GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אביטל אפל: כולנו מניחים שמאחר והמקומות האלה קיבלו אישור עסק הם בטוחים.
<אביטל אפל: אנחנו מתריעים על כך שנה אחר שנה, שהמקומות האלה הרבה פעמים למרות שהם קיבלו אישור עסק, הם אינם בטוחים.
<אביטל אפל: אנחנו רואים מקומות שפועלים עם אישורי עסק והם פשוט סכנת נפשות.
<אביטל אפל: הסיבה היא מאוד מעמיקה, מאוד יסודית.
<אביטל אפל: היום בארץ אין יועץ בטיחות, אין מקצוע כזה.
<אביטל אפל: האנשים שבודקים הם לא בהכרח מוכשרים בנושא.
<אביטל אפל: בדוח ועדת זיילר לאחר אסון ורסאי נכתב פרק מאוד עב כרס בנושא של יועצי בטיחות, מיהם יועצי הבטיחות.
<אביטל אפל: כלומר, אם התמזל מזלנו והגיע מהנדס שבאמת מבין את נושא הבטיחות ואולי גם מבין את נושא בטיחות הילדים ובדק את המקום כראוי.
<אביטל אפל: אבל לא בהכרח זה המצב ולא בהכרח זו המציאות.
עמרם מצנע: אני לפחות חי בתחושה שיש יועץ בטיחות, יכול להיות שהוא לא מוכשר מספיק.
<אביטל אפל: אין הכשרה, אין מקצוע של יועץ בטיחות.
<אביטל אפל: נכון להיום אין הכשרה למי שהוא יועץ בטיחות.
<אביטל אפל: העלנו את הנושא הזה מספר פעמים.
<אביטל אפל: אני יודעת נכון להיום שמשרד הכלכלה התחיל לבדוק את הנושא – אנחנו שמחים על כך ואנחנו חושבים שהוועדה צריכה לעסוק בנושא הזה באופן מעמיק, לראות שאותם יועצי בטיחות אכן יקבלו הכשרה.
עמרם מצנע: זה לא בדיוק לוועדה הזאת.
<אביטל אפל: צריך לוודא כי מי שבסופו של דבר מי סובלים הם אותם ילדים ובעיקר כשמתחיל הקיץ, אבל לא רק, אלא כל מי שמגיעים למקומות האלה.
עמרם מצנע: אני יודע שלכל מבנה שאתה בונה יש יועץ בטיחות, כל כביש, כל מתקן שאתה מקים יש יועצי בטיחות.
עמרם מצנע: יש משרדים שלמים, מביאים לך דיפלומה ואם אתה לא מקבל חתימה שלהם אין לא טופס 4 ולא כלום.
<אביטל אפל: זה לא מדויק.
<אביטל אפל: יש אנשים שהם בהחלט מהנדסים ובמקרה הטוב באמת אותו מהנדס מבין בטיחות, בודק את המקום.
<אביטל אפל: המקצוע לא מוסדר, יש כאלה שהם יועצי בטיחות ואין להם שום רקע פורמאלי מאחר שהמקצוע הזה הוא לא מוסדר.
<אביטל אפל: אנחנו נשמח להעביר לוועדה חומרים על זה כדי שתעמיקו.
עמרם מצנע: אני ארצה לראות חומרים בנושא הזה.
<אביטל אפל: אני אשמח להעביר לכם חומרים, בהחלט.
עמרם מצנע: זה לא מסתדר עם מה שאני יודע.
<איגור דוסקלוביץ: גם לדעתי זה לא מסתדר, במיוחד שיש כבר מקצועות של מהנדסי בטיחות גם בטכניון.
<איגור דוסקלוביץ: קצת מוזר לי מה שנאמר כאן.
<איגור דוסקלוביץ: יתכן שיש חוסר ויש אי מקצועיות וזה משהו אחר.
<איגור דוסקלוביץ: יש מקצוע כזה ובאמת יש מהנדס בטיחות.
<איגור דוסקלוביץ: אני אבקש לעלות נושא נוסף בהקשר למה שאביטל אמרה בנוגע למתקני לונה פארק, מה שקוראים מתקני שעשוע.
<איגור דוסקלוביץ: ברחבי הארץ יש הרבה מתקנים כאלה שעליהם חל תקן אחר, 1604.
<איגור דוסקלוביץ: הפראקים האלה, מבלי יוצא מהכלל, נמצאים בבעלות פרטית שהרשויות המקומיות נותנות להם רישיונות להפעלת העסק.
<איגור דוסקלוביץ: גם הנושא הזה היה מוזנח יחסית.
<איגור דוסקלוביץ: בשנת 2011 הותקן תקן רשמי לנושא הזה, אנחנו התחלנו פעילות אכיפה.
<איגור דוסקלוביץ: לקראת החופש הגדול התחלנו פעולות אכיפה.
<איגור דוסקלוביץ: נסרקו 16 פארקים כאלה ברחבי הארץ מצפון עד דרום.
<איגור דוסקלוביץ: רובם - - -
עמרם מצנע: כמה נסגרו כתוצאה מכך?
<איגור דוסקלוביץ: שניים, בסופו של דבר נסגרו היות ולא הצליחו לתקן את הליקויים.
<איגור דוסקלוביץ: לאחרים ניתן אישור הפעלה.
<איגור דוסקלוביץ: אתן דוגמה, מ-16 מתקנים מתחילת הפעילות מ-7 במאי, 14 היו לא היו תקניים ולא החזיקו באישורים, רק שניים החזיקו אישורים כנדרש.
