GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דודי שוורץ: תפנו לראות את התקציבים של בר-אילן.
<דודי שוורץ: 100 מיליון שקל גירעון.
<דודי שוורץ: אז לומר שהמכללות הלא מתוקצבות, בגלל שתי מכללות קטנות שמוסדות אחרים יקלטו אותם, וזה לא יעלה למדינה אגורה אחת, לומר שזו הבעיה שיש כרגע בפנינו?
<דודי שוורץ: ראשי התאחדות הסטודנטים, דיברתם בצורה סקטוריאלית.
<דודי שוורץ: אתם לא אמורים לייצג רק את הסטודנטים של המוסדות המתוקצבים.
<דודי שוורץ: רבע מההשכלה הגבוהה זה סטודנטים לא מתוקצבים.
<דודי שוורץ: הופעת בבית משפט לפני יומיים, מר אורי.
<דודי שוורץ: לא טרחת לשמוע מה השופט אמר על הדברים שהצגת שם כמי שדואג לסטודנטים של מכון לנדר, ולא טרחת למי שדיבר אחריך שיושב פה, ראש אגודת הסטודנטים של מכון לנדר עצמו, שאמר שהסתדרות הסטודנטים רק פועלת לרעתם.
<דודי שוורץ: הצלת מכון לנדר היא במרחק נגיעה.
<דודי שוורץ: היא לא בעיה כלכלית.
<דודי שוורץ: יש מוסדות שהגישו את ההצעות שלהם.
<דודי שוורץ: המכללה האקדמית אונו היא המכללה הראשונה או השנייה מבין ששים מכללות בארץ- - -
<אורי רשטיק: - - -
עמרם מצנע: אורי, אתן לך לדבר.
<דודי שוורץ: יש 60 אלף סטודנטים במוסדות הלא מתוקצבים, והם כרגע לא מיוצגים על-ידי התאחדות הסטודנטים.
<דודי שוורץ: הבג"ץ- - -
עמרם מצנע: אל תעלה לי את הבג"ץ פה.
<דודי שוורץ: זה קשור לאדוני.
<דודי שוורץ: הבג"ץ הוא על שורת החלטות טכניות של המל"ג, שלא קיבלו אישור בדיון של ועדת החינוך של הכנסת, שאדוני עומד בראשה.
<דודי שוורץ: אמר: אתם צריכים לקבל אישור של ועדת החינוך של הכנסת לפני שאתם מקבלים- - -
עמרם מצנע: גיל רשף.
<גיל רשף: רק רציתי לומר לאורי דבר אחד.
<גיל רשף: אני 17 שנים במכללות חוץ תקציביות.
<גיל רשף: במשך השנים האלה עבדתי עם יושב-ראש שיושב פה, יושב-ראש קודם לו, יושב-ראש קודם לו בשיתוף פעולה מלא.
<גיל רשף: ייצגנו את הסטודנטים ועבדנו יחד.
<גיל רשף: הגשנו בג"ץ לטובת הסטודנטים; לא נגד הסטודנטים.
<גיל רשף: הגשנו בג"ץ, שההחלטות שמקבלת המל"ג יעברו אישור של הוועדה הזו.
<גיל רשף: זה הבג"ץ פה; לא נגד ההחלטה, לא נגד מהות ההחלטה.
<גיל רשף: תבקש מהיועצים המשפטיים שלך לקרוא אותה, את הבג"ץ.
<גיל רשף: הוא נגד העובדה שמקבלים פה החלטות רוחביות במדינת ישראל, שלא בהתייעצות עם ועדת החינוך של הכנסת, והמל"ג אמרה שהיא צריכה לקבל החלטות כאלה בהתייעצות עם ועדת החינוך, כדי שחברי הכנסת שיושבים פה יוכלו לייצג את הציבור שלהם.
<גיל רשף: אלה החלטות שיש להן השפעה על מערכת ההשכלה הגבוהה והסטודנטים לשנים קדימה.
<גיל רשף: על זה הבג"ץ ולא על מהות ההחלטה.
<אורי רשטיק: כשאני בא לבחון החלטה במל"ג, היא לא מסתכלת רק על הסטודנט ברגע הנוכחי הזה והאינטרס הצר שלו; היא מסתכלת על הסטודנטים בעתיד, ברמה רוחבית.
<אורי רשטיק: זה תפקידי כהתאחדות סטודנטים.
<אורי רשטיק: מוסד להשכלה גבוהה זה לא חנות מכולת.
<אורי רשטיק: אם מוסד להשכלה גבוהה נסגר, לא יבוא מוסד להשכלה גבוהה, יגיש למל"ג הצעה של ארבע שורות: אני רוצה להשתלט, והיא תקבל את זה, כאילו זה סניף של בורגראנץ', שהזיכיון קרס, אז אני אקח את המוסד.
<אורי רשטיק: אם זה מה שיקרה, במצב הנוכחי ובהצעות שהוגשו מה שהיה קורה לסטודנטים, שנה ג' היו נהנים, אבל עוד שנה-שנתיים המוסד הזה נקלע שוב לבעיה.
<אורי רשטיק: הרמה האקדמית, יכול להיות שלא היתה מספיק מספקת.
<אורי רשטיק: יכול להיות שגם היינו מחכים חודש, ומחכים וממשיכים לבחון את ההצעות, אבל אז מה היה קורה – רשת הביטחון שניתנה לסטודנטים לא היתה מספקת, והסטודנטים היו עומדים תלויים באוויר.
<אורי רשטיק: לכן ההחלטה האחראית ביותר גם כלפי הסטודנטים במכון לנדר וגם כלפי הסטודנטים בעתיד במכון לנדר היתה לדאוג קודם כל, לפני שבכלל מציגים עמדה, לוודא שלכל סטודנט וסטודנטית שלומד במכון לנדר יהיה פתרון הולם- - -
יעקב אשר: זו החלטה שבאה- - -
<אורי רשטיק: אני דואג לסטודנטים בעבר, בהווה ובעתיד.
עמרם מצנע: חברים, אני רוצה לשמוע עכשיו את אורי מילר, סטודנט שנה ג'.
עמרם מצנע: סגן יושב-ראש מועצת הסטודנטים של מכון לנדר.
<אורי מילר: שלום.
<אורי מילר: אני בן 55, אני חסיד של חסידות בעלז, ואני לומד שנה שלישית וסיימתי את התואר טכנית.
<אורי מילר: אני לומד חינוך וחברה.
<אורי מילר: אני יכול לומר ליושב-ראש הוועדה שמילאתי תפקיד של 26 שנה שתור מנהל חברה קדישא.
<אורי מילר: עברתי לנושא של פיקוח על נושא שמלמדים בתלמוד תורה 1,000 מהתלמידים, ואני יכול להגדיר את עצמי שהורעלתי בחינוך.
<אורי מילר: אני בכוונה מציין את זה בצורה הזאת.
<אורי מילר: אני נותן הרצאות בכל מיני מקומות, כולל בצה"ל, על נושא של העולם החרדי וחינוך להורים, תחום מאוד מסוים שלא אפרט אותו.
<אורי מילר: אני רוצה להציג פה שתי נקודות עיקריות שחשובות להבנת הנושא דווקא בכללות.
<אורי מילר: נכון שאני מייצג סטודנטים ממכון לנדר, אבל אני דווקא רוצה לייצג את הנושא בראייה רוחבית, ואחר כך לגעת בנושא המל"ג.
<אורי מילר: קודם כל, ידוע לכולם שיש אג'נדה שמובילים אותה כמעט כל שכבות הסיעות בבית לנושא של לימוד של האקדמיה בעולם החרדי.
<אורי מילר: איני יודע אם אתם מודעים לעובדה של ההקרבה לא מבחינה כספית ולא מבחינה זמנית של אדם חרדי שהולך ללמוד.
