GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכל גרוס: אני חושבת שהמכללות הן גורם חשוב מאד באלמנט הזה של מערכת החינוך, כי כדי שהילדים ילמדו את הדברים, צריך את המורים שלהם וצריך מישהו שילמד את המורים, והשיתוף בין שני השרים של המשרד להגנת הסביבה ושל משרד החינוך – הוא בהחלט נותן השראה.
<מיכל גרוס: זה לא דבר מובן מאליו, זה נותן השראה.
<מיכל גרוס: אז אנחנו לקחנו את כל המסלול, בעקבות השיתוף הזה והשעות שקיבלנו,
<מיכל גרוס: לקחנו את כל המסלול היסודי שלנו בשנה ב', והחלטנו שמעבר להטמעה של נושא הקיימות בהכשרת מורים, חשוב לנו גם לעשות מודולינג של למידה אינטגרטיבית ושיתוף פעולה.
<מיכל גרוס: מה שעשינו, בנינו אשכול של חינוך לקיימות, שהאשכול הזה בנוי מצוות של מורים.
<מיכל גרוס: יש לנו קורס שהוא מבוא לקיימות, יש קורס שהוא קורס המחשבים, ה-Subject matter הוא בנושא קיימות, זאת אומרת קורס המחשב, ושני קורסים של תכנון לימודים ואימוני הוראה, הם גם כן בתוך האשכול הזה, כשכל הנושא הזה מלווה במחקר וכל הקורסים האלה ביחד, מכוונים לקבל תוצר שהוא חינוך, בנייה של תכנון, תכנון של מצבור של שיעורים – שישה שיעורים – בנושא אינטגרטיבי בקיימות, שהוא ממש מיושם בבתי הספר.
<מיכל גרוס: אז הקורס של מבוא לקיימות, ככה אם ניגע ממש בקצרה, הרעיון שלו הוא לתאר את המצב שיש היום, המצב שאנחנו רוצים להגיע אליו, המצב הרצוי לפי עקרונות הקיימות ואיך אנחנו מגיעים לשם.
<מיכל גרוס: זה ככה בבסיס הרעיון.
<מיכל גרוס: הקרוס של הסביבה המתוקשרת הוא לתת למורים כלים, לחשוף אותם לטכנולוגיה של המאה ה-21 ואיך לשלב את זה בתוך.
<מיכל גרוס: הם לומדים איך לבנות שיעור מתוקשב, הם בונים אתר, הם לומדים עוד כל מיני כלים, כמו למשל למידה ניידת באמצעות סמארטפון וכן הלאה, ובקורס של אימוני ההוראה הם לומדים איך לתכנן שיעור – משיעור בודד אל יחידת הוראה אינטגרטיבית, כשדרך זה הם לומדים גם כל מיני מיומנויות של חשיבה ודרכי הוראה שונות, כשכמובן תחום התוכן הוא קיימות.
<מיכל גרוס: אז כדי שתהיה לנו דוגמא למה שנעשה, אז בכיתות א'-ב' הנושא היה משפחה ירוקה; אחר כך בכיתות ג'-ד' הנושא המרכז היה בריאות וקיימות בשנה אחת, בשנה אחרת לקחנו את הקהילה הירוקה.
<מיכל גרוס: בכיתות ה'-ו' למדנו קיימות, כי הכל קשור, זאת אומרת את הרעיון של המערכת.
<מיכל גרוס: שנה אחרי זה עשינו עולם ירוק.
<מיכל גרוס: הדברים האלה הנלמדים סביב יסוד מארגן.
<מיכל גרוס: בשנה אחת לקחנו את הרעיון של אוצרות מול צרות כיסוד מארגן, ובשנה קודם לקחנו את אופן ההוראה כיסוד מארגן.
<מיכל גרוס: האם אני מתייחס לדברים האלה כבעיה - זה נותן לי שיטת למידה מסוימת, או אם כתהליך.
<מיכל גרוס: כל יסוד מארגן כזה מכוון את סוג ההוראה שלך בצורה אחרת.
<מיכל גרוס: מעבר לכך לקחנו גם את המסלול של הגיל הרך, ובגיל הרך נתנו להם בסמסטר הראשון קורס עיוני בקיימות.
<מיכל גרוס: אתם יכולים לראות את הנושאים, משבר סביבתי, מגוון ביולוגי, שירותי מערכת וכן הלאה וכן הלאה.
<מיכל גרוס: גם צדק סביבתי שכולל בתוכו גם צדק חברתי.
<מיכל גרוס: חייב.
<מיכל גרוס: זה בהחלט קשור ביחד.
<מיכל גרוס: כשבסמסטר השני כבר עברנו מתיאוריה למעשה, למדנו.
<מיכל גרוס: עכשיו מה אנחנו עושים עם זה?
<מיכל גרוס: אז הסטודנטיות היו צריכות לבצע תחקיר של מה מכל מה שלמדנו – מה אנחנו רואים בגן, כי הן עושות סטאז'.
<מיכל גרוס: באימוני ההוראה שלהן הן מגיעות לגנים – מה הן רואות שם?
<מיכל גרוס: חלקן נמצאות בגנים ירוקים והן רואות דברים מסוימים, חלקן נמצאות בגנים שם בכלל לא שמעו את המילה הזו, אז הן עושות תחקיר ודרך התחקיר הן למדות המון.
