GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עינת גבע: היום פועלים אצלנו 2,000 חניכים בגילאים האלה, כשלמעשה, החזון שלנו הוא להיות ארגון נוער שמוביל את ההתנדבות בישראל, ואת ערכי ההתנדבות בקרב בני נוער בישראל, תוך שלוש שנים להגיע לצמיחה של 5,000 חניכים ואז השמיים הם הגבול, מבחינתנו.
<עינת גבע: כרגע הפעילות שלנו מתבססת על פעילות שהיא פעילות מתמשכת שבה בעצם גם נוער מדריך נוער.
<עינת גבע: אנחנו מפתחים דור של מד"צים שבעצם מעבירים את הערכים האלה לאלה שהם מדריכים אותם, והפעילות היא רב שנתית.
<עינת גבע: לכל שנה יש ערכים מובילים, כשהרעיון המרכזי הוא באמת חינוך ליזמות והתנדבות בכל הקהילות.
עמרם מצנע: כמה שנים אתם פעילים בתחום הנוער?
<עינת גבע: אנחנו פועלים בתחום הנוער כבר משנת 2002, כאשר לפני שנתיים הפכנו לארגון נוער שעובד בצורה הזו.
<עינת גבע: עד אז עבדנו כתכנית חינוכית שגם שם פעלנו בפריסה ארצית.
<שלומי קסטרו: נציגי אות הנוער הישראלי – נמצאים כאן?
<שלומי קסטרו: הם לא נמצאים.
<שלומי קסטרו: אות הנוער הישראלי זה ארגון שעוסק בתכניות העצמה לבני נוער.
<שלומי קסטרו: זה הגיע, בעצם, דרך ארגון בינלאומי.
<שלומי קסטרו: יש מדליות על כל שלב שאתה עובר, וזה צריך להיות גם על התעצמות בספורט שאתה עוסק בו, בתחביב שאתה עוסק בו – והתעצמות בליבת העיסוק, לרוב זה בלימודים.
<שלומי קסטרו: בת מלך, בבקשה.
<צפורה וישצקי: ארגון "בת מלך" בנות חב"ד הוא ארגון בת של נשי ובנות חב"ד בארץ הקודש, שהוקם על ידי הרבי מלובביץ' בשנת תשי"ב.
<צפורה וישצקי: הרבי מלובביץ' מאד מאד האמין בחינוך הבלתי פורמלי, במטרה לאגד את הנשים, להעצים אותן, גם להעצמה פנימית וגם להשפעה החוצה, לערכים של אהבת התורה, אהבת ארץ ישראל ואהבת עם ישראל.
<צפורה וישצקי: ארגון "בת מלך" פונה לקהל היעד של בנות בגילאי 6 עד 18, בנות חב"ד, וגם בנות המזדהות וקרובות לעולם הערכים של חסידות חב"ד, המעוניינות בפעילות עשירה ואתגר חברתי ערכי.
<צפורה וישצקי: הארגון שלנו פועל למעלה מ 30 שנה.
<צפורה וישצקי: מטרותיו הכלליות זהות למטרות ארגון העל של נשי ובנות חב"ד, כאשר "בת מלך" מתמקד בילדות ונערות המלאות אנרגיה של גיל הנעורים.
<צפורה וישצקי: אנחנו משתדלות לנתב את האנרגיה הזו לכיוונים חיוביים.
<צפורה וישצקי: היום מונה הארגון למעלה מ 6,000 חניכות בלמעלה מ 50 סניפים בכל רחבי הארץ.
עמרם מצנע: כמה סך הכל בנות יש במערכת החינוך של חב"ד?
עמרם מצנע: השאלה היותר קונקרטית שלי: האם זה מספרים זהים?
עמרם מצנע: האם כל מי שהיא גם תלמידה - - -
<צפורה וישצקי: זה לא כולל את כולם.
עמרם מצנע: זאת אומרת שזה לא אוטומטי שתלמידה במוסד חב"ד - - -
<צפורה וישצקי: רובן.
<צפורה וישצקי: זה לא ממש כולן כי בחב"ד יש גם ארגונים אחרים שבינתיים הם לא ארגוני נוער, והם גם פועלים במקביל אלינו.
<צפורה וישצקי: אבל זה כולל את רוב הבנות של תנועת חב"ד, כי אנחנו ארגון העל שהרבי מלובביץ' יסד.
<צפורה וישצקי: מבחינת נושאי הפעילות – חינוך והפנמת ערכים של תנועת חב"ד, בהשראת הרבי ומשנתו, אהבה ונתינה לכל אחד, תודעת שליחות, תרומה לסביבה מתוך תחושת אחריות וערבות הדדית.
<צפורה וישצקי: אנחנו מחנכות גם לסיוע רוחני בהגברת התודעה היהודית וגם בסיוע פיזי לפרט ולכלל.
<צפורה וישצקי: החזון שלנו – להצמיח חברה איכותית של בנות חב"ד בוגרות המזוהות עם ערכי חב"ד והמגשימות בחיים שלהן את ערכיה, תוך תרומה לקהילה, כאשר ערך הנתינה טבוע באישיותן.
<צפורה וישצקי: מבחינה מעשית אנחנו שואפות להגדיל את מספר החברות בארגון ולהוסיף להתפתח במעגלים של עשייה, העצמה אישית ותרומה לסביבה.
<צפורה וישצקי: מבחינת הפריסה של הפעילות אנחנו עובדים בלמעלה מ 60 סניפים.