<אורי מילר: בחברה החרדית כיום עדיין לא בשלים לקבל את העובדה שאנשים הולכים לאקדמיה.
<אורי מילר: זה לא נקרא שאיפה מאוד מיוחדת.
<אורי מילר: אני עובד על זה ויש לי גיבוי מלא, לפחות בחסידות שלי, על הנושא של הוצאת אנשים לאקדמיה בצורה מלאה, כלומר לא לעגל פינות.
<אורי מילר: בנינו תוכניות בתוך החסידות שלנו כדי להוציא אנשים שלא יודעים a, b, c, יודעים ארבע פעולות חשבון.
<אורי מילר: כיום, אחרי שגמרתי את הקורס שלהם כהכנה, יש עדיין ארבעה אנשים שהולכים ומקבלים שנה ראשונה לתואר מהנדס במכון לב.
<אורי מילר: הבעיה הייחודית שלנו היא שאנחנו צריכים לעבור שינוי סוציולוגי, שלרוב לוקח דור שלם.
<אורי מילר: כל האנשים פה, אני מקווה, יודעים מה זה דחיית סיפוקים.
<אורי מילר: אי-אפשר לקחת ציבור שלם, לומר לו: לך תלמד באקדמיה כי אנחנו רוצים אותך, כי אנחנו רוצים לשלב אותך בחברה.
<אורי מילר: זה תהליך מאוד אטי וארוך.
<אורי מילר: התהליך הזה התחיל במכון לנדר.
<אורי מילר: יש שם, לידיעת יושב-ראש המועצה, חדר הנקה.
<אורי מילר: שתבין על איזה דברים אנחנו מדברים.
קריאות: בהרבה מקומות.
<אורי מילר: בדרך כלל הוא משמש לאחסון טפסים, סליחה.
<אורי מילר: אני מדבר אתך בפועל.
<אורי מילר: במוסד הזה לומדים ערבים, דתיים לאומיים, חילוניים וחרדיים, ולכל אחד יש המגבלות שלו, כולל גם בנושא של הסטודנטיות הערביות.
<אורי מילר: יש שם כיתות לא מעורבות וכיתות מעורבות.
<אורי מילר: המוסד הזה מנסה בכל כוחו לאפשר שצריך ואפשר אקדמיה, ולא לוותר על הרקע החרדי או הרקע הערבי והכול.
<אורי מילר: מה שקרה במוסד הזה, לא היתה פה בדיקה מעמיקה, ברגע שעברו ניהול לפני שנתיים.
<אורי מילר: המוסד הזה קיים למעלה מ-11 שנים, עבד מצוין.
<אורי מילר: אין חולק, גם לא במל"ג, שהרמה האקדמית של המוסד גבוהה מאוד.
<אורי מילר: אנחנו מקבלים את הטופ של המרצים, וגם נבחנים בלי שום עיגולי פינות.
<אורי מילר: את זה אף אחד לא אמר, בכל התהליך.
<אורי מילר: יש לנו הרגשה שהמל"ג מנסה לסגור את המוסד - אני מקווה שאני טועה – בגלל הבעיות של המל"ג, שלא פיקח בצורה נכונה.
<אורי מילר: ברור לכולם שהבעיה היא כלכלית.
<אורי מילר: נוצר עכשיו מצב שבו כל המציעים, יש להם הכסף, מוכנים לתת מקדמות שיחולטו, גם אם הם לא יזכו בזה, כדי להציל את המוסד, וזה תלוי בדבר אחד: במל"ג, שיגיד: אני מאשר את זה.
<אורי מילר: לסיום, בפן אישי, כששואלים אותי אם ללכת לאוניברסיטה, אני אומר: חכו רגע.
<אורי מילר: כשאסיים את זה, אתן לכם תשובה.
<אורי מילר: אני מרגיש שליח ציבור, שמאחוריי עומדים הרבה מאוד חרדים.
<אורי מילר: אני רוצה שהמדינה תעמוד בהתחייבות שלה לנושא של חרדים.
