GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: מי שמוכן לעבור לסדר היום על דברים שנראים קלים, אזוטריים, נקודתיים, ממוקדים – אחר כך כמובן מתמודד עם הבעיות הקשות יותר, בין אם זה קריאה במגרשי הכדורגל, בין אם זה מורים שמפחדים בכיתת הלימוד להתייחס לנקודה הזו של ערבים-יהודים, מפחד שיאצלו לשמוע את מה התלמידים שלהם חושבים, וכמובן דברים רבים נוספים.
עמרם מצנע: אנחנו בוועדה, מעבר לדיונים המקצועיים, כמו הנושא שתיכף נדון בו ונושאים רבים אחרים, אנחנו לא נשקוט ולא נחריש, כדי לשים על השולחן, להתמודד התמודדות עמוקה, אמיתית, עניינית, עם התופעות האלה בתוך החברה שלנו, כי אתם הלו יודעים כמוני שגזענות היא מוצר של שנאה, של פחד, של פחד מהאחר, והיא גם מוצר של פערים חברתיים גדולים מאד, שקיימים בתוך החברה הישראלית, ולצערי הרב גם מתרחבים.
עמרם מצנע: אז זהו, מצאתי לנכון לומר על זה כמה מילים.
עמרם מצנע: אנחנו לא נפתח דיון, כי זה יכול לקחת לנו אפילו יותר מהזמן שהקצנו לדיון שלפנינו.
עמרם מצנע: עד כאן בנושא הזה.
עמרם מצנע: כזכור, ב-21 בינואר השנה, נערך בכנסת יום המגזר הכלכלי, העסקי והתעשייתי, וכאן בוועדת החינוך היה דיון על החינוך המקצועי.
עמרם מצנע: זה היה דיון פתיחה, אנחנו שמענו גם את משרד החינוך, גם את נשיאות התאחדות התעשיינים ודוברים נוספים, וסיכמנו אז שאנחנו צריכים לעשות דיון קצת יותר עמוק, קצת יותר ממצה בנושא הזה, כדי לשמוע ממשרד החינוך, מהגורמים הנוספים הקשורים בכך, כיצד מתמודדים עם הנושא.
עמרם מצנע: אני יודע שיש צורך להפריד בטרמינולוגיה בין החינוך המקצועי לחינוך הטכנולוגי.
עמרם מצנע: אני חושב שההבנה של ההפרדה הזו, היא צעד ראשון בשאלה לאן אנחנו רוצים ללכת ומה באמת המטרה שאיתה אנחנו מתמודדים.
עמרם מצנע: החינוך הטכנולוגי הוא שם יותר יפה לכאורה, לחינוך לפיזיקה, מתמטיקה, מחשבים ברמות גבוהות, והחינוך המקצועי – כשמו כן הוא – כפי שהיה מאז הקמת המדינה ולפני הקמת המדינה, בעצם כחינוך שבתוכו יש רכישת מקצוע, אבל הוא חינוך לערכים מקצועיים ולהשתלבות בתוך החברה.
עמרם מצנע: זה לא סוד ש-50% מכל מחזור אינם זכאים לתעודת בגרות.
עמרם מצנע: אני מדבר על 50% מהמחזור, לא 50% מהניגשים, שם האחוזים כמובן של בעלי תעודת בגרות יותר גבוהים.
עמרם מצנע: אבל מהמחזור, שזה כולל כמובן את האוכלוסייה החרדית, זה כולל את אוכלוסיית המיעוטים ואת האוכלוסייה של כלל ישראל.
עמרם מצנע: והשאלה איזה תשובה אנחנו נותנים ל-50% האלה, או לפחות לחלק מה-50%, שהם לא זכאים לבגרות מכל הסיבות שבעולם, ואנחנו לאורך השנים קידשנו ונתנו מעמד מיוחד לתעודת הבגרות, בצדק או שלא בצדק.
עמרם מצנע: התופעה הזו יצרה כמובן איזו שהיא מציאות של מין רמות כאלה ומין סולם מעמדות של מי שמצליח לקבל תעודות בגרות וכפי שאנחנו גם יודעים גם אחוזים מסוימים מאלה שזכאים לבגרות, הבגרות היא לא יותר מאשר תמונה על הקיר.
עמרם מצנע: אין בה יכולת להיכנס ללימודים האקדמאיים, אלא היא בגלל הצורך הזה לבגרות, תעודת בגרות ככניסה לתוך החברה הישראלית, קידשנו את זה ודחקנו לשוליים לחלוטין, לא רק את המקצועות השונים שאנחנו גם במחסור בהם בחברה, אלא גם דחקנו לשוליים קבוצות שלמות באוכלוסייה הישראלית, שלא נתנו להן פיתרון ומענה.
עמרם מצנע: אין ספק, אני לא מחדש כלום, שצריך לחדש את החינוך המקצועי, לדאוג שהוא יהיה בחצר הקדמית ולא בחצר האחורית.
עמרם מצנע: עשינו שגיאות שכתוצאה מהן החינוך המקצועי הפך להיות החצר האחורית בזמנו, של עיירות הפיתוח ושל שכונות המצוקה.
עמרם מצנע: הדרך לתת לזה את המעמד מחדש זה כבוד למסלול, כבוד למקצוע, מעמד בכיר, לא נמוך יותר מהמסלול העיוני, וזה ניתן לעשות כמובן על ידי מחשבה מתאימה, השקעות מתאימות, יצירת בתי ספר, מעבדות ואולמות שבהם אפשר להתנסות במקצועות, מהמשובחים ביותר, מהאיכות הטובה ביותר, שלא מביישת אף מפעל תעשייתי מודרני.
עמרם מצנע: שילוב זרועות של משרד החינוך, של משרד העבודה - מה שנקרא היום משרד הכלכלה – של התעשיות השונות, של הארגונים המייצגים את התעשיות, שילוב כזה וחבירה של כולם ביחד – יכולים בהחלט להביא לתוצאות והישגים.
עמרם מצנע: ולבסוף אני רוצה לומר שהוועדה ביקרה לפני מספר שבועות בערד, במערכת החינוך של ערד ובתכנית הביקור לקחו אותנו לבית ספר אורט בערד, שעוסק בחינוך מקצועי, ואני מוכרח לומר שההתרשמות שלי הייתה יוצאת מן הכלל.
עמרם מצנע: גם כמובן מהמכשור והמעבדות, אבל בעיקר מהשיחה שקיימנו עם התלמידים והתלמידות.
עמרם מצנע: הגאווה ותחושת השייכות שלהם, ואיך אמרו שם חלק מהם – אנחנו פעם ראשונה קמים בבוקר עם שיר בלב.
עמרם מצנע: עם כייף ללכת ללמוד.
עמרם מצנע: אומר לי אחד, אני שאותי אפילו ההורים שלי לא הצליחו להקים בבוקר, אני היום מעיר את המשפחה והולך לבית הספר בכייף.
עמרם מצנע: שאלתי אותם – מה אומרים החברים?
עמרם מצנע: אז אמרו תראה, יושב ראש הוועדה, החברים עדיין חושבים שאנחנו שייכים לאיזה מסלול צדדי, אבל אנחנו מרגישים מבפנים, מתוך הלב, את הכבוד ואת ההשקעה שעושים בנו ואת ההכנה שלנו לחיים.
עמרם מצנע: ואני מניח שזו דוגמא אחת מדוגמאות רבות שכבר קיימות היום אצלנו.
עמרם מצנע: אנחנו כמובן רוצים לקדם, לפתח, לעשות ולטפל בנושא הזה.
עמרם מצנע: זה WIN-WIN.
עמרם מצנע: זה עם הילדים, גאווה, מסלול, השתלבות בחיים.
עמרם מצנע: זה גם למערכת החינוך שלנו, זה גם לצרכים של התעשייה הישראלית ולכן זה בעצם WIN-WIN לכולם.
עמרם מצנע: הצטרף אלינו חבר הכנסת שמעון אוחיון.
עמרם מצנע: סדר הדיון יהיה שאני אבקש מעופר רימון ממשרד החינוך, שיש לו כמה כובעים, אבל עומד בראש המנהל המדעי-טכנולוגי לומר את דברו.
עמרם מצנע: לאחר מכן אני אבקש מנשיאות התאחדות התעשיינים לומר את דברם, ונפתח את זה לדיון.
עמרם מצנע: אני ביקשתי מד"ר דן שרון שגם כן יאמר כמה מילים, כמי שמייצג ופועל באמצעות סטף ורטהיימר, שדרך אגב רצה לבוא לדיון, רק התנצל שהוא לא יכול, לקידום החינוך המקצועי.
<עופר רימון: המון תודה רבה.
<עופר רימון: האמת שהשנה האחרונה הייתה שנה של עבודה מאד אינטנסיבית שלנו, כדי לבנות תכנית אסטרטגית לחיזוק החינוך הטכנולוגי והמקצועי בישראל.
עמרם מצנע: סליחה, אחריו משרד הכלכלה.
<עופר רימון: העבודה הזאת הייתה עבודה קודם כל ברמה התיאורטית, קראנו כמעט כל מחקר שיש היום בתחום הזה.
<עופר רימון: מחקרי רוחב מאד גדולים של ה-OECD, מקנזי אנד קומפני, האיחוד האירופי.
<עופר רימון: עברנו בערך על 10 רפורמות כרגע, שקורות במדינות בעולם לגבי חינוך טכנולוגי-מקצועי.
<עופר רימון: היינו בקשר עם הרבה מאד תעשיינים, הרבה מהיושבים כאן בחדר ואנחנו מציגים תכנית שהיא עבודה משותפת של הרבה מאד גורמים.
<עופר רימון: התכנית הזאת יוצאת לדרך ב-1 בספטמבר 2014, בפתיחת שנת הלימודים הקרובה ומה שאני שמח להגיד, שכבר השנה הראשונה מתוקצבת, אז המצב שלנו הוא לא - - -
עמרם מצנע: מתוקצבת.
<עופר רימון: השר והמנכ"לית הציגו את המטרות הכלליות של המשרד: קידום למידה משמעותית, חינוך למצוינות ערכית וחברתית וחיזוק החינוך הציבורי, ואנחנו אומרים שהחינוך הטכנולוגי והמקצועי נוגע בכל המטרות האלה.
<עופר רימון: המטרות הכלליות שלנו הן קודם להעניק כלים למימוש עצמי של כל תלמיד בישראל, תוך פיתוח מסגרות חינוכיות המקדמות מצוינות בתחום המקצועי; פיתוח ערך העבודה בחברה הישראלית, לטפח אזרחים יצרנים השואפים להשתלב ולהתקדם בשוק העבודה - גדולה מלאכה שמכבדת את בעליה – ולתרום לקידום הצמיחה של המשק והכלכלה הישראלית ולהקטנת שיעור האבטלה, באמצעות פיתוח הון אנושי תואם.
<עופר רימון: אנחנו יוצאים מהפרט אל החברה והמדינה ולא להיפך.
<עופר רימון: הרבה מאד מדינות היום, בעיקר אחרי המשבר הכלכלי הגדול שהיה, טוענות שמערכת חינוך טכנולוגית ומקצועית במדינה היא תנאי להתפתחות כלכלית בכלל של המדינה ולעמידה איתנה של מדינה.
<עופר רימון: כאן אנחנו מציגים השוואות נהוגות – Education at a Glance הממוצע במדינות ה-OECD – 46% תלמידים שלומדים במערכות החינוך הטכנולוגי והמקצועי.
<עופר רימון: בישראל 38%.
<עופר רימון: 12% בממוצע במדינות ה-OECD משלבים לימודים ועבודה, בישראל 4%.
<עופר רימון: אלה בעיקר בתי הספר של משרד הכלכלה.
<עופר רימון: יש כאן שקף אחד שמביא את התובנות שלנו מכל המחקרים שאנחנו עברנו עליהם.
<עופר רימון: אני אדגיש שלוש תובנות, מתוך אלה שהן הייתי אומר תנאים להצלחה של תכנית בחינוך טכנולוגי מקצועי.
<עופר רימון: הראשונה – מעורבות אינטנסיבית והכוונה של מעסיקים, במיוחד בתהליך ההכשרה, כולל מחויבות להעסקה לאחר הלימודים וחיזוק הקשר בין המעסיקים, המורים והתלמידים.
<עופר רימון: בוא נגיד ככה, שמערכת חינוך מקצועית בלי מעורבות אינטנסיבית של המעסיקים, לא תהיה מערכת שתוכל באמת לספק ולייצר חינוך טכנולוגי מקצועי משמעותי.
<עופר רימון: אפשרויות מעבר בין חינוך טכנולוגי לחינוך עיוני ופיתוח מסלולי מצוינות, כחלק מהגדלת האטרקטיביות ושיפור הדימוי.
<עופר רימון: השקף הבא נותן לנו איזה בייס ליין – הלומדים בחטיבה העליונה מ-י' עד י"ב, שכבת גיל, כמו שציין יושב הראש, עמרם מצנע.
<עופר רימון: 37% לומדים במשרד החינוך חינוך טכנולוגי או מקצועי, 3% במשרד הכלכלה ו-60% לומדים במסגרות במשרד החינוך שהן לא מקצועיות.
<עופר רימון: לא טכנולוגיות ולא מקצועיות.
<עופר רימון: השקף הבא הוא שקף מעניין, שבו לקחנו את ה-60% שלא לומדים בחינוך הטכנולוגי, ושאלנו כמה מגיעים לתעודת בגרות.
<עופר רימון: אז 34% מגיעים לתעודת בגרות, 5% קרובים לתעודת בגרות, שזה 14 יחידות ומעלה, ו-21% לא לומדים בחינוך הטכנולוגי, לא יוצאים עם תעודת בגרות ורחוקים בכלל מתעודת בגרות.
<עופר רימון: במילים אחרות – לא יוצאים עם שום תעודה.
<עופר רימון: בסך הכל אנחנו רואים מצב ש-37% מהתלמידים במערכת רחוקים מתעודת בגרות.
<עופר רימון: כאן יש את הפילוח של המגמות שבמשרד החינוך, ה-37%.
<עופר רימון: אתם יכולים לראות שיש היום במשרד החינוך מגמות כמו הנדסת תוכנה, אלקטרוניקה ומחשבים, אבל באותה נשימה יש לנו מלונאות ותיירות, יש לנו את כל מקצועות הרכב – גם חשמל רכב, גם מכונות רכב, עיצוב שיער וקוסמטיקה.
<עופר רימון: זאת אומרת כל המגמות נמצאות במשרד החינוך.
<עופר רימון: בסך הכל, אם רוצים לעשות הפרדה בין מה שאנחנו קוראים חינוך הנדסי שהולך יותר לכיוון של מקצועות ההנדסה, כמו הנדסת מכונות, מכטרוניקה, אלקטרוניקה, הנדסת תוכנה וכו', אז 36% לומדים במה שנקרא מקצועות ההנדסה ו-64% נמצאים במקצועות הטכניים-תעסוקתיים.
בועז טופורובסקי: מערכות בריאות זה מקצוע הנדסה?
<עופר רימון: אנחנו מכניסים כאן, זה אחת המגמות שלנו, ששם הם לומדים את מקצועות הרפואה.
<עופר רימון: יש בעולם, אתה יודע, איזה שהוא מנעד של חינוך טכנולוגי מקצועי.
<עופר רימון: אתה תמצא בחלק מהמדינות למשל את כל המקצועות של מוסיקה ומחול שנכנסים לתוך החינוך הטכנולוגי מקצועי, אצלנו הם לא נמצאים בפנים.
<עופר רימון: תמצא חקלאות בהרבה מדינות שנמצאות בפנים, אצלנו הן לא נמצאות.
<עופר רימון: זו החלוקה אצלנו.
<עופר רימון: בסך הכל מה שאנחנו עשינו, חילקנו את היעדים שלנו לחוזקות ולאתגרים.
<עופר רימון: קודם כל אנחנו מתחילים בשלוש חוזקות של המערכת שלנו, שאנחנו רוצים לשמר ולהמשיך לפתח ושלושה אתגרים מרכזיים.
<עופר רימון: אז מבחינת החוזקות – אנחנו קודם כל מדברים על מערכת שמאפשרת לכל תלמיד להמשיך ולהתקדם, מערכת שאינה מסלילה, לא מייצרת תקרת זכוכית ודרך ללא מוצא.
<עופר רימון: זה דבר מאד חשוב.
<עופר רימון: היום הרבה מאד מדינות, בעיקר באירופה, חושבות מה הן יכולות לעשות כדי שמי שבוחר בחינוך הטכנולוגי המקצועי במדינה, לא מייצר לעצמו תקרת זכוכית.
<עופר רימון: אנחנו שמחים לראות שמשנת 1988, כפי שאפשר לראות בשקף, עד שנת 2012 – הצטמצם מאד הפער בין תלמידים שמגיעים לתעודת בגרות בחינוך העיוני לבין החינוך הטכנולוגי והמקצועי, והיום לבחור בחינוך הטכנולוגי מקצועי זה לא חסם.
<עופר רימון: זאת אומרת הדרך שלך להמשיך ולהתקדם – גם לתעודת בגרות, גם לתואר – לא נחסמת בפניך.
<עופר רימון: החלק השני זה מערכת שנותנת מענה לתלמידים ברמות שונות וכאן אנחנו מדברים על מצב שאם אתם לוקחים את הפילוח של תלמידי החינוך הטכנולוגי והמקצועי, אתם תמצאו שם ילדים שזכאים לבגרות עם 5 יחידות מתמטיקה, ילדים שזכאים לבגרות עם ארבע יחידות מתמטיקה, ילדים שזכאים לבגרות עם שלוש יחידות מתמטיקה.
<עופר רימון: תלמידים שלא זכאים לבגרות, אבל יש להם כבר 14 יחידות לימוד שמאפשרות להם להמשיך לטכנאים-הנדסאים, וכאלה שאין להם גם את זה.
<עופר רימון: בקיצור, יש לנו איזה שהוא מגוון, הטרוגניות של תלמידים.
<עופר רימון: הדבר האחרון, שמדברים על זה בעולם, מערכת שמתמקדת במיומנות רחבות - Generic skills.
<עופר רימון: בעולם אומרים, לפני שאתה מלמד מקצוע – יש שלושה מקצועות שהם תנאי להתפתחות של ילד – זה שפת אם, אנגלית - איפה שצריך את זה, ומתמטיקה.
<עופר רימון: וזה עוד הרבה לפני שאתה מלמד אותו מקצוע.
<עופר רימון: לנו יש את המחויבות הזאת וכיום אנחנו נמצאים במצב שבערך 70% מהילדים שלנו יש להם את הבסיס של לפחות 3 אנגלית, 3 מתמטיקה ויחידה אחת של שפת אם וזה גם אחת החוזקות שלנו.
<עופר רימון: אני עובר לאתגרים.
<עופר רימון: האתגר הראשון זה בניית מערכת הסמכות ותעודות משמעותיות.
<עופר רימון: אנחנו רוצים להגיע למצב שכל תלמיד שמגיע להסמכה משמעותית, ולצורך זה בנינו מבנה חדש, מערך שלם של הסמכות שנשען על תשעה פרופילים.
<עופר רימון: הפרופיל הראשון הוא פרופיל שהמטרה שלו להגיע לתעודה מקצועית.
<עופר רימון: עד היום לא היה לנו את הפרופיל הזה בכלל במשרד החינוך.
<עופר רימון: מה זה אומר?
<עופר רימון: זה אומר, אני מביא כאן דוגמא למשל את מערך ההסמכות המקצועיות של סיסקו, שזו אחת החברות שאנחנו קיבלנו במסגרת מגמת תקשוב אצלנו.
<עופר רימון: מגמת תקשוב זו מגמה שמתעסקת במקצועות המחשבים – אבל בהיבטים הטכניים של מחשבים – כל התמיכה במערכות מחשבים, טכנאות מחשבים, רשתות.
<עופר רימון: אז תעודה א/1, השלב הראשון נקרא ה-Entry level .
<עופר רימון: ה-Cisco certificate entry network technician.
<עופר רימון: ההסמכה השנייה זה ה-CCNA, שמי שמכיר את התחום היא תעודה מאד נחשבת, אחר כך יש את ה-CCNA Security, ו-CCNA Professional.
<עופר רימון: במילים אחרות, מה שאנחנו עשינו – בנינו את מדרג הלימודים במשרד החינוך והגענו להבנות עם סיסקו, שאם ילד אצלנו מסיים את שלב א/1 – הוא זכאי לתעודה שנייה.
<עופר רימון: אם הוא מסיים את שלב א/2 הוא זכאי לתעודה השנייה והוא יכול להמשיך י"ג-י"ד ולהגיע לתעודה השלישית שהראיתי בי"ג, ובסוף להגיע אפילו ל-CCNA Professional, שזו תעודה מאד נחשבת.
<עופר רימון: זה הערוץ הזה.
<עופר רימון: הערוץ הזה אין לו כמעט חסמים.
<עופר רימון: כדי להיכנס אליו, ילד צריך יחידה אחת במתמטיקה, יחידה אחת באנגלית, יחידה אחת בשפת אם וזה המינימום של המינימום חסמים, אבל כל הזמן שבנינו את השלבים האלה דאגנו שאם ילד נכנס לשלב הזה, זה לא אומר שהוא לא יכול להמשיך הלאה לשלב ב', זה לא אומר שהוא לא יכול להמשיך לשלב ג'.
<עופר רימון: בשלב ב', זה המסלול של טכנאים הנדסאים.
<עופר רימון: מה זה המסלול של טכנאים הנדסאים – השלב הראשון זה תעודת 14 יחידות לימוד – 7 עיוני, 7 טכנולוגי, שמאפשרת לתלמידים להיכנס למסלול של טכנאים הנדסאים, ואז הם יכולים להתקדם לתעודת טכנאי.
<עופר רימון: אנחנו מראים כאן תעודה שאנחנו מנפיקים, תעודת טכנאי מוסמך בחשמל, שהוא יכול לעבוד על תכניות חשמל עד 400 אמפר, אחר כך תעודת הנדסאי-חשמל שאנחנו יודעים להנפיק.
<עופר רימון: כמובן שאחר כך בתיאום עם משרד הכלכלה יש לנו את ועדת הגג של טכנאים הנדסאים.
<עופר רימון: הוא צריך ללכת להירשם בפנקס הטכנאים וההנדסאים, אבל העסק הזה מוסדר.
<עופר רימון: ודוגמא נוספת זה הנדסאי בנייה ואדריכלות, שיכול לחתום על תכניות בניין של מבנים עד גובה של נדמה לי 4 קומות.
<עופר רימון: מעבר לזה יש לנו גם את מקצועות ההנדסה מה שקראנו, ששם כמובן זה תלמידים לבגרות מלאה.
<עופר רימון: השלב הראשון זה תעודת בגרות שנשענת על חמש יחידות טכנולוגיות, מקצוע מוביל ועוד חמש התמחות.
<עופר רימון: שלב מעל זה זה תעודת בגרות לטכנולוגית, שכוללת 5 יחידות מתמטיקה, ושלב מעל זה, זה התלמידים שלנו, שהם באמת ההזנה של כל עולם ההייטק, שלומדים למשל 5 יחידות מתמטיקה, 5 יחידות פיזיקה, 5 יחידות אנגלית ו-10 יחידות הנדסת תכנה.
<עופר רימון: יש לנו גם לא מעט תלמידים כאלה וגם אלה מאד חשובים לנו.
<עופר רימון: המצב שאנחנו רצינו להגיע אליו, הוא שאם היום אני עושה איזה שהוא מיפוי כמה ילדים מגיעים להסמכות במערכת, אז זה פחות או יותר המצב.
<עופר רימון: אם אני מחלק היום את המערכת לתשעת השלבים האלה, זה מן חלוקה מלאכותית, כי היום אין לנו את התעודות האלה בכל מקצוע.
<עופר רימון: בחלק מהמקצועות, למשל בחשבונאות,
<עופר רימון: יצרנו הסכם עם משרד הכלכלה שילד שלומד אצלנו במגמת ניהול עסקי בהתמחות בחשבונאות, הוא מסיים בשלב הראשון מקבל חשב שכר 1, שלב שני חשב שכר 2, ואם הוא ממשיך לי"ג מורחב, הוא מקבל גם חשב שכר 3.
<עופר רימון: לזה למשל יש לנו הסדר, אבל לא לכל הדברים יש לנו הסדרים.
<עופר רימון: גם לא לכל הדברים במדינת ישראל יש הסמכות.
<עופר רימון: אני יודע מה, אם אתם תיכנסו לתחום של סיב"ם תיב"ם, אז כל נושא ההסמכות הוא לא לגמרי עדיין מוסדר.
<עופר רימון: אבל זה המצב שאנחנו רוצים להגיע אליו.
<עופר רימון: אנחנו רוצים להגיע למצב שלא יהיה תלמיד במערכת החינוך הטכנולוגית מקצועית, שלא מסיים עם הסמכה משמעותית.
<עופר רימון: 90% יוצאים עם הסמכה, לא משנה אם הוא בשלב א', שלב ב', שלב ג'.
<עופר רימון: 50% יוצאים גם עם הסמכה יותר גבוהה ו-25% יוצאים עם הסמכה של Professional.
<עופר רימון: עכשיו, האתגר הבא שלנו הוא הגדלת שיעור הלומדים.
<עופר רימון: היום אנחנו נמצאים, כמו שהצגתי, עם 37% במשרד החינוך, 3% במשרד הכלכלה.
<עופר רימון: היעד שלנו להגיע בסוף ל-50% עיוני, 50% טכנולוגי ומקצועי, כששר החינוך מבקש, אנחנו לא סגורים לגבי המינונים, אבל רוצה הפעם בהגדלות לשים יותר דגש על המגמות היותר מקצועיות-תעסוקתיות.
<עופר רימון: לא בגלל שאנחנו לא חושבים שיש חשיבות להייטק הישראלי, לא בגלל שאנחנו חושבים שמגמת הנדסת תוכנה או אלקטרוניקה או ביוטכנולוגיה או מכרוניקה, רובוטיקה – הן לא מגמות חשובות שמלהיבות ילדים.
<עופר רימון: ואתה היית כאן עם ילדים מירוחם, קבוצת הרובוטיקה, וראית מה הרובוטיקה עושה לילדים.
<עופר רימון: אבל עדיין אנחנו חושבים שבעשורים האחרונים החלקים שנפגעו קשה ביותר, במקומות שדיברת עליהם לגבי הדימוי – אנחנו חושבים שהאנרגיה שלנו צריכה ללכת לשם והאתגר הוא מאד מורכב, בגלל נקודת הפתיחה שלנו, שבחברה הישראלית היום, אם אתה מדבר עם ילד על תחום הרכב, אם אתה מדבר עם ילד על תחום הבניין, אם אתה מדבר על מסגרות, אז הדימוי היום הוא בעייתי.
<עופר רימון: אז יש לנו כאן אתגר מאד גדול, ובגלל זה אנחנו נצטרך את השותפות של כל מי שיושב כאן.
<עופר רימון: אז זאת התמונה שאנחנו רוצים להגיע אליה – 50% חינוך עיוני, 50% טכנולוגי מקצועי.
<עופר רימון: אנחנו גם עשינו איזו שהיא הערכה ראשונית – איפה אנחנו רוצים לראות את התוספות.
<עופר רימון: כבר סימנו לעצמנו מגמות ששם אנחנו רוצים לראות את התוספת.
<עופר רימון: אתה תראה שם מגמות כמו רכב, קניין, את המקומות האלה ששם אנחנו רוצים לראות את הגידולים.
<עופר רימון: סימנו את הגידול הזה לפי הסקר שקיים היום לגבי העיסוק, מקצועות במשק הישראלי, והשווינו את המגמות שלנו אל מול המצב במשק הישראלי, אבל אנחנו נערכים יחד עם השותפים לצאת לסקר מעסיקים בכל מקום.
<עופר רימון: זאת אומרת, אנחנו למשל עכשיו סיימנו עבודה עם איגוד המוסכים, ראשוני, כדי לצאת לסקר לכל המוסכים הגדולים במדינת ישראל, כדי לשאול אותם מה הם צרכי כוח האדם שלהם בתחום הרכב.
<עופר רימון: אלף איזה מקצועות בתחום הרכב, חוץ מחשמל רכב ומכונאות רכב המסורתיים – מה עוד אנחנו יכולים להציע לתלמידים, כשאנחנו מאד מחפשים גם מקצועות שיכולים למשוך ילדים מתחום המחשבים לתחום הרכב.
<עופר רימון: כי אנחנו רוצים לייצר בית ספר שלא יגיעו אליו רק התלמידים שלא הצלחנו למצוא להם מענה בבית הספר המקיף.
<עופר רימון: אנחנו גם מאד מחפשים - כשאנחנו עובדים למשל על תחום הרכב - מקצועות שיכולים לחבר יותר בנות לעולם הזה.
<עופר רימון: דרך אגב, אני חוזר עכשיו מסיור בפינלנד, אז הייתי שם בסיור מאד מעניין על המערכת.
<עופר רימון: נפגשתי עם – זה נקרא - Vocational Provider, מישהו שהוא ספק של חינוך מקצועי בפינלנד, והוא הראה לי את כל המקצועות.
<עופר רימון: אז שאלתי אותם לגבי טייחים, אמרתי להם תגידו, איך אתם מביאים ילדים ללמוד טייחות, כאילו?
<עופר רימון: אז הם אמרו לי שהם קוראים לתחום הזה עיצוב ודקורציה, ובעצם הילדים מקבלים פרויקטי בניין ואם צריכים לעצב מחדש כל מיני מבנים.
<עופר רימון: זה יכול להיות חנות, זה יכול להיות עסק, והם צריכים לעשות שם הכל – את הטיח, את הצבע וגם להיות שותפים בעיצוב, ואז הם מצליחים בדרך הזאת להביא הרבה מאד בנות.
<עופר רימון: אנחנו נצטרך לחשוב על דרכים יצירתיות כדי להביא ילדים לתחומים האלה, אם נרצה באמת לייצר שינוי.
עמרם מצנע: עופר, אתה לקראת סיום?
<עופר רימון: כן, אני ממש מסיים.
<עופר רימון: האתגר השלישי הוא העניין של הגדלת שיעור התלמידים המשלבים למידה מעשית של ...
<עופר רימון: בעולם העבודה.
<עופר רימון: אנחנו רואים כאן דוגמא לכיתה שבה ילדים לומדים בנייה ואדריכלות, כשבחוץ בונים בחוץ ואותנו מעניין לראות לימודים שהילד שלומד בכיתה, גם בחלק מן הזמן נמצא בחוץ, שם במקום שהדברים קורים, יחד עם האנשים שקשורים לתחום הזה, וזה חלק מההסמכה שלו.
<עופר רימון: אנחנו באמת רוצים לראות נגיעה בכל מקצועות הבניין.
<עופר רימון: כמו שאמרתי, התכנית שלנו כבר בנויה, יוצאת ב-1 בספטמבר.
<עופר רימון: ביום חמישי אנחנו נפגשים עם כל מנהלי מחלקות החינוך של 20 הרשויות הגדולות במדינת ישראל, כדי להציג להם את התכנית וכבר לראות מי רוצה להתחיל לרוץ קדימה.
<עופר רימון: אחד הקונספטים החדשים שאנחנו רוצים להכניס זה לחדש את הכיוון של בתי ספר מקצועיים.
<עופר רימון: יש לנו פה שני קונספטים שנקדם – אחד אני אשאיר לצביקה אורן, נשיא התאחדות התעשיינים להציג אותו.
<עופר רימון: זה קונספט של התאחדות התעשיינים, שהוא יותר דומה למרכז הכשרה מקצועי, שעושה את ההכשרה המקצועית של תלמידים, ואנחנו במקביל גם רוצים להקים בתי ספר לנושא מסוים.
<עופר רימון: ראינו רשת של בתי ספר כאלה באנגליה ומאד התלהבנו.
<עופר רימון: בית ספר למשל למקצועות הבמה באנגליה.
<עופר רימון: אתה יודע, בלונדון כל הנושא של הופעות ושואוים, יש שם תעשייה שלמה סביב זה.
<עופר רימון: אז אתה רואה בית ספר שיש שם ילדים שלומדים תיאטרון ויש ילדים שלומדים איך בונים במה ויש ילדים שלומדים איך לעצב במה, ויש ילדים שלומדים איפור, ויש ילדים שלומדים סאונד ויש כאלה תאורה, ובעצם כל אחד לומד בהתמחות שלו, אבל כל שנה הם מרימים מופע וכל הילדים שותפים לעשייה הזאת.
<עופר רימון: אז אנחנו היינו רוצים לבנות בתי ספר כאלה, בית ספר למקצועות הבנייה, כמו שאני מציג כאן למשל, בית ספר שיקרב ילדים לעולם הבנייה, יגרום להם להמשיך ולהתפתח.
<עופר רימון: אנחנו רוצים בבית ספר כזה שבכל שנה יוגדר פרויקט מרכזי לדוגמא, בניית דגם של שכונה, בית גיל זהב, מרכז תרבות, אבל ילמדו שם ילדים שיהיו במגמת חשמל ויתעסקו בעולם של חשמל של בנייה, מדיה ופרסום, איך משווקים פרויקטים של בניין, מגמת נגרות ועץ, זה כמובן כל העניין הזה.
<עופר רימון: תעשייה וניהול, שמאד נכנס כל העניין של ניהול פרויקט, Project Management officer, הנדסת תוכנה עד כמה שאפשר להכניס פנימה, חשבונאות.
<עופר רימון: זאת אומרת איזה שהוא בית ספר שמנסה לקחת תחום כמו בנייה, ולחבר אליו כמה שיותר ילדים.
<עופר רימון: אנחנו בקשר עם הרבה מאד שותפים.
<עופר רימון: לא נצליח לעשות את זה לבד.
<עופר רימון: בעיקר החשיבות היא לחבר גם תעשייה, אבל אני אומר לא רק תעשייה, גם שירותים.
<עופר רימון: אם ילד לומד נניח תיירות ויש סוכנות תיירות או שהוא לומד את הנושא של מדריכי טיולים, אז לחבר אותו למדריכי טיולים וכו'.
<עופר רימון: זאת אומרת אנחנו צריכים גם לחשוב על עולם השירותים.
<עופר רימון: או למשל ילד לומד עיצוב שיער, אז לחבר אותו למספרה ביישוב.
<עופר רימון: יש לנו כבר מודלים כאלה, אנחנו רק רוצים להמשיך ולחבר.
בועז טופורובסקי: מוסדות להשכלה גבוהה הם לא שותפים אסטרטגיים?
בועז טופורובסקי: הם שותפים.
שמעון אוחיון: והמכללות הטכנולוגיות.
עמרם מצנע: הצטרפו אלינו חבר הכנסת טופורובסקי, בוקר טוב, ונשיא התאחדות בעלי התעשיינים, צבי אורן.
<אנה גלוק: שלום.
<אנה גלוק: אנה גלוק, אני מנהלת האגף להכשרה מקצועית במשרד הכלכלה.
<אנה גלוק: רציתי לתת את הפן של בתי הספר המקצועיים שבמשרד שלנו.
<אנה גלוק: כמובן מצגת מרשימה ובהחלט מבורכת של משרד החינוך.
<אנה גלוק: אנחנו מדברים על כ-13,000 תלמידים שלומדים מקצוע ועובדים בשכר, לומדים בכיתות קטנות, מקבלים מעטפת טיפולית לקראת הסמכה ולקראת יציאה לעולם העבודה.
<אנה גלוק: זה לא סוד, לאחרונה יש התרחשות עם משרד החינוך, להעברת חלק מבתי הספר שבמשרד הכלכלה למשרד החינוך.
<אנה גלוק: כבר היו מפגשים אצל מנכ"לית משרד החינוך.
<אנה גלוק: יש הרבה בעיות בדרך.
<אנה גלוק: אין החלטה – כן עובר, לא עובר.
<אנה גלוק: זה לא הנושא.
<אנה גלוק: כן יש התדיינות, אבל אנחנו ראינו דברים שצריך לדאוג להם ולחשוב בדרך.
<דרור אלוני: אפשר לפרט את הבעיות שמונעות את המעבר הזה?
