GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: ארגון בטרם, אם זכור לי טוב - קם בעצם כתוצאה מזעקת ההורים לאחר מספר תאונות קשות וקטלניות.
עמרם מצנע: אנחנו נמצאים בשלב כזה או אחר של באמת יוזמה לשני חוקים, אחד חוק שהטיוטה הוגשה לנו על ידי 'עיניים בדרכים' ובטרם, שיחייב את הרשויות המקומיות אחת לשנה, לעשות סקר על מפגעי הבטיחות בדרך לבית הספר.
<יחיאל מונטג: זה יהיה גם עם מרכז השלטון המקומי כמובן.
עמרם מצנע: כן, כן, וודאי, וודאי, כבר דיברתי איתם על זה והצעת החוק תוגש די בקרוב.
עמרם מצנע: יש היום, כפי שאתם יודעים, אחריות על הרשות המקומית לעשות סקר לפני פתיחת שנת הלימודים במוסדות החינוך, ואחריות כמובן של משרד החינוך לא לתת אפשרות לפתוח בתי ספר, אם המפגעים לא תוקנו.
עמרם מצנע: וגם שם נהוג מפגע מדרגה א', מפגע מדרגה ב', מדרגה ג'.
עמרם מצנע: לא על כל מפגע צריך לסגור בית ספר, אבל בהחלט המערכת הזו פועלת לגמרי לא רע, ואני חושב שחובה של הרשויות לעשות סקר כזה, שישים בפניהם את המציאות ויחדד את האחריות.
עמרם מצנע: הדבר השני זה באמת חוק שיחייב, במסגרת ועדות החובה ברשות המקומית, לקיים גם ועדה לבטיחות.
עמרם מצנע: ועדה ששותפים לה חברי מועצה ונציגי ציבור, כדי שהיא תוכל באמת לרכז ולמקד את הנושאים שקשורים לכך.
פנינה תמנו: שזה בצורה סטטוטורית תיקון של הפקודה?
פנינה תמנו: או שזה בתוך הוועדה לזכויות הילד?
עמרם מצנע: זה חוק שצריך לחייב, כמו שיש חוק שמחייב - - -
<צביקה צרפתי: כבוד יושב הראש, לדעתי בפקודת העיריות ועדת בטיחות בדרכים היא חובה.
עמרם מצנע: אני לא מדבר על בטיחות בדרכים, אני מדבר על בטיחות בכלל.
עמרם מצנע: בטיחות בכלל.
עמרם מצנע: הוועדה צריכה לעסוק בבטיחות בכלל, ובתוכה, אני מניח, יש את המוסדות העירוניים.
<קריאה: אפשר להרחיב את המטרות של הוועדה.
עמרם מצנע: זהו, אני בהחלט התרשמתי מהדברים שאתה אמרת.
עמרם מצנע: זאת אומרת החוק באמת, כדרכו, מגדיר את הדברים המינימאליים.
עמרם מצנע: כל המוסיף הרי זה משובח, ואין ספק שיש פה שילוב של צורך במקצועיות, בנהלים ובפיקוח על הנהלים.
עמרם מצנע: אנחנו נורא טובים במדינה שלנו בחוקים, בנהלים, בתקנות, בוועדות.
עמרם מצנע: אנחנו חלשים מאד באכיפה, ביישום ובכל המילים הנרדפות הללו, וזה כמובן צריך לתת את הדעת.
עמרם מצנע: זהו, תם ולא נשלם.
עמרם מצנע: אנחנו כמובן נמשיך לעסוק בנושא הזה במסגרת העבודה השגרתית שלנו, ולקוות שלא נהיה שבעי רצון רק מסטטיסטיקות, כי אחרי כל מספר בסטטיסטיקה, זה ילד או מבוגר שעולמו השתנה לחלוטין ועולמה של משפחתו כמובן, והחובה שלנו לטפל בזה היא חד משמעית וראשונית.
עמרם מצנע: בוקר טוב, ברוכים הבאים לחבריי חברי הכנסת ולאנשי הציבור.
עמרם מצנע: הנושא על סדר היום: גבולות השיח והחופש להבעת דעה בנושאים פוליטיים בקמפוסים האקדמיים.
עמרם מצנע: הנושא הזה שהוא נושא שראוי תמיד לדון בו ובכל הזדמנות, הוא כמובן על רקע של אירועים באוניברסיטת חיפה והאוניברסיטה העברית, ולא רק.
עמרם מצנע: חשבנו גם אני וגם חבר הכנסת ברכה שפנה אליי, וחברי כנסת נוספים, לקיים כזה דיון, לשמוע ולהשמיע.
עמרם מצנע: אני מוכרח לפתוח ולומר שלמיטב הכרתי ודעתי האישית, לא צריכה להיות מגבלה, ולא צריך להגביל את עצמנו, ולא ראוי שנגביל את עצמנו בשיח פוליטי בשום מקום.
עמרם מצנע: הנושא עלה לא מזמן אצלנו כאן גם בנושא שקשור בבתי הספר, בלימודי אזרחות.
עמרם מצנע: מי שזוכר את המורה אדם ורטה, הוא נמצא בנושאים שקראתי בתקשורת, ושמעתי באוניברסיטת אריאל, ואין שום סיבה, אין שום הצדקה, וגם לא נכון ליצור איזשהו מחסום מלאכותי בתוך הקמפוסים, בתוך בתי הספר לוויכוח הקיים ומתקיים יום יום, שעה שעה, בציבור הישראלי, באמצעי התקשורת, והוא חלק מהמציאות שבה אנחנו חיים.
עמרם מצנע: כמובן שלכל דבר יש מגבלות, ויש חוקים, ויש כללים, אבל אין צורך להרבות עליהם מעבר - אחד לאי עמידה, או עמידה בחוק הדין הפלילי הקשור בהסתה ובשימוש במונחים הגורמים להסתה, לגזענות וכיוצא באלה.
עמרם מצנע: החוק בעניין הזה הוא דיי ברור ודיי מוגדר, למרות שלא משתמשים בו יותר מדיי לא לכאן ולא לכאן.
עמרם מצנע: הדבר השני הוא כמובן שפעילות פוליטית, הפגנתית כזו או אחרת לא מסכנת את הציבור, וגם לזה כבר נדרשו בתי המשפט לא פעם אחת, ותמיד כיבדו ונתנו עדיפות לזכות ההבעה, זכות ההתבטאות, וחייבו את הארגונים המתאימים בין אם זה משטרת ישראל או ארגונים כאלה או אחרים ליצור את התנאים כדי שתהיה התמודדות עם גורמי הסיכון.
עמרם מצנע: אני יודע שגם על שולחן הכנסת הונחו מספר הצעות חוק שמנסות קצת לפרט את זכויות הסטודנט בנושא של חופש הביטוי וההתארגנות של הסטודנטים.
עמרם מצנע: אני עיינתי בזה, וגם כאן בהצעות החוק הללו, יש בהחלט משום הכוונה לאפשר בחברה הדמוקרטית שלנו, ובשיח הפוליטי שלנו כמה שהוא לוהט ותוסס, ולפעמים גם מרגיז, כל צד מקשיב לצד השני, הוא דבר נכון וראוי שהתקיים.
עמרם מצנע: כפי שכבר אמרתי, הוועדה הזו מאז כינונה של הכנסת ה-19, לא היססה ולו פעם אחת להביא את הנושאים כאן לשולחן, לשמוע את הדעות השונות, אני מקווה בניחותא, כפי שראוי שאנשי ציבור ככה ידונו, ובטח בוועדת החינוך - אני תמיד אומר בוועדת החינוך אנחנו צריכים להוות דוגמה אישית באופן שבה אנחנו מתבטאים ועוסקים בנושא.
עמרם מצנע: אני אבקש מחבר הכנסת ברכה, שהיה הראשון בבקשה לקיים את הדיון הזה, לומר כמה מלים.
מוחמד ברכה: אני מודה לך, אדוני היושב ראש, אני מודה לך על הדברים גם, וגם על עצם כינוס הוועדה לדיון בנושא חשוב כזה.
מוחמד ברכה: בשבועות האחרונים היינו עדים לכמה התרחשויות, בעיקר באוניברסיטה העברית בירושלים, ובאוניברסיטת חיפה, התרחשויות מדאיגות ביותר בכל מה שקשור לחופש הביטוי של הסטודנטים.
מוחמד ברכה: אנשים שנמנים על הרוב, ונמנים על מרכז קבלת ההחלטות אינם צריכים למחות.
מוחמד ברכה: מי שיוצא למחות בדרך כלל, הם אנשים שרואים שקולם לא נשמע, והנרטיב שלהם לא נמצא על סדר היום, לא הציבורי, לא הממלכתי ולא התקשורתי, והם רוצים להביע, אם זה בנושא של גיוס לצבא, אם זה בנושא של "נכבה", ואם זה בכל נושא אחר.
מוחמד ברכה: למרבה הצער, שתי האוניברסיטאות האלה נהגו לא כמוסד אקדמאי, אלא יותר כמין מתקן ביטחוני שכפוף להוראות ולהנחיות, יכול להיות וולונטריות מגופים מסוימים במדינה.
מוחמד ברכה: הכותרת של הדיון, גבולות השיח, אני מצטרף לדבריו של היושב ראש, הגבולות נקבעים בחוק.
מוחמד ברכה: האוניברסיטה אינה צריכים לקבוע גבולות נוספים, נהפוך הוא, מרחב חופש הביטוי באוניברסיטה, במוסד האקדמי צריך להיות רחב יותר מאשר המרחב הציבורי של חופש הביטוי מעצם הגדרתו של המוסד האקדמי כמקום של חשיבה, כמקום של הבעת דעה, כמקום של מחקר ושל חיפוש אמת.
מוחמד ברכה: על כן, לא ייתכן ולא מתקבל על הדעת, אדוני היושב ראש, שהאוניברסיטאות מצמצמות את חופש הביטוי, או גבולות השיח הציבורי יותר מאשר המרחב הקיים בציבור בכלל.
מוחמד ברכה: אם בהפגנה מסוימת באוניברסיטה העברית בסוף אפריל האוניברסיטה החליטה לזמן משמר הגבול כדי לפזר הפגנה של 60 סטודנטים, כל אחד היה יכול לחשוב, אילו יצאו 2,000, 2,500, 3,000 סטודנטים להפגין אולי היו מזמינים את חיל האוויר, אני לא יודע.
מוחמד ברכה: יש גבול לציוניות, יש גבול לזילות הזה של המוסד האקדמי כפי שזה בא לידי ביטוי.
מוחמד ברכה: באוניברסיטת חיפה לפני כשבועיים רצו לקיים אירוע לסטודנטים הערבים לרגל יום ה"נכבה", זה ביטוי של נרטיב אחר שקיים במדינה.
מוחמד ברכה: ביום העצמאות הייתה הפגנה שהשתתפו בה עשרות אלפים באישור המשטרה, ובהנחיית המשטרה בכפר לוביה.
מוחמד ברכה: איך יכול להיות שאפשר במרחב הציבורי הכללי, אפשר לעשות הפגנה של עשרות אלפים, ואי אפשר לעשות אירוע דומה בתוך הקמפוס באישור האוניברסיטה על מנת לקדם אותו רעיון, או לפחות להציג את אותו רעיון?
מוחמד ברכה: אני חושב שהדברים האלה, אדוני היושב ראש פסולים, פסולים לחלוטין.
מוחמד ברכה: אני שומע שעל חבר הנאמנים של האוניברסיטה שהתכנס לפני יומיים, שגם הגיע לאוזניו או לאוזניהם של כמה מחבריו את ההתנהגות של האוניברסיטה, וחלק מחבר הנאמנים חושבים אחרת איך לנהוג עם הנהלת האוניברסיטה כולל העניין של התרמות.
מוחמד ברכה: אני לא חושב שאוניברסיטה צריכה לסכן את מעמדה.
מוחמד ברכה: דבר נוסף, אין הדעת סובלת שבתקנון האוניברסיטה יהיה סעיף שמאפשר להנהלת האוניברסיטה, או מי מטעמה להתערב בתכנים, בתכנים של מחאה פוליטית.
מוחמד ברכה: כל עוד שהיא תקינה על-פי החוק, הם יכולים לעשות את זה.
מוחמד ברכה: אם היא לא תקינה על-פי החוק, יש רשויות שיכולות לבוא חשבון עם אותם אנשים שהפרו את החוק, או סטודנטים שהפרו את החוק, אבל הנהלת האוניברסיטה שתהפוך לצנזור של מהות, של תוכן פוליטי, זה לדעתי דבר שאם היה קורה בכל מקום אחר בעולם היה הופך עולמות.
מוחמד ברכה: אני קורא להנהלות האוניברסיטה לנהוג בסבלנות, ולנהוג על פי ההגדרה של מוסד אקדמי שהמוסד הזה הוא חממה לחילופי דעות, חממה להפריה ולהעשרת השיח הציבורי.
מוחמד ברכה: חממה למרחב גדול יותר של דעות, ולא שהאוניברסיטה תשתמש בשירותיהם של גופים, אם זה משמר הגבול או המשטרה על מנת לפזר ולדכא מחאה או הבעת דעה של סטודנטים.
מוחמד ברכה: אגב, אני לא מדבר על דעה אחת שהיא הדעה שלי, אני מדבר על כל דעה שצריך שיהיה לה מקום באוניברסיטה, והאוניברסיטה חייבת לספק את הכר, את התשתית גם הארגונית וגם הפיזית, וגם הערכית על מנת שהדברים האלה יבואו לידי ביטוי.
מוחמד ברכה: שוב, לגבי יו"ר חד"ש, הסטודנטים של תאי חד"ש היו מעורבים מאוד, אפילו מובילים גם באוניברסיטה העברית וגם באוניברסיטת חיפה.
מוחמד ברכה: שני סטודנטים לא רק מחד"ש הורחקו מהאוניברסיטה, אחר כך בית המשפט החזיר אותם לבושתה של האוניברסיטה שבית המשפט היה צריך להתערב על מנת להחזיר סטודנטים ללימודים.
מוחמד ברכה: 5 סטודנטים עומדים בפני ועדת משמעת, זה דבר שהדעת אינה סובלת.
מוחמד ברכה: על כן אני קורא לכל הנהלות האוניברסיטאות בישראל שיגלו עמדה אחראית, סובלנית, דמוקרטית, אקדמית שמתיישבת עם ההגדרה של מוסד אקדמי.
עמרם מצנע: תודה רבה לחבר הכנסת ברכה.
חנין זועבי: אדוני היושב ראש, מי הוזמן?
חנין זועבי: האם הוזמנו נציגים של האