מרב מיכאלי: זה לא צריך להיות כך.
מרב מיכאלי: זה באמת התפקיד שלנו לפתור את זה ובאמת הגיע הזמן.
עמרם מצנע: נציג הממונה, בבקשה.
עיסאווי פריג': עכשיו מתחיל העניין.
<יונתן צויקל: בוקר טוב.
<יונתן צויקל: אני עורך דין במחלקה המשפטית של רשות ההגבלים העסקיים ואני הייתי שותף לגיבוש עמדה של הממונה שהוגשה לבית הדין להגבלים עסקיים.
<יונתן צויקל: אני רוצה לפתוח ולומר שבטח בחדר הזה העמדה שלנו אולי לא הכי פופולרית אבל העמדה שלנו היא עמדה מקצועית והיא מבוססת על ניתוח כלכלי של השווקים הרלוונטיים לתעשייה.
<יונתן צויקל: אנחנו חושבים שבמקרה הספציפי של תל"י יש סיבות טובות למה דינה שונה במידה מסוימת מדינה של אקו"ם.
<יונתן צויקל: אני יכול לפרוס את כל הדברים האלה עכשיו אבל אני חושב שזה לא הדיון שאנחנו מקיימים.
רות קלדרון: משהו עקרוני, כדי שנבין.
<יונתן צויקל: משהו עקרוני כדי שתבינו.
<יונתן צויקל: אני אשמח להסביר.
<יונתן צויקל: כאשר אנחנו מדברים על יצירה מוזיקלית בדרך כלל, ניקח את הדוגמה של יצירה מוזיקלית, אנחנו מדברים על שיר שנכתב, שכותב משורר או מלחין אותו מלחין ומבצע אותו זמר.
<יונתן צויקל: השיר הזה לא נוצר באופן ספציפי עבור תחנת רדיו מסוימת או עבור תחנת טלוויזיה מסוימת אלא הוא נוצר ואין למעשה רכיב של ישיבה למשא ומתן בין היוצרים והמבצעים של אותו שיר, אין משא ומתן בינו לבין הגורמים שאחר כך ינגנו את השיר הזה.
<יונתן צויקל: לכן זאת אחת הסיבות, לא היחידה, בגללה יש איזושהי הצדקה להקמה של איזושהי פלטפורמה שיכולה לקשר בין היוצרים והמבצעים לגופים שעושים את השימוש.
<יונתן צויקל: הדבר הזה לא מתקיים כל כך אצל תל"י, לפי הבדיקה שעשינו, ואני מדבר על בדיקה מאוד מקיפה שנערכה במשך תקופה לא קצרה, בדיקה מאוד רצינית.
<יונתן צויקל: דיברנו עם הרבה מאוד גורמים בשוק, עברנו על הרבה מאוד מסמכים ודרשנו הרבה מאוד נתונים.
<יונתן צויקל: הדבר הזה לא מתקיים בשוק של היצירה הטלוויזיונית.
<אורי רוזנווקס: רק בכל העולם המערבי.
<אורי רוזנווקס: חוץ משם, זה לא מתקיים בשום מקום.
<יונתן צויקל: אני אגיע לעניין של העולם המערבי.
מרב מיכאלי: אתה אומר משהו אחר.
מרב מיכאלי: זה לא מה שהוא מתכוון אליו.
<יונתן צויקל: עמדת הממונה, 27 עמודים ואני לא יכול לקרוא את כולם.
עמרם מצנע: כן, אבל אני רוצה למקד אותך.
עמרם מצנע: עמדת הממונה הושמעה גם בוועדת השרים וועדת השרים, למרות עמדת הממונה, החליטה לקדם את הצעת החוק.
עמרם מצנע: על כן אני מצפה ממך, ממכם, שאתם תעזרו לנו איך לנסח נכון ולא איך להסביר למה לעצור את תהליך החקיקה.
<יונתן צויקל: לכן לא רציתי להיכנס לזה, אבל מאחר שביקשו ממני להסביר, הסברתי.
<יונתן צויקל: אם מקובל, אני אעצור את ההסבר של העמדה של הממונה ואת הדין ואני אעבור לעניין של החקיקה.
<יונתן צויקל: אנחנו, כמו שהממונה גם ציין בעצמו, אין לנו התנגדות לכך שיהיה איזשהו פתרון חקיקתי לעניין.
