GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: למה כמה חודשים?
משולם נהרי: שנה.
משולם נהרי: מה יקרה אחרי שנה, איזו בשורה תבוא, איזה פטנט ימציאו שיקל על התפקוד של משרד החינוך ולא של הגופים?
משולם נהרי: אני מסתכל בהצעה והאמת שעוד לא קראתי אותה בעיון ואם אני מבין נכון, אולי אני טועה, בעצם מאפשרים מכרז סגור.
משולם נהרי: לא מכרז פומבי אלא פטור ממכרז פומבי ויהיה מכרז סגור במסגרתו תהיה פנייה למספר מצומצם של ספקים מתוכם יבחרו את המתאים ביותר.
משולם נהרי: אני חושב שעדיף כבר ללכת למכרז רגיל, למכרז פומבי.
משולם נהרי: מי אמר שזה יותר טוב?
משולם נהרי: זה יותר גרוע.
משולם נהרי: מכרז פומבי, לא כולם רצים אליו.
משולם נהרי: אם זה לא גוף רציני, הוא לא הולך למכרז הזה.
משולם נהרי: כאן בא משרד החינוך ויתחיל להזמין גופים ואם הוא מזמין אותם, זה אומר שהוא בדעה, הוא כבר הביע את דעתו, שהגוף הזה הוא באמת אלטרנטיבה, שהגוף הזה באמת יכול להפעיל את הפרויקט והוא כבר בוחר אותו.
משולם נהרי: זה כמו שעושים במכרז פומבי שהרי מצמצמים.
משולם נהרי: גם במכרז פומבי אליו ניגשים עשרות, מצמצמים אותם לאלה שכדאי לקיים דיון ולראות את ההתאמה שלהם לפרויקט.
משולם נהרי: אם כן, אני חושב שזה יותר גרוע.
משולם נהרי: ביקש לעשות קרניים וניטלו אוזניים.
משולם נהרי: אם אחרי שנה זאת ההצעה, אני חושב שאנחנו חייבים לרוץ עם החקיקה ולקדם אותה.
משולם נהרי: אני חושב שגם האוצר וגם משרד המשפטים לא יעשו חיים קלים למשרד החינוך, בטח לא בתחום חובת המכרזים ולא חסרים פטנטים שהם בעצם אחיזת עיניים.
משולם נהרי: זה לא יפתור את הבעיה אלא זה יקשה על הגופים.
משולם נהרי: לא לזה התכוונו עת ביקשנו להגיש הצעת חוק.
משולם נהרי: אני מבקש מהיושב ראש, בוא נמשיך ונקדם את הצעת החוק.
משולם נהרי: זה לא רציני.
עמרם מצנע: אנחנו צריכים לסכם את הדיון הזה.
עמרם מצנע: אני מודה שגם אני לא משוכנע שאנחנו מצליחים להתמודד עם לב הבעיה אבל אחרי שמשרד החינוך ומשרד האוצר, בליווי המשפטנים, הגיעו - - -
משולם נהרי: משרד החינוך שבוי.
משולם נהרי: אני אומר את מה שהם לא יכולים לומר.
עמרם מצנע: תאמין לי שאני מבין למה אתה מתכוון.
משולם נהרי: אני מכיר את הנפשות הפועלות.
משולם נהרי: גם לי הייתה הכרות אתם.
עמרם מצנע: מאחר ומשרד החינוך ומשרד האוצר, בגיבוי המשפטנים, הגיעו להבנות שאולי יש בדרך הזאת משום הקלה מסוימת שתאפשר למשרד החינוך יתר גמישות בתהליך מכרזים לאספקת שירותים, אני לא יכול אלא לקבל את זה.
<ישעיהו יחיאלי: אפשר לשאול משהו?
עמרם מצנע: אני מסכם את הדיון.
עמרם מצנע: יש גם התחייבות של הוועדה לא לקדם את החוק בלי הסכמה של הצדדים.
<ישעיהו יחיאלי: לפחות שיאפשרו לנו לקרוא אותו.
עמרם מצנע: תקבלו לקרוא.
<ישעיהו יחיאלי: אחרי שיתקבל?
עמרם מצנע: החוק כרגע מוקפא.
עמרם מצנע: אנחנו נסמן לעצמנו דיון בעוד כשנה בו נבחן באופן פרקטי את היישום.
משולם נהרי: תזכה לאריכות ימים.
משולם נהרי: עוד שנה.
עמרם מצנע: נהרי, לך יש הרבה יותר ניסיון ממני ואתה יודע טוב ממני.
עמרם מצנע: קודם כל, זאת סגולה לאריכות הקואליציה שאני לא מהמייחלים להארכת חייה.
עמרם מצנע: אתה יודע יותר טוב ממני, יש לך הרבה יותר ניסיון, שללא הבנות והסכמות לא נקדם את החוק.
עמרם מצנע: הוא יגיע להצבעה והממשלה תתנגד והוא ייפול.
עמרם מצנע: לכן אני מנסה למצוא את הדרך.
עמרם מצנע: נעשה כאן מאמץ ואני בהחלט אמרתי בפתיחת הדברים, ואני חושב שמגיע גם לאנשי משרד האוצר, משרד המשפטים ומשרד החינוך.
עמרם מצנע: נעשה כאן מאמץ.
עמרם מצנע: אני מסכים שלא נעשה ניסיון אמיתי לחשוב מחוץ לקופסא.
עמרם מצנע: נעשה כאן מאמץ ואני מכבד אותו ואני מקווה שיותר ממה שכתוב בנהלים, תהיה גמישות מחשבתית כדי באמת לא לשפוך את התינוק עם המים.
עמרם מצנע: זאת אומרת, לא למצוא את עצמנו מסובכים, מוציאים הרבה אנרגיות ונשארים באותו מקום או אפילו מזיקים לעניין.
עמרם מצנע: נדמה לי שאת אמרת – לא במלים האלה אבל אני אומר את זה – שאבי אבות הטומאה הוא הפרטת מערכת החינוך וגם זאת מדיניות של פחות עובדים במערכת החינוך ויותר מערכת חופשית.
עמרם מצנע: יש דברים שלא מפריטים.
עמרם מצנע: כאשר לתחום כל התקציב או חלקו הגדול הוא ממקורות ציבוריים, אין שום סיבה שזה לא יבוצע על ידי הממשלה עצמה.
עמרם מצנע: ביום רביעי יש לנו דיון במסגרת יום ההעסקה הישירה על נושא של עובדי קבלן והפרטות למיניהן.
עמרם מצנע: תראו לאן זה מוביל ולהיכן זה מביא.
עמרם מצנע: זה לא הדיון אבל אני אומר שבזה את צודקת.
עמרם מצנע: הממשלה החליטה להפריט והיא מפריטה.
עמרם מצנע: יש הפרטות מאוד מוצדקות ואנחנו עדים להפרטות שהיו בנושאים רבים אבל במערכת החינוך, בלב העניין של מתן שירותי חינוך, לא שירותים אדמיניסטרטיביים, בעיני זאת תקלה.
עמרם מצנע: שוב, כפי שאני אומר, לאחר שיש כאן הסכמה של שלושת המשרדים העיקריים או שני המשרדים העיקריים בגיבוי משרד המשפטים, לי לא נותר אלא לתת הזדמנות ואני מקווה שכולנו נהיה באותו מקום ובאותו מעמד בעוד שנה ונבחן באמת את העניין.
משולם נהרי: אני מתנגד.
משולם נהרי: אני מבקש להעמיד את זה להצבעה ואני מתנגד.
עמרם מצנע: להעמיד להצבעה, אז אנחנו נקיים דיון נוסף.
עמרם מצנע: אני מבקש שכל אותם מכרזים או סיום אספקת שירותים שעומדים על הפרק ועדיין לא הוכרעו באופן מוחלט ויש אפשרות לעכב אותם, להשהות אותם ולעצור אותם, כדי לבחון אותם, על פי הנהלים החדשים האלה.
עמרם מצנע: זה נכון גם לגבי מכרזים שכבר נמצאים בתהליך אבל עוד לא נקבע הזכיין.
עמרם מצנע: זה מאפשר, לפי מיטב זכרוני מבחינה משפטית, לעצור, לבחון מחדש, לתת עוד זמן ולראות איך זה עומד במבחן הכללים החדשים.
עמרם מצנע: אני אבדוק עם היועצת המשפטית האם זה דבר שמחייב הצבעה.
משולם נהרי: כל סיכום של הוועדה.
עמרם מצנע: אם זה כך, נתגייס ונקיים הצבעה.
משולם נהרי: יהיה עוד דיון.
עמרם מצנע: היום יום איחוד ירושלים, 47 שנה למלחמת ששת הימים.
עמרם מצנע: כמובן יום לציון איחוד ירושלים.
עמרם מצנע: מי מהנוכחים כאן היה חייל בשנת 1967, חוץ ממני?
עמרם מצנע: אני לפחות זוכר את החדשה המסעירה ואת הבשורה עם הכרזתו של מוטה גור 'הר הבית בידנו' אותה שמעתי ברדיו כששכבתי פצוע בבית החולים תל השומר.
עמרם מצנע: זו באמת הייתה שמחה שקשה לתארה.
עמרם מצנע: אכן זה יום חג של איחוד ירושלים.
עמרם מצנע: אבל יש גם דברים שאנחנו לא כל כך מרוצים ולא יכולים להיות שבעי רצון בין שאר הדברים שעומדים על סדר היום הציבורי.
עמרם מצנע: השאלה עד כמה ירושלים מאוחדת, עד כמה ירושלים נותנת הזדמנות שווה לכל נער ונערה תושבי ירושלים.
עמרם מצנע: זו שאלה שלא רק עומדת למבחן, אלא מבחן לעצמנו עד כמה עשינו את כל מה שנדרש כדי להסיר את החומות, להסיר את הגדרות ולתת הזדמנות שווה בכל המערכות, בעיקר במערכת החינוך.
עמרם מצנע: 47 שנה אחרי יש לנו בהחלט, לצערי, יותר מדי נושאים שמחייבים בדיקה.
עמרם מצנע: מצאתי לנכון דווקא ביום הזה לערוך את המפגש, שהוא המשך לדיונים וסיורים שעשתה הוועדה בירושלים, ראתה גם את ההצלחות ואת ההישגים ולמדה על רב-גוניות ומיוחדות של מבנה האוכלוסייה.
עמרם מצנע: כמובן החלוקה לקהילות קהילות במזרח העיר, במערב העיר.
עמרם מצנע: אחד הנושאים המעיקים יותר מאחרים הוא אחוז הנשירה מבתי הספר.
עמרם מצנע: אחוז הנשירה מבתי הספר במזרח ירושלים הוא גבוה מאוד, הוא עומד על סביבות שליש.
עמרם מצנע: דנו כאן בוועדה לא פעם אחת בגורמים ובסיבות שמביאות לתוצאה כל כך מביכה במציאות שבה מערכת החינוך במדינת ישראל מתמודדת, נלחמת.
עמרם מצנע: מתמודדת די בהצלחה עם נושא הנשירה, אם אתם רוצים, עם ההנשרה לאורך השנים.
עמרם מצנע: דווקא כאן בירושלים המאוחדת הנתונים הם מאוד בעייתיים, מאוד מאוד מדאיגים.
עמרם מצנע: אני אומר את זה באמת מבלי צורך להתייחס לשאלות הפוליטיות המורכבות שקיימות כאן במחרב הירושלמי.
עמרם מצנע: אמרתי את זה גם בדיון הקודם.
עמרם מצנע: בסופו של דבר לכל אורך דרך החשיבה הפוליטית, חברתית חינוך והזדמנות שווה תמיד מקדמים את הקשר בין בני אדם ואת היכולת של בני אדם לחיות האחד עם השני למרות השוני וההבדלים.
עמרם מצנע: לכן אני מניח שאין ולו אחד, שחושב שיש איזה ערך, איזה טעם או איזה עניין בלשמר אחוז נשירה כל כך גדול.
עמרם מצנע: למנוע מרבים וטובים מאוד לקבל את החינוך ברמה הגבוהה ביותר.
עמרם מצנע: לצאת בסוף לחיים בגיל 18 אחרי מערכת החינוך הפורמאלית מצויד בארגז הכלים שמאפשר לו, לאחר מכן, לבחור את דרכו.
עמרם מצנע: בדיונים עלו מספר נושאים, האחד מהם היה כמובן איתור שטחים במזרח ירושלים המתאימים למוסדות חינוך.
עמרם מצנע: עלה עניין איתור השטחים ולאחר מכן פעילות העברת הבעלות למדינה או לעירייה.
עמרם מצנע: החוליה השלישית היא הבינוי.
עמרם מצנע: למדנו מהנתונים שהוצגו בעיקר על ידי עיריית ירושלים ומשרד החינוך על הקשיים הרבים שיש בתהליך הזה שלוקח הרבה מאוד זמן.
עמרם מצנע: למדנו גם שיש סכומי כסף די גדולים שהוקצו ומוקצים מדי שנה על ידי משרד האוצר.
עמרם מצנע: למרות זאת, הבירוקרטיה, התהליך לא מצליח להביא לתוצאה נראית העין.
עמרם מצנע: כמובן שארצה לשמוע דיווח על הנקודה הזאת.
עמרם מצנע: נקודה נוספת שעלתה כאן, היא על חוסר כוח אדם מקצועי במקצועות שסביב ההוראה: פסיכולוגים, קציני ביקור סדיר, יועצות או יועצים חינוכיים, עובדים סוציאליים שגם קשורים למערכת החינוך ועוד.
עמרם מצנע: גם בנושא זה אשמח לשמוע.
עמרם מצנע: כמובן גם דברים נוספים שקשורים במסלולים שונים, מסלול הבחינות בנוסח הפלשתיני, הבחינות בנוסח הישראלי.
עמרם מצנע: הבנתי שיש גם חוסר אמון בנתונים וביכולת לרכוש ביטחון עצמי אחרי הנתונים שניתנים.
עמרם מצנע: מיהם הנושרים, היכן הם נמצאים ומה הסיבות שהביאו אותם לכך.
עמרם מצנע: אבקש את משרד החינוך להתחיל.
עמרם מצנע: אחר כך נשמע את עיריית ירושלים ולאחר מכך את הגורמים המעורבים, הלא ממשלתיים, שמעורבים בנושא.
<גנאדי קמנצקי: כפי שאמרת, גם אנחנו רואים בנושא פיתוח מערכת החינוך, בין היתר במזרח ירושלים בגלל הפער שנוצר במשך הזמן, אנחנו רואים בו כאחד מהעדיפויות הגובהות.
<גנאדי קמנצקי: לצורך כך אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם עיריית ירושלים.
<גנאדי קמנצקי: במסגרת התקציבית שלנו אנחנו נותנים עדיפות לבינוי פרויקטים במזרח ירושלים.
<גנאדי קמנצקי: לגבי קרקעות יש הסכם בין משרד החינוך, משרד האוצר ועיריית ירושלים להעברת סכומים לרכישת מגרשים.
<גנאדי קמנצקי: על פי ההסכם קיבלנו כבר ממשרד האוצר 50 מיליון שקל השנה.
<גנאדי קמנצקי: אנחנו נתארגן ונעביר - -
עמרם מצנע: לשנת2014.
עמרם מצנע: כמה מזה כבר הוצאתם או התחייבתם?
<גנאדי קמנצקי: אני חושב שקיבלנו רק לפני כחודש או שבוע, רק עכשיו קיבלנו ואנחנו נערכים להעברה בהתאם לקבלת חומר מעיריית ירושלים.
עמרם מצנע: מה זה 'נערכים'?
עמרם מצנע: האם יש לכם איזו רשימה של קרקעות פוטנציאליים?
עמרם מצנע: הרי שלב הקצאת הכסף הוא שלב די אחרון בתהליך הזה.
עמרם מצנע: אני מניח שהתהליך מתחיל מאיתור ואחר תהליך הפקעה.
<גנאדי קמנצקי: אני חושב שעיריית ירושלים תתייחס לדברים האלה.