<אורי מילר: אם אתם רוצים שינוי חברתי-סוציולוגי, אתם צריכים להקדיש לזה כתף.
<אורי מילר: אני לא מדבר על כספים, אבל לפחות תפישת עולם והבנה.
<אורי מילר: יש לנו צרכים מיוחדים שאנחנו רוצים אותם, ואין לנו ברירה.
עמרם מצנע: יפה דרשת.
עמרם מצנע: זה קצת החזיר אותנו לנושא האמתי.
עמרם מצנע: ד"ר אורה ויסקינד.
<אורה ויסקינד-הלפר: שלום.
<אורה ויסקינד-הלפר: אני מרצה במכון לנדר.
<אורה ויסקינד-הלפר: באתי לייצג את המרצים, את העובדים, את פרופ' כרמי הורוביץ, שלצערי, לא יכול היה להגיע היום, מייסד מכון לנדר.
<אורה ויסקינד-הלפר: אני עובדת כמרצה במכון 15 שנה.
<אורה ויסקינד-הלפר: הדוקטורט שלי מהאוניברסיטה העברית.
<אורה ויסקינד-הלפר: אני דיקן בית הספר ליהדות.
<אורה ויסקינד-הלפר: התחום שלי, ספרות עברית.
<אורה ויסקינד-הלפר: הסטודנטים שלנו הראו את הייחוד של המקום.
<אורה ויסקינד-הלפר: אנחנו גאים בהם, בכל מה שהם תרמו כאן.
<אורה ויסקינד-הלפר: הם עובדים לשם שמיים ממש.
<אורה ויסקינד-הלפר: רוב הנציגים כאן סיימו או קרובים לסיום.
<אורה ויסקינד-הלפר: הם לא נלחמים עבור עצמם אלא עבור החברים.
<אורה ויסקינד-הלפר: דיברו על האספקט הכלכלי ועל זה החברתי ועל זכויות הסטודנטים – כל הדברים חשובים.
<אורה ויסקינד-הלפר: אני לא יודעת כמה אתם מודעים לזה: המרצים במכון לנדר ועובדים במכון לנדר עובדים ללא שכר כבר חודשיים וחצי.
<אורה ויסקינד-הלפר: אפשר לחשוב על סיבות – כנראה, השתגעו.
<אורה ויסקינד-הלפר: ברור שזה משהו שלא מיוסד בשום שיקול נורמלי.
<אורה ויסקינד-הלפר: אני חושבת, הסיבה שהסטודנטים שלנו כל כך נרתמו לעניין, והסיבה שהמרצים מסכימים לעבוד ולהקדיש את הכוחות שלהם לסטודנטים, זה בגלל ערכים חינוכיים, ערכים מוסריים.
<אורה ויסקינד-הלפר: לעניות דעתי, זה צריך לעמוד בראש מעייניו של כל איש חינוך, וכל אדם שנמצא כאן בחדר.
<אורה ויסקינד-הלפר: כשמישהו בוחר ללמוד במכללה, לצורך העניין, לא מתוקצבת, הוא עושה את זה כי הוא רוצה את הייחוד של המקום – את המרצים, את האווירה, את כל הדברים שמתלווים לתואר.
<אורה ויסקינד-הלפר: כפי שאתם רואים, אנשים מוכנים להקריב הרבה מאוד לא בשביל התואר אלא בשביל הנוכחות וההשתתפות במקום הזה.
<אורה ויסקינד-הלפר: אני חושבת שמעבר לכל האיכויות שהוצגו עד כאן וכל הזכויות והדברים שצריך לדאוג להם, אנחנו הסגל מבקשים לקחת בחשבון שיש פה הון אנושי, ויש פה ניסיון לשדר מסר ערכי.
<אורה ויסקינד-הלפר: הסטודנטים שלנו יוצאים לעולם, לאקדמיה ולשוק העבודה.
