GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוחמד ברכה: דבר שני, לימוד אקדמי זה אחריות של המדינה.
מוחמד ברכה: אני יודע שהמוסדות הבלתי-מתוקצבים באו כיוזמות של גופים פרטיים בדרך כלל, אבל לימוד אקדמי הוא צורך להשתלב בעבודה.
מוחמד ברכה: הוא לא משהו אליטיסטי, מגדל השן, מה שהיה פעם, ולכן יש מחויבות למדינה לגבי גורלם של סטודנטים ושל מוסדות.
מוחמד ברכה: שלישית, אני לא חושב שהמדינה יכולה לעמוד בשוויון ובהשלמה עם אפשרות של סגירת מוסד כלשהו.
מוחמד ברכה: מה שלא הוזכר פה, זה המכללה האקדמית בנצרת.
מוחמד ברכה: היא הוקמה לפני שלוש שנים, המוסד האקדמי הראשון שאינו סמינר לחינוך בקרב הציבור הערבי.
מוחמד ברכה: התנאי של המל"ג היה לתת להם אפשרות להנפיק תעודות, לא להיות מתוקצבים.
מוחמד ברכה: והיו צריכים לקבל.
מוחמד ברכה: עכשיו הם מוציאים את התעודות, והדבר היחיד שמעכב הוא הדרישה של איתנות כלכלית.
מוחמד ברכה: אני מודה, אדוני היושב-ראש, שלצד עיסוקיי הפרלמנטריים אני מנסה לעזור למכללה הזאת בגיוס כספים בארץ ובחו"ל, אבל זה עדיין לא מספיק בחברה שברובה נמנית על האשכולות הנמוכים ביותר בסולם הסוציו אקונומי במדינת ישראל.
מוחמד ברכה: מה גם שמדברים הרבה על שילוב בעבודה של ערבים וכו' וחרדים כמובן, וההשתלבות בעבודה.
מוחמד ברכה: אחד הכלים לכם הוא לימוד אקדמי.
מוחמד ברכה: אני לא חושב שמוסד כזה, שאין מאחוריו גב כלכלי חזק וגדול, אלא תרומות ופילנתרופיה לשמה, יכול להתקיים למשך זמן ללא מחאה של המל"ג ושל הות"ת.
מוחמד ברכה: לכן אני מצרף את קולי לדברים ששמעתי ולדברים שאני מניח שאני מניח שנאמרו אבל לא שמעתי אותם, כי ניהלתי ישיבה אחרת של הוועדה שלי, בנושאים גם כן שקשורים לצעירים.
מוחמד ברכה: אני חושב שהקריאה שצריכה לצאת מהוועדה, אדוני היושב-ראש, היא כן לשמור על מעמדן של האוניברסיטאות כמוסדות לימוד והוראה ומחקר, אבל כן לתמוך במכללות על-מנת שיוכלו לספק שירות כלל אזרחי לכלל האזרחים.
עמרם מצנע: הראשונה, אני חושב, מהיושבות-ראש- - -
גילה גמליאל: לצערי, היחידה אשה עד היום.
<אורי רשטיק: היושבת-ראש היחידה שמוזכרת בתערוכה שלנו, גילה.
גילה גמליאל: הייתי מוותרת להיות מוזכרת, ושיהיו יותר נשים.
גילה גמליאל: מספר דברים.
גילה גמליאל: ראשית, אני רוצה לברך את הסטודנטיות ואת הסטודנטים על עצם ציון היום.
גילה גמליאל: חסר כאן חבר הכנסת אלכס מילר, שיזם את היום הזה.
עמרם מצנע: לשעבר.
גילה גמליאל: הוא עוד מעט יחזור.
גילה גמליאל: זה נקרא חכ"ל – זה לשעבר ולעתיד.
גילה גמליאל: הייתי בסטטוס הזה פעם.
גילה גמליאל: בהחלט הוא ראוי – אני תמיד דואגת לציין את הזכות שמגיעה לו לאורך זמן לגבי הנושא הזה.
גילה גמליאל: יש הישגים רבים לסטודנטיות ולסטודנטים בישראל, בהחלט כברת דרך ארוכה מאז שכיהנתי גם כיו"ר ההתאחדות וגם כיו"ר בבן-גוריון, אבל אני חושבת שהסוגיה שמדוברת כאן היום על הפרק, על המכללות הלא מתוקצבות אל מול המוסדות המתוקצבים, זו סוגיה שדנו בה עוד מתקופתי, ושם, למשל, כשפעלנו להורדת שכר הלימוד, דאגנו בהחלט שאת אותו חלק יחסי גם הסטודנטים במכללות הלא מתוקצבות יקבלו.
גילה גמליאל: דאגנו לנציגות שתהיה במל"ג גם כן למכללות, תוך כדי שים מתן דגש מפורש, כאילו אחד לאוניברסיטאות ואחד למכללות, מתוך אותה ראייה מפוקחת לכך שיש נטייה מה לעשות.
גילה גמליאל: המבנה של המל"ג הוא מאוד מוסדר וארכאי ברובו, והוא לאו דווקא לעתים, לצערי, נותן את הביטוי גם כן למכללות הלא מתוקצבות.
גילה גמליאל: אלה דברים שצריך לומר אותם בקול ולהבין אותם.
גילה גמליאל: במצבים שבהם מכללות נמצאות בפתחן של בעיות אקוטיות, צריך להתבצע דיון עומק.
גילה גמליאל: אני לא יודעת אם כל הנוכחים והנוכחות כאן ערים לעובדה שהרגולציה שקיימת ללא מתוקצבות לא קורית במתוקצבות – דברים גם כן שצריך להבין אותם ואת המשמעויות שלהם.
גילה גמליאל: על כן אני חושבת שכאן זה שיח – חבר הכנסת מצנע, אני ממליצה שיתקיים פה דיון ייעודי לעניין הזה כדי למצוא לו את הפתרונות.
גילה גמליאל: סך הכול מדובר בכמות ניכרת של סטודנטים.
גילה גמליאל: מדובר ב-15- אלף סטודנטים שלומדים במכללות הלא מתוקצבות, ומן הראוי והחובה- - -
גילה גמליאל: בהחלט מדובר בכמות עצומה של סטודנטים, שלא אמורים לשלם מחיר, שהמדינה נותנת את הגושפנקא עבורם ללכת וללמוד בכל מוסד.
גילה גמליאל: על כן אני אומרת שכאן יש חשיבות עצומה כן לתת להן את אותם כלים ואת אותן זכויות שמקבלים גם הסטודנטים האחרים.
גילה גמליאל: מה האבסורד הגדול – וקודמיי העירו את זה – שבעצם מי שלומדים במכללות, מי שמגיעים לאוניברסיטאות, כל המחקרים מראים לנו ש-70 אחוז מהם זה אנשים שבעיקרם גם באים מרקעים מאוד מוגדרים, גם מבחינת המצב הסוציו אקונומי פנימה, ודווקא מי שעומדים במכללות, וזו הסיבה שגם אז, כשהעברתי את החוק של שנת לימודים חינם לחיילים המשוחררים, והיה לי תקציב מוגדר, צבעתי אותו קודם כל למכללות.
גילה גמליאל: זה היה בנגב, גליל, ירושלים, יו"ש, אשקלון.
גילה גמליאל: הסיבה היתה שיש יותר קושי למי שדווקא לומדים במכללות – מצד אחד, נפתחת הדלת עבורם; מצד שני, הקושי הכלכלי הוא בעיקר על כתפיהם.
גילה גמליאל: זה דבר שחשוב לראות כשאנחנו באים כאן כמקבלי ומקבלות החלטה, ועל כן לטעמי אני באמת ממליצה שאת היום הזה, זה עלה כשיח ראשוני, אבל יש בהחלט חשיבות לרדת לעומקם של דברים בהמשך.
גילה גמליאל: חג שמח לסטודנטיות ולסטודנטים.
עמרם מצנע: אני רואה שאתה משהו בוער, אז אתן לך את רשות הדיבור, אבל ממש משפטים ספורים, ואסכם.
<טוביה ברוקנר: שמי טוביה, דובר המועצה של לנדר.
<טוביה ברוקנר: קודם כל, אני רוצה לומר תודה.
<טוביה ברוקנר: אמרו הרבה תודה לאורי, ליושב-ראש הוועדה.
<טוביה ברוקנר: אני פניתי אליך במייל ובטלפון ביום ששי אחר הצהריים, וכבר במוצאי שבת היתה לי תשובה.
עמרם מצנע: חיכיתי עד צאת השבת.
<טוביה ברוקנר: אנחנו כאן בוועדה, אני מרגיש הרבה יותר בבית מאשר בהתאחדות, לצערי, כיום.
<טוביה ברוקנר: חשוב לומר כמה נקודות, לחדד אותם לאור הדברים שעלו.
<טוביה ברוקנר: הפתרונות שהמל"ג הציע אינם פרקטיים, וכשמדובר על פתרון לכל סטודנט, כפי שאמר חבר הכנסת, שזו אמירה פופוליסטית, זו הצורה הכי מדויק להגדיר את זה.
<טוביה ברוקנר: הם לא פרקטיים.
<טוביה ברוקנר: אשה חרדית לא תיסע לאריאל.
<טוביה ברוקנר: זה לא פרקטי.
<טוביה ברוקנר: אדם שסיים 120 נקודות, וצריך להשלים עכשיו נקודות, זה לא ישר.
<טוביה ברוקנר: זה לא הוגן.
<טוביה ברוקנר: אדם שסיים את חובותיו האקדמיות – זה לא הוגן.
<טוביה ברוקנר: אדם שסיים תואר, לא ראוי לדרוש ממנו פסיכומטרי או אנגלית באמצע התואר.
<טוביה ברוקנר: איפה השוויון?
<טוביה ברוקנר: זה הדבר האחד.
<טוביה ברוקנר: במיוחד לאור המצגת היפה שאורי הציג פה לגבי 1,900 שקל שכר ממוצע לתלמיד, אני רוצה לראות איך נכנסים ה-17, 20 אלף שקל הנוספים האלה לשכר, לפי מה שאני רואה, מצטבר, פחות או יותר, של שנה – איך זה יוצא לפועל.
<טוביה ברוקנר: דבר שני, יש פה אבסורד שבכלל לא נגענו בו.
<טוביה ברוקנר: הנושא הראשוני, כשמוסד קורס, ונגע בזה גם חבר הכנסת פייגלין, ברגע שמוסד קיבל רשיון, מישהו אחראי עליו, והמוסד הקורס, יש כמה גורמים שלי אישית מדליקים נורה אדומי.
<טוביה ברוקנר: אחד, איפה היה רשם העמותות?
<טוביה ברוקנר: לעמותה הזאת אין ניהול תקין 2014-2013.
<טוביה ברוקנר: איפה זה לא נדלק?
<טוביה ברוקנר: דבר שני, איפה היה המל"ג משך שנתיים, כשבא ומחא כפיים במשך שנה, איזה תארים יפים; כשהוא בא בשנה שעברה.
<טוביה ברוקנר: כשהתחלפה ההנהלה, זה נורה אדומה.
<טוביה ברוקנר: לבוא ולהיכנס.
<טוביה ברוקנר: איפה האיתנות הפיננסית?
<טוביה ברוקנר: הרי ה-22 מיליון האלה לא צצו תוך שנתיים.
<טוביה ברוקנר: המוסד הזה, הוחלפה בו ההנהלה עם גירעון מאוד מצטבר.
<טוביה ברוקנר: אף אחד לא הסתכל על זה.
<טוביה ברוקנר: למה שם לא נדלקה נורה, ושם לא נסגרו האשמות?
<טוביה ברוקנר: אם נכון היה לסגור את ההאשמות, כן?
<טוביה ברוקנר: נקודה שלישית זה הגמישות המחשבתית.
<טוביה ברוקנר: העלה את זה חבר הכנסת מצנע בהתחלה, בדוגמה של האנגלית.
<טוביה ברוקנר: אני חושב שכאן אחת הנקודות הכי מרכזיות של העניין, כי אין גמישות מחשבתית.
<טוביה ברוקנר: המל"ג או ההשכלה הגבוהה בישראל היא לא אך ורק כלי לשילוב בעבודה; היא הרבה יותר מזה.
<טוביה ברוקנר: ההשכלה הגבוהה היא מקום לריבוד חברתי, לשילוב אוכלוסיות, לחיבור אוכלוסיות, לציבורים מוחלשים.
<טוביה ברוקנר: היא מקום שיודע לבוא ולקחת אוכלוסיות ממקום שאין להן הרבה מאוד מושגי יסוד או מהדברים המשותפים במדינת ישראל, ולחבר אותם להוויה החברתית ולהוויה הקהילתית.
<טוביה ברוקנר: לשילוב בעשייה.
<טוביה ברוקנר: עצם הלימוד גורם לך לראות דברים אחרת, להבין דברים.
<טוביה ברוקנר: יכולת לדון בצורה הרבה יותר מושכלת, להשתלב בצורה הרבה יותר בוגרת, ולפתוח המון דלתות.
<טוביה ברוקנר: האקדמיה היא לא רק מקום למציאת עבודה.
<טוביה ברוקנר: חלילה.
<טוביה ברוקנר: זו אמירה גרועה ביותר.
<טוביה ברוקנר: אמירה אחרונה, ברשותך, אמרה חברת הכנסת קלדרון על נושא הלימוד החירותי.
<טוביה ברוקנר: אני לא רואה שום דרך ללימוד חירותי עם 2,900 שקל בחודש, נסיעה לאריאל עם ששה ילדים.
<טוביה ברוקנר: זה לא עובד פרקטית.
<אורי רשטיק: אני אתייחס.
<אורי רשטיק: כבר התייחסתי לדברים שנאמרו על-ידי מכון לנדר.
<אורי רשטיק: אחזור עליהם.
<אורי רשטיק: תפקידי הוא לדאוג לסטודנטים בהווה ובעתיד.
<אורי רשטיק: מה לעשות שמכון לנדר קרס כלכלית, ומה לעשות שלא הציגו לכם פתרונות מספיק טובים, פתרונות ברי-קיימא, אמתיים, כדי שהמוסד הזה ימשיך להתקיים עד רגע זה.
<טוביה ברוקנר: הציעו פתרונות לא הסתכלת עליהם?
<אורי רשטיק: לא היינו חלק מהוועדה.
<אורי רשטיק: אני, יאיר והמל"ג דאגנו שלכל סטודנט וסטודנט יהיה פתרון.
<אורי רשטיק: אין פתרון שהוא 100 אחוז פתרון, כי המוסד קרס.
קריאות: אתה אומר דברים חמורים.
<אורי רשטיק: יכול להיות שישתקם.
<אורי רשטיק: נכון לרגע זה הוא קרס.
<אורי רשטיק: 22 מיליון שקל גירעון- - -
קריאות: אתה לא נמצא עם הסטודנטים.
<אורי רשטיק: אני מבין שהיה לכולנו נחמד וטוב, כי המוסד ימשיך להתקיים, לבד הוא ממשיך להתקיים.
<אורי רשטיק: אבל אני לא יכול להרשות לעצמי, ואולי אתם לא יכולים להבין את זה, שעוד שנתיים המצב הזה יחזור על עצמו שוב, ואני לא יכול שניכנס עכשיו להליך של עוד חודש של בחינה, ולא תהיה לכם רשת ביטחון.
<אורי רשטיק: אז אני הולך ודואג שתהיה לכם רשת ביטחון.
<אורי רשטיק: אני הולך ודואג שיהיה לכם כסף מקרן הסיעות של המל"ג-ות"ת לסטודנטים, בדיוק מאותו פרופיל שציינת.
<אורי רשטיק: זה לגבי לנדר.
<אורי רשטיק: אני מבין, העמדות שלי לא תמיד הכי פופולריות.
<אורי רשטיק: תפקידי הוא לא לרצות אלא לקבל את ההחלטות- - -
גילה גמליאל: לדאוג לסטודנטים.
<אורי רשטיק: לא לרצות.
גילה גמליאל: הגזמתם.
גילה גמליאל: אני פעם ראשונה שומעת- - -
<אורי רשטיק: אני רוצה להודות לך, חבר הכנסת מצנע, על הדיון.
<אורי רשטיק: אני מזכיר לכולם – תפקידה של התאחדות הסטודנטים, לדאוג לסטודנטים, גם במוסדות הבלתי-מתוקצבים ולא למוסדות- - -
גילה גמליאל: אתה נותן דין, שאם חלילה יקרה כזה דבר במוסדות אחרים, זו התגובה של ההתאחדות?
קריאות: אתם יודעים למי זה צריך להדליק נורה אדומה?
גילה גמליאל: אני לא עושה לך עוול, אבל אם זו התשובה, לדעתי זו תעודת עניות.
קריאה: אנחנו מאוד מודים לסטודנטים.
קריאה: אם היום המוסד יישאר פתוח, אבל ייסגר עוד חודש או עוד חודשיים או עוד שנה- - -
עמרם מצנע: אני רוצה ברשותכם, חברים, לסכם את הדיון, שתם אבל לא נשלם.
עמרם מצנע: אל"ף, אנחנו באמת ביום הסטודנט, ויש בו הרבה מאוד אירועים בכנסת.
עמרם מצנע: אחת הפגישות היא אצלנו.
עמרם מצנע: אנחנו נוהגים גם לא לעשות דיונים רק כדי לטפוח על השכם אלא כדי באמת להציג נושאים ובעיות וקשיים ואתגרים והתמודדויות.
עמרם מצנע: יש לוועדה, לפחות בתקופה שאני כאן, כמעט שנה וחצי, שיתוף פעולה יוצא מן הכלל עם התאחדות הסטודנטים, ופעילות משותפת, להעלות הרבה מאוד נושאים על סדר-היום, גם עם המל"ג וגם עם הות"ת וגם עם הגורמים האחרים.
עמרם מצנע: עלו פה הרבה מאוד נושאים תוך כדי הדיון הזה, שמחייבים בהחלט התעסקות והתמודדות יותר פרטנית.
עמרם מצנע: אחד מהם הוא, כמובן, הנושא של המכללות העצמאיות.
עמרם מצנע: אנחנו נקיים על זה דיון, נמצא לזה את הזמן המתאים, ונקיים על זה דיון מעמיק.
עמרם מצנע: אני מקווה שכל מי שהיה פה ורבים אחרים, יבואו.
עמרם מצנע: אני מקווה שאתם מבינים שלגיטימי שיהיו מכללות לא מתוקצבות, ובמציאות הדמוקרטיה הישראלית, שבה חופש העיסוק וחופש הפעילות לא מאפשר גם לא לתת רשיונות למכללות שרוצות לקום ולנהל את ענייניהן בעצמאות כלכלית.
עמרם מצנע: אין ספק בכלל, ועל זה גם דיבר גדי פרנק, שהוא המנכ"ל בפועל של מל"ג ו-וות"ת, לצורך לעשות רביזיה משמעותית מאוד גם בתכנון ארוך הטווח של מה כן ומה לא, וגם, כמובן בפיקוח על שערי הכניסה לתוך המכללות והאוניברסיטאות, בפיקוח על עמידה בסטנדרטים ובכללים שנקבעו וגם בפיקוח על האיתנות הכלכלית, כדי שלא נימצא בתופעות כמו התופעה הזאת.
עמרם מצנע: איך עושים את זה ומה עושים את זה – זה שאלה שאנחנו בהחלט נדון בה.
עמרם מצנע: אני רוצה להזכיר שחוק המל"ג נותן עצמאות אקדמית רחבה מאוד מאז חוקק חוק המל"ג.
עמרם מצנע: יש על זה גם כן סימני שאלה – עד כמה העצמאות הזאת כוללת את הנושאים האדמיניסטרטיביים, המינהליים, התקציביים בצורה כזו או אחרת, ועד כמה יש מעורבות של מבקר המדינה, של הכנסת, של הפוליטיקה.
עמרם מצנע: אני מציע מאוד להיזהר.
עמרם מצנע: בסופו של דבר מי שיכול להופיע בפני בית המשפט ולהתייחס לשאלה של מה עושים עם מכללה זו או אחרת כמו המקרה שעומד על הפרק היום זה המל"ג ולא אף אחד אחר, ואנחנו גם לא יכולים להתערב בזה.
עמרם מצנע: לא ראוי שנתערב בזה.
עמרם מצנע: למל"ג יש מועצת מל"ג.
יעקב אשר: ועדת החינוך – פנייה לבית המשפט- - - זה לא רק בגלל חופש העיסוק אלא נכון וחשוב- - -
עמרם מצנע: אנ לא מקשיב בכלל.
עמרם מצנע: אתם מכירים את הדיונים אצלי.
עמרם מצנע: זאת ועדת חינוך, צריך להתנהג בצורה מחונכת, ואני לא מקשיב לקריאות ביניים שאני לא יכול להתייחס אליהן.
עמרם מצנע: אני חוזר ואומר – אני חושב שאסור לנו לשפוך את התינוק עם המים.
עמרם מצנע: יש עיקרון ברזל חשוב, שזה באמת העצמאות האקדמית, ויש חוק חדש או הצעת חוק חדשה, שתגיע גם לשולחן הזה.
עמרם מצנע: אני מניח שהיא לא תיגמר ביום אחד או ביומיים, שבאמת באים לתקן חלק מהעיוותים של היחס בין מל"ג לות"ת, למשל, גוף אחד הוא גוף הדעה וגוף שני הוא גוף המאה.
עמרם מצנע: השילוב ביניהם הוא בהחלט בעייתי.
עמרם מצנע: אבל אני מציע לא להיכנס למקומות שבהם נתערב בהחלטות שעל-פי חוק הן החלטות עם עצמאות למל"ג, והוא זה שנדרש לתת את התשובות.
יעקב אשר: למה אתה שולל מאתנו- - -
עמרם מצנע: הכנסת יכולה לחוקק כל חוק.
יעקב אשר: כאמירה, כאג'נדה.
עמרם מצנע: לא סיימתי.
יעקב אשר: תגיד לי שזה הולך לבוא.
עמרם מצנע: יש היום בהחלט גישה ומתן עדיפות לאוכלוסיות היותר מוחלשות, ואם נגיד את זה בשמן, לאוכלוסיות החרדיות ולאוכלוסיות הערביות.
עמרם מצנע: ואנחנו עשינו פה כבר יותר מדיון אחד גם בנושא האוכלוסייה החרדית וגם בנושא האוכלוסייה הערבית.
עמרם מצנע: יש היום בהחלט יעד להנגיש את ההשכלה הגבוהה.
עמרם מצנע: לא תמיד זה מסתדר, לא תמיד זה עולה בקנה אחד, לא תמיד יש מספיק תקציבים, ולא תמיד האקדמיה באמת נענית ברצון למדיניות שנקבעת על-ידי הממשלה וגם על-ידי הממשלה וגם על-ידינו שתומכים בה, כי אמרנו – לאקדמיה יש חופש פעולה די רחב, אבל בהחלט יש היום לא מעט תוכניות, יש גישה, ויש היום גם כאן בוועדה וגם במשרד החינוך וגם בממשלה, שלא תמיד אתם אוהבים את מה שהיא עושה, וחלק בצדק- גם אני לא תמיד אוהב את מה שהיא עושה – אבל יש בהחלט היום עדיפות וניסיון להנגיש את ההשכלה הגבוהה.
עמרם מצנע: אמרתי, ערבים וחרדים.
עמרם מצנע: זה נכון גם לאוכלוסיות מוחלשות – פריפריה וכדומה.
עמרם מצנע: אני מקווה מאוד שנשמש גם אנחנו זרוע כדי לקדם את זה.
עמרם מצנע: דבר שלישי, אני בהחלט קורא בשם הוועדה, אני מניח שכל המשתתפים, כן למצוא דרך להבטיח את קיומו של המוסד המדובר.
עמרם מצנע: הייתי אומר את זה בכל מקרה.
עמרם מצנע: אני גם נפגשתי עם חלק מהאנשים, ואני חושב שצריך בהחלט לחשוב הרבה פעמים על דבר אחר: צריך לחשוב מחוץ לקופסה.
עמרם מצנע: נכון שהמל"ג מחויב לבחון את האיתנות הכלכלית; נכון שהתאחדות הסטודנטים צריכה להסתכל, ואני בהחלט מצדיק את מה שאורי אמר – לא כולכם הבנתם מספיק טוב, קפצתם אחרי המשפטים הראשונים שלו.
עמרם מצנע: צריך להסתכל גם לטווח ארוך.
עמרם מצנע: אבל יש פה מקרה מיוחד.
עמרם מצנע: זו מכללה נורמלית אבל לא שגרתית.
עמרם מצנע: היא מכללה שנותנת תשובה לחלק מאוכלוסיות שלא יכולות לקבל תשובה במקום אחר.
עמרם מצנע: לכן יש לזה חשיבות.
עמרם מצנע: ואני מקווה שיימצא לזה פתרון.
עמרם מצנע: זה לא סותר וזה לא במקום לעשות מאמץ גדול.
עמרם מצנע: אני מבין גם מהתאחדות הסטודנטים וגם ממל"ג, שאם וחלילה והמכללה לא תוכל להמשיך להתקיים כפי שהיא מתקיימת, ייעשה מאמץ למצוא פתרונות לכל סטודנט וסטודנטית, עם האופי המיוחד ועם הצרכים המיוחדים של כל אחד ואחד.
עמרם מצנע: זה בהחלט תפקידנו, ואני בהחלט פותח גם את הוועדה, יושב-ראש אגודת הסטודנטים של המכללה, ואם חלילה אי-אפשר יהיה לקיים את המכללה הזאת במתכונת הקיימת, ולא יהיו מספיק הסדרים, תחזרו אלינו.
עמרם מצנע: נהיה מוכנים לעזור גם במקרים פרטניים כמו כמוך וכמו נוספות.
עמרם מצנע: תעשו מאמץ גדול מאוד כדי לפנות זמן ומשאבים ולהגיע ללימודים האלה, להשלים את הלימודים.
<טוביה ברוקנר: חשוב להגיד תודה רבה.
<טוביה ברוקנר: אנחנו מרגישים פה מאוד בבית, מאוד מחוברים.
עמרם מצנע: זה תפקידנו כחברי כנסת.
עמרם מצנע: לא צריך תודה.
עמרם מצנע: והוועדה הזאת בפרט, לשמש כתובת.
עמרם מצנע: לא תמיד אנחנו יכולים לתת תשובה לכל דבר, לא יכולים לפתור כל דבר.
עמרם מצנע: אני, אגב, אחד הדברים שלמדתי פה בכנסת בתקופה שאני יושב-ראש, זה שבאמת הוועדות בכלל והוועדה הזאת כחלק מהן זה כמעט המקום היחיד שיש המפגש הזה בין הסמכויות הממלכתיות לגופים הלא ממשלתיים, לציבור עצמו.
עמרם מצנע: אני מקפיד על כך, לתת לאנשים יכולת לדבר, להשמיע את דעתם, לדבר ולדרוש מהגופים הממסדיים, הממלכתיים להתייחס ברצינות ולתת תשובות הולמות.
עמרם מצנע: אני גם חושב שאנחנו משיגים הישגים לא רעים בדרך זו.
עמרם מצנע: כאמור, תם ולא נשלם.
עמרם מצנע: ברכות לסטודנטים.
עמרם מצנע: תהיו פעילים ומעורבים.
עמרם מצנע: אנחנו שמחים לקיים הבוקר ישיבה לרגל 70 שנה למכללה ע"ש זינמן בווינגייט.
עמרם מצנע: נעניתי ברצון לקיים את הישיבה הזו.
עמרם מצנע: לא הצלחתי עדיין לבקר, אבל אני מניח שגם נבקר.
עמרם מצנע: קראתי את החומרים ואת החוברות, את ההיסטוריה, את הפעילות שנעשית במכללה האקדמית בווינגייט כיום, המכללה להוראה.
עמרם מצנע: מאחר שאני עוד שייך לדור שיודע מי היה וינגייט ומה זה מכון וינגייט ומה כל הפעילות שנעשית בתוכו, כולל המכללה, חשבתי שנכון לערוך מפגש כזה.
עמרם מצנע: אל תיבהלו מזה שיש פה רק שלטים, פשוט לחברי הכנסת בדרך כלל יש נטייה ללכת למקומות שהם בכותרות, שהם במרכז העניינים, והבוקר מצביעים על חוק ההזנה, על חוק רשות השידור, ויש עוד כמה דברים שנעשים במקביל.
עמרם מצנע: הישיבות של הוועדה גם מצולמות באינטרנט, אז להתנהג יפה, וגם יוצא פרוטוקול לאחר מכן, אז לדבר יפה, וגם נוציא סיכום, כך שכל חבר כנסת או אזרח שירצה להיכנס לוועדת החינוך, התרבות והספורט באתר הכנסת, יוכל להתרשם מהדברים שיעלו כאן.
עמרם מצנע: אולי נעשה איזה סיבוב היכרות.
עמרם מצנע: אנחנו לא נוהגים לעשות את זה כשיש יותר משתתפים, אבל דווקא הפעם, בגלל שיש פה אנשים מהנשיאות ומההנהגה של המכללה, אנשים שאני לא מכיר, אז נעשה סיבוב היכרות.
<רוני לידור: שמי רוני לידור, אני נשיא המכללה, ולפני שאנחנו נמשיך אני רוצה להעניק לך את ספר המכללה שיצא עכשיו, לרגל אירועי ה-70.
<רוני לידור: יש בו את כל האינפורמציה, האקדמית והלא אקדמית, על המכללה.
<רוני לידור: כפי שאמרתי, אני נשיא המכללה, ויושבת פה לצדי נציגות של הסגל הבכיר, יושב-ראש מועצת המנהלים שלנו, והבאנו גם שני סטודנטים לדיון, וגם סגל מינהלי בכיר ונציגים ממשרד החינוך.
<רוני לידור: אני מציע שניתן לכל אחד להציג את עצמו.
<סימה זך: שמי סימה זך, ואני ראש בית הספר לחינוך.
<אברהם בן-זקן: אני אברהם בן-זקן, מטפל בתרבות, ספורט ואירועים.
<שלמה בן-גל: אני שלמה בן-גל, מנכ"ל המכללה.
<משה איילון: אני משה איילון, אחראי על תחם הביומכניקה.
<יעקב פלד: אני יעקב פלד, ראש אגף הכספים.
<ישראל יעקב: אני ישראל יעקב, סטודנט שנה א'.
<שלמה טוראל: אני שלמה טוראל, מרכז את ההכשרה של ההתנסות בבית ספר יסודי.
<נטע שפר: אני נטע שפר, מנהלת לשכת הנהלה.
<הלן דיין: אני הלן דיין, מזכירה בלשכת הנהלה.
<יעל חיטין: אני יעל חיטין, ראש אגף משאבי אנוש.
<מיכאל אשכנזי: אני מיכאל אשכנזי, ראש בית הספר ללימודי תעודה ולהשתלמויות.
<יצחק רם: אני יצחק רם, מרכז את ההכשרה בבתי הספר התיכוניים ובחטיבות הביניים.
<ישעיהו הוצלר: אני שייקה הוצלר, ראש בית הספר ללימודים מתקדמים, תואר שני.
<אורלי קיים: אני אורלי קיים, מנהלת המכינות ומרכזי תמיכה.
<בזה נבבה: אני בזה, סטודנט.
<שי שטרית: אני שי שטרית, נציג משרד הספורט.
<אברהם זוכמן: אני אברהם זוכמן, מפמ"ר וממונה על חינוך גופני במשרד החינוך.
<נח גרינפלד: אני נח גרינפלד, מנהל אגף להכשרת עובדי הוראה, משרד החינוך.
<שמעון דנאי: אני שמעון דנאי, יושב-ראש מועצת המנהלים של המכללה.
<אסתר ארגוב: אני אסתר ארגוב, ראש מינהל לומדים – דקנט.
<רוני לידור: נפתח את הדיון בהצגת סרט קצר שהפקנו לא מזמן לרגל אירועי ה-70, שמציג את מגוון הפעילויות והמאפיינים של המכללה.
<רוני לידור: (הקרנת סרט)
עמרם מצנע: תאמר לי, פרופסור לידור, כמה מכללות בארץ נותנות תארים בחינוך גופני?
<רוני לידור: יש בארץ חמש מכללות אקדמיות לחינוך שנותנות תארים בחינוך גופני.
<רוני לידור: יש את מכללת קיי בבאר שבע; יש את מכללת גבעת וושינגטון, שמאפשרת לסטודנטים מהמגזר הדתי ללמוד הוראת חינוך גופני; הנושא נלמד גם במכללת סמינר הקיבוצים בתל-אביב; נלמד בווינגייט; והמכללה החמישית היא אוהלו, שבצפון.
<רוני לידור: המכללה שלנו היא מכללה שהייחוד שלה הוא שהיא מתמקדת רק בהוראת חינוך גופני.
<רוני לידור: בשאר המכללות נושא החינוך הגופני נלמד במסגרת תכניות הכשרה רבות.
עמרם מצנע: מסלול נוסף.
<רוני לידור: בדיוק.
<רוני לידור: המכללה נוסדה ב-1944, ובמשך השנים היא הפכה להיות הגדולה ביותר מבחינת היקף הסטודנטים.
<רוני לידור: אנחנו מקבלים היום כ-250 סטודנטים בשנה, כאשר בשאר המכללות, אם אני לא טועה, יש קצת יותר מחצי מזה – בכל שאר המכללות ביחד.
<רוני לידור: כלומר, אנחנו מאוד גדולים בהשוואה לאחרות.
<רוני לידור: יש לנו תואר ראשון בהוראת חינוך גופני, שנקרא B.Ed.
<רוני לידור: אחת ה"בעיות" של המכללות האקדמיות לחינוך זה שהן רשאיות לספק רק תואר ראשון בחינוך, כלומר B.Ed ולא B.A או B.Sc.
<רוני לידור: יש לנו גם תואר שני, M.P, שזה מאסטר בחינוך גופני.
<רוני לידור: אנחנו מקבלים אליו כ-50 סטודנטים בשנה.
עמרם מצנע: 250 זה כל...?
<רוני לידור: כל שנה.
<רוני לידור: החל מלפני שנתיים, כל שנה מתקבלים כמעט 250 סטודנטים, ואני מאמין שתוך שנה נהיה בסביבות 1,000 סטודנטים לתואר ראשון וכ-200 סטודנטים לתואר שני.
עמרם מצנע: תנאי הקבלה אצלכם שונים מהמכללות האחרות?
עמרם מצנע: אם אני רוצה ללמוד לתואר ואני לא מצליח להיכנס אצלכם, מקבלים אותי במקומות אחרים?
עמרם מצנע: יש איזה מדרג?
עמרם מצנע: איזו היררכיה?
<רוני לידור: לא אמורים לקבל אותך למקום אחר אם אתה לא עומד בתבחינים.
<רוני לידור: יש תבחינים של פסיכומטרי וציון בגרות, ואנחנו בעיקר מתבססים על הציון המשולב.
<רוני לידור: התבחינים זהים לכל המכללות, ולכל מכללה יש אפשרות לקבל אחוז מסוים של חריגים.
<רוני לידור: לנו יש אחוז מאוד נמוך של סטודנטים חריגים: משרד החינוך מאפשר לנו לקבל כ-10% חריגים מכלל הסטודנטים שאנחנו מקבלים כל שנה, ואנחנו בשנים האחרונות נמצאים על בין 1% ל-2%.
עמרם מצנע: אתה מדבר על חריגים בתנאי הקבלה?
<רוני לידור: כן.
<רוני לידור: יש לנו כל מיני מקרים, למשל ספורטאים ברמה מאוד גבוהה, ספורטאיות ברמה אולימפית.
<רוני לידור: למשל, יש לנו עכשיו כמה בנות שייצגו את ישראל במשחקים האולימפיים אבל הן עולות חדשות, הן הגיעו לישראל יחסית בגיל מאוחר ולכן הרקע האקדמי, העיוני, שלהן הוא לא מספיק חזק, אבל קיבלנו אותם.
<רוני לידור: ויש לנו עוד כמה מקרים, קציני צבא למשל, אנשים ששירתו בצבא כמה שנים, קציני חי"ר, שלא הצליחו כל כך בפסיכומטרי, ובכל זאת אנחנו מקבלים אותם, למרות שהפסיכומטרי נמוך.
<רוני לידור: מבחינה ערכית לדעתנו הם מאוד טובים.
<רוני לידור: אנחנו מאוד מקפידים על התבחינים, אנחנו מיישרים קו לחלוטין עם משרד החינוך.
עמרם מצנע: המספר של בין 200 ל-250 שאתם קולטים בשנה – זה הביקוש, או שזו היכולת שלכם לקלוט?
<רוני לידור: זו שאלה מצוינת.
<רוני לידור: אנחנו דוחים סטודנטים שעומדים בתבחינים, אבל מעט מאוד, כמה עשרות בודדות.
<רוני לידור: כי אין לנו אפשרות לקלוט יותר.
<רוני לידור: היינו יכולים לקלוט בין 30 ל-40 נוספים.