<יונתן צויקל: זאת אומרת, הניתוח המקצועי שלנו תחת חוק ההגבלים העסקיים הוא כזה שלא נראה לנו שיש הצדקה מבחינת התנאים שיש בחוק ההגבלים העסקיים לאשר חלק מהפעילויות של תל"י, ואני חייב להדגיש שחלק מהפעילויות של תל"י כן המלצנו לאשר אותן, כולל הדוגמה שעלתה כאן של גביית תמלוגים ממשתמשים כמו בתי מלון.
<יונתן צויקל: זה משהו שאנחנו כן המלצנו לאשר.
<אהרון נחומי: זה נכון.
<אהרון נחומי: המלצתם על בתי המלון אבל לא על האינטרנט, את השידור וכולי.
<אהרון נחומי: בעצם 96 אחוזים לא.
<קריאה: גם שימוש חופשי במיני בר.
<יונתן צויקל: אני רק אומר שצריך להציג את עמדת הממונה נכון.
<יונתן צויקל: הממונה לא התנגד באופן גורף לכל הפעילויות של תל"י.
<יונתן צויקל: הממונה כן חשב שיש פעילויות מסוימות שהן מוצדקות.
עיסאווי פריג': מה החלופה שאתם מציעים?
<יונתן צויקל: אני מגיע לזה.
<אהרון נחומי: מי שרואה סרט בטלוויזיה או באינטרנט במלון , הוא לא צריך?
יחיאל חיליק בר: יש הבדל.
יחיאל חיליק בר: אם זה באינטרנט, הוא לא אמור לקבל.
<יונתן צויקל: אם היה לי את כל הזמן, הייתי יכול להתייחס.
עמרם מצנע: אני מבקש לתת ליונתן לדבר.
<יונתן צויקל: יושב ראש הוועדה ביקש שאני אתמקד בעניין של הצעת החוק.
<יונתן צויקל: הצעת החוק הזאת היא רחבה באופן שהיא תופסת הרבה מאוד דברים נוספים שאנחנו לא בטוחים שאנחנו רוצים לתפוס וזה לא רק מיקרוסופט וגוגל.
<יונתן צויקל: מיקרוסופט וגוגל הם אולי דוגמה קיצונית ובאמת יכול להיות שלמיקרוסופט וגוגל אין אינטרס לשתף פעולה כדי לגבות את זכויות היוצרים שלהם בתוכנה ובאמת יכול להיות שיש פתרונות פשוטים שנדמה לי שכרגע אין לי איזושהי הסתייגות מהפתרון להוציא את התוכנה מתוך הרשימה של הזכויות המוגנות בהצעה הזאת.
<יונתן צויקל: אבל מעבר לזה, יש כאן למעשה סוג של היתר לכל ארגון של יוצרים לקום ללא כל מגבלה וגם כל ארגון של מבצעים.
<יונתן צויקל: משמעות הדבר היא שיכול להיות שמחר בית המלון או בית הקפה - ואני מקבל עשרות תלונות בשנה מבתי קפה ופאבים שצריכים להתמודד עם ארגוני זכויות היוצרים האלה – יכול להיות שאותו בית קפה קטן יצטרך עכשיו לא רק להתמודד עם אקו"ם או עם הפדרציה, הפי"ל, ואולי עם תל"י אם יש לו טלוויזיה, אלא גם עם ארגון החצוצרנים, עם ארגון נגני האקורדיון וכולי.
<אורי רוזנווקס: הם מקבלים.
<אורי רוזנווקס: על מה אתה מדבר?
<אורי רוזנווקס: הם מקבלים זכויות מבצעים.
<יונתן צויקל: הם מקבלים, אבל כמו שהוסבר קודם, יכול להיות שהם לא מרוצים מהחלק שלהם בעוגה.
<אורי רוזנווקס: אני לא יודע.
<אורי רוזנווקס: אתה רוצה שאני לא אקבל בזמן שחצוצרן ג' בסרט שלי יקבל.
<אורי רוזנווקס: אפילו אתה לא מאמין לדברים שאתה אומר.
<אורי רוזנווקס: סלח לי.
עמרם מצנע: אורי, אתה מפריע סדרתי.
<יונתן צויקל: אמרנו, ברמה העקרונית אנחנו לא מתנגדים שיהיה איזשהו פתרון.
<יונתן צויקל: אנחנו רוצים למצוא פתרון שהוא צר יותר, שהוא מידתי יותר ושהוא לא פותח פתח לדברים שאנחנו לא רוצים.
עיסאווי פריג': מתי ואיך?
<יונתן צויקל: המטרה שלנו, כמו שאנחנו הצגנו, היא שהחוק צריך להיות כה שיחול בדיוק כמה שיותר על אותם דברים שרוצים לעגן מבלי להכניס כל מיני דברים שאנחנו לא רוצים.
גילה גמליאל: מי זה אנחנו?
<יונתן צויקל: אני מדבר כרגע בשם ההגבלים העסקיים.
מרב מיכאלי: בסדר גמור, אבל בואו תציעו את הפתרונות האלה.
מרב מיכאלי: מה לא ברור?
מרב מיכאלי: תציעו את הפתרונות.
עיסאווי פריג': תציעו חלופה.
מרב מיכאלי: תציעו את הפתרונות שבאמת יגנו מפני כל אותם חצוצרנים מסוכנים ונתקדם בחיים.
יחיאל חיליק בר: מצאנו את האיום הבא על ישראל.
יחיאל חיליק בר: לא איראן אלא החצוצרנים.
<יונתן צויקל: אני מבין שזאת נשמעת דוגמה מצחיקה אבל הבחירה בדוגמה הזאת היא מכוונת.
<יונתן צויקל: אתם צריכים להבין.
<יונתן צויקל: מי שלא נמצא כאן וקצת חבל, אותם משתמשים קטנים בסגנון של המלונות הם אולי גדולים, אותם משתמשים קטנים.
<אורי רוזנווקס: למה התרת לנו להתאגד?
<ליאורה קמינצקי: הם אלה שלא משלמים לתל"י מאז ומעולם.
<ליאורה קמינצקי: אז מה הבעיה?
<יונתן צויקל: זה מאוד מפריע לקיים את הדיון.
עיסאווי פריג': תהיה תכליתי.
עמרם מצנע: אבל אתם לא נותנים לו לדבר.
עיסאווי פריג': אם אני אשתוק, הוא יאמר משהו תכליתי?
עיסאווי פריג': אני אשתוק.
<יונתן צויקל: אם אני אוכל לסיים איזשהו משפט.
עמרם מצנע: את החוק אפשר אחר כך להעביר בהתנגדות הממונה אבל אנחנו מנסים לעשות ככל יכולתנו כדי לתאם עם הגורמים המקצועיים.
עמרם מצנע: תנו ליונתן לומר את שלו.
<יונתן צויקל: אני חושב שהדבר הטוב ביותר שאפשר לעשות, לפחות זאת עמדתנו – אני לא יודע אם זאת בהכרח העמדה שבסוף תתקבל טוב – הדבר הטוב ביותר שאפשר לעשות זה לצמצם את הצעת החוק כך שתחול על יוצרים ספציפיים ועל זכויות ספציפיות באופן שמצד אחד יאפשר לתל"י לעשות את מה שהיא עושה היום - - -
עמרם מצנע: אתם יכולים להציע ניסוח לקטע הזה?
<יונתן צויקל: אנחנו יכולים לעבוד על ניסוח כזה.
גילה גמליאל: אבל לא עבדתם עליו עד היום?
גילה גמליאל: למה עד היום לא עבדתם על ניסוח כזה?
עמרם מצנע: בואו נתקן את העתיד ולא את העבר.
<יונתן צויקל: אנחנו עבדנו עד היום.
<יונתן צויקל: סליחה, אולי בחרתי ניסוח לא נכון.
<יונתן צויקל: כפי שגם יושב ראש הוועדה ציין, אנחנו עובדים בתיאום מלא ואנחנו עבדנו על הנושא.
<יונתן צויקל: מכיוון שאנחנו פועלים בתוך מסגרת ממשלתית, אני לא רוצה כרגע להעביר איזשהו נוסח שהוא לא מקובל.
מרב מיכאלי: אדוני היושב ראש, אתה יכול לבקש איזשהו לוח זמנים?
עמרם מצנע: אני דואג לסכם בסוף.
יחיאל חיליק בר: ארבעה חודשים זה לא לוח זמנים סביר.
יחיאל חיליק בר: קיבלתם עד סוף מרץ להעביר את ההערות שלכם ואנחנו כבר ביוני.
<עדנה הראל: כמה דברים, אם אפשר.
<עדנה הראל: אחרי שעברה ההצעה בקריאה טרומית - קודם כל לעניין המסגרת של הטענות כנגד הממשלה - התקיימו בחסות הוועדה שתי פגישות עם תל"י ועם נציגי הממשלה ואנחנו למדנו את הנושא מהצד של תל"י.