<גנאדי קמנצקי: רוב העניין הזה נמצא בעירייה.
<גנאדי קמנצקי: ברגע שאנחנו מקבלים חומר אנחנו מעבירים את התקציבים.
<גנאדי קמנצקי: הם יתייחסו בנושא הזה גם לעניין העדיפויות.
<דנה פולק: אני ממנח"י (מינהל חינוך ירושלים).
<דנה פולק: 50 מיליון האלה הם לא משהו שבסוף התהליך.
<דנה פולק: זה חייב להיות בראשית התהליך.
<דנה פולק: זה בכלל הבסיס שלנו להתחיל את תהליך הפקעת הקרקעות.
<דנה פולק: אם לעירייה אין איזה גיבוי תקציבי לפיצויי ההפקעה אנחנו לא מתחילים בתהליך ההפקעה.
<דנה פולק: ברגע שנתקבל את ה- 50 מיליון, יצאנו לסיורים, איתרנו את הקרקעות, הערכנו את השווי - - - -
עמרם מצנע: כמה היה לכם בשנה שעברה, בשנת התקציב 2013?
<דנה פולק: אנחנו לא מקבלים מדי שנה את התקציב.
<דנה פולק: בסך הכול משנת 2007 ועד לשנה שעברה קיבלנו 38 מיליון שקל וכולם בתהליך.
<דנה פולק: רוב הפרויקטים שסומנו בסכומים האלה הם בבנייה, בתכנון מתקדם.
<דנה פולק: יש שניים שהם עדיין בהליכי הפקעה משום שיש התנגדות של הבעלים.
<דנה פולק: כל תקציב הפקעה שמתקבל אנחנו כבר מכניסים אותו לשלב ההפקעה.
<דנה פולק: כלומר, מתחילים את ההפקעה, לפעמים נעצרים בדרך, אבל רוב הפרויקטים הם בשלבי מימוש.
עמרם מצנע: את המנה הזאת של ה- 50 מיליון יש לכם כבר - - -
<דנה פולק: יש לנו רשימה מסודרת של מגרשים שאיתרנו ובדקנו.
<דנה פולק: לא בכל היצע המגרשים שקיים במזרח ירושלים אנחנו יכולים מחר לקום ולבנות.
<דנה פולק: יש הרבה בעיות של תשתיות, דרכי גישה, שיפועים קשים מאוד.
<דנה פולק: מתוך כל היצע הקרקעות איתרנו כ- 18 מגרשים שווים יכול להסתכם ב- 50 המיליון.
<דנה פולק: כשיתקבלו הרשאות נוכל להתחיל בהליכי הפקעה.
עמרם מצנע: איך זה עומד מול הצרכים, כלומר, כמה הייתם צריכים כדי להתמודד עם כל היקף הבעיה?
<דנה פולק: אוכל לומר לך מה המחסור בכיתות לימוד, אבל זה משתנה לפי המגרשים.
<דנה פולק: המחסור שלנו עומד על כ-700 כיתות לימוד.
<דנה פולק: לתרגם לכסף לתקציבי הפקעה אני לא יודעת בדיוק.
<דנה פולק: ב- 50 המיליון שנקבל, ההערכה שלנו היא שזה ייתן מענה לבין 160 ל-200 כיתות לימוד.
עמרם מצנע: זה כסף שמיועד לתשלומי הפקעה או גם לבנייה?
<דנה פולק: רק לתשלומי - - -
עמרם מצנע: ומה קורה עם תקציבים לבנייה?
<דנה פולק: בתהליך השוטף אנחנו לא נתקלים בבעיה מול משרד החינוך.
<דנה פולק: ברגע שאנחנו מפקיעים את הקרקע, מגישים בקשה, מתכננים את מוסד החינוך ושאנחנו מגיעים לשלב הבינוי אף פעם לא נעצרנו בגלל שאין תקציבים או הרשאות לבינוי.
<גנאדי קמנצקי: כמו שאמרתי, אנחנו נותנים עדיפות לפרויקט של מזרח ירושלים.
<גנאדי קמנצקי: אף פעם לא אומרים 'בשנה הבאה, אחר כך'.
<גנאדי קמנצקי: ברגע שפרויקט זמין אנחנו יוצאים לתקצוב.
עמרם מצנע: אני מבין שבהקצאה יש גם לשנת התקציב הבאה.
<דנה פולק: נאמר לנו שיהיו עוד 50 מיליון בשנה הבאה.
<לארה מובאריכי: בכלל מדובר על 100 מיליון שמתחלקים לשתי מנות של 50 ו-50 מיליון.
עמרם מצנע: האם זה מאפשר לכם להתחיל את התהליך על 100 מיליון ולא רק על 50 מיליון?
<דנה פולק: להתחיל את ההפקעה עצמה בפועל אנחנו לא יכולים אלא אם כן תהייה גמישות שתאפשר לנו.
<דנה פולק: אנחנו כן עושים את התהליכים המקדימים: בודקים את הקרקע, מכינים תכניות מדידה, נערכים בכל, כשמגיע התקציב אנחנו מפרסמים בפועל את ההפקעה.
עמרם מצנע: יש כאן נציג משרד הפנים?
עמרם מצנע: מה חלקכם בתהליכי התכנון, ההפקעה.
<זיו אדר: אני מלשכת התכנון המחוזית.