<מיכל גרוס: הן אמורות לבצע בעצמן פעילות בנושא קיימות, הן מבצעות ראיון עם הגננות ובעקבות שלושת הדברים האלה הן צריכות לכתוב דף עמדה בנושא כלשהו שקשור לקיימות, והתוצאות הן מדהימות.
<מיכל גרוס: מבנות שלא היה להן שום קשר לנושא, אתה רואה איך פתאום יש להן עמדה, יש להן מחשבה.
עמרם מצנע: תשלחו אותן לגנים בערערה.
<מיכל גרוס: כן.
<מיכל גרוס: אוקיי, אז מה התוצאות של העניין הזה?
<מיכל גרוס: אם ניקח את המסלול היסודי, יש לנו ארבעה או בוא נגיד שישה מרצים, 45 סטודנטים, חמישה בתי ספר בשלושה יישובים שונים, כיתות א' עד ו', בכל תחומי הלמודים שלומדים.
<מיכל גרוס: במסלול הגיל הרך יש לנו שני מרצים, ארבע מדריכות פדגוגיות, 85 סטודנטים, 39 גנים, 16 יישובים.
<מיכל גרוס: מה שאני רוצה להגיד - - -
עמרם מצנע: כמה סטודנטים יש בסך הכל באורנים?
<מיכל גרוס: אנחנו מגיעים ל-3,000 אם אתה לוקח את כל ה - - -
עמרם מצנע: אז כולו 45 - - -
<מיכל גרוס: זה המסלולים, זה התקציב.
<מיכל גרוס: זה עוד שעו.ת
עמרם מצנע: טיפה בים.
<מיכל גרוס: נכון, אבל - - -
עמרם מצנע: לא כל מורה או גננת במסלול ההכשרה - - -
<מיכל גרוס: כל מסלול ההכשרה של הגיל הרך ושל היסודי, עוברים את התהליך הזה, אבל באורנית יש תואר שני - - -
עמרם מצנע: רק אלה.
<מיכל גרוס: יש עוד הרבה.
<מיכל גרוס: מה שאני רוצה להראות כאן - וזו הנקודה החשובה – אפשר להוסיף שני שרים למעלה ומכללה אחת.
<מיכל גרוס: צריך להכפיל את זה בעוד מכללות שעושות את התהליך, ולכן חשוב לראות את העצמה שיש לכוח הזה.
<מיכל גרוס: יש לזה כוח אדיר.
<מיכל גרוס: חשוב לציין שהמכללות הן נמצאות בצומת כזה שהם יכולים גם ליצור אינטגרציה בין הגופים הירוקים השונים.
<מיכל גרוס: אנחנו עושים את זה – כי כל גוף נותן את מה שהוא נותן ואנחנו מחברים ביניהם.
<מיכל גרוס: אנחנו למעשה נמצאים בצומת בין המבוגר שרצינו כל כך לקדם אותו לעניין, לבין הילד.
<מיכל גרוס: בקיצור, אנחנו בורג חשוב בתוך המערכת.
עמרם מצנע: נירה, רצית להגיד משהו?
<נירה קושינסקי: כן, רציתי להוסיף.
<נירה קושינסקי: כאן ייצגה אותנו מכללת אורנים, ויש כבר כ-10 מכללות שעושות את אותה תכנית.
<נירה קושינסקי: יש כאן נציגים של סמינר הקיבוצים, שבעצם יש לנו משהו כמו 48 קורסים - - -
עמרם מצנע: אבל זה מספרים זניחים.
<נירה קושינסקי: זה התקציב.
עמרם מצנע: אם רוצים שכל מורה או מורה או גננת שמגיעים היום - - -
<נירה קושינסקי: נכון, נכון, זאת השאיפה.
עמרם מצנע: יהיה לה קורטוב של - - -
<קריאה: זה לא רק תקציב.
<נירה קושינסקי: זה גם.
עמרם מצנע: זה לא רק תקציב.
<נירה קושינסקי: כן, זה גם.
<נירה קושינסקי: זאת אומרת אם אני רוצה שעתיים הוראה, אז זה תקציב שבסיוע של המשרד להגנת הסביבה גם, ובאמת נכון שזה לא רק תקציב ויש גם את הגופים הירוקים בתוך המכללות.
<נירה קושינסקי: רק עוד משהו אחד, שאנחנו נכנסים עכשיו לחינוך החרדי.
עמרם מצנע: יש לנו עוד כמה דוברים ואחר כך נשאיר לנו כמה דקות לכאלה שעוד לא ניתנה להן הזדמנות.
עמרם מצנע: החברה להגנת הטבע, בבקשה.
<חן פורטוגלי שובל: נעים מאד, אני חן, אני מנהלת את החינוך הסביבתי בחברה להגנת הטבע, אבל נמצאים פה עוד כמה אנשים, חברי ההנהלה שלנו ועובדים שלנו.
<חן פורטוגלי שובל: זה מאתגר לדבר בשעה הזאת, בסוף הדיון.
עמרם מצנע: רגע, שירימו יד כל מי שהוא מהחברה להגנת הטבע.
<חן פורטוגלי שובל: זה מאתגר לדבר בשלב הזה של הדיון.
<חן פורטוגלי שובל: אני אעשה את זה מאד ממוקד במשימה - - -
עמרם מצנע: נראה איך את מצליחה לאתגר אותנו?
<חן פורטוגלי שובל: אני אשתדל לעמוד בזה.
<חן פורטוגלי שובל: אז אני רק אפתח בזה שבחרנו לא סתם את השקף הראשון שמדבר על משפט של אחריות ומעורבות במעגלים מתרחבים, כי אנחנו מרגישים בחברה להגנת הטבע שזו כותרת שהיא מאד מאד מאפיינת את הזירה של החינוך הסביבתי בארץ בשנים האחרונות.
<חן פורטוגלי שובל: גם מבט עכשיו, אבל גם עם הפנים לעתיד וזה גם משהו שמאד מאפיין את החברה להגנת הטבע.
<חן פורטוגלי שובל: אנחנו רואים את עצמנו כמחויבים להרחיב את מעגלי האחריות, מחויבים לציבור בהקשר הזה, וזה יהיה חוט השני שילווה את ההצגה שלי.
<חן פורטוגלי שובל: על זה אני לא אפרט, אבל חשוב לי להגיד, היה לנו מאד חשוב לשים שקף שמאד מאד הופנם כבר בשנים האחרונות בתודעה של מי שעוסק בחינוך סביבתי והוא בעצם למה לעסוק – למה לעסוק בחינוך סביבתי – צריך לא לשכוח את זה.
<חן פורטוגלי שובל: זה דברים שהולכים ונעשים מובנים מאליהם, וזה נהדר, אבל בכל זאת חשוב להבין שיש כמה דברים מאד מאד מופלאים שקורים כשיש חינוך סביבתי והם מונחים כאן, ואני לא אפרט אותם.
<חן פורטוגלי שובל: אבל מה שחשוב לי להגיד בתמצית העקרונות האלה שהוצגו בשקף הקודם - זה שחשוב להזכיר ובעינינו זה סוג של תפיסה, תפיסת עולם – שחינוך סביבתי הוא לא רק מטרה לשמירה על הסביבה.
<חן פורטוגלי שובל: חינוך סביבתי הוא כלי לחינוך אזרחי, הוא כלי לחינוך של אזרחים מועדים יותר, ערכיים יותר, אחראיים יותר וצריך לראות את זה ככה.
<חן פורטוגלי שובל: אנחנו רואים את זה כצינור לאזרחות, לציבור רחב, משהו שהוא הרבה הרבה יותר גדול.
<חן פורטוגלי שובל: יש הרבה מאד מודלים לאיך להפעיל חינוך סביבתי.
<חן פורטוגלי שובל: ככל שחלפו השנים בחברה הישראלית, הוצעו עוד ועוד מודלים.
<חן פורטוגלי שובל: החברה להגנת הטבע גם היא עברה תהליך לאורך השנים ופיתחה לעצמה מודל פעולה ייחודי, לאיך להפעיל תכניות חינוך סביבתי.
<חן פורטוגלי שובל: גם עליו אפשר לדבר שעה, אני לא אדבר עליו כמעט בכלל, אבל הוא מעביר בעצם את הלומדים בחינוך סביבתי תהליך של מחוויה רגשית, מפליאה והיכרות ראשונית עם הסביבה ועד לתהליכי חקר ולמידה וביסוס הידע וחשיבה ביקורתית, וכמובן אקטיביזם, שהוא אבן מאד משמעותית במודל.
<חן פורטוגלי שובל: אני מתחילה להתכנס לדבר שחשוב לנו פה להעביר אותו הלאה.
<חן פורטוגלי שובל: אנחנו חושבים שיש משהו מאד מאד עוצמתי שקורה בשנים האחרונות והוא ההבנה בקרב כלל העוסקים בחינוך סביבתי, שהסיפור הזה, היעד הזה, היעד הנכסף של להגיע דרך חינוך סביבתי לאחריות, למעורבות, היעד הזה דורש שילוב כוחות והרחבה של מעגלי ההשפעה, ביניהם כמובן בתי ספר, שכולם הבינו שבתי ספר צריכים לעסוק בזה, אבל בית ספר לא יכול לעמוד לבדו.
<חן פורטוגלי שובל: הוא חייב לפרוץ אל הקהילה ולכן זה חינוך וקהילה.
<חן פורטוגלי שובל: אבל גם גורם קריטי, הכרחי שיושבים כאן לא מעט מהם, הם קובעי מדיניות, הם רשויות מקומיות, הם משרדי ממשלה, שהמובילים שבהם בחינוך הסביבתי הם המשרד להגנת הסביבה ומשרד החינוך שיושבים כאן היום.
<חן פורטוגלי שובל: אבל החברה להגנת הטבע מציעה להכניס למשוואה עוד גורם והוא הציבור הרחב, ואנחנו נציג במצגת הזאת איך אנחנו חושבים שכדאי לשלב גם את הציבור הרחב, מלבד חינוך קהילה וקובעי מדיניות, בסיפור של החינוך הסביבתי.
<חן פורטוגלי שובל: אנחנו רוצים להציג איזו שהיא נקודת מפנה.
<חן פורטוגלי שובל: יורם הוא הראשון שהציג היום וחשוב לי ככה להצטרף לדברים שהוא הציג.
<חן פורטוגלי שובל: אנחנו חושבים שקרתה נקודת מפנה קריטית, מרגשת מאד בחמש השנים האחרונות, בארבע השנים האחרונות.
<חן פורטוגלי שובל: עד תשע"א – הייתה כל הזמן התקדמות של החינוך הסביבתי בארץ בצורה כזאת של חוזרי מנכ"ל משרד החינוך, בכל מיני החלטות ממשלה, באופן כזה שהיו הרבה גופים לא ממשלתיים שהיו מעורבים בבתי ספר בצורה יותר אקראית ובבחירה חופשית, אבל החל משנת תשע"א, המשרד להגנת הסביבה ומשרד החינוך הובילו מהלך מערכתי, פשוט מהפך מהפכני של החינוך הסביבתי, וזו הייתה הובלת אחריות עם אמירה מאד משמעותית שיצרה שינוי, שהוליד והבשיל להכשרות מורים, תכניות לימודים, פרישה גיאוגרפית פשוט אדירה, נגיעה בכל שכבות האוכלוסייה, שהיא אפשר לראות במשפט הזה מובן מאליו.
<חן פורטוגלי שובל: זה לא פשוט לגעת בכל שכבות האוכלוסייה, זה דורש ידע מקצועי, הבנה –מפסיכולוגית ועד פדגוגית – איך לגעת בשכבות האוכלוסייה והמשרדים האלה הביאו תנופה מאד משמעותית לנגיעה בזה.
<חן פורטוגלי שובל: קצת תמונות.
<חן פורטוגלי שובל: זו התכנית של המשרד להגנת הסביבה ושל משרד החינוך, שהרשת הירוקה והחברה להגנת הטבע נכנסו.
<חן פורטוגלי שובל: התמזל מזלנו להיות שותפים לצוות ההיגוי של התכנית הזאת ולהפעיל את התכנית, ויש פה גם איזו אמירה משמעותית.
<חן פורטוגלי שובל: כי ה-NGO'S, ואני לא יודעת מי כל היושבים כאן, אבל NGO'S, התפקיד המסורתי שלהם היה קצת לעמוד מנגד, להאיץ, לבעוט וקרה משהו מאד מיוחד, שבו ה-NGO'S נכנסו לשיח שהוא שיח של שותף, של שווה.
<חן פורטוגלי שובל: זה משהו בעיני מדהים, שגם הוא דובר שנים רבות והבשיל בתהליך חשיבה של המשרדים הממשלתיים, להכניס את כולם ביחד, שזה גם ערך בחינוך סביבתי.
<חן פורטוגלי שובל: מה קורה בחברה להגנת הטבע – החברה להגנת הטבע היא לא חייל בודד, היא חלק מהחברה הישראלית, וגם היא אימצה תפקיד מאד משמעותי בהרחבה של מעגלי האחריות, עברה תהליך משמעותי מלעבוד נקודתית בבתי ספר לפני 10 שנים ויותר, ללהבין שהסיפור הוא רשותי, הוא יישובי, הוא דבר הרבה הרבה יותר גדול, ויציאה בית ספר להיות מחולל בקהילתו.
<חן פורטוגלי שובל: העבודה היא ברמת מקרו וכבר לא ברמת מיקרו, ואני בחרתי להציג כאן, כי החברה להגנת הטבע עושה הרבה דברים, אבל בחרתי להציג כאן שלוש זירות פעולה, שהחברה להגנת הטבע ממקדת בהן מאמצים.
<חן פורטוגלי שובל: השר להגנת הסביבה אמר פה בתחילת הדיון לגבי הסיפור החברתי, הסיפור של צדק חברתי וצדק סביבתי ולא תיאמנו את זה איתו, אבל הרגשנו שזה הדבר שנכון להציג, וזה שלושה דברים.
<חן פורטוגלי שובל: זה את מה שהחברה להגנת הטבע עושה בחברה הבדואית, את ההתחלה של פעילות במגזר החרדי ואת המענה של החברה להגנת הטבע לציבור רחב, שהוא בעינינו פורץ דרך.
<חן פורטוגלי שובל: החברה הבדואית: אני לא יודעת אם אתם יודעים, אבל בחברה הבדואית יש היום קרוב ל-200,000 תושבים, 65% מהם מתחת לגיל 18.
<חן פורטוגלי שובל: זו אמירה מאד מאד משמעותית להבין, שיש שם בעצם דור שלם של אזרחים שזה צו השעה להשפיע עליהם, לעשות שם חינוך אזרחי.
<חן פורטוגלי שובל: מאד מאד קריטי.
<חן פורטוגלי שובל: אנחנו ראינו בזה שליחות להיות בחברה הזאת, להיכנס אליה, משום שהיא חברה הולכת וגדלה, היא חברה שיחד עם זה שהיא הולכת וגדלה, היא חברה שהניכור בה הולך וגדל, תחושת חוסר השייכות וזה מביא למשבר חברתי וסביבתי עמוק.
<חן פורטוגלי שובל: כחלק מהכניסה שלנו בשנים האחרונות, כניסה שהולכת ומתבססת בהיקף תקציבי שהולך וגדל ויחסי אמון מאד מאד משמעותיים – אני אספר פה על משהו קטן.
<חן פורטוגלי שובל: אנחנו גילינו ש - - -
עמרם מצנע: חן, זמנך נגמר, אז עוד משפט.
<חן פורטוגלי שובל: כבר נגמר?
עמרם מצנע: כבר.
עמרם מצנע: אמנם דיברת מהר, אבל.
<חן פורטוגלי שובל: אני מדברת מהר, זהו.
<חן פורטוגלי שובל: אז תראו, לא סתם רואים פה נשים, רואים פה נשים כי אנחנו מצאנו בנשים כוח מניע מאד משמעותי, כוח בעל השפעה שלא עומדות בחזית, אבל עומדות מאחורי הקלעים ומנהלות את משק הבית ויכולות לחולל שינוי סביבתי מאד משמעותי, ובהן מצאנו שותפות והן ממש מובילות את השינוי יחד עם הילדים בהליכים שאנחנו מחוללים.
<חן פורטוגלי שובל: אני אעבור למגזר החרדי: במגזר החרדי אנחנו ברגישות מאד גדולה ולאט לאט, בזהירות, בזעיר אנפין מתחילים שם פעילות.
<חן פורטוגלי שובל: פיתחנו תכנים ייחודיים, הכשרנו - - -
עמרם מצנע: כל עוד שלא תתערבו ממה נברא האדם, אז יתנו לכם.
<חן פורטוגלי שובל: אבל גם בזה אנחנו רואים שליחות מאד גדולה, כי זה ציבור שהולך וגדל והוא ציבור משמעותי וגדול, ואנחנו חושבים שחייבים לעשות יחד איתם מעשה סביבתי, מעשה חברתי, והדבר הזה מבחינתנו הולך וקורם עור וגידים.
<חן פורטוגלי שובל: הדבר האחרון, הנושא של הציבור.
<חן פורטוגלי שובל: החברה להגנת הטבע בשנים האחרונות מקבלת הרבה מאד פניות מתלמידים ומורים, מוסדות חינוך, אבל גם פשוט מאזרחים שמחפשים בית ליוזמות, לפעילות של עשייה משמעותית בסביבה.
<חן פורטוגלי שובל: וכל הפניות האלה שהעיזו בנו, גרמנו לנו להבין שאנחנו חייבים לעשות מעשה ולהפוך להיות הבית הזה.
<חן פורטוגלי שובל: כנראה הבית הזה של הציבור הישראלי, שבא ונותן לו מענה לפעילות התורמת, ליוזמות, לרעיונות, לכל מה שעולה ברוחם, שאנחנו רואים שהוא חשוב לטבע ולסביבה, ולכן הבית הזה, אנחנו עובדים עכשיו מאד חזק על פיתוח פלטפורמות למערכת החינוך, אבל גם לציבור של קבוצות מתארגנות, קבוצות פעילים ולעשות למען הטבע.
<חן פורטוגלי שובל: זה דרך הקמת פורטל מאד משמעותי של ניטור אזרחי.
<חן פורטוגלי שובל: אנחנו רוצים להיות ארגון הגג של ניטור אזרחי, שבו אזרחים באשר הם, גם תלמידים, אבל גם מבוגרים, יוכלו להכניס נתונים על הטבע והסביבה לתוך אתר אחד שיש בו ערך משמעותי של שיתוף ידע, של משהו שיוכל לחולל שינוי סביבתי בהמשך לדורות הבאים ובנוסף להציע מענה מקצועי לשימור ושיקום אתרי טבע עירוני ושטחים פתוחים, ממוסדות חינוך ועד - - -
עמרם מצנע: קחי קצת אוויר.
<חן פורטוגלי שובל: לא נתת לי זמן, אז אני מדברת בלי אוויר.
<חן פורטוגלי שובל: וואו, לא להגיד אתגרים?
<חן פורטוגלי שובל: אתה חייב לתת לנו.
עמרם מצנע: יש לנו עוד שתי דוברות.
<חן פורטוגלי שובל: זה יהיה בלי נשימה.
<חן פורטוגלי שובל: זה יהיה ממש בלי האוויר.
עמרם מצנע: חגית גפן, מהרשת הירוקה, ממש בקצרה.
<חגית גפן: כן, ממש.
<חגית גפן: האתגר הולך וגדל, אתה יודע, מרגע לרגע.
עמרם מצנע: גם דיברת כבר, אז את יכולה לסכם.
<חגית גפן: אני רק אספר שהרשת הירוקה היא מהארגונים הקטנים שיש,יש לנו 64 אנשים בכל המגזרים.
<חגית גפן: אנחנו תופסים את עצמנו כארגון שבא לחולל שינוי, לקידום שינוי בחינוך, בחברה ובסביבה.
<חגית גפן: אנחנו שמנו לנו למטרה לקדם את החינוך לקיימות במערכות החינוך ואצל מבוגרים במדינת ישראל, ואנחנו פועלים בשיוף פעולה מאד מאד גדול עם המשרד להגנת הסביבה ועם משרד החינוך, בתכנית המשולבת.
<חגית גפן: ארגון קטן שעושה הרבה מאד, יחסית הרבה רעש, אבל אנחנו באמת שמנו לעצמנו מקום של המון פיתוח.
<חגית גפן: זאת אומרת המון חשיבה.
<חגית גפן: החינוך לקיימות – מה הוא הדבר הזה, מה הוא הדור הבא של החינוך לקיימות, לאן אנחנו הולכים, מה אנחנו רוצים.
<חגית גפן: יש לנו כבר הישגים מאד מאד גדולים, אבל באמת איזו שהיא חשיבה משותפת ביחד עם המשרד להגנת הסביבה וביחד עם מרכז השל למנהיגות סביבתית, שיושב פה ד"ר דיויד דוניץ ושחר, שבעצם הנושא של הפיתוח שלנו השנה הוא נושא של חינוך מקומי מקיים – של חמ"מ.
<חגית גפן: יש משפט אפריקאי שאומר – It takes a whole village to raise a child .
<חגית גפן: אנחנו מאמינים שבאמת יש לנו כבר שפה משותפת בהרבה מאד בתי ספר, גנים ילדים ששמעתם קודם, משהו שהוא בא מתוך מערכת החינוך, אבל ילד נפגש אחר הצהריים ויש לו חיים שהם חיים הוליסטיים, שהם משהו מאד כולל, ולכן מאד מאד חשוב לנסות ולהגיע אל מנהלי מחלקות חינוך, אל הרשויות.
<חגית גפן: אנחנו פתחנו השנה בשיתוף עם מרכז השל, בשיתוף עם המשרד להגנת הסביבה ועם המרכז לשלטון מקומי, בקורס של מנהלי מחלקות חינוך, שייקחו על עצמם את הנושא של חינוך לקיימות, שהוא נושא מאד מאד רחב ויגידו אנחנו מובילים את זה בתוך הרשות שלנו, כדי שיהיה באמת WIN-WIN, שזה יגיע גם מלמטה למעלה – מגנים, בתי ספר, מאנשי החינוך, מהאזרחים, אבל גם מתוך הרשות שתיתן את הפלטפורמה הזאת ותקדם את הדבר הזה.
<חגית גפן: אז באמת התחיל קורס מדהים של מנהלי מחלקות חינוך שלומדים את הנושא הזה ורוצים לקחת ולהוביל את הסיפור של חינוך לקיימות כציר מוביל.
<חגית גפן: אני רוצה לתת דוגמא אחת: בשביל חוף הכרמל, המועצה האזורית חוף כרמל, עם מנהל אגף חינוך דני גילדין, שביחד עם המנהלים שלו החליטו שהם רוצים גם משהו משותף, שהוא משותף לכל הרשות הזאת, והם בנו שביל שנמצא משהו כמו 120 ק"מ מסביב לכל חוף כרמל.
<חגית גפן: המנהלים הם אלה שיזמו את כל הדבר הזה, ומערכת החינוך היא זאת שמובילה את המהלך הזה.
<חגית גפן: הם הצליחו לגייס את כל בתי הספר דרך התכנית המשולבת במשהו מערכתי, שהם לקחו את כל בתי הספר, 14 השתלמויות בשנה אחת לכל הצוות החינוכי – מגננות, סייעות, מורים, מנהלים והמועצה עצמה, ובעצם בונים את השביל כפלטפורמה.
<חגית גפן: השביל עצמו נוגע בתחומים, ומי שבחר את זה אגב זה המורים עצמם והצוות החינוכי עצמו שמוביל את זה.
<חגית גפן: יש הרבה שבילים בארץ, אבל משהו שמערכת החינוך היא זאת שמובילה אותו – אין כאלה דברים עדיין.
<חגית גפן: והם בחרו באמת נושאים שנוגעים לתחום הקיימות, שמי מאיתנו לא רוצה להיות שייך אליהם – פליאה, מגוון ביולוגי, תרבות אדם, המורשת, תרבות הצריכה ותיקון עולם, שבאמת הם דברים מאד מאד ערכיים.
<חגית גפן: אני רוצה רגע לספר על שני דברים אחרונים ולהגיד את האתגרים, ממש במשפט אחד.
<חגית גפן: הרשת הירוקה באמת נמצא בבתי הספר יסודיים ובגנים, אנחנו פועלים ומפתחים את הסיפור של חטיבות ביניים ושל תיכונים, מאחר שהילדים מגיעים לגיל מבוגר יותר ופתאום יש איזה שהוא ריק ופתאום הלימודים יותר חשובים ופתאום יש בגרויות.
<חגית גפן: אז יש לנו איזה שהוא פורמט עבודה שאנחנו עושים בחטיבת ביניים, שמבוסס מקום.
<חגית גפן: זאת אומרת אנחנו עובדים, זה בעצם Base place education.
<חגית גפן: אנחנו עושים גם פעילות של חטיבות ביניים בעכו, של שיתופים של יהודים וערבים.
<חגית גפן: הם עושים איזה שהוא ניטור של פסולת ביחד.
<חגית גפן: הם לא רק אוספים פסולת אלא הם מנטרים אותה.
<חגית גפן: תכנית בין לאומית שיש לה קשר עם עוד ארצות אחרות – צרפת, איטליה – על אגן הים התיכון ועושים השוואות בפסולת ודברים מאד מאד מרגשים שקורים ביחד.
<חגית גפן: ומסע לקיימות שפתחנו לתיכונים.
<חגית גפן: אנחנו הגענו למסקנה שאם נוציא את החברה מבית הספר למסע של ארבעה ימים, שבו הם רואים שאפשר לעשות שינוי, שהם פוגשים אנשים מובילים, אנשים שחיים אחרת, אנשים שמובילים את תחום הקיימות, הם יוכלו לקחת את זה גם קדימה, שהוא מסע מאד משמעותי.
<חגית גפן: יש לנו עבודה עם קבוצת נשים בג'ת, שגם רנייה מובילה אותה.
<חגית גפן: מדהימה.
<חגית גפן: קבוצת נשים שבעצם יש פה איזה יכולת של נשים להרים יישוב שלם וללכת קדימה עם הסיפור הזה ולהוביל את סיפור הקיימות.