<איגור דוסקלוביץ: ב-22 ביוני, 11 החזיקו אישורים כנדרש, 3 היו בתהליכים מתקדמים לקבלת אישורים ורק 2 למעשה קיבלו צווים מנהליים והמתקנים בפארקים האלה נסגרו.
<איגור דוסקלוביץ: אנחנו ממשיכים באכיפה.
עמרם מצנע: אתה מתייחס לתקני לונה פארק.
<איגור דוסקלוביץ: גם ישנים וגם חדשים.
<שמעון פרי: אני מהסתדרות המורים, עד לפני כמה חודשים מנהל.
<שמעון פרי: קיימת בעיה, אנחנו כמנהלים דרשנו כמה פעמים להכשיר רכזי בטיחות בבתי הספר.
<שמעון פרי: מנהלי בתי ספר נדרשים לעבור בתוך בתי הספר ולראות מפגעים, לציין ולהודיע.
<שמעון פרי: לא תמיד הוא יודע על מה להסתכל ועל מה להתריע - - -
עמרם מצנע: אבל יש ברשות המקומית.
<שמעון פרי: הרשות המקומית, אבל מי שחי בתוך בית ספר לא תמיד רואה את זה, הוא מנהל בית הספר או רכז.
<שמעון פרי: ביקשנו שיהיה אדם מיוחד, רכז שיוכשר לכך מתוך שטח בית הספר ולא מבחוץ, שיעבור ויציין, שילמד את הדברים.
עמרם מצנע: זה לא מעשי.
עמרם מצנע: לקחת מורה, לשלוח אותו לקורס בטיחות, לתת לו שלוש-ארבע שעות או גמול.
עמרם מצנע: זה לא רציני.
עמרם מצנע: ברשות המקומית יש.
עמרם מצנע: באמת אפשר להציע הצעות בשמיים.
<שמעון פרי: כאן מדובר בחיי אדם, כאן לא מדובר סתם כי אם יש מתקן כדורסל שהוא לא תקין הרשות לא בודקת את זה.
<שמעון פרי: מי שבודק הוא המורה בבית הספר או המנהל שרואה.
עמרם מצנע: נו באמת, אתה רוצה להטיל על מורה בבית ספר שעבר איזו השתלמות של יום-יומיים-שלושה, שהוא יבדוק שמתקן הכדורסל תקין ויציב.
עמרם מצנע: אחר כך עוד תהייה לו אחריות פלילית על זה.
<שמעון פרי: אם הוא לא יציין ולא יודיע על זה, אז מישהו צריך לשלם על זה.
עמרם מצנע: אני חושב שזה לא רציני.
עמרם מצנע: לרשות מקומית יש אחריות על בטיחות בבתי הספר, לרשות מקומית, קטנה כגדולה, יש יועץ בטיחות.
עמרם מצנע: אם אין יועץ אז היא חתומה עם איזה גוף.
עמרם מצנע: בעירייה גדולה זו מחלקה שלמה.
עמרם מצנע: אגב, היו אנשים שעמדו לדין.
עמרם מצנע: בחיפה היה מקרה, לשמחתי לא בזמני, היה גם מקרה בתל אביב, בחיפה נפל עמוד כדורסל ועובד התחזוקה של העירייה עמד לדין פלילי ובנס לא נכנס לכלא.
עמרם מצנע: אנחנו מחפשים מתחת לשטיח כל מיני פתרונות שלא מחזיקים מים.
עמרם מצנע: יש בהירות מוחלטת, אני אומר את זה בכל הדיונים שאני נמצא כאן, הבעיה שלנו במדינת ישראל היא בעיה של אכיפה.
עמרם מצנע: מחוקקים חוקים וקובעים נהלים ועושים הוראות, אני אומר לכם שהבעיה מתחילה ונגמרת באכיפה.
עמרם מצנע: הסמוך ויהיה בסדר וכדומה הם הבעיה.
עמרם מצנע: אכיפה משמעותה, א' כוח אדם מקצועי לאכיפה ושנית במידת הצורך לא רק כשנופל הגג באולם ספורט בבאר שבע מעמידים לדין את מהנדס העיר, אלא גם בביקורות שעושים ושלא עומדים בתקנים, וזה כדי למנוע את המקרים האלה.
עמרם מצנע: אבל לבוא ולהגיד שבכל בית ספר יהיה אחראי בטיחות?
<שמעון פרי: כמה פעמים עושה הרשות ביקורת במוסדות חינוך?
עמרם מצנע: זה לא בסדר, וכשיהיה אותו מורה יגידו כמה פעמים הוא עשה.
עמרם מצנע: כל שנה בית ספר חייב לעבור ביקורת בטיחות, אם מדרגים את הבטיחות בדרג חמור לא לאפשר פתיחת בית ספר, וליקויים ב' וג' שהם יותר קלים אותם צריך לתקן.
עמרם מצנע: אבל זה יהיה כל שנה.
ג'מאל זחאלקה: היות והמצב הוא כזה, אני חושב שצריך לשקול את ההצעה הבאה: גני שעשועים, משרד הכלכלה עדיין בודק את ה-200 שלו כל שנה והוא מרחיב את העניין, אבל לא הרחיב.
ג'מאל זחאלקה: לכן אני חושב שצריך ללכת לכיוון של דוח שנתי, כלומר, כל רשות תהייה חייבת להגיש דוח שנתי של הבדיקה למשרד הכלכלה או למשרד אחר.