<רוני לידור: זאת נקודה ששיבצנו לסוף ואולי שמעון ייגע בה יותר מאוחר, אבל צריך להבין שהמכללה בווינגייט נמצאת במתחם של מכון וינגייט, ויש במתחם הזה שלושה גופים – בה"ד 8, שזה הבסיס הצבאי, יש את המכללה האקדמית בווינגייט, ויש את מכון וינגייט עצמו – ואנחנו בעצם נעזרים במתקנים של מכון וינגייט, גם מתקני הספורט וגם המעונות, ולמעשה למכללה אין שום רכוש מלבד כמה בניינים שמשרתים את תכנית הלימודים: כיתות, מעבדות וכדומה.
עמרם מצנע: זאת אומרת, הנכסים, הקרקע, הבתים, לא רשומים על שמכם?
<רוני לידור: לא, לצערנו הרב.
עמרם מצנע: מה שיקשה בעתיד לעבור לוות"ת.
<יהודית גידלי: מכרתם איזשהו חלק שם לאחרונה?
<רוני לידור: לא.
עמרם מצנע: הם לא יכולים למכור אם אין להם.
<רוני לידור: יש לנו 6.4 דונם שלנו, של המכללה, שהיא בעצם חברה סוכנותית.
<רוני לידור: ללא ספק אחת הבעיות שלנו היא שאין לנו אפשרות להלין סטודנטים בקמפוס, כי אין לנו מעונות משלנו.
<רוני לידור: מכון וינגייט יצא בשנים האחרונות עם מבצע של הלנת ספורטאים צעירים במכון, שזה לגיטימי לגמרי, כי הם רוצים - - -
עמרם מצנע: הנושא הזה עלה אצלי לפני כחצי שנה, על ידי ארגון הסטודנטים אצלכם.
<רוני לידור: אגודת הסטודנטים, כן.
<רוני לידור: אם היו לנו עוד כמה עשרות מיטות.
<רוני לידור: ..
<רוני לידור: כרגע יש כ-400 מיטות בווינגייט להלנת אנשים, והמכללה מקבלת 50% מהן.
<רוני לידור: בעבר היה לנו כמעט את הכול.
<רוני לידור: אז זה גם היבט שפוגע בנו מעט.
<רוני לידור: אני מניח שהיינו יכולים לקבל נוספים.
<רוני לידור: אני רוצה להוסיף עוד כמה משפטים קצרים ואז לתת את רשות הדיבור לשמעון ולעמיתיי.
<רוני לידור: באופן עקרוני, כפי שאמרתי לך, יש לנו תכנית לתואר ראשון, יש לנו תכנית לתואר שני, וכפי שראיתם בסרט יש לנו גם ארבע או חמש מעבדות מחקר.
<רוני לידור: אני לא רוצה להישמע יהיר, אבל מבין המכללות האקדמיות לחינוך, אני חושב שאנחנו בין המכללות הבודדות שמאוד מבליטות את ההיבט של שילוב המחקר בהוראה.
<רוני לידור: יש לנו מעבדות מחקר טובות מאוד, שמשרתות את החוקרים ואת תכנית הלימודים.
<רוני לידור: אנחנו טוענים שהוראה טובה של חינוך גופני חייבת להיות מבוססת מחקר, ובכל דבר צריך להביא לידי ביטוי את מה שקורה בספרות.
<רוני לידור: בנוסף למעבדות המחקר, יש לנו בית ספר גדול מאוד להשתלמויות ולהסמכות.
<רוני לידור: המדיניות של המכללה היא לא רק להסמיך סטודנטים לתואר ראשון אלא גם להסמיך סטודנטים לחינוך הלא-פורמלי, להדרכה ולאימון.
<רוני לידור: בעבר היה מונופול של מכון וינגייט, עד בערך לפני כעשור, בהכשרת מאמנים ומדריכים, אבל המונופול הזה נשבר, ויש במדינת ישראל כמה עשרות גופים שמכשירים כוח אדם לנושא של הדרכה ואימון בספורט.
<רוני לידור: אנחנו נכנסנו לנושא הזה לפני עשר שנים, ואנחנו מאוד התפתחנו ואנחנו מאוד חזקים בזה, כי הפילוסופיה שלנו היא שהמורה לחינוך גופני שעובד בבית הספר צריך לעשות משהו אחרי הצהריים כדי לספק למשפחתו פרנסה, ואז הוא עושה דברים נוספים מעבר להוראה, כמו הדרכה, אימון וניהול; ואנחנו חושבים שכמכללה אקדמית לחינוך שהיא מובילה בישראל, אנחנו צריכים גם לעשות את הדברים האלה, ואנחנו עושים אותם.
<רוני לידור: לכן יש לנו גם הרבה מאוד תכניות להשתלמות מורים והסמכת מורים, סטודנטים להוראה, למקצועות שונים.
<רוני לידור: אנחנו מחלקים את הפעילות במכללה לכמה בתי ספר, ונמצאת פה ראש בית ספר לחינוך ונמצא פה שלמה, שהקים את בית הספר להשתלמויות במכללה.
<רוני לידור: יש לנו כמה עשרות חברי סגל בתקן מלא, 50% מהם עם תואר שלישי, ויש לנו מספר מצומצם של פרופסורים, ויש לנו כמה מרצים בכירים.
<רוני לידור: מי שמלמד אצלנו באופן כללי את המקצועות המעשיים הם מאמנים ידועים שם.