<חגית גפן: ורק אתגרים לעתיד - הנושא של למידה משמעותית: השר פירון מדבר מאד על הנושא של למידה משמעותית.
<חגית גפן: אנחנו בחינוך לקיימות עושים למידה משמעותית וכל הגופים פה יגידו – כבר הרבה מאד שנים – זאת הגישה שלנו, זה השינוי שרצינו להוביל.
<חגית גפן: האתגר שלנו, מבחינתי, זה לגרום לו להבין שלמידה משמעותית נמצאת גם בחינוך לקיימות ושקצת יותר יתחבר לנושאים האלה, כדי שבאמת תהיה לנו את הפלטפורמה הזאת, להוביל את השינוי שאותו הוא באמת רוצה.
<חגית גפן: והאתגר הגדול ביותר בעינינו הוא הנמכת הגדר בין הגן, בין בית הספר, לקהילה ולמקום שבו הם חיים.
<חגית גפן: תודה.
עמרם מצנע: שירה, בבקשה.
<שירה לאון-זכות: אני אדבר בלי מצגת.
עמרם מצנע: את צריכה להתחרות עם חגית ועם חן בקצב.
<שירה לאון-זכות: בסדר.
<שירה לאון-זכות: שמי שירה לאון-זכות, אני עובדת בארגון ידידי כדור הארץ למזרח התיכון.
<שירה לאון-זכות: אני אדבר על חשיבות של חינוך סביבתי חוצה גבולות.
<שירה לאון-זכות: רקע על הארגון שלנו, זה ארגון שהוא ישראלי, פלסטינאי וירדני, שיש לנו משרדים בתל אביב, בבית לחם ובעמן, והעבודה שלושת המשרדים היא מקבילה, עבודה מרמת ה-Bottom-up ו-Top-down בכל מדינה או רשות.
<שירה לאון-זכות: אנחנו פועלים במטרה לקדם שיתוף פעולה בין המדינות המדוברות בתחום של סביבה ומים ולקדם פיתוח בר קיימא.
<שירה לאון-זכות: אני עובדת בפרויקט מים ושכנות טובה בתחום החינוך.
<שירה לאון-זכות: זה פרויקט שאנחנו עובדים עם קהילות משני צדי הגבול, שיש להן משאב מים משותף ואנחנו עובדים במטרה להעלות מודעות ולשיפור מציאות המים באזור.
<שירה לאון-זכות: התכנית החינוכית שלנו היא תכנית לחינוך סביבתי והעצמה לבני הנוער.
<שירה לאון-זכות: הייחודיות שלה היא במימד חוצה הגבולות.
<שירה לאון-זכות: במהלך שנה שלמה אנחנו עובדים עם בני נוער.
<שירה לאון-זכות: בני הנוער לומדים את מציאות המים בקהילה שלהם, עם כל הנושאים שדיברתם עליהם, עבודה בשטח, איתור מפגעים, בניית קמפיין והם מכירים את מציאות המים בקהילה השכנה, מעבר לגבול או לגדר, ונפגשים מספר פעמים בשנה, שזה בעיקר האתגר בזמנים כמו היום.
<שירה לאון-זכות: ובכך בני הנוער מגדילים את מעגל השייכות שלהם, מלהשפיע עלי ועל הקהילה שלי, להשפיע גם על המזרח התיכון בחזון, בגדול.
<שירה לאון-זכות: כיום אנחנו עובדים עם 28 קהילות שמתחלקות בין המדינות.
<שירה לאון-זכות: יש 9 קהילות בישראל, 11 ברשות הפלסטינית ו-8 קהילות בירדן.
<שירה לאון-זכות: אנחנו מגיעים לאלפי בני נוער עם הפעילות שלנו, כשהרבה מהם נפגשים במפגשים חוצי גבולות של מחנות נוער, שמשתתפים יומיים שלושה ביחד לאורך נחל.
<שירה לאון-זכות: למשל בני נוער של טול כרם מגיעים לעמק חפר, ישנים באחד הקיבוצים ועושים טיול אופניים לאורך נחל אלכסנדר, והם ממפים את המפגעים.
<שירה לאון-זכות: וזה אחרי שגם חברה מטול כרם עצמו מיפו את המפגעים עם החברה של עמק חפר, וככה הם נפגשים ומדברים על המשאב בשלמותו ויכולים ליצור תכנית שהיא כללית, שהיא רחבה.
<שירה לאון-זכות: מה החשיבות באמת של חינוך סביבתי חוצה גבולות?
<שירה לאון-זכות: כמו שאנחנו יודעים, ציפור, כשהיא עפה, היא לא מחתימה דרכון במעוף שלה.
<שירה לאון-זכות: נחל זורם בין גבולות, ציור גבול על מפה לא מונע מהרוח להעביר אבקנים ומזיהום אוויר לעבור לצד שני והוא לא משנה את קו פרשת המים, כלומר בצד אחד שירד הגשם הוא יכול להגיע למדינה שכנה.
<שירה לאון-זכות: ולכן כל כך חשוב לחשוף את בני הנוער למציאות המורכבות ולהבנה שהסביבה אינה יודעת גבולות.
<שירה לאון-זכות: רגע, לא סיימתי, סליחה.
עמרם מצנע: ניצלתי את ההזדמנות ששמת נקודה.