<זיו אדר: אנחנו מודעים למחסור בכיתות לכן בכל תכנית שמוגשת אלינו אנחנו דורשים שיהיה בה גם הפרשה משמעותית לצרכי הציבור.
<זיו אדר: כדי לקבל מנות גדולות של קרקעות לבתי הספר ודברים דומים צריך תכניות משמעותיות שיוגשו.
<זיו אדר: כידוע במשרד הפנים לא עוסקים ביזום תכנון.
<זיו אדר: לכן כל מה שנותר לנו זה לדרוש מכל תכנית שמגיעה הפרשות לצרכי הציבור.
עמרם מצנע: אבל השאלה שעולה כחוט שני בכל הענפים, אנחנו מבינים שיש כאן בעיה תהליכית-דמוקרטית מורכבת מהקצאת הכסף, איתור קרקעות, תכנון והקצאת הכסף לבנייה וכן הלאה וכן הלאה וכן הלאה.
עמרם מצנע: אם כל אחד מחכה לזה שיעבירו את הכדור למגרש שלו, אז אנחנו מתנהלים כפי שאנחנו מתנהלים.
עמרם מצנע: השאלה האם מישהו מהעוסקים במלאכה – לא נמצאים כאן קובעי המדיניות, כולכם עובדי עובד ציבור וכל אחד במקום שהוא נמצא – חשב פעם על איזה צוות משותף, שולחן עגול, צוות היגוי שיכולים לשבת ולהתמודד עם כשלי התהליך.
עמרם מצנע: למשל, להתחיל בתהליך עוד לפני שיש את הצטלה של משרד האוצר שיש רק התחייבות עתידית?
<קרן צפריר: אני מהאגודה לזכויות האזרח.
<קרן צפריר: זאת הייתה בדיוק המלצת בית המשפט בפסק דין שדיבר על המחסור בבתי ספר וכיתות הלימוד.
עמרם מצנע: אז אני קולע לדעת גדולים.
<קרן צפריר: במסגרת פסק הדין שהורה למדינה להשלים את המחסור בכיתות בתוך 5 שנים, בית המשפט המליץ על הקמת צוות ייעודי שיכול להתמודד עם גודל המשימה.
<קרן צפריר: לפי מה שאנחנו שומעים פה, על אף הסכומים המאוד יפים שנאמרו, ראשית אנחנו לא מסכימים למחסור ב-700 כיתות.
<קרן צפריר: לדעתנו המחסור הוא גדול בהרבה יותר.
<קרן צפריר: הרשויות עצמן מודות שהן לא מתכוונות להשלים את המחסור הזה.
<קרן צפריר: לפי הנתונים שעולים פה, אם ב- 50 מיליון העירייה מעריכה שהם יספיקו למקסימום 200 כיתות, אז 100 מיליון יספקו לבנות כ-400 כיתות.
<קרן צפריר: לכן גם לפי עמדה זו הם לא אמורים להשלים את המחסור שלהערכתם.
עמרם מצנע: אני חוזר לירושלים.
עמרם מצנע: יש למשל מדיניות לתת עדיפות למשבצות קרקע גדולות, תהליך ההפקעה הוא אותו תהליך, אבל כשאתה גומר אותו אתה יכול לבנות מתחם גדול.
עמרם מצנע: לפעמים טיפול במשבצות קרקע קטנות קל לטפל בהן, אבל התמורה שהן נותנות היא קטנה.
עמרם מצנע: יש איזו מדיניות אצלכם בעניינים האלה?
<דנה פולק: ראשית אני רוצה לומר לגבי התכנון והתכניות הקיימות, לומר ולסייג, גם בהינתן לנו כל הכסף להפקעה אין לנו מספיק מגרשים היום, על פי תכניות מאושרות, שיספיקו להשלים את כל הפער הקיים.
<דנה פולק: כלומר, הן לא - - -
עמרם מצנע: אבל זה חוזר, אמרת 'תכניות מאושרות', גם זה דבר שחונה אצלכם.
<דנה פולק: בסדר, אני אומרת שגם אם המדינה תיתן לנו תקציבים ללא הגבלה לא נוכל להשלים את הפער מאחר ואין מספיק מגרשים ייעודיים מסומנים על פי תכניות.
<דנה פולק: יש תכניות מתאר שמקודמות כבר כמה שנים, אבל לא מגיעות לידי אישור.
<דנה פולק: העירייה מתכננת, אבל - - -
עמרם מצנע: זה חוזר חזרה.
עמרם מצנע: כולנו יודעים שתכנית מתאר היא לא 'MUST, אפשר לעשות תכניות בניין עיר נקודתיות, כלומר בסוף זה לא דבר שהוא לא גזרה משמיים.
<דנה פולק: יש הרבה תכניות נקודתיות, אבל בתכנית נקודתית ההפרשה היא מאוד קטנה.
<דנה פולק: כלומר, אם אתה רוצה לייצר מאסה של מגרשים ומגרשים גדולים, התכניות הנקודתיות המאושרות, שכן מאושרות, הן לא מביאות למענה הנדרש.
<דנה פולק: בנוגע לדבר השני, אנחנו בתקציבים הראשונים שקיבלנו לבינוי, באמת בחרנו את אותם מגרשים גדולים, בנינו ובעיקר קידמנו בניית בתי ספר.
<דנה פולק: מאז "חוק טרכטנברג" אנחנו התחלנו לשלב גם וגם, וגם לתת מענה לגני ילדים.