ג'מאל זחאלקה: אין דוח אין פתיחה.
ג'מאל זחאלקה: כלומר, הרישיון מתחדש כל שנה בעקבות הדוח כדי לאלץ את הרשות.
ג'מאל זחאלקה: אם היא תפתח את המוסד מבלי שהיא תגיש את הדוח תרבוץ אחריות פלילית על ראש הרשות.
<רות מדר דיין: יש לה כבר אחריות פלילית.
<רות מדר דיין: זה כבר קיים.
<רות מדר דיין: היא מחויבת לתת דוח.
<רות מדר דיין: השאלה היא רק מה רמת הפיקוח.
<איגור דוסקלוביץ: לא מחויבת, אולי בדרישה שלנו.
עמרם מצנע: ממשלה לא עוסקת בפיקוח אחד לאחד, זה מדגמית.
עמרם מצנע: אין חיה כזאת, שום גורם ממשלתי, כמעט שום גורם ואולי יש דוגמאות, בעצם לא יכול לעשות את הבקרה היומיומית האיטית תקופתית שצריך לעשות.
עמרם מצנע: את זה צריכה לעשות הרשות.
עמרם מצנע: הוא עושה ביקורת מדגמית.
עמרם מצנע: אגב, ביקורת מדגמית צריכה לא רק להאיר מה לא בסדר, היא גם צריכה להעמיד לדין אם צריך.
עמרם מצנע: ולמה, אם אתה רוצה שהביקורת המדגמית תהייה בעלת כוח הרתעה, אגב כמו שעושה מבקר המדינה.
עמרם מצנע: מבקר המדינה למשל מחליט לעשות ביקורת בנושא מסוים, הוא לוקח 10,15 רשויות ועושה ביקורת עומק ואם יש צורך הוא גם ממליץ על העמדה לדין.
עמרם מצנע: הרעיון הוא שהרשויות עצמן, בין כתוצאה מהרתעה או מכוח החוק ,תעשנה את זה באופן שוטף ונקודתי.
עמרם מצנע: לכן אתה לא תוכל להגדיל את זה כי יש כאן הגדלת תקנים וכדומה.
עמרם מצנע: זה לא תפקידם.
ג'מאל זחאלקה: לא להגדיל.
ג'מאל זחאלקה: אני אומר בהינתן הדבר הזה רשות מקומית תהייה מחויבת להגיש דוח שהיא עשתה בקרה, שעשתה פיקוח.
ג'מאל זחאלקה: שהיא הביאה מומחה שבדק את הגן והגן נמצא תקני, העלות לא גבוהה והיעילות של הדבר הזה יכולה לשפר.
עמרם מצנע: זה רעיון לא רע.
עמרם מצנע: כעת אנחנו מריצים חוק בנושא בטיחות בדרכי הגישה לבתי הספר, נראה איך הוא יעבור.
עמרם מצנע: החוק הזה אומר, 'חובה על הרשות המקומית לעשות סקר על דרכי הגישה לבתי הספר מבחינת הבטיחות'.
עמרם מצנע: חובת הבטיחות קיימת, אבל לעשות סקר.
עמרם מצנע: היה והחוק הזה יעבור יהיה לנו ממנו לקחים איך ומה נכון לעשות, אפשר בהחלט להרחיב אותו גם לדברים נוספים.
עמרם מצנע: אתה בעצם אומר, לעשות סקר ולדווח.
עמרם מצנע: בדיוק.
<רות מדר דיין: הרשות המקומית מחויבת גם לבדוק וגם לפקח.
<רות מדר דיין: היא צריכה לעשות את הכול, היא עצמה אחראית על הביצוע על מנת שזה יהיה תקני.
<רות מדר דיין: היא גם מחויבת להביא יועץ שיחד עם עובד הרשות יגיד שאכן שגן השעשועים תקני.
<רות מדר דיין: משרד הכלכלה, בכוחות שלו מדי פעם מבקר ואומר אם זה בסדר או לא בסדר.
<רות מדר דיין: אפילו על גני שעשועים משרד הכלכלה מפקח.
<רות מדר דיין: יש לו סמכויות כי הוא עצמו פיקוח.
<רות מדר דיין: לדעתי משרד הכלכלה אמר שהוא יפרסם באתר את גני שעשועים שאינם תקניים כדי - - -
עמרם מצנע: אני הייתי מפרסם.
עמרם מצנע: פעם פרסמתם בעיתונות וזה רץ - - -
<איגור דוסקלוביץ: ממשיכים לפרסם בעיתונות.
עמרם מצנע: כם אני מבקש לסכם.
<רות מדר דיין: אני אבקש לומר שלושה דברים כשלטון מקומי.
<רות מדר דיין: אחד, נכנסתי קצת באיחור ואני לא יודעת אם דובר על שוטרות ההדרכה של משטרת ישראל, לגבי משמרות הזה"ב שהתקציב הופסק על ידי הרשות לבטיחות בדרכים.
<מקס אבירם: הוא לא הופסק.
<מקס אבירם: תיקון.
<מקס אבירם: התקציב ממשיך לעבוד עד סוף דצמבר 2014.
<מקס אבירם: במהלך של החצי שנה הולכים להתקיים דיונים על מנת לבנות מנגנון קבוע, כזה או אחר, שימשיך להפעיל את משמרות הזה"ב.