<צפורה וישצקי: בכל שנה יש נושא שנתי שהוא מהווה ציר מרכזי לפעילות השוטפת.
<צפורה וישצקי: הארגון מקיים כנסים וימי התאחדות ארציים בהם החניכות מכל קצות הארץ נפגשות זו עם זו.
<צפורה וישצקי: תכנית המפגשים היא עשירה ומקצועית, ועל ידי זה אנחנו משיגים הרבה מאד גאוות יחידה והשתייכות לארגון.
<צפורה וישצקי: מדי שנה נערכים גם מבצעים ותחרויות בין כל בנות הארגון בהתאם לנושא הארצי.
<צפורה וישצקי: התחרות משלבת גם תכנים לימודיים יחד עם מילוי משימות.
עמרם מצנע: מה הנושא השנה?
<צפורה וישצקי: רצוננו לראות את הטוב, לראות את הגאולה – בזה התמקדנו.
<צפורה וישצקי: לראות את הטוב בכל אחד.
<צפורה וישצקי: התחברנו ל – אני הוא האחר, האחר הוא אני.
<צפורה וישצקי: שגרת הפעילות – לצד המפגשים הדו שבועיים הכוללים תכניות ערכיות ודיונים מתקיים מערך התנדבות קבוע, הכולל מגוון מעגלי עשייה: תמיכה בילדים בעלי צרכים מיוחדים.
<צפורה וישצקי: יש לנו ארגון של תני מעצמך לעצמך, כאשר בכל קהילה הבנות מגיעות לבתים, יש שם ילדים שצריכים את הסיוע, והן יוצרות את הקשרים המיוחדים עם הילדים הנזקקים.
<צפורה וישצקי: סיוע למשפחות נזקקות, ביקור חולים בבתי רפואה, מיזם סיוע ליולדות, אימוץ קשישים ועוד.
<צפורה וישצקי: ההתנדבות והתרומה לקהילה מכונות במשנת הרבי – "מבצעים".
<צפורה וישצקי: אנו שואפים למלא את רצונו של הרבי מלובביץ'.
עמרם מצנע: היה לי הכבוד לבקר אותו פעם, במקום שבתו.
<שלומי קסטרו: תודה.
<שלומי קסטרו: ארגון "צופי שלום", הצופים הערבים, בבקשה.
<עלי איוב: אני יושב ראש ארגון הצופים הערבים ועמותת צופי השלום.
<עלי איוב: זו עמותה שאיחדה שני ארגונים – ארגון הצופים הקתוליים וארגון הצופים הערביים.
<עלי איוב: ניסינו בשנת 2008 להתאחד יחד על מנת להוות תנועת נוער ועל מנת שנוכל לקבל תקציבים.
<עלי איוב: לצערנו הרב זה לא הלך.
<עלי איוב: בסוף, יש את תקנת ארגוני הנוער, אז הלכנו על תקנת ארגוני הנוער, ואנחנו השנה נכנסנו לתקנה הזו, מקיים שבזה - - -
עמרם מצנע: אבל יש ארגון צופים ערביים שהוא בתקנת תנועות הנוער.
<אירית ברוק: כן, זה של שני הארגונים האחרים – אורתודוקסים ודרוזים.
עמרם מצנע: כי אני יודע שבחיפה יש קבוצה גדולה מאד.
<אירית ברוק: ב 2002 ארבעת הארגונים היו ביחד, ועם הזמן הם התפצלו.
<עלי איוב: אנחנו בשנת 2000 התאחדנו, ארבעת ארגוני הצופים בישראל, והיינו תנועת הצופים הערבים והדרוזים.
<עלי איוב: ב 2007 התחלקנו לשתי תנועות, בהסכמת משרד החינוך, על מנת ששתי התנועות יקבלו תקציב, אבל לצערנו, בסופו של דבר, משרד החינוך התנער מהסכמתו והתנועה החדשה לא קיבלה תקציב.
<עלי איוב: אנחנו עדיין סובלים, עד היום הזה, ולכן השנה נכנסנו לתקנת ארגוני הנוער, על מנת שנמשיך ונחזיק בדרכנו.
<עלי איוב: ארגון הצופים הערביים נוסד בשנת 1956 ומאז הוא פועל תחת מטריית התאחדות הצופים, ומאז הוא ידע עליות וירידות – זה תלוי בתקציבים שהוא משיג.
<עלי איוב: הרוב זה תרומות של הציבור, כי לא נעזר, לא על ידי המועצות ולא על ידי שום מוסד אחר.
<עלי איוב: היום יש לנו בארגון 14 שבטים שיש בהם 2,000 חניכים שמפוזרים ב 4 מחוזות: מחוז ירושלים, תל אביב, חיפה והצפון.
<עלי איוב: עיקר העבודה שלנו זה ביסוס הערכים בקרב הנוער והדו קיום, העמקת הדמוקרטיה והבנתה, וחיזוק הקשר בין הנוער לקהילה.
<עלי איוב: הנושא המרכזי של השנה – האחר הוא אני.
<עלי איוב: היום, החינוך הבלתי פורמלי, מוסדות החינוך הבלתי פורמלי במגזר הערבי דלים מאד.
<עלי איוב: כמעט ואין.
<עלי איוב: מה שיש זה לא בכל המקומות.
<עלי איוב: מה שמאפיין את הצופים זה שהפעילות הבלתי פורמלית היא מגוונת ונותנת גם לנוער וגם לקהילה, לשניהם יחד.