<אורה ויסקינד-הלפר: הם מקבלים הרבה יותר מאשר תואר.
<אורה ויסקינד-הלפר: מה שאנחנו מבקשים שתדאגו להם זה המשך קיום של מקום ייחודי, שמחנך במלוא מובן המילה, לערכים מוסריים.
<אורה ויסקינד-הלפר: תודה רבה.
<נעמי ביליצר: שלום, אני סטודנטית שנה ג' בקמפוס החרדי במכון לנדר.
<נעמי ביליצר: אני חושבת שבחלק האחרון של הדיון פה אנשים הביעו את רחשי לבי.
<נעמי ביליצר: פרופ' שוורץ, בלי היכרות אישית אתי ובלי לדעת מי אני ומה עומד מאחוריי ומאחורי כל החיים שבאתי אתם לפה, זעק את זעקתנו מההיבט שלנו.
<נעמי ביליצר: בעצם אנחנו מדברים פה על מוסדות חוץ תקציביים, מוסדות תקציביים.
<נעמי ביליצר: דווקא סטודנט שלומד במוסד חוץ תקציבי הוא שמשלם את עיקר הכסף.
<נעמי ביליצר: הוא לא מתוקצב על-ידי המדינה.
<נעמי ביליצר: אף אחד לא שילם לו, והוא שילם את כל התואר שלו במיטב כספו.
<נעמי ביליצר: וכשאני שומעת שמוסדות לא מתוקצבים ומוסדות מתוקצבים הם גם בגירעונות, דווקא זה שממיטב כספו שילם את כל הכסף, לא קיבל כלום מהמדינה, איך אפשר לזרוק אותו ככה, ולומר לו: לך למקום אחר, סע עם עגלות, תמצא לך מוסד חלופי, לא משנה, תשלם עוד 10,000 שקל, עוד 7,000 שקל, מחוץ ל-60 אלף ששילמת, כשסטודנט שלומד במוסד מתוקצב משלם שליש מזה.
<נעמי ביליצר: איך אפשר לומר כך לסטודנט?
<נעמי ביליצר: אני אמא לשלושה ילדים, יש לי חיים.
<נעמי ביליצר: יצאתי כאשה חרדית, שזה הניצנים הראשונים, ואני יודעת שמאחוריי עומדים עוד המון ביקושים שהולכים לצוץ, והולכים לסגור להם בעיקר בירושלים מוסד שיכול לקבל אותם.
<נעמי ביליצר: סטודנטיות חרדיות כמוני לא ילכו לאוניברסיטה העברית, קודם כל כי אין להן תעודות בגרות והן גם לא יעשו.
<נעמי ביליצר: משרד החינוך והמוסדות החרדיים, לא נשנה אותם כרגע.
<נעמי ביליצר: וסטודנט חרדי שכן רוצה לצאת ולהגדיל ראש, ולחשוב מחוץ לקופסה במושגים ששמענו אותם פה היום, צריכים לתת לו את ההזדמנות ואת הגיבוי שהוא עושה צעד מגובה ונכון לעשותו, ויש ביקושים, וצריך למצוא גם את המקום, גם אם מכון לנדר הוא מכון קצת מקרטע אולי ונמצא לפני סגירה, דווקא לתת לו את הגב ולתת אופציות לאנשים שהביקושים שלהם הולכים וגדלים, לתת מקום שבשנים הקרובות – אופציה.
<נעמי ביליצר: לא להגיד לכל הסטודנטים האלה: נמצא לכם רשת ביטחון, כשרשת הביטחון הזאת חוסמת את הגולל על כל הביקושים שעתידים לצוץ בעתיד.
עמרם מצנע: הצטרפו אלינו עוד שני חברי כנסת: גילה גמליאל וברכה.
עמרם מצנע: אנחנו מסיימים בעוד 15 דקות.