<רות מדר דיין: אז המציאות הזאת יוצרת בעיה למשטרת ישראל שהיא לא יכולה לקחת עובדים ולהכשיר אותם כדי שיכולו לתת את ההדרכה הזאת.
<רות מדר דיין: אולי אתם יכולים לאפשר איזה מנגנון של מעבר עד - - -
<מקס אבירם: אני מייצג את אגף בטיחות בדרכים במשרד החינוך, לי דווקא יש אינטרס שמשמרות הזה"ב ימשיכו לפעול באותה מתכונת.
<מקס אבירם: את זה - - -
עמרם מצנע: זה נושא שעלה גם בשנה שעברה.
<רות מדר דיין: אביטל וארגון בטרם, נשמח לקבל את שמות המקומות מהם קיבלתם פניות מהורים לגבי מקום שהוא אינו בטוח מבחינת רישוי עסק, כדי להעביר את זה לרשויות לבקש מהם לפעול בעניין.
<אביטל אפל: אנחנו פועלים גם ישירות מול הרשויות האלה.
<רות מדר דיין: אתם יכולים לתת לנו ולאפשר מנגנון נוסף כדי שגם נראה את ההיקף, כדי שנראה את אופי הבעיות ונבחן איך אולי אפשר לטפל בזה ברמה המערכתית.
<איגור דוסקלוביץ: העברנו לכם מידע מלפני כחצי שנה.
<איגור דוסקלוביץ: ביקשנו, חבר'ה כשאתם מחדשים רישיונות עסק שימו לב לנקודות אלה ואלה ואלה.
<איגור דוסקלוביץ: אגב, ישנן רשויות שהתחילו כבר להקפיד על זה ומתקשרים אלינו ושואלים מה עושים עם זה וזה, אבל לא כולן.
<רות מדר דיין: אתה ממשרד הכלכלה?
<רות מדר דיין: בנושא הזה אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם משרד הפנים.
<רות מדר דיין: אנחנו עובדים עם איגוד מנהלי רישוי עסקים, נשמח לחבר ביניכם ולראות אם אפשר לסייע גם בעניין הזה.
<רות מדר דיין: אני חושבת שיש סוגיה שהיא באמת גדולה ובאמת מתאימה לשולחן הזה והיא נושא הבטיחות והבטיחות באירועים המוניים, בטיחות במתקני ספורט - מאחר ולמשרד הכלכלה אין לו תקציב הוא מסרב לעשות הכשרות של ממוני בטיחות, מסרב לקבוע תקנות ומסרב לפקח עליהן – כי אין לו תקציב.
עמרם מצנע: באמת הנתונים של "אור ירוק" לגבי תאונות ונפגעים במגזר הערבי, זה באמת מחריד.
עמרם מצנע: אני גם רואה שהייתה עלייה של 12% בין 2012 לבין 2013 בהרוגים.
עמרם מצנע: זה באמת מחריד, מה לא נאמר על זה ומה לא דובר בנושא והמציאות ממשיכה לחגוג.
עמרם מצנע: אין ספק, נאמר כאן קודם שזו גם בעיה של תרבות שלטונית בשלטון המקומי, של התנהגות – קשה באמת לעבור על זה לסדר היום.
עמרם מצנע: בנושא בטיחות, לא מזמן היה גם יום בטיחות ועשינו דיון גדול על כל נושא הבטיחות.
עמרם מצנע: אני מודה דווקא כמי שבא מהשלטון המקומי, אני רואה את זה כחובה ואחריות, ממש משפטית, של השלטון המקומי.
עמרם מצנע: לאף אחד לא יעמוד, אם חס וחלילה נגיע להעמדה לדין, שלרשות לא היה כסף ולא היה תקציב ולא סדר עדיפות ושלא יכלו להתמודד עם הבעיה.
עמרם מצנע: כמעט בכל החוקים במדינת ישראל זה מוגדר בצורה ברורה וחד-משמעית.
עמרם מצנע: למרות שאני חושב שצריך למתן את מספר החוקים ויותר לעשות אכיפה, אני אבדוק אפשרות אולי בכל זאת יש כאן מקום לחובת הדיווח, חובת הסקר והבדיקה שתכניס את הרשות המקומית למסלול.
עמרם מצנע: מסלול שאם יש לה חובת סקר וחובת דיווח, אז מן הנורמאליות שגם יתקנו את הדרוש תיקון.
עמרם מצנע: אביטל, אני מבין שאתם בשולחן העגול מתקרבים סוף סוף למסמך מתכלל - - -
<אביטל אפל: אני אשמח לומר כמה מילים על כך.
<אביטל אפל: בפברואר 2012 עברה החלטת ממשלה שמחייבת 16 גופי ממשל וגופי סמך לעשות תכנית לאומית לבטיחות ילדים, זה בהובלה של משרד הבריאות.
<אביטל אפל: בשנתיים האחרונות משרדי הממשלה וגם מרכז השלטון המקומי עשו עבודה מאוד מאוד יפה ונכתבו תכניות עבודה.
<אביטל אפל: התכניות האלה תומחרו ותועדפו בסכומים לא בשמיים.
<אביטל אפל: מדובר על 300 מיליון שקל לחמש שנים.
<אביטל אפל: בסך הכול זה סכום לא גדול.
<אביטל אפל: הוא יעסוק בכמה אסטרטגיות מאוד מהותיות, בין אם זה נושא שידבר על תשתיות ואולי יהיה לזה ביטוי ברשויות המקומיות בין אם זה נושא של הכשרת אנשי מקצוע.