<עדנה הראל: הצעת החוק הזאת היא הרבה יותר רחבה והיא לא חלה רק על תל"י כמו שבצדק כאן אמרו.
<עדנה הראל: לכן מה שניסה יונתן לומר, שלדעתי לא היה ברור, זה שזה יכול לשנות את האיזון במשק של תאגידים לניהול זכויות בהתנהלות גם של תאגידים אחרים.
<עדנה הראל: דברים שהיום הם מובנים מאליהם, בהתנהלות למשל של יצירות מוזיקליות, לא יהיו מובנים מאליו אחרי החוק הזה.
<עדנה הראל: לכן אותן שאלות שמעורר יונתן הן שאלות מאוד רלוונטיות למרות שחלק מהציבור כאן אולי לא כל כך הבין למה יונתן התכוון.
<עדנה הראל: בין זה ובין קביעת חקיקה שהיא מאוד קונקרטית ומתייחסת לגוף אחד בנושא מאוד ספציפי, לטעמנו יש פער ולא קל לנו עם חקיקה שמתייחסת לגוף אחד שבעצם המטרה היא לקבוע חוק על אף דעת הממונה.
<קריאה: היא לא מתייחסת לגוף אחד.
<עדנה הראל: זאת בדיוק הבעיה.
<עדנה הראל: אם היא לא מתייחסת לגוף אחד, היא מתייחסת למכלול של גופים והיא יכולה לשנות את האיזונים שקיימים מול הגופים.
<ליאורה קמינצקי: את סותרת את עצמך ולא פותרת את הבעיה.
<אורי רוזנווקס: את שומעת מה האיזון ההכרחי.
<אורי רוזנווקס: אנשים לא מקבלים כסף על הזכויות שלהם.
<עדנה הראל: ללא ספק.
<עדנה הראל: אני אנסה להסביר.
גילה גמליאל: אני רק רוצה להבהיר מה היה נשמע מדבריך.
גילה גמליאל: מדבריך נשמע שיש את ההלצה הזאת של למה יש לך כובע.
גילה גמליאל: את בעצם אומרת ששני המקרים לא בסדר.
<עדנה הראל: אני לא בטוחה שאני מכירה את ההלצה אבל אני כן אנסה להסביר את עצמי כי לא חשבתי שאמרתי משהו מצחיק.
<עדנה הראל: נכון להיום הטענה לצורך העניין של אורי שיצא היא שבמוזיקה אין בעיה אלא יש בעיה בעניין של תל"י.
<עדנה הראל: זה נכון אבל זה נכון תחת משטר מסוים.
<עדנה הראל: תחת משטר מסוים יש הסדר מסוים לאקו"ם שמניח את הדעת כנראה בענייני מוזיקה ולא מניח את הדעת מבחינת ארגוני ניהול יוצרים, לטעם חלק מהגופים, בעניין יצירות קולנועיות או תסריטאים ובמאים.
<עדנה הראל: אם עושים חוק שהוא חוק כללי לעניין תאגידים לניהול משותף, משנים את האיזון שקיים.
<עדנה הראל: יוצרים חוק חדש שיחול גם לצורך העניין על אקו"ם ויכול שישנה את ההתנהלות בתחומים האלה.
<עדנה הראל: לכן אנחנו ניתחנו את מה שמונח על השולחן בהסתכלות הכללית.
עמרם מצנע: בדוגמה שלך, תאירי את עינינו, מה יכול להשתנות באקו"ם.
<עדנה הראל: דוגמת החצוצרנים היא דוגמה טובה כי מחר החצוצרנים יכולים על פי החוק החדש להתאגד.
<קריאה: גם היום הם יכולים.
<עדנה הראל: היום הם כפופים לאישור הממונה והיום שיקול הדעת שיפעיל הממונה יהיה כזה שהוא אותו שיקול דעת שניתב באמת את הפעולה של אקו"ם ככזאת.
גילה גמליאל: לא הבנתי מה תהיה הבעיה אם החצוצרנים יתאגדו בלי אישור הממונה לצורך הדיון.
<עדנה הראל: אנחנו נגיד.
<עדנה הראל: אותו רציונל שהציג יוריק מטעם אקו"ם בעניין התועלת למשק בניהול המשותף תיפגע באופן משמעותי אם הניהול המשותף יהיה של כל סוג יוצרים.
<עדנה הראל: בוודאי שלא תושג אותה התועלת לשוק.
<עדנה הראל: אני חושבת שגם אקו"ם תסכים אתי.