בועז טופורובסקי: כשהייתי אדם פרטי, היה לי שיתוף פעולה עסקי עם מוסד לא מתוקצב, אבל בגלל שכלמה שאני הולך להגיד עכשיו, אמרתי גם כשהייתי בהנהגת סטודנטים, ואמרתי לכל אורך חיי הסטודנטיאליים וגם לאחר מכן, אין לי בעיה לומר את זה.
בועז טופורובסקי: יכול להיות שיש בעיות עם חלק מהמוסדות הלא מתוקצבים, ואותן יש לפתור, אבל העובדה ש-20 אחוז מהסטודנטים עומדים שם, והעובדה היא שאם מחר יחליטו לסגור אותם, מי שיצטרך לממן את ה-20 אחוז מהסטודנטים האלה ולתקצב אותם, זה משהו שצריך להבין.
בועז טופורובסקי: עוד עובדה שקורית, במהלך השנים הרבה מאוד מקצועות לימוד בשוק – מתחיל להעריך את הבוגרים של המוסדות הלא מתוקצבים מאשר הבוגרים של אלה המתוקצבים, ואני בוגר של שני תארים במשפטים מאוניברסיטת תל-אביב, ואני יכול לתת את הדוגמה של השוק בכל הקשור למשפטים.
בועז טופורובסקי: אני לא חושב שבגלל טעויות כאלה ואחרות של מוסדות לא מתוקצבים, צריך להשחיר את כל המפעל הזה, שהוא להערכתי טוב.
בועז טופורובסקי: אני חושב שאם נעשה דיון, ויכול להיות שיש מקום לעשות על זה דיון יותר מעמיק וארוך, יש מקום לדבר על משהו שהוא הרבה יותר מסוכן לדעתי, שזה התוכניות הלא מתוקצבות בתוך מוסדות מתוקצבים.
בועז טופורובסקי: יש שם הרבה אלמנטים של שימוש בכספי ציבור בשביל תוכניות פרטיות.
בועז טופורובסקי: אלה דברים שלא נגענו בהם עכשיו.
בועז טופורובסקי: אני חושב שקצת עלו הרוחות יותר מדי, אולי גם בגלל מקרה לנדר שנמצא על הפרק, אולי בגלל דרך התנסחות, שאני לא חושבת שבדיוק מייצגת.
בועז טופורובסקי: אני לא חושב שיושב-ראש התאחדות הסטודנטים מתנגד למוסדות הלא מתוקצבים.
בועז טופורובסקי: אני גם יודע שהמוסדות הלא מתוקצבים, אגודות הסטודנטים מיוצגות בהתאחדות הסטודנטים.
עמרם מצנע: אני גם מציע לא להפוך את הנושא בין המכללות הלא מתוקצבות להתאחדות הסטודנטים – זה לא הנושא.
בועז טופורובסקי: רק לכל מטבע יש שני צדדים, ונחזור לזה שאנחנו ביום הסטודנט הלאומי, וזה אמור להיות גם יום שמח ויום חג.
בועז טופורובסקי: אני רוצה לאחל לסטודנטים, שתהיה לכם אקדמיה ברמה הגבוהה ביותר עם חירות ועם יכולת ללמוד, לחשוב, לפעול ולעבוד גם בתחום הלימודים, כי על זה אנחנו גם דנים היום יותר מאוחר.
יעקב אשר: אני חושב שזו הפעם הראשונה שאנחנו הולכים לדבר באותו כיוון.
יעקב אשר: זו גם שמחה גדולה.
יעקב אשר: היה פה דיון לפני חודשיים בנושא המכללות בהשתתפות פרופ' טרכטנברג.
עמרם מצנע: בנושא ההנגשה לאוכלוסייה החרדית.
יעקב אשר: אנחנו מדברים על אותו דבר.
יעקב אשר: אני יכול לדבר על האוכלוסייה החרדית כפי שדיבר קודם ידידי על האוכלוסייה הערבית.