<דנה פולק: כלומר, ברשימה הנוכחית יש לנו גם מגרשים גדולים וגם מגרשים קטנים לגני ילדים.
<דנה פולק: כשמדברים על שולחן עגול, אנחנו בראש צוות קבוע ברשות המנכ"ל שמתכנס אחת לתקופה כדי לנסות ולפתור את כל הסוגיות הבעייתיות.
<דנה פולק: גם במשרד החינוך - - -
עמרם מצנע: יש צוות בין-משרדי?
<דנה פולק: לא משהו קבוע.
עמרם מצנע: אין, בקיצור.
עמרם מצנע: אני זוכר בעיה נוספת שעלתה, ההסעות והמעבר מחלקי ירושלים שמעבר לגדר ומהצד הזה של הגדר.
עמרם מצנע: מה אתם יודעים להגיד על זה?
<לארה מובאריכי: ברשותך אני אתייחס.
<לארה מובאריכי: דיברנו על בעיה של העברת תלמידים לשועפאט וגם לתוך ירושלים.
<לארה מובאריכי: שתי הבעיות נפתרו למרות שהיו המון קשיים.
<לארה מובאריכי: בדקנו את הנושא ומצאנו שלא היה משכונת דיר סוואחרה מספיק מרחק שמצדיק את העברת התלמידים, התייחסנו למצב הטופוגרפי של השכונה ואמרנו שבאופן זמני, כלומר עד סוף השנה.
<לארה מובאריכי: עד שנשכנע את האנשים הרלוונטיים במשרד החינוך ונביא אותם להצדיק את המצב הנוכחי כדי לאשר לנו באופן חריג.
<לארה מובאריכי: אנחנו נסיע את התלמידים עד סוף חודש יוני.
<לארה מובאריכי: אנחנו כן עושים את זה, אנחנו מסיעים את התלמידים משכונת סוואחרה מידי יום ומחזירים אותם הביתה כרגיל.
<לארה מובאריכי: גם בשכונת חמיס אנחנו מגיעים עד בתי התלמידים ואוספים ומסיעים אותם לשכונת שועפאט.
<לארה מובאריכי: שני העניינים בשתי השכונות הוסדרו בינתיים עד סוף השנה.
<לארה מובאריכי: עד תחילת שנת הלימודים הבאה ננסה להסדיר את העניין מול משרד החינוך.
<לארה מובאריכי: זה לא עניין שקשור לתושבי מזרח ירושלים נטו.
<לארה מובאריכי: לכן אנחנו קושרים לעוד גורמים במשרד החינוך שממנים את ההסעה.
<לארה מובאריכי: אנחנו מקיימים משא ומתן מול משרד החינוך, אנחנו כבר מובילים את זה ולא מחכים לתחילת השנה.
<לארה מובאריכי: העניין נכון לעכשיו הוסדר, התלמידים מוסעים מדי יום ואנחנו טיפלנו בזה מאז הוועדה הקודמת.
<לארה מובאריכי: נכון שזה לקח קצת זמן.
<סאמיח אבו רמילה: לארה, מה עם ההסעות של כפר עקב שהופסקו?
<לארה מובאריכי: איפה הפסיקו?
<סאמיח אבו רמילה: בכפר עקב אין אסיפת תלמידים מהמחסום.
<לארה מובאריכי: לא שידוע לי שהפסיקו.
<סאמיח אבו רמילה: את יכולה לבדוק?
<לארה מובאריכי: אוקיי.
<לארה מובאריכי: דברים שלא מגיעים אלי אני לא יכולה לטפל.
עמרם מצנע: יש לכם נתונים חדשים או מעודכנים בעניין הנשירה וסיבותיה?
<לארה מובאריכי: אין לנו נתונים עדכניים.
<לארה מובאריכי: כל מה שאוכל להגיד, גם דיברנו בפעם הקודמת על התקציב שעומד לרשותנו, 3 מיליון שקל.
<לארה מובאריכי: אושר לנו עוד 1 מיליון בוועדת הכספים האחרונה, ראש העיר נתן לנו עוד 1 מיליון שקל.
<לארה מובאריכי: אנחנו מפעילים הרבה תכניות שהתחילו לפעול במשך שנת הלימודים האחרונה.
<לארה מובאריכי: בסוף השנה אנחנו עומדים לאסוף נתונים חדשים ולבדוק יחסית לתלמידים שהתחילו בתחילת השנה לעומת תלמידים שמסיימים כעת את כיתה יב' ומסיימים את בחינות התווג'יהי, אז תהייה לנו תמונה יותר ברורה.
עמרם מצנע: בעניין של חוסר כוח אדם מקצועי - - -
<לארה מובאריכי: אני מיד מתייחסת לעניין.
<לארה מובאריכי: לגבי קציני ביקור סדיר אוכל לומר שבמחלקה שלי יש קצינת ביקור סדיר אחת.
<לארה מובאריכי: יש לנו 2.5 משרות פנויות.
<לארה מובאריכי: אני במחלקה כבר 10 שנים.
<לארה מובאריכי: במשך 10 שנים מתפרסמים מכרזים עבור 2.5 המשרות.
<לארה מובאריכי: לצערי הרב, או שלא ניגשים בכלל, כלומר מתפרסם מכרז ונסגר ללא מועמדים, או שמגיע מועמד אחד או שניים שלא מתאימים.
<לארה מובאריכי: אין ביקוש למשרה הזאת.
<לארה מובאריכי: דרישות המשרה הן תואר אקדמי עם עדיפות לתואר בחינוך, לא חייב אבל מומלץ, תעודת הוראה ו-3 שנות ניסיון בחינוך או 5 שנים ניסיון בעבודה בלתי פורמאלית או עבודה עם ילדים.
<לארה מובאריכי: ממה שלמדתי מהשטח איש כזה או פונקציה כזאת מעדיפה לעבוד כמורה כי תנאי השכר שמשלמים לקצין ביקור סדיר הם תנאים מאוד עלובים לעומת מה שמקבל מורה בשטח.
<לארה מובאריכי: מי שיש לו את הדרישות האלה, עדיף לו, במיוחד עם הרפורמה של "עוז לתמורה" ו"אופק חדש", לזה אין מה להשוות.
עמרם מצנע: זו בעיה שאנחנו מטפלים בה.
עמרם מצנע: היא בעיה רוחבית.
עמרם מצנע: את אומרת שאת כבר 10 שנים במחלקה.
<לארה מובאריכי: כבר 10 שנים עם עובדת אחת.
<לארה מובאריכי: משרד החינוך מוכן להקצות לנו עוד תקנים, זו לא בעיה של תקנים.
<לארה מובאריכי: משרד החינוך אומר תאיישו קודם את ה- 2.5 משרות ואז נוסיף לכם תקנים.
<לארה מובאריכי: יש לנו 3.5 תקנים ל-43 אלף תלמידים בחינוך הרשמי.
<לארה מובאריכי: כאן אין בעיה של תקנים, אומרים לנו 'תאיישו קודם'.
<לארה מובאריכי: השנה, בתיאום עם משרד החינוך, עשינו במכרז הקלה.
<לארה מובאריכי: אמרנו שאנחנו לא דורשים תעודת הוראה, בואו ותגישו מועמדות ואז תירשמו לאיזו מכללה ותשלימו את לימודי ההוראה תוך שנה.
<לארה מובאריכי: גם עם ההקלה הזאת לא קרה כלום.
<לארה מובאריכי: אנשים לא ניגשו.
<לארה מובאריכי: זה המצב לגבי קציני ביקור סדיר.
<לארה מובאריכי: אייל, אתה תרצה להתייחס לעניין הזה?
<לארה מובאריכי: למה שאתם מתכוונים לעשות.
<אייל גבאי: אני ממשרד החינוך ממונה על תחום מידע במחלקה לביקור סדיר.
<אייל גבאי: כבודו ביקש נתונים לגבי הנשירה.
<אייל גבאי: יש לי נתונים עדכניים על פי כיתות.
<אייל גבאי: מהמוסדות הרשמיים נשרו בשנת תשע"ג, מעבר לתשע"ד עד אמצע ינואר – נשרו 2,514 תלמידים נקובים בשמות על פי בתי ספר ולפי כיתות.
<אייל גבאי: מתוך ה- 78 אלף תלמידים זה בערך 13%.
<לארה מובאריכי: זה קצת מטעה, אני לא חושבת שהם נשרו לרחוב, יתכן שזה במעבר מהרשמי לפרטי או למוכר הלא רשמי.
<לארה מובאריכי: לא רציתי להתייחס לנתון הזה כל עוד אני לא בודקת אותו בסוף השנה מול קצינת ביקור הסדיר שבודקת כל שם ושם ומאתרת אותם.
<אייל גבאי: אני מדבר על מושג שעזבו את מוסדות החינוך המפוקחים על ידי המדינה ויש מעברים בעיקר למוסדות פרטיים.
<אייל גבאי: רואים שרוב התלמידים שנוזלים הם אחרי כיתה ט', י' ומכאן ברור שיש תנועה לבית ספר אחר.
עמרם מצנע: אני התייחסתי לעניין הנתונים - - -
<אייל גבאי: ישנם, קיימים 13%, אני לא יודע מאיפה המספר הזה.
<אייל גבאי: יכול להיות שבסך הכול לגבי אלה שלא מסיימים כיתות יב', 12 שנות לימוד, זה בהחלט יכול להיות - - - <קריאה:> 13% זה מספר שהיה - -
<לארה מובאריכי: הוא לא השתנה, אני לא בודקת כעת אלא בסוף השנה.
<אייל גבאי: אלו נתונים עדכניים של אתמול-שלשום.
עמרם מצנע: ובעניין אנשי מקצוע?
<אייל גבאי: לגבי אנשי מקצוע, כשעיריית ירושלים נכנסה ליישום "חוק לימוד חובה" לתלמידי כיתות יא' ו-יב' הוספנו 4 משרות.
<אייל גבאי: 4 תקנים שלמים למזרח ירושלים.
<אייל גבאי: כמו ששמענו עדיין לא איישו את המשרות האלה.
<אייל גבאי: משרה אחת החזרנו חזרה כדי לתת למקום אחר שהיה צריך.
<אייל גבאי: בגלל הקשיים, אגב יש לנו קשיים בכל הארץ בגלל כל הבעיות שהעלו פה, תנאי שכר - - -
עמרם מצנע: מה קורה עם יועצים, יועצות, פסיכולוגים - - -
<אייל גבאי: אין לי מושג, אני מייצג את הביקור הסדיר.
עמרם מצנע: עלתה אז נקודה שלא מכירים בתעודות של אוניברסיטאות פלשתינאיות.
עמרם מצנע: אני בדקתי את זה ואמרו לי שזה לא נכון חוץ מ"אלקודס" כי היא יושבת בשני חלקי העיר.
עמרם מצנע: מאוניברסיטאות אחרות מוכרות.
עמרם מצנע: כלומר, אדם פלשתיני יכול לבוא עם תעודות מ"אנאג'ח", משכם או מחברון והן כן מוכרות.
<סאמיח אבו רמילה: זה לא כך.
<סאמיח אבו רמילה: זה לא מוכר כרגיל.
<סאמיח אבו רמילה: זה חצי מוכר.
<סאמיח אבו רמילה: אני מבית ספר בכפר עקב, זה כאילו במקום החינוך הממלכתי.
<סאמיח אבו רמילה: זה בית הספר הכי גדול במזרח ירושלים.
<סאמיח אבו רמילה: למשל אצלי בבית הספר מורה שסיים B.A, אני עושה לו הערכת תואר ל- B.A עצמו, אבל בתעודת ההוראה שלו הם לא מכירים כי נחשב כפלשתיני.
<סאמיח אבו רמילה: - - -
עמרם מצנע: תעודת ההוראה שלו היא - - -
<סאמיח אבו רמילה: מאותה אוניברסיטה, הוא סיים B.A וגם תעודת הוראה, אבל לא מכירים בה לצערי הגדול.
<סאמיח אבו רמילה: למשל אצלי בבית הספר כל המורים הם בעלי תעודת הוראה, אבל אף אחד הוא לא בדרוג של משרד החינוך.
<סאמיח אבו רמילה: אף אחד לא נותן מענה שם.
עמרם מצנע: אתם העלתם את זה אז.
עמרם מצנע: אני בדקתי ונאמר לי שיש כן הכרה - - -
<סאמיח אבו רמילה: לא.
<סאמיח אבו רמילה: אפילו כאלה בעלי תעודת הוראה ומחזיקים תעודת זהות ישראלית, גם להם לא מכירים בתעודת ההוראה שלהם אלא אחרי שעוברים השתלמות במרכז ההשתלמויות שער יפו.
עמרם מצנע: אני אבקש מאנשי משרד החינוך לבדוק את הנקודה של ההכרה של משרד החינוך.
עמרם מצנע: מה האמת באמת.
<סאמיח אבו רמילה: אני חווה את זה יום-יום.
<סאמיח אבו רמילה: לארה את יודעת את זה.
<לארה מובאריכי: אם הוא פלשתיני ויש לו תעודות זהות כחולה - -
<סאמיח אבו רמילה: אין לו תעודת זהות כחולה.
<לארה מובאריכי: הוא מדבר על פלשתינים.
<לארה מובאריכי: אנחנו לא מעסיקים אצלנו - - -
עמרם מצנע: דיברנו על בעלי תעודה כחולה.
<סאמיח אבו רמילה: גם לישראלים אתם לא מכירים בתעודת הוראה של ביר זית אלא אחרי שהוא עובר השתלמויות.
<סאמיח אבו רמילה: כן.
עמרם מצנע: משרד החינוך, אני אבקש תשובה בעניין הזה.
עמרם מצנע: מה המדיניות?
<לארה מובאריכי: לגבי הפסיכולוגים אנחנו מכירים בתעודות של "ביר זית", "בית לחם", אבל הבעיה שאין מספיק פסיכולוגים שמסיים M.A , אנחנו חייבים את ה-M.A.
<לארה מובאריכי: כל הפסיכולוגים שמגיעים אלינו הם B.A ולכן אנחנו מתקשים.
<לארה מובאריכי: אנחנו מבקשים מהם להשלים באוניברסיטאות ולחזור אלינו.
<לארה מובאריכי: יש לנו בעיה עם הפסיכולוגים שאנחנו מעסיקים.
<לארה מובאריכי: רוב הפסיכולוגים שבאים, אם הם מוכנים, הם אנשי הצפון.
<לארה מובאריכי: אנחנו מעסיקים אותם שנתיים-שלוש-ארבע ואז הם חוזרים לצפון ותוקעים אותנו באמצע.
<לארה מובאריכי: אנחנו נתקעים עם פחות פסיכולוגים.
<לארה מובאריכי: יש לנו 24 פסיכולוגים משובצים בבתי הספר.
<לארה מובאריכי: במזרח ירושלים יש לנו 70 בתי ספר רשמיים.
<לארה מובאריכי: 24 פסיכולוגים לא מכסים לנו את כל בתי הספר ולכן אנחנו מנסים לשבץ את הפסיכולוגים בבתי ספר לחינוך מיוחד ולבתי הספר היסודיים.
<לארה מובאריכי: אנחנו כמעט ולא מגיעים לחטיבות הביניים ועל יסודי.
<לארה מובאריכי: הפסיכולוגים שלנו נותנים שירות איפה שיש לנו מצבים חריגים ובמצבי חירום.
<לארה מובאריכי: בסדר העדיפויות הם משובצים בבתי ספר לחינוך מיוחד ולבתי הספר היסודיים.
<לארה מובאריכי: יש לנו 30 יועצים.
<לארה מובאריכי: גם ביועצים אכן יש לנו בעיה מאוד רצינית.
<לארה מובאריכי: היועצים על פי התקן נמצאים בבתי ספר על-יסודיים ובחטיבות הביניים.
<לארה מובאריכי: בבתי הספר יסודיים אין תקן של יועץ.
<לארה מובאריכי: מנהל בית הספר צריך לגזור מהתקן הבסיסי של בית הספר ולתת תקן של יועץ.