<שירה לאון-זכות: בסדר, נכון.
<שירה לאון-זכות: צריך לצאת ממנטאליות של אי, של מה שאני משפיע הולך אלי, כי זה לא נכון, כי זה חוזר אלינו בזיהום של האוויר, בזיהום של המים, בירידת מפלס, בשכנים החיים במצוקה, במינים פולשים ונזק לחקלאות.
<שירה לאון-זכות: למשל, זבובים באזור מועצה אזורית תמר שמגיעים עקב חוסר תפקוד של חקלאים באזורים אחרים, או תפקוד שהוא לא מספיק מקצועי.
<שירה לאון-זכות: אז יש אינטרס לעבוד ביחד.
<שירה לאון-זכות: צריך לשנות את החשיבה ממשחק סכום אפס – שזה או אני מרוויח או אתה מרוויח, למצב של WIN-WIN, שכולנו עובדים ביחד וליצור חזון משותף לאזור, לפי הגיאוגרפיה, לפי הטבע.
<שירה לאון-זכות: כשבני הנוער בילו יומיים-שלושה במחנה נוער לאורך נחל חברון או לאורך הירדן או ים המלח, או נחל הקישון שמחובר בין ג'אלמה לגלבוע, הם אלה שילמדו אותנו.
<שירה לאון-זכות: יש להם את התחושה שהם יודעים וזה שהם יודעים יעודד אותה לאזרחות הפעילה, יוביל אותם להיות הדור הבא של המנהיגים.
<שירה לאון-זכות: הם פגשו את השכן שלהם, שהם יודעים שהוא גם אוהב לשמוע מוסיקה והוא גם אוהב לשחק כדורגל בדיוק כמוהם, והוא גם חושש ממבחנים והם לומדים שבעיות המים הן משותפות לכולנו, בעיות הסביבה משותפות לכולנו, והם ילמדו אותנו שצריך לעבוד ביחד כדי לשתף פעולה.
עמרם מצנע: דפנה, משפט וחצי.
<דפנה הר אבן: משפט וחצי.
<דפנה הר אבן: שמי דפנה הר אבן, אני אחראית על תחום איכות הסביבה ברשות ההסתדרות לצרכנות.
<דפנה הר אבן: האמת היא, שהחינוך מתחיל מהשטח.
<דפנה הר אבן: אני חושבת שהיום אני יותר גאה בכנסת על משהו שראיתי וראיתי בפעם הראשונה.
<דפנה הר אבן: אני מזה 30 שנה עוסקת בנושא של איכות הסביבה והיום לראשונה פגשתי במקרה, לצד אותו דלפק של אנשי הכנסת, משמר הכנסת, בצנעה, דלפק עם מגזין יפיפה על מה הכנסת עושה בסביבה.
<דפנה הר אבן: ולך, יושב ראש הוועדה, היה את הכבוד לפתוח את היום הזה.
<דפנה הר אבן: ואני חושבת שכל אחד מכם - וחבל שהרבה עזבו - שייקח את זה ויראה לילדים בשטח שגם הכנסת עושה נאה דורש נאה מקיים, אני חושבת שהם יהיו גאים במה שהם עושים בשטח, שלא רק הם עושים את זה, אלא גם אותם ילדים ואותם הורים ואותה אוכלוסייה, וכל מה שדובר פה – יראו שגם הראש עוסק בזה ואנחנו נהיה השגרירים הטובים.
<דפנה הר אבן: ואם תוכל להעביר את זה הלאה – אני מסירה את הכובע בשם הצרכנים - והצרכנים זה כל עם ישראל – על העשייה הברוכה של הכנסת בנושא - - -
עמרם מצנע: התכוונת לצרכנים בכ'.
<דפנה הר אבן: ב-כ', כמובן.
<דפנה הר אבן: אנחנו לא צרחנים.
<דפנה הר אבן: אם נעשים דברים טובים אני חושבת שזה המקום להגיד את זה, ולך יש את הכבוד להעביר את זה הלאה.
עמרם מצנע: כן, תודה רבה דפנה.
עמרם מצנע: אנחנו סיימנו את רשימת הדוברים.
עמרם מצנע: יש לנו עוד שתי דקות למי שלא ניתנה לו הזדמנות.
<אלי שיש: אלי שיש, אגף של"ח וידיעת הארץ, משרד החינוך.
<אלי שיש: אני רוצה להגיד שתי מילים לגבי המשמעות של אחריות מעשית שעליה דיברו כל הגופים, על מה שאנחנו עושים ביחד עם כל הגופים.
<אלי שיש: המשמעות של כל העשייה הזאת בנושא של קיימות היא שיתופי פעולה, וזאת לא מילה אלא זה חייב להתבצע בצורה הרבה יותר עמוקה והרבה יותר מקיפה בתוכנו.
<אלי שיש: אנחנו מקיימים תכנית חינוכית שעובדת בתוך מערכת החינוך בחטיבות הביניים ובתיכונים.
<אלי שיש: הסדנה המשמעותית שמגיעה אל הסוף נקראת – אחריותנו על הארץ.
<אלי שיש: אנחנו מאד מאמינים שנטילת אחריות מעשית יכולה לצמוח ממשמעות הזה, זה – זה זהות, הזדהות, זיקה והשתייכות, הכרת הארץ, אהבת הארץ – אם זה בא משם זה צומח.