יעקב אשר: חברים, אם מישהו חושב, ואני חושב שלהטיל הכול על התאחדות הסטודנטים, זה לא פייר, אבל הם הולכים קצת ברוח המפקד, כי בסך הכול הרוח שנושבת מהמל"ג ומהות"ת ואיך שתקראו לכל הדברים הללו, הטובים באמת, הרוח היא לא בעד אותם מקומות, לא בעד הפלטפורמות לשעבר, לא מתוקצבות, בגלל שיש רצון למערכת לקבוע איך ייראה כל דבר, ולקלוט את זה רק באוניברסיטאות הגדולות, רק במקומות המתוקצבים.
יעקב אשר: אני חושב שזו ההתרשמות שלנו גם בישיבות הקודמות.
עמרם מצנע: אני לא שותף.
יעקב אשר: לא אמרתי שאתה שותף, אבל הצלילים האלה נשמעו לאורך כל הדרך.
יעקב אשר: לנדר זה סיפור אחד.
יעקב אשר: אנחנו יודעים על קשיים שיש שם במכללה אצל גב' עדינה בר-שלום.
יעקב אשר: הדברים הללו קורים בגלל שהרוח הנושבת היא שזה נמצא בדיעבד.
יעקב אשר: המוסדות האלה הם בדיעבד.
יעקב אשר: המל"ג ומשרד החינוך ואחרים היו מעדיפים כביכול את האוניברסיטאות הגדולות.
יעקב אשר: אני לא נכנס לעניין היוקרה אלא רק לעניין אחד:
יעקב אשר: אם רוצים שילוב של אותם חוגים או קהילות שמחפשות את המקומות שמתאימות לאורך חייהם, אם לא יצילו היום מקום כמו לנדר, אם לא ייתנו סיוע היום על מקום כמו המכללה של גב' עדינה בר-שלום, אם לא יעבדו בדברים האלה ויכירו בצורה כזו או אחרת כדי להציל את העניין הזה, פשוט לא יהיה המשך.
יעקב אשר: יהיה המשך בטפטופים.
יעקב אשר: יושבים פה אנשים שאומרים כל הזמן לציבור החרדי, והיטיב לתאר את זה סגן יושב-ראש הסטודנטים בלנדר.
יעקב אשר: עומדים מאחורי זה הרבה מאוד אנשים ואמהות שמסתכלות ונותנות עצה אחת על הילדים שלהם.
יעקב אשר: אל תלכו לזה, כי הנה זה נופל.
יעקב אשר: בסוף גם שילמתם כסף, גם לא גמרתם את הלימודים.
יעקב אשר: ודאי תתחילו עכשיו לרוץ לאריאל או למקומות שיש לך שלושה או ארבעה ילדים בבית.
יעקב אשר: הדברים האלה רק לוקחים אחורה את כל הכוונות הטובות, אם הן באמת טובות.
יעקב אשר: לכן אני אומר, צריך להתייחס לאותם מוסדות כמוסדות שהם מאסט במדינה כל כך הטרוגנית, עם כל כך הרבה סוגי אנשים.
יעקב אשר: חייבים שיהיו המקומות הללו, שייתנו תשובות לאנשים האלה.
יעקב אשר: ואם זה נגד אג'נדה של מישהו, שיחליט מה יותר חשובה – האג'נדה שלו או שילוב אוכלוסיות בתוך הלימודים.
יעקב אשר: אחת ולתמיד.
יעקב אשר: עושים את זה באקדמיה, עם המון רצון טוב.
יעקב אשר: אני אומר את זה כאדם שפעל רבות בעניין הזה.
יעקב אשר: גם כראש עיר.
יעקב אשר: אני ראיתי כמה מחסומים אני נתקל בגלל כל מיני פרוצדורות שבאות מאגו ומרצון לשלוט יותר על כל המקומות הללו.
יעקב אשר: לכן היה חסר לי מאוד, אדוני, לשמוע פה קריאה.
יעקב אשר: יפה מאוד לומר: נדאג לכל סטודנט וסטודנט.
יעקב אשר: מתאים לפוליטיקאים לומר את זה ככה.