<עלי איוב: לכן, הפעילות של הצופים היא חשובה מאד, ודווקא במגזר הערבי, כי אין מקום לנוער לאין ללכת.
<עלי איוב: בזמן שאין מקומות לנוער לאן ללכת, אז הוא יונק את כל המידע שלו ממקומות לא חינוכיים ואפשר להגיד גם לא נכונים, במידה מדויקת.
<עלי איוב: לכן, מקומות שהם מוסדות חינוך שעובדים לפי חוקת הצופים מבוקרות על ידי משרד החינוך – נותנים את התשובה הנכונה לנוער, כפי שצריך.
<עלי איוב: אני רוצה לומר שנודע לי בסוף כי התקציב שמקבל החניך בארגוני הנוער לא זהה לתקציב שבתנועות הנוער, למרות שזה עוד נוער.
<עלי איוב: למה צריך להיות הבדל גדול בתקצוב הנוער כחניך, אם הוא נמצא בתנועה הזו או בתנועה אחרת?
<עלי איוב: מבחינתי צריך להיות שוויון בין כל הנוער בישראל על מנת שכולם יקבלו חינוך כמו שצריך ויתקדמו כמו שצריך.
<עלי איוב: אנחנו, במגזר הערבי, יש לנו את הבעיות המיוחדות, ואני חושב שצריך לדון בהן.
<עלי איוב: זה לא הפורום ולא המקום לשים בו את הכל על השולחן.
<עלי איוב: צריך להיות מקום מיוחד כדי לדון בו כדי לתת מענה על מנת לפתור כל מיני בעיות.
<עלי איוב: כשאנחנו פותרים הרבה בעיות לנוער הערבי אנחנו חוסכים הרבה למדינה כי אנחנו מחנכים את הנוער בצורה נכונה.
<עלי איוב: אני רוצה לדבר על פרויקט - - -
<שלומי קסטרו: ברשותך, אנחנו רוצים להספיק לשמוע את כולם.
<עלי איוב: בשתי מילים – אנחנו, בצופים, בארגון שלנו, זו השנה השישית שאנחנו עושים פרויקט של דו קיום עם טבעון.
<עלי איוב: אנחנו נוסעים לגרמניה, משתתפים בכנס בינלאומי בטקס זיכרון לשואה שם.
<עלי איוב: חצי מהמשלחת היא יהודים וחצי מוסלמים.
<עלי איוב: במשך השבועיים שאנחנו נמצאים שם אנחנו מנסים שהם יכירו אחד את השני לעומק.
<עלי איוב: הערבים מכירים את השואה, מבינים מה זה, והיהודים מבינים מה הבעיות של הנוער הערבי.
<עלי איוב: כשהם חוזרים הם מתיידדים.
<עלי איוב: אנחנו השנה פיתחנו את זה לקשר בין המשפחות של הילדים שנוסעים לחו"ל.
<עלי איוב: זה עובד טוב טוב, אבל לצערי אין אף גורם, אין אף אחד שעוזר לנו בסבסוד ותקצוב הפרויקט הזה.
<לביא זמיר: אני מנכ"ל חוגי סיירות בקק"ל.
<לביא זמיר: נמצאים פה גם חיליק, מרכז הדרכה, וגם עומר, הסמנכ"ל.
עמרם מצנע: הכרת את דבורה?
<לביא זמיר: הכרתי אותה, הייתי אצלה בבית מספר פעמים.
<לביא זמיר: חוגי הסיירות היא עמותה שעובדת בפריסה ארצית, 2,000 חניכים ב 165 חוגים שונים.
<לביא זמיר: גודל של קבוצה זה בין 10 ל 15 ילדים.
<לביא זמיר: אנחנו עובדים בקבוצות קטנות כאשר הדבר המשמעותי הוא חינוך דרך השטח.
<לביא זמיר: משתמשים בשטח ככלי חינוכי, ואתו מקדמים גם את הפרט וגם את הקבוצה, ומייצרים בסך הכל אזרחים שהם יותר מחוברים לארץ, יודעים להתמודד עם אתגרים, לנווט ולעשות כל מה שצריך.
<לביא זמיר: כל קבוצה נפגשת אחת לשבוע עם מדריך קבוע, אחר הצהריים, וכל פעולה נראית כמו טיול קצר בסביבה הקרובה.
<לביא זמיר: אין לנו איזה חדר או קן, אנחנו יותר יוצאים לטייל, בעיר, בכפר או בכל מקום קרוב.
<לביא זמיר: אחת לחודש כל קבוצה יוצאת לטיול של יומיים.
<לביא זמיר: כל קבוצה עם עצמה, עם הציוד על הגב, מבשלים בשטח, על מדורות, מנווטים לבד וחווים את השטח בצורה מאד עצמתית.
<לביא זמיר: 4 פעמים בשנה אנחנו יוצאים לטיולים נודדים ארוכים, של 4-3 ימים.
<לביא זמיר: שוב – כל הציוד על הגב, גם ל 4 ימים, הולכים, מכירים את הארץ, מכירים כל מקום.
<לביא זמיר: עשינו בדיקה ויוצא בממוצע לילד בחוגי סיירות להיות 30 ימים בשטח.
<לביא זמיר: 30 לילות הוא ישן תחת כיפת השמיים במסגרת חוגי הסיירות.
<לביא זמיר: זה הרבה.