<קריאה: אלא אם כן יעשו הסדר.
<דרור שטרום: את עדיין מפקחת על זה.
<דרור שטרום: ממה נפשך?
גילה גמליאל: זאת באמת שאלת הבנה.
גילה גמליאל: אני רוצה להבין את חומרת הבעיה למשק.
<יורם בן דוד: החצוצרנים חיכו שישים שנים לחוק הזה?
<יורם בן דוד: למה הם לא התאגדו קודם לכן?
<יורם בן דוד: למה הם לא התאגדו עד היום?
<יורם בן דוד: החוק הזה נותן להם את הצדקת הקיום?
<עדנה הראל: החוק הזה משנה את המצב.
עיסאווי פריג': מי הביא למצב הזה?
גילה גמליאל: איזה מצב הוא משנה?
גילה גמליאל: אני לא הבנתי.
<יורם בן דוד: החצוצרנים מאוגדים מ-1984.
<יורם בן דוד: בואו נדייק.
<עדנה הראל: אני רוצה לחזור ללוח הזמנים.
<עדנה הראל: אחרי שתי הפגישות עם תל"י אנחנו חשבנו שכממשלה וביקשנו מהוועדה שיתקיים הדיון הזה כדי שאפשר יהיה לשמוע את כל הגורמים כי ההתנהלות בשמיעה רק מול תל"י לא אפשרה לנו כממשלה לבוא עם פתרון שהרגשנו שאנחנו יכולים לעמוד מאחוריו.
<עדנה הראל: לא שמענו את המשתמשים, לא שמענו את גופי השידור, לא שמענו את גופי זכויות היוצרים האחרים.
מרב מיכאלי: למה עד היום לא שמעתם אותם?
<עדנה הראל: אני לא חושבת, בכל הכבוד, שכאשר יש הצעת חוק פרטית, כאשר נתבקש לקיים תיאום, אז הממשלה תעשה את השימוע במקום הוועדה.
<עדנה הראל: אנחנו חשבנו שיותר נכון שהשימוע ייעשה כאן ואכן התייעצנו עם הוועדה והצענו שאנחנו נעשה שימוע עם כל הגורמים האלה.
<עדנה הראל: סוכם שעדיף שיהיה שימוע ציבורי ודיון ציבורי ולכן מתקיים היום הדיון.
עמרם מצנע: זה הדיון היום.
<עדנה הראל: כדי שנשמע את כל ההיבטים.
עמרם מצנע: הוזמנו כל גופי השידור הרלוונטיים אבל חלק החליט לא לבוא.
<עדנה הראל: לכן לגבי מרץ, אנחנו פשוט הגענו למסקנה שאין לנו יכולת ואין לנו מספיק מידע והדיון נקבע לכן להיום.
<עדנה הראל: קודם כל, מבחינת לוחות הזמנים, זאת התמונה הכוללת.
<עדנה הראל: דבר שני.
<עדנה הראל: כאשר ליבנו את הדברים בשלבים המוקדמים יותר, גיבשנו איזה שהן מחשבות.
<עדנה הראל: עכשיו, אחרי הדיון שהיה היום, אנחנו נשוב ונדון ונוכל לחזור.
<עדנה הראל: יש כאן גם היבטים - חוץ מאשר הגבלים עסקיים - של זכויות יוצרים שמשרד המשפטים אמון עליו, זכויות מבצעים, יש היבטים של תרבות, יש פה גם את משרד התרבות.
<עדנה הראל: אנחנו צריכים לדון בזה בממשלה במשותף לאור מה שנשמע היום ובשים לב למטרות שיש מצד אחד ולהסדרים גם בתאגידים האחרים.
עמרם מצנע: היועצת המשפטית של משרד התרבות רוצה להוסיף משהו?
מירב כהן: אין לי מה להוסיף.
עמרם מצנע: גילה, רצית להתייחס?
גילה גמליאל: אני חושבת, לאור ההבהרה שניתנה, ומבינה שהגעתם לכאן עם ראש פתוח בהבנה כי מה שהסתמן מדבריו של נציג הממונה הוא שיש כאן איזשהו קבעון מחשבתי שקצת לא יוצא מהתבנית.
<עדנה הראל: ממש לא.
<יונתן צויקל: אני באמת מוחה על זה.
<יונתן צויקל: אני הסברתי ואמרתי שעמדת הממונה היא שיש לפתור את המצב.
גילה גמליאל: שאין התנגדות עקרונית.
<יונתן צויקל: לא.