יעקב אשר: היה צריך לומר: לא ניתן למוסד הזה עכשיו להיסגר.
יעקב אשר: נהפוך כל דרך אפשרית, שהמוסד הזה יישאר, ומחר הסטודנטים יוכלו לבוא לשם, והמרצים יוכלו לקבל את השכר שלהם.
<ירדן בן-יוסף: תודה על ההזדמנות.
<ירדן בן-יוסף: אני יושב-ראש האגודה במוסד הבינתחומי – מוסד גם חוץ תקציבי.
<ירדן בן-יוסף: חייב לומר כנציג סטודנטים באופן כללי, שלבי עם הסטודנטים של מכון לנדר.
<ירדן בן-יוסף: אני מקווה שיימצא פתרון בהקדם, בין אם זה בבית משפט או בדרך אחרת.
<ירדן בן-יוסף: דיברנו על יום הסטודנט ודיברנו הרבה על סטודנטים במוסדות חוץ תקציביים.
<ירדן בן-יוסף: אתייחס לשני הנושאים המשמעותיים בעיניי.
<ירדן בן-יוסף: אחד, נעשה פה דיון לפני הפגרה בנושא סטודנטים חוץ תקציביים – נושא שאנחנו התאחדות הסטודנטים העלינו לכאן.
<ירדן בן-יוסף: לשמחתנו, הוועדה נענתה, ונעשה פה חצי דיון בנושא היחס לסטודנט – לא למוסדות – במוסד החוץ תקציבי, איך אנחנו כסטודנטים יכולים לקבל יותר, בין אם זה בשטחים למעונות, בין אם זה במלגות של המל"ג-ות"ת.
<ירדן בן-יוסף: אגב, גם בדיון הקודם נציג המל"ג יצא לפני הזמן.
<ירדן בן-יוסף: אני מקווה שזה לא מוטיב חוזר בוועדה, או לפחות לא מוטיב חוזר כשמדברים על מוסדות חוץ תקציביים.
<ירדן בן-יוסף: אני יושב-ראש אגודת הסטודנטים במוסד חוץ תקציבי.
<ירדן בן-יוסף: אני חבר בוועד המנהל של התאחדות הסטודנטים.
<ירדן בן-יוסף: סך הכול אנחנו ששה חברים.
<ירדן בן-יוסף: אחד החברים הוא לא משוריין, אבל ממוסד בלתי-מתוקצב – אני.
<ירדן בן-יוסף: אני חושב שהדיון שהופסק לפני הפגרה על היחס לסטודנטים עצמם – לא למוסדות – חייב להימשך.
<ירדן בן-יוסף: אתה גם אמרת, יושב-ראש הוועדה, שנמשיך אותו.
<ירדן בן-יוסף: ההתאחדות מאז ועד עכשיו, מה שעשינו, זה העמדנו במחלקת המחקר של ההתאחדות סטודנט שחקר את הנושא, ויש לנו נתונים להראות לכם פה בוועדה את הפערים שיש לנו כסטודנטים לא מתוקצבים אל מול סטודנטים מתוקצבים מהמדינה.
<ירדן בן-יוסף: ציינתי את הנקודות.
<ירדן בן-יוסף: אני מקווה שתרימו את הכפפה, ותזמנו את הדיון הנוסף.
<ירדן בן-יוסף: כמובן, אנחנו כהתאחדות נבוא ונראה את זה.
מוחמד ברכה: אני לא חסיד, שידמה למישהו שפה מנהלים מאבק בין מוסדות מתוקצבים או מוסדות לא מתוקצבים, אוניברסיטאות מול מכללות.
מוחמד ברכה: אני חושב שזה לא לעניין ולא רצוי לגופו של העניין שאנחנו מדברים עליו.
מוחמד ברכה: התקצוב שנדרש למכללות או למוסדות הבלתי-מתוקצבים לא אמור להיות גריעה מהאוניברסיטאות.
מוחמד ברכה: חשוב שזה ייאמר, דבר אחד.