<דרור אלוני: אם יש הסכמה, מה הבעיות שמונעות את הדבר הזה?
<אנה גלוק: אני יכולה לומר, כן, בהחלט כן.
<אנה גלוק: לזה התכוונתי בדיוק.
<אנה גלוק: יש את העניין של ההמשכיות בשנים הבאות.
<אנה גלוק: לא נשכח שהתלמידים האלה היו במשרד החינוך ובאיזו שהיא דרך עברו לבתי הספר של משרד הכלכלה.
<אנה גלוק: יש את העניין של העבודה, על פי חוק החניכות, תוך כדי לימודים שהתלמידים האלה מקבלים.
<אנה גלוק: יש את העניין של כל המעטפת הטיפולית, שהיא ייחודית והתלמידים האלה מקבלים.
<אנה גלוק: יש את העניין של ההסמכות המקצועיות.
<אנה גלוק: יש תלמידים שהתחילו את התהליך ואיפה שהוא נופלים בין הכיסאות בעניין של המעבר.
<אנה גלוק: אני לא אומרת, אלו בעיות שיכול להיות שהן פתירות, אני לא אומרת שלא, אבל הן קיימות וקיימות ברגע זה.
<אנה גלוק: יש בעיה לגבי התלמידים שלא עוברים למשרד החינוך, שנכון להיום כל התלמידים שבמערכת של משרד הכלכלה, לא מקבלים ציוני מגן וגם לא מקבלים תעודה ל-12 שנות לימוד, על פי אותם הכללים שתלמידים במשרד החינוך מקבלים, וזאת נקודה מאד מאד מאד חשובה ומאד מאד כאובה לנו.
<אנה גלוק: גם היום יש דיון אצלנו עם השר, לגבי איך נראים הדברים ומה ניתן לעשות.
<אנה גלוק: מה שבסך הכל אנחנו אומרים, זה שיהיה לנו זמן כדי לחשוב, כדי לפתור בעיות, כדי לעשות אם צריך את המעבר בצורה חלקה ולא לרוץ ולעשות איזה שהוא תהליך שאחר כך אין בו דרך חזרה.
שמעון אוחיון: כלומר, יש החלטה עקרונית שהכל עובר למשרד החינוך?
<אנה גלוק: אין החלטה עקרונית.
שמעון אוחיון: את מציגה את זה שאנחנו כרגע מעכבים בגלל שאנחנו רוצים מעבר חלק.
שמעון אוחיון: אנחנו לא רוצים להתמודד.
שמעון אוחיון: אבל רצינו לשמוע אם באמת יש החלטה עקרונית, שעניין ההכשרה המקצועית בתחום הזה, עובר ממשרד הכלכלה אל משרד החינוך.
<אנה גלוק: אין החלטה עקרונית במשרד הכלכלה עדיין.
<אנה גלוק: זה עדיין המשרד, ואני פשוט מביאה את הגישה של המשרד.
<אנה גלוק: זה לא אני, יש את שר, מנכ"ל ומדיניות.
<אנה גלוק: נכון להיום אין החלטה חד משמעית של משרד הכלכלה על הנושא הזה, לכן זה נבדק.
<עופר רימון: אבל אנה, לא סיכמנו ש-10 בתי ספר עוברים?
<אנה גלוק: סיכמנו.
<אנה גלוק: סיכמנו שיהיו.
<אנה גלוק: ישבנו ואמרנו.
<אנה גלוק: אתם סיכמתם.
<אנה גלוק: אמרתם אנחנו החלטנו 10 בתי ספר עוברים.
<אנה גלוק: לא אמרנו לא, אבל העמדנו, גם בדיון האחרון, זה נאמר בצורה חד משמעית – בואו נראה את הבעייתיות, בואו נראה את האתגרים, בואו נראה איך עושים דברים כאלה בלי שילדים בדרך ייפגעו.
עמרם מצנע: אני נפגשתי גם לפגישה אישית עם שר הכלכלה, שהביע הבנה ונכונות ורצון, אבל אין החלטה.
שמעון אוחיון: הוא הכריז מעל במת הכנסת, גם בעקבות שאילתה ששאלנו אותו, שזה לא עניין טריטוריאלי.
שמעון אוחיון: הוא מוכן להעביר את זה.
עמרם מצנע: בסדר, אבל לשאלה שלך אם יש החלטה – אז אין החלטה, ככל שידוע לי ואני גם חושב שצריך לעשות את זה בתהליך ובשלבים.
עמרם מצנע: אין ספק בכלל שהמקום הנכון לכל מערכת החינוך, עד גיל גיוס לצה"ל, כלומר עד גמר התיכון, צריך להיות במערכת החינוך.
עמרם מצנע: יש פה כל מיני.
עמרם מצנע: אלף תלמידים במערכת הכלכלה מתוקצבים פחות בכסף, מבחינת מדינת ישראל, מבחינת ממשלת ישראל, מאשר במשרד החינוך.
עמרם מצנע: יש בעיה כמובן של תעודות הבגרות, יש בעיה של הסמכות, יש בעיה של דימויים ותדמיות, כל הדברים האלה ביחד.
עמרם מצנע: ומשרד הכלכלה צריך לעסוק באמת בכלכלה ובחינוך המקצועי והטכנולוגי שאחרי, הסבות מקצועיות וכדומה, שאחרי.