<אביטל אפל: גם לא לשכוח חינוך והסברה, אם זה חינוך כלפי הילדים והסברה לציבור הרחב, להורים שאפשר להוריד מהם את האחריות המהותית לבטיחות ילדים.
<אביטל אפל: אגב, יש שם התייחסות ייחודית לנושא של החברה הערבית.
<אביטל אפל: בעצם החלטת הממשלה כוללת שני דברים שבאופן מפורש מצוין: אחת, הקמת מערך נתונים כדי שנדע היכן ילדים נפגעים וממה הם נפגעים על מנת שהפעילות תהייה הרבה יותר מממוקדת ונכונה.
<אביטל אפל: שתיים, החברה הערבית.
<אביטל אפל: שכל אחד ממשרדי הממשלה שיעשה תכניות חייב להתייחס באופן מיוחד לחברה הערבית.
<אביטל אפל: זה לא נכתב סתם, מאחר ואנחנו רואים שבכול סוגי ההיפגעויות ולא רק בדרכים ילדים ערבים מתים הרבה יותר מילדים יהודים, גם נפצעים הרבה יותר.
<אביטל אפל: הנתונים הם מאוד מאוד קשים.
<אביטל אפל: אנחנו מקווים שמשרד האוצר אכן יתקצב את התכנית במלואה.
<אביטל אפל: עכשיו אנחנו במאמצים מאוד גובהים ונשמח כמובן גם מפה, בכל מקום אנחנו מבקשים מהשותפים שלנו כאן
<אביטל אפל: בכנסת לעזור לנו ללחוץ כדי שבאמת התכנית תאושר ותתוקצב, תקציב למשרדי הממשלה לתכניות שלהם.
<אביטל אפל: נשמח גם שהוועדה הזאת תבוא ותקרא למשרד האוצר ולמשרד הבריאות לשים את זה בראש סדרי העדיפויות.
<אביטל אפל: אנחנו רואים בזה פתרון ארוך טווח ונכון.
עמרם מצנע: אין ספק שבטיחות בכלל ובטיחות ילדים בפרט הוא נושא מרכזי שמלווה אותנו כמעט בכל עשייה.
עמרם מצנע: אני בהחלט מקווה שתצא התכנית הלאומית לבטיחות ילדים בכול מקום ובכל אתר.
עמרם מצנע: אני גם יודע שאתם עושים פעולות עם הרשויות המקומיות ושהרשויות המקומיות נכנסות לתוך איזה תהליך שמתחיל בסקר ומיפוי הבעיות ואחר כך טיפול בהן.
עמרם מצנע: הבעיה היא באמת המרחב הציבורי כי בבתי הספר אפילו הקייטנות עוברות רישוי.
עמרם מצנע: אגב, גם הקייטנות הציבוריות וגם הקייטנות הפרטיות מחויבות רישוי.
עמרם מצנע: הרשויות המקומיות גם מפרסמות, ככול שאני זוכר, את אותן קייטנות שקיבלו רישיונות כדי שההורים ידעו לאיזו קייטנה להירשם ולאיזו לא.
עמרם מצנע: שם הדברים האלה וגם התקנים פחות או יותר מוסדרים.
עמרם מצנע: הבעיה היא במרחב הציבורי שהוא יותר פרוץ ופחות מפוקח.
עמרם מצנע: כאן נכנסת הרשות המקומית.
ג'מאל זחאלקה: אני מזמין אותך ללכת לטיילת שרובר ולראות את העזובה שיש שם, לראות שיש עדיין מתקני משחקים.
ג'מאל זחאלקה: זה מקום עזוב, פשוט חורבן.
ג'מאל זחאלקה: יש שם מתקני משחקים.
ג'מאל זחאלקה: עדיין המקומות האלה הם מקומות מסוכנים.
ג'מאל זחאלקה: הילדים יכולים לטייל שם ואי אפשר לטייל כי אין משחקים שם, אבל מתקנים וכול מיני מקומות שהם סכנה, זה מקום מוזנח לגמרי.
עמרם מצנע: דווקא אתמול הייתי שם מתחת לטיילת.
עמרם מצנע: יש שם פארק של הקרן קיימת לישראל.
עמרם מצנע: לא הייתי למעלה.
עמרם מצנע: אני מכיר את הטיילת מהתקופה שגיטה שרובר הייתה חיה.
עמרם מצנע: היא הייתה הולכת שם יום יום ואם היא הייתה מוצאת בדל סיגריה בטיילת, כולם היו חוטפים באבי אביהם.
עמרם מצנע: אי אפשר להגיד שזה חדשות טובות, אבל תודה רבה ותודה לך שאתה מעלה את זה כול שנה.
עמרם מצנע: הנושא לדיון היום: הצעה לסדר היום, דיון מהיר של חברת הכנסת זהבה גלאון, חברת הכנסת מרב מיכאלי וחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה: מכתבי פיטורים שנשלחו לאלפי סייעות לקראת הקיץ.
עמרם מצנע: חברת הכנסת זהבה גלאון בבקשה.
זהבה גלאון: אני מבקשת להודות לך שנענית במהירות לקיים את הדיון למרות שבסוף החודש יתקיים בוועדה הזאת דיון גדול בעניין הסייעות.
זהבה גלאון: אני מבקשת להודות לחברותיי וחברי שהצטרפו אלי.
זהבה גלאון: אנחנו נזעקנו כי סייעות משלבות לילדים עם צרכים מיוחדים במוסדות החינוך רגילים קיבלו מכתבי פיטורים.