<לביא זמיר: ילדים מכיתה ה' עד יב'.
<לביא זמיר: יש לנו גם מדריכים צעירים שהם בוגרים שלנו, שמגיעים לקורס הדרכה.
<לביא זמיר: יש מדריכים שהם בשנת שירות שלנו, ב 4 קומונות שונות בכל הארץ, והחלק המשמעותי והמוביל זה מדריכים שהם סטודנטים, חלקם בוגרים שלנו וחלקם – לא, שהם מדריכים את הילדים.
<לביא זמיר: עובדים בצורה מאד משמעותית על עובדת צוות, על ביטחון עצמי, על הקניית הרגלים בשטח שגם משפיעים אחר כך על החיים שלהם בחברה הישראלית.
<לביא זמיר: אנחנו נמצאים בתוך תהליך מאד משמעותי של גדילה.
<לביא זמיר: יש לנו יעד אסטרטגי להיות בעוד 5 שנים מעל 5,000 וכן הלאה.
<לביא זמיר: עוד מילה אחת בנושא תקצוב: אנחנו לא מתוקצבים מתקנת ארגוני הנוער, אנחנו חברים במועצת ארגוני הנוער מתוך איזו החלטה אסטרטגית שלנו, ומתקיימים מתקנה אחרת, שונה, שהיא תקנת חוגי הסיירות של משרד החינוך.
עמרם מצנע: יש לכם אבא עשיר.
<לביא זמיר: בסדר גמור.
<לביא זמיר: אבא עשיר שגם עוזר הרבה.
עמרם מצנע: אנחנו מתכוונים לקק"ל, למי שלא הבין.
יעקב אשר: הוא גם עוזר לאחים שלך?
<ישעיהו ליברמן: כבוד היושב ראש, אנחנו נפגשנו פעם בחיפה, ועם הרב יעקב אשר, חבר השדולה של המועצה, נציגנו.
<ישעיהו ליברמן: אני חייב לומר כאן מילה טובה לשלומי ולאורית ברוק.
<ישעיהו ליברמן: אני מנכ"ל תנועת בנות בית יעקב, בתיה, שהיא תנועת נוער חרדית לבנות כבר 90 שנה.
<ישעיהו ליברמן: אנחנו נמצאים כאן יחד עם הרב ישראל, חבר הנהלה, וגברת אסתי כהן, מזכ"לית התנועה ומרכזת.
<ישעיהו ליברמן: היא מזכ"לית התנועה ומרכזת ארצית, ונושאת בעול התנועה.
<ישעיהו ליברמן: תרשו לי בהתכנסות הזאת לפתוח בהבעת הזדהות ותפילה לשלום שלושת הנערים שנחטפו, והזדהות ושליחת ברכות למשפחות ולכוחות הביטחון שעושים הכל, מעל ומעבר, כדי לגלות אותם בריאים ושלמים, שה' יעזור.
<ישעיהו ליברמן: תנועת בנות בית יעקב, בתיה, היא תנועה בת למעלה מ 60 אלף חניכות.
<ישעיהו ליברמן: אנחנו פרוסים בלמעלה מ 60 ערים ויישובים – החל מצפת בצפון ועד ירוחם בדרום.
<ישעיהו ליברמן: התנועה מפעילה את הבנות, חניכות התנועה, מגיל 10 ועד 18 או 19 בפעילות שבועית רצופה, ובעיקר בתקופות שבת ומועד, ועוד יותר בפרט – בתקופת החופש, החופשים, שלא יהפכו להיות ימי שממה ובטלה.
<ישעיהו ליברמן: התנועה מפעילה פרקים יפים מאד בחיי הקהילה, הן בפעילות של החניכות עצמן, פעילות שכוללת סיורים, אהבת ארץ ישראל, פעילות שאומרת – עזרה לקהילה, עזרה לחלשות יותר, עזרה למבוגרים בבתי אבות, בבתי חולים.
<ישעיהו ליברמן: היושב ראש מצנע דיבר על משרד החינוך, על החינוך הפורמאלי והבלתי פורמאלי, ש-88% פורמאלי ו-2% לא פורמאלי.
<ישעיהו ליברמן: אני לא מתייחס לתקציב.
<ישעיהו ליברמן: אני מתייחס לפעילות ולחשיבות של הפעילות.
<ישעיהו ליברמן: הפעילות הבלתי פורמאלית והחשיבות של החינוך הבלתי פורמאלי הוא לא רק 2%.
<ישעיהו ליברמן: אני לא יודע אם הוא לא עובר את ה 50%, מהחינוך הפורמאלי, כי ההתמודדות עם נוער, ואנחנו מדברים על בנות, התמודדות בשעות ובימים שאין בהם את החינוך הפורמאלי, זה הרבה יותר חשוב והרבה יותר קשה, והתוצאות הטובות שמקבלים עקב כך הם הרבה יותר מאשר בחינוך הפורמאלי.
<ישעיהו ליברמן: אנחנו קוראים לזה בחינוך הבלתי פורמאלי – כשהחומות יורדות קצת, והבנות נמצאות עם עצמן, אפשר להגיע להישגים עצומים בחינוך, בתמיכה בבנות שבחינוך הפורמאלי לא מוכיחות את עצמן, לא מספיק מוכשרות, אבל בחינוך הבלתי פורמאלי אפשר לרומם חניכות וילדות לגבהים עצומים, כך שאנחנו מטילים את החשיבות של החינוך הבלתי פורמאלי, בכל אופן אני מחשיב כך – הרבה יותר מאשר החינוך הפורמאלי.
<ישעיהו ליברמן: החינוך הפורמאלי הוא מסודר.
<ישעיהו ליברמן: יש מנהלת, מחנכת, מורה, שיעורים, מקצועות, אבל להמציא פעילות מעניינת ומאתגרת לשעות הבלתי פורמאליות עם החניכות, זה הרבה יותר קשה, והתוצאות הן הרבה יותר טובות.
<ישעיהו ליברמן: אני חייב להודות ליושב הראש, לרב יעקב אשר, לשלומי ולכל הקבוצה, שאנחנו מקווים ומאמינים שבעבודה משותפת של כולנו יחד, כאשר נשלב ידיים נגיע להישגים עצומים בחינוך.
<ישעיהו ליברמן: זה מה שנחוץ לעם.
<ישעיהו ליברמן: הרי אנחנו יודעים שעמוד השדרה של כל עם הוא החינוך.
<ישעיהו ליברמן: עמים מתורבתים ועשירים, בעלי הון ומשאבים – כאשר לא היה בהם דגש על החינוך הם נעלמו מן האדמה או שהפכו להיות עם של פראי אדם.
<ישעיהו ליברמן: עם נבחן בחינוך.
<ישעיהו ליברמן: עם נבחן כמה הוא משקיע בחינוך, ולא בשום דבר אחר.
<ישעיהו ליברמן: כך יש לנו בתורה, כאשר הקב"ה משבח את אברהם אבינו למרות כל הניסיונות על מסירותו לה' – הקב"ה משבח אותו למען אשר יצווה.
<ישעיהו ליברמן: הוא דאג לחינוך של העם.
<ישעיהו ליברמן: ואם זה המקום, אז לבקש את עזרת היושב ראש, מר מצנע, שמשרד החינוך, עם כל הטובה שאנחנו חייבים לו, יבין גם את הצרכים, גם של המועצה וגם של הפעילות, לכל עזרה ולכל סיוע.
<ישעיהו ליברמן: תודה.
עמרם מצנע: השם "בתיה" הוא על שם מישהי?
<ישעיהו ליברמן: זה ויכוח ארוך.
עמרם מצנע: ואין את דור המייסדים מלפני 90 שנה כדי לשאול אותם.
<ישעיהו ליברמן: אני בנו של הרב הילל ליברמן שהיה מייסד בית יעקב בארץ.
<ישעיהו ליברמן: הוא היה המנכ"ל הראשון של החינוך העצמאי.
<ישעיהו ליברמן: גם הוא התלבט, לדעתי.
<ישעיהו ליברמן: הוויכוח הוא כזה: יש את מאמר חז"ל הידוע, כאשר בתיה, בת פרעה, כשהיא הגיעה ליאור וראתה את התיבה של משה רבינו במרחק של 60 אמה, כך כתוב, אז היא לא יודעה איך להציל את הילד, את התינוק בן השלושה חודשים.
<ישעיהו ליברמן: מסופר שהיא הושיטה את ידה, והיד התארכה.
<ישעיהו ליברמן: אני לא מבין איך היא בכלל ניסתה, מדובר על 40 מטר, אבל האגדה אומרת שהיא ראתה את המצוקה של התינוק, היא רצתה להציל אותו, להושיע אותו.
<ישעיהו ליברמן: מה היא יכלה לעשות?
<ישעיהו ליברמן: מקסימום להושיט את היד.
<ישעיהו ליברמן: היא לא חשבה ולא עלה בדעתה שהיד תתארך לאורך של 60 אמה.
עמרם מצנע: וקראו לבת פרעה בתיה?
<ישעיהו ליברמן: אז יש שאומרים שזה על שמה ויש אומרים שזה על שם אישה מקרקוב שהיתה מרכזת בעת ייסוד התנועה.
<ישעיהו ליברמן: אבל שניהם טובים.
<אסתר כהן: ברשותכם, אני רוצה להוסיף מילה אחת.
<אסתר כהן: אני מתארת לעצמי שכבוד היושב יודע.
<אסתר כהן: אנחנו היינו בתנועות הנוער וחודשים נאלצנו לעבור לשולחן הזה.
<אסתר כהן: בהמשך לשאלתו של היושב ראש, בנוגע לוולנטריות של תנועות הנוער במגזר החרדי.
<אסתר כהן: השאלה הזו צפה ועולה לא סתם.
<אסתר כהן: היא צפה ועולה על סמך שמועות, הסתות ודברים לא נכונים שמהלכים בשטח.
<אסתר כהן: התנועות החרדיות הן וולנטריות, החינוך הפורמאלי בבוקר הוא חינוך חובה, אך הבחירה אם ללכת לתנועה או ארגון היא של כל חניכה ועל פי שיקולה.
<אסתר כהן: נתוני המגזר והאפשרויות שהוא מציע, החסימה שלו לאינטרנט וכו', והמוגבלות הכלכלית גם – מביאים אחוזי השתתפות גבוהים, ואם יורשה לנו גם בצניעות לומר – גם העבודה, ומה שהתנועה נותנת מביאה לזה – יש אחוזים גבוהים, אבל הם עדיין לא מתקרבים לאחוזים של החינוך הפורמאלי.
<אסתר כהן: אנחנו, כתנועת נוער שמקיפה את כל - - -
יעקב אשר: - - -להגיד "ארגון נוער", את אומרת "תנועת נוער".
<אסתר כהן: כי אני תנועת נוער.
<אסתר כהן: אני תנועת נוער.
<אסתר כהן: מה שחשוב לי לבקש בשולחן הזה – ידוע שבחינוך הפורמאלי יש את החינוך העצמאי והחינוך הכללי.
<אסתר כהן: ידוע גם ששר החינוך – וזה המקום להביע את תודתנו לשר, מר פירון, שזה שאנחנו יושבים פה, ועדיין יושבים ביחס, מייצרים סינרגיה, יודעים לייצר, ואוהבים לייצר – זה רצוננו, לשבת יחד עם כל עם ישראל ועם כל היושבים כאן בשולחן.
<אסתר כהן: אנחנו רואים בזה ערך, אנחנו רואים בזה שליחות, אנחנו מוכנים להקריב, לשלם, לתת בשביל זה, וידענו להגיד את זה גם בתנועות הנוער, וידענו לא רק לומר, אלא גם לבצע, אלא שלצערנו, החברה הישראלית לא השכילה, בעידן ההסתות וכו', לשמור אותנו בתנועות הנוער.
<אסתר כהן: אנחנו פונים פה לכל היושבים.
<אסתר כהן: אנחנו רואים בזה ערך.
<אסתר כהן: תראו בזה גם אתם ערך, שעוד אחים יוכלו לשבת יחד, ושלא נמצא את עצמנו בעוד כמה שנים עם החינוך הפורמאלי, העצמאי, והחינוך הבלתי פורמאלי העצמאי, וכו', כי אנחנו רוצים לשבת אתכם.
יעקב אשר: יש לי דיון ב-14:00 בדיוק.
יעקב אשר: הייתי שמח לשמוע את כל שאר הארגונים.
יעקב אשר: זו כבר פעם שניה שקוראים לי פה אצלך בוועדה היום לברך אנשים שיש לי אתם הרבה חילוקי דעות אתם, אבל גם אני מצטרף למה שאסתר כהן ציינה בסוף, ולהודות לשר החינוך, לא ספציפית על הנושא של בתיה, דווקא, אלא באמת על זה שאני חושב שמאז כניסתו לתפקיד, פתאום, ארגוני הנוער התחילו לקבל הסתכלות הרבה יותר - - -ואני חושב שגם מבחינה אידיאולוגית הוא חושב שזה נכון.
יעקב אשר: שמעתי את זה ממנו אישית.
יעקב אשר: אני חושב שבאמת, היופי של ארגוני הנוער, והיופי של השולחן הזה, שחבל שהוא היום נעדר משולחן אחר, שכנראה כבר הפך להיות משהו פוליטי יותר – זה הפסיפס הזה, שכל עדה וכל קבוצה יכולה למצוא את המקום שלה, ולמצוא את המכנה המשותף שלה.
יעקב אשר: אני חושב שזה נכון וזה חשוב, ואני באמת מברך את שר החינוך על כך.
יעקב אשר: אני רוצה להוסיף ברכה.
יעקב אשר: ברכה זה גם על מה שנעשה, וגם גם ברכת הדיוט, כדי שהוא באמת יצליח גם להגדיל את התקציב, ולהגדיל את התקנה הזו, כי להשאיר את זה במצב של היום – וזה גדל, התקנה הזו, כך אני מבין, בתקופה האחרונה באופן משמעותי, אבל עדיין לא כמו שהוא אמר לי שהוא מתכוון לעשות.
יעקב אשר: אני חושב שרוח גבית, אדוני היושב ראש, של הוועדה שאתה עומד בראשה, עם הרקורד שלך כאדם שבא מן השטח, יכולה באמת לעזור ולהועיל.
יעקב אשר: צריך לחזק את התקנה הזו, צריך לחזק את הארגונים האלה, הם פועלים בצורה נכונה, בצורה שקופה, בצורה שבסופו של יום – כמו שנאמר קודם, גם אני מאמין גדול בחלק הלא פורמאלי.
יעקב אשר: הוא ההשלמה למערכת השיעורים ולמערכת הלימודים שאדם לומד.
יעקב אשר: כאשר אדם לומד בתוך כיתה, ויש מסגרת, ויש מורה או מורה שיודעים להשתלט – זו חכמה יותר קטנה.
יעקב אשר: החכמה היא דווקא בשעות שהן יותר חופשיות, ששם, עם הערכים הנכונים, עם צורת ההתנהגות הנכונה, זה מחנך ומכשיר את הילד או הילדה לעתיד, להתנהגות נכונה.
יעקב אשר: לכן, אני באמת מבקש, אדוני היושב ראש, שייצא סיכום של הישיבה הזו גם, שבו ניתן גב ורוח גבית לארגוני הנוער, כל ארגוני הנוער באשר הם, ובאמת, שלקראת התקציב של 2015, ואולי אפילו קודם, יחזקו את התקנה הזו כמו שהוא הבטיח.
יעקב אשר: אני חושב שרק על זה ששיבחתי אותו כאן - - -
עמרם מצנע: אבל אתה יוצר קשר בין הברכה של העבר לעתיד - - -
יעקב אשר: לאזנו של השומע בלבד.
יעקב אשר: שיהיה בהצלחה לכולם, ואני מתנצל שלא אשמע את כולם.
<מורן כהנא: אני מתנועת "תרבות", מנכ"לית שותפה עם גור שלי.
<מורן כהנא: קודם כל אני רוצה להודות על ההזדמנות ולברך על המפגש הזה.
<מורן כהנא: תנועת "תרבות" היא תנועה שהוקמה בשנת 2005 על ידי אמנים צעירים שבחרו לקחת על עצמם את פיתוח התרבות והאמנות בפריפריה, ולהצמיח תרבות ואמנות איכותית גם בפריפריה, וכשותפה לתרבות בישראל – תנועה של חלוצים.
<מורן כהנא: מאז ומתמיד עשינו פעילות עם ילדים ונוער, והקמנו ארגון נוער- נוער יוצר תרבות, שמפעיל היום 30 סניפים ברחבי הארץ עם 2,500 בני נוער, בבתי יוצרים.
<מורן כהנא: בית יוצרים זה שם הסניף שלנו שאליו מגיעים מדי שבוע ילדים ונוער, שנכנסים לתחום התרבות והאמנות, מקבלים כלים בתחומי האמנויות השונים – תיאטרון, מוזיקה, מחול, כתיבה – מגוון תחומים, ובעצם הופכים להיות איזושהי מנהיגות מקומית, מובילי תרבות ואמנות בעיר, ובשכונות.
<מורן כהנא: אנחנו מזהים את זה כדבר שהוא מאד משמעותי לחיי הנוער, מפתח רגישויות ויחס נכון ורגיש לאחר, מוטיבציה שהיא נכונה למנהיגות חברתית.
<מורן כהנא: בני הנוער האלה גם יוצאים להדרכה, למסעות ומחנות ארציים, טיולים.
<מורן כהנא: אנחנו מפעילים שלוש פעמים בשנה מחנה ארצי לילדים ונוער, שמפגיש את כל בתי היוצרים ברחבי הארץ.
<מורן כהנא: בתי היוצרים בעצם הופכים להיות מרכז תרבות ואמנות חינוכי לנוער וקהילה ביישובים, ובכך אנחנו בעצם מפתחים את התרבות המקומית.
<מורן כהנא: התוכן מושתת על ערכים של סולידריות וערבות חברתית, ציונות ותרבות עברית.
<מורן כהנא: אלה הדברים שאנחנו שמים במרכז, במטרה, באמת, שבני הנוער יתפסו את עצמם גם בהמשך כאמנים רלבנטיים לחברה, מעורבים בחברה, אמנים חברתיים – מה שאנחנו מכנים, ויברחו להמשיך כך את חייהם בפריפריה, כאמנים חברתיים מחנכים.
<נפתלי צבי פרוש: קודם כל, אקדים תודה ליושב ראש הוועדה, לשלומי.
<נפתלי צבי פרוש: אני מצטרף לתפילה שהעלה הרב ליברמן, תפילת כולנו לבורא עולם, בפרט שזה מתאים ודאי לארגוני הנוער לבקש ולהתפלל שיחזרו החטופים שלמים ובריאים לביתם.
<נפתלי צבי פרוש: ארגון הנוער "פרחי הדגל" קיים 19 שנים בקרוב ל 160 סניפים ברחבי הארץ, בהיקף של 32 ערים.
<נפתלי צבי פרוש: הפעילות היא לגילאי 6 עד 18 ב 3 קבוצות: 10-6, 14-10, 18-14, כאשר המטרה היא לבנות אדם ערכי בעל מידות טובות, ולשם כך יצאו סדרת חוברות מיוחדת בנושא של מידות טובות, ערכים מיוחדים, מניעת אלימות, מידות טובות שמונעות אלימות, סדרת חוברות שלמה על מנת לבנות את המערך הזה, שייווצר חניך עם תכנים איכותיים.
<נפתלי צבי פרוש: בראש התכנים – אהבת התורה, אהבת העם, הארץ – אבל המטרה העיקרית היא לבנות חניך עם ערכים.
<נפתלי צבי פרוש: התכנית השנתית שלנו השנה היא – ארץ ישראל ומצוותיה, כהכנה לשנת השמיטה שאנו עומדים בפתחה.
<נפתלי צבי פרוש: שנה מיוחדת שבזה מתעסקים רבבות בני נוער ברחבי הארץ, בכל המגזרים.
<נפתלי צבי פרוש: היעד שלנו הוא שחניך שנמצא בחינוך הפורמאלי שיש לו מקום להיות גם בארגון הבלתי פורמאלי, בזמן הבלתי פורמאלי.
<נפתלי צבי פרוש: אנחנו מאמינים רבות.
<נפתלי צבי פרוש: עצם ההתארגנות יחד כבר תרמה רבות, מארגון לארגון.
<נפתלי צבי פרוש: אם אני אביא לדוגמה את נוער מד"א, שמתעסק עם העשייה המבורכת של קמחא דפסחא, של עזרה, כאשר הצטברו כמויות של פרות וירקות הם הלכו למשפחות נצרכות ונזקקות שחולקו על ידי פרחי הדגל בערים השונות – אם זה בערד, אם זה באשדוד.
<נפתלי צבי פרוש: זה לבד התקשורת בין הארגונים – כמה שזה מוסיף ומעלה.
<נפתלי צבי פרוש: אנחנו מאמינים שככל שירבו חניכים בארגונים אלה, ללא הבדל באיזה חוג, עדה, דת או מגזר – נזדקק להעביר פחות כספים לדברים שמיועדים לעצור הדרדרות.
<נפתלי צבי פרוש: אין ספק שאם ילד בא מרצונו החופשי לארגון, אף אחד לא מחייב אותו, הוא מגיע לארגון בזמנו החופשי – המורה, בבוקר, מרגיש אותו אחרת.
<נפתלי צבי פרוש: הוא ילד שמרצונו רוצה לקבל עוד ערכים.
<נפתלי צבי פרוש: המסגרת המחייבת של בית הספר היא לא מסגרת של ארגון בלתי פורמאלי, ולכן – ברכה לכל העוסקים.
<נפתלי צבי פרוש: ברכה ליושב ראש על הזימון ועל העידוד, יחסית – מהר מאד מאז שביקשנו את הפגישה.
<נפתלי צבי פרוש: נקווה שנוכל הלאה לפעול לפי רצון משרד החינוך ושיהיה לנו יותר קל להתעסק עם הפקידות, עם משדרי הממשלה, שאנחנו נהיה בשטח יותר מאשר ליד המשרדים.
<נפתלי צבי פרוש: תודה.
<יפעת גלזמן: אני אחראית ארצית בנוער מד"א.
<יפעת גלזמן: ארגון נוער מד"א נוסד בשנת 1995, אבל הרבה לפני כן כבר היה לנו נוער.
<יפעת גלזמן: פשוט הקמנו את הארגון בשנה הזו.
<יפעת גלזמן: אנחנו מונים כיום למעלה מ 8,400 בני נוער, מגילאי 14 עד 18.
<יפעת גלזמן: הערך הראשון והחשוב ביותר שהנוער שלנו מוביל זה כמובן ערך הצלת החיים.
<יפעת גלזמן: הנוער מתנדב מדי שבוע, פעם בשבוע, על ניידות האמבולנסים, כמע"ר – מגיש עזרה ראשונה.
<יפעת גלזמן: הם מתווספים לצוות אמבולנס של חובש, ועוסקים בהצלת חיים, מעבר לזה, הנוער שלנו פועל בהמון המון פעילויות המוניטריות, אם זה באיסוף מזון, אם זה בפעילויות עם ניצולי שואה, ילדים בעלי צרכים מיוחדים – באמת, בכל המישורים שאפשר.
<יפעת גלזמן: אנחנו יותר ויותר מפתחים את הפעילות ההומניטארית כי החזון שלנו הוא כמובן להגיע לכמה שיותר בני נוער במגן דוד אדום, ופשוט – לייצר עוד פעילות.
<יפעת גלזמן: הילדים שלנו, הנוער שלנו שמתנדב על האמבולנסים, אני קוראת לו "נוער מורעל".
<יפעת גלזמן: קשה לנו לשחרר אותם הביתה, קשה לנו לשלוח אותם ללמוד לבגרויות כי הם כל הזמן רוצים להיות בתחנות ובאמבולנסים.
<יפעת גלזמן: יש לנו 48 סניפי מגן דוד אדום בכל רחבי הארץ, כאשר בכל סניף יש מתנדבי נוער.
<יפעת גלזמן: להגיד שהנוער של מגן דוד אדום הוא נוער איכותי, מוביל ומנהיג – זה בכל הארגונים כך.
<יפעת גלזמן: הדבר היחיד שאני חושבת שמייחד את הנוער שלי מנוער אחר זה שאני מסתכלת על הנהלת הארגון, על מנכ"ל הארגון וכל הנהלת מד"א – כולם היו מתנדבי נוער מד"א בעברם.
עמרם מצנע: גם את?
<יפעת גלזמן: אני לא.
<יפעת גלזמן: אני לא מגיעה ממד"א.
<יפעת גלזמן: אבל אני כבר 10 שנים מובילה את הנוער.
<שלומי קסטרו: תהיה הזדמנות, אגב, לראות את כל הנוער האיכותי.
<שלומי קסטרו: היום יש לנו אירוע כאן בכנסת באולם "שפרינצק" של 100 בני נוער, נציגי הארגונים שמגיעים.
<שלומי קסטרו: אנחנו מזמינים אותך גם, כבוד היושב ראש.
עמרם מצנע: בשולחנות העגולים?
<שלומי קסטרו: כן.
<ארז אשל: יושב ראש הוועדה – אני יורד כרגע מהוועדה של עמר בר לב ויפעת קריב, באמצע, ושתיהן מסתיימות באותו זמן.
<ארז אשל: אני יכול להגיד שמה שאנחנו רואים כאן זו התארגנות מרשימה מאד, שהתקווה שאנחנו רואים, מנהל חברה ונוער, סביבה, זה לא רק העצמה של הפעילות של אותם ארגונים חשובים.
<ארז אשל: אתה מכיר היטב את תנועות הנוער והמפעל החשוב שמדינת ישראל והציונות – המניה שלהם לא מוטלת בספק.
<ארז אשל: בסופו של דבר, תנועות הנוער נותנים מענה לכ-30-25% מבני הנוער המנהיגים במדינת ישראל.
<ארז אשל: אנחנו יודעים שיש כ 700 אלף בני נוער, עדיין, מ- ד' עד יב', שלא מצויים בתנועות נוער ולא מצויים בארגוני נוער.
<ארז אשל: היעד שהאגוד הזה הציב לעצמו להגיע לעוד ועוד בני נוער בישראל, לצרף אותם לארגונים ולאותה עשייה אחר הצהריים בתוך הרצף החינוכי, בפנאי של סופי שבוע ובחופשות, זה תקווה אמיתית.