זהבה גלאון: בעצם הודיעו להן שהן תפסקנה לעבוד.
זהבה גלאון: למה כל כך הזדעקנו?
זהבה גלאון: – אדוני, אני לא נכנסת לדיון הגדול על מצבן הקשה של הסייעות האלה, על הסכומים הנמוכים, על העובדה שהשלטון המקומי, אני אומרת את זה ואני מרשה לעצמי לנסח, גונב אותן למרות שמשרד החינוך מעביר כסף עבורן.
זהבה גלאון: למה בנקודה הזאת זה כל כך מקומם?
זהבה גלאון: בחודש מרץ האחרון היינו איתם בישיבה, בחודש מרץ האחרון אמרו נציגי מרכז השלטון המקומי וגם נציג ההסתדרות שההסכם הקיבוצי של הסייעות המשלבות יתוקן ובעצם יובטחו להן 12 חודשי העסקה.
זהבה גלאון: זה מתוך פרוטוקול הועדה אדוני.
זהבה גלאון: גם כך הן מרוויחות בקושי 2,700 שקל בחודש והן צריכות לפנות ללשכת התעסוקה לקבל דמי אבטלה.
זהבה גלאון: מה ההיגיון שהן צריכות לקבל דמי אבטלה?
זהבה גלאון: בישיבה כאן נאמר שהן תעבודנה 11 וחודש נוסף יהיה חופשה, משהו כזה.
זהבה גלאון: אם כך, מה ההיגיון שכעת הן צריכות ללכת לקבל דמי אבטלה?
זהבה גלאון: כאן סוכם שהן תעבודנה 12 חודשים.
זהבה גלאון: זה כל כך פוגע, זה כל כך מכפיר, זה כל כך מעליב.
זהבה גלאון: כאילו עושים כאן ישיבות וקובעים דברים והם הולכים לענייניהם והסייעות מקבלות את מכתבי הפיטורים האלה.
זהבה גלאון: ברשותך אדוני, אני ארצה לבקש, אם אתה יכול, שבסיכום הישיבה תצא הודעה דחופה לבטל את מכתבי הפיטורים שנתנו לסייעות ולהודיע לכולן שכמו שהתקבלה כאן ההודעה בוועדה, הן תעבודנה 12 חודשים.
עמרם מצנע: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.
פנינה תמנו: אדוני היושב ראש, אני חושבת שבסופו של דבר אני ממשיכה את דבריה של חברתי חברת הכנסת זהבה גלאון.
פנינה תמנו: התחושה לא רק שגונבים אותן, גונבים אותן מאותם כספים שהם כספי ציבור שמגיעים ממשרד החינוך.
פנינה תמנו: לא רק זה, אחרי שגונבים אותן ולא משלמים להן הם נותנים להן לכתת את רגליהן ולהגיע למוסד לביטוח לאומי, לכופף אותן שירגישו מושפלות – אי אפשר יותר ללכת סחור סחור עם הדבר הזה.
פנינה תמנו: תסתכל על הסכום הזעום של 2,700 של שקלים לנשים שבסופו של דבר מטפלות בילדים שלנו.
פנינה תמנו: הרי אנחנו רוצים שהנשים האלה לא תהיינה ממורמרות ושלא תרגשנה שהן מקופחות.
פנינה תמנו: נדמה ששוב פעם יש נשים שהן שקופות לחלוטין.
פנינה תמנו: אני חושבת שהקריאה שצריכה לצאת מהוועדה הזאת, זה לא שנחזור לפה בעוד חודש-שניים-שלושה, אם נצטרך בוודאי שנחזור, אבל ברור מאליו שיהיו כאן צעדים אופרטיביים.
פנינה תמנו: לא יכול להיות שאנחנו נקיים כאן דיונים, היה כאן דיון ואני רואה את הציטוטים של אותן ההבטחות גם של ההסתדרות, גם בלשכתי היו הבטחות כשנפגשתי עם נציגות השלטון המקומי, נציגות של משרד החינוך – הובטח.
פנינה תמנו: אפילו הובטח שבוועדה להבטחת תפקידן יתנו להן ייצוג.
פנינה תמנו: עד כדי כך המצב שבוועדה לא מוכנים לתת להן ייצוג, לא משנה שהוועדה הזאת מאז ההחלטה האחרונה בכלל לא פועלת, לא בוחנת האם הגיע הזמן להסתכל על התנאים של הנשים האלה.
פנינה תמנו: אדוני היושב ראש, צריך לשים לזה קו אדום.
פנינה תמנו: אני חושבת שאי אפשר להסתכל על הנשים האלה שמנצלים אותן 10 חודשים כשצריכים שמישהו ילווה את הילדים שלנו, אז בוודאי שאי אפשר להראות שהילדים מסכנים, אבל בחופש הגדול כשהילדים לא במסגרות הן פשוט נעלמות לחלוטין, מתפוגגות.
פנינה תמנו: אני מבקשת ממך, כאן אנחנו עם כוח נשי לא מבוטל ואנחנו נעשה את הכול יחד עם העמותות שרוצות לפעול למען הסייעות.
פנינה תמנו: לצערי, הכיסאות הריקים מעידים על כך שזו אוכלוסייה מאוד מאוד מוחלשת.
פנינה תמנו: אני בטוחה שאם הן היו יכולות הן היו ממלאות את החדר הזה ואת כל המסדרון של הכנסת.
פנינה תמנו: זה שהן לא מגיעות זה בגלל שאין להן אפילו את הצ'אנס לחשוב שהן צריכות להגיע לכאן.
פנינה תמנו: כשהן מגיעות לכאן הן מבזבזות למעלה מ-10% מהמשכורת שלהן.
פנינה תמנו: בשלב מסוים לצערי אצטרך לעזוב את הועדה כי בכנסת מתנהלים כמה דיונים מקביל.
פנינה תמנו: אני מקווה שתצא מכאן קריאה אופרטיבית ושאף אחד לא יטעה לחשוב שבגלל שהחופש הגדול מתקרב אנחנו נרפה את ידינו מהנושא.
עמרם מצנע: חברת הכנסת מרב מיכאלי בבקשה.
מרב מיכאלי: תודה רבה אדוני ותודה לחברותיי שהקדימו ואמרו את רוב הדברים שיש להגיד.
מרב מיכאלי: אני רק אוסיף ברמת ההסתכלות הגדולה.
מרב מיכאלי: אנחנו נאבקות ונאבקים כאן כבר הרבה זמן על העסקה קבלנית פוגענית.
מרב מיכאלי: כאן יש ציבור עובדות שלא רק נדפק באמת מכל הכיוונים, הן מועסקות כעובדות קבלן, להן אפילו אין זכויות, הן אפררוגטיביות של עובדות קבלן כי הן - - -
עמרם מצנע: הן לא עובדות קבלן.
עמרם מצנע: הן בעיקר מועסקות על ידי הרשויות המקומיות.
מרב מיכאלי: בפועל הן מועסקות כעובדות קבלן כי זה שהן מפוטרות בחודשים האלה ולא מקבלות את התנאים הבסיסיים שלהן, ומצד שני הן מחויבות לציבור חסר ישע לחלוטין.
מרב מיכאלי: צריך להגיד שכל הדבר הזה מעמיד את הגננות במצב בלתי אפשרי.
מרב מיכאלי: כלומר, יש את האפליה ביצירת המעמדות הקשים האלה בתוך הגן עצמו.
עמרם מצנע: הדברים כאן מתבלבלים כי הסייעות בגנים הן ברובן קבועות.
עמרם מצנע: התנאים שלהן כמובן דורשים התערבות, אבל הן עובדות קבועות ברשויות המקומיות, מפטרים אותן.
עמרם מצנע: הבעיה מתמקדת בסייעות המלוות את הילדים בחינוך המיוחד.
פנינה תמנו: גם שם המצב לא טוב, מחפשים להן פונקציה אחרת ומשלמים להן גם פחות משכרן.
עמרם מצנע: שם הבעיה היא אחרת.
מרב מיכאלי: דיברנו על כך בהרחבה על מעמדן של הסייעות, הבעיה בהכשרה שהן מקבלות, הבעיה ביחס אליהן שלא כעובדות חינוך.
מרב מיכאלי: אין הבנה של המערכת לחשיבות התפקיד שלהן ולחשיבות המעמד שלהן.
מרב מיכאלי: אדוני, השאלה האם יש ביכולתנו לעשות משהו משמעותי שימנע מגופים, באמת זה כספי מדינה, לעשות את הניצול לרעה הזה בדברים שהם באמת דיני נפשות במובן שזה פרנסה של נשים, פרנסה של משפחות.
מרב מיכאלי: השאלה אם יש משהו בכוחנו שימנע את זה.
מרב מיכאלי: חשוב להשמיע את הקול הזה, אבל זה לא מספיק טוב.
פנינה תמנו: 2,700 עומד בשכר המינימום?
עמרם מצנע: הבעיה שהן עובדות לפי שעות המוקצות לילדים.
עמרם מצנע: זה החלק שיוצר את היכולת הזו לפגוע בהן.
מיקי רוזנטל: באמת אין מה להוסיף הרבה על הדברים הנכונים והחכמים שאמרו חברותיי.
מיקי רוזנטל: אני רק אומר שיש הבטחה שלטונית במה שנאמר כאן בישיבה הקודמת.
מיקי רוזנטל: הבטחות שלטוניות חייבים לקיים.
מיקי רוזנטל: הרי לא יתכן שיהיה דיון, יהיה סיכום, תהיינה הצהרות של המוסדות הרשמיים ואחר כך כאילו דבר לא היה.
מיקי רוזנטל: לכן אני מצטרף לקריאה שאמרה חברת הכנסת זהבה גלאון שהוועדה צריכה להחליט שהפיטורים האלה מבוטלים לאלתר ויש לשמור על הזכויות של העובדות הללו.
עמרם מצנע: בבקשה מרכז השלטון המקומי.
עמרם מצנע: השאלה, זה אומנם דיון מהיר וקצר, היא בעניין ההעסקה של הסייעות.
עמרם מצנע: אתם הודעתם באחת הישיבות האחרונות, חברת הכנסת זהבה גלאון ציטטה מהפרוטוקול, ראשית שאתם נכנסים לתוך הנושא של מעמד הסייעות.
עמרם מצנע: שנית, זה קשור גם למשרד החינוך, כמובן שמשרד החינוך מעביר תקציב שנתי ל-12חודשים.
<דן בן חיים: אני ממרכז השלטון המקומי.
<דן בן חיים: אני אתחיל מהנושא העיקרי והוא אותו הסכם.
<דן בן חיים: אכן בפעם הקודמת לפני מספר חודשים שהיינו כאן הודענו, גם אני וגם נציג ההסתדרות, שממש ערב או יום לפני כן הגענו לסיכום עקרוני לתיקון ההסכם.
<דן בן חיים: לצערי הרב, לא בכדי ההסתדרות לא נמצאת כאן היום, ביום חמישי האחרון אחרי שנגמרו את ניסוחי ההסכם הזה חזרה בה ההסתדרות מהסכמתה לחתום על ההסכם.
<דן בן חיים: היא אמרה שכרגע אין לה עניין להסדיר את הנושא הזה.
<דן בן חיים: אני לא מדבר בשם ההסתדרות, הם לא פה, ולכן ההסכם לא חתום.
<דן בן חיים: כפי שאדוני וכולכם יודעים, תנאי ושכר של עובדים נקבעים בהסכמים קיבוציים בין המעסיק לבין ארגון העובדים ולא מהכנסת ולא ממקום אחר.
<דן בן חיים: אנחנו רצינו ויש לנו טיוטה סופית ומוסכמת של הסכם.
<דן בן חיים: ההסתדרות הודיעה שאין לה כרגע עניין לטפל בדבר הזה כי ממילא הגענו לקיץ ונדון בזה לקראת השנה הבאה וכדומה.
<דן בן חיים: אני לא ארחיב מהי עמדת ההסתדרות כי הם לא פה.
<דן בן חיים: לגבי שאלתך השנייה, אני חושב שהסברתי את זה גם בפעם שעברה.
<דן בן חיים: קודם כל אדוני, מדובר לא בסייעות, המונח שאנחנו משתמשים בו הוא 'חונכות' וזה לא משנה, הן מלוות את אותן ילדים לפי המסגרת והקצאת השעות המוקצות על ידי משרד החינוך.
<דן בן חיים: כאשר אין מסגרת לימודית והילד לא נמצא במסגרת אין לה מה לעשות, אין לה את מי ללוות.
<דן בן חיים: ככל שיש מסגרת, בין קייטנה או משהו אחר, שהוא בתוך המסגרת היא ממשיכה לעבוד.
עמרם מצנע: השאלה לפני זה, על פי מה שנאמר כאן, וזה מה שאני יודע, תקציב משרד החינוך ניתן ל-12 חודשי תעסוקה.
עמרם מצנע: הוא ממומן ב-70% על ידי המדינה ועוד 30% הרשות מקומית צריכה להוסיף.
עמרם מצנע: הטענה שנשמעת כל פעם, אני לא יודע צריך לבדוק אותה לעומק, זה שהרשויות המקומיות את ה- 70% כנראה מסמנות לנושא השכר של הסייעות, אבל לא תמיד משלימים את ה-30%.
עמרם מצנע: כתוצאה מכך השכר המגיע להן לא משולם להן.
עמרם מצנע: הדבר השני, גם כשהן לא עובדות בחודשי יולי-אוגוסט, נניח שהן לא עובדות, למרות שיש את בתי הספר לחינוך מיוחד שממשיכים עד אמצע אוגוסט ולמרות שיש עכשיו בית ספר של החופש הגדול שהגדרתו כמובן שונה מקייטנה, גם אם לא היה את זה עדיין הן יכולות לקבל 12 חודשי שכר.
עמרם מצנע: אני גם מכיר את הבעיה שגם אותה צריך להבין, החונכות כפי שאתה מגדיר קשורות לצרכים של הילדים.
עמרם מצנע: כלומר, הילד מקבל את חבילת השעות המגיעה לו ואז הרשות המקומית מצמידה לו סייעת.
עמרם מצנע: יכול להיות שמשנה לשנה יש הבדלים וכתוצאה מכך יש בעיה לתת קביעות.
עמרם מצנע: אבל כל זה לא צריך לגרום לפיטורים.
עמרם מצנע: קודם כל המשכורת היא 12 חודש, לקראת חודשי הקיץ כשיודעים מהם הצרכים לשנה הבאה אפשר לתכנן.
עמרם מצנע: רובן מוצאות לעצמן את מקום העבודה ורק בודדות כנראה לא תוכלנה לעבוד.
עמרם מצנע: הבעיה השלישית כמובן היא היקף המשרה.
<דן בן חיים: יש כאן כמה נושאים ואני אשתדל.
<דן בן חיים: ראשית בפעם הקודמת הסברתי, א' אין קשר ישיר בין סוגיית התקצוב לסוגיית השכר.
<דן בן חיים: כפי שאמרתי, השכר משולם על פי הסכמים קיבוציים וזה ההסכם עם ההסתדרות.
<דן בן חיים: העברה הכספית של משרד החינוך, אמרתי את זה גם בפעם שעברה, מחולקת ל-12.
<דן בן חיים: היא הייתה להיות מחולקת ל-3,4, או 6 או פעם בשנה.
<דן בן חיים: זה לא אחד לאחד - - -
<רויטל לן כהן: מה השטויות האלה, זה שכר.
<דן בן חיים: זה לא משפה אותנו אחד לאחד על העניין הזה.
<דן בן חיים: זאת שיטת התקצוב, אבל עדיין - - -
<רויטל לן כהן: אני יכולה לשלם 70% - - -
מיקי רוזנטל: אתה מתחמק.
מיקי רוזנטל: האם זה מתוקצב לפי 12 חודשי עבודה או לפי 12 תשלומים.
מיקי רוזנטל: מה אתה מנסה לומר לנו?
מיקי רוזנטל: האם זה עבור 12 חודשי עבודה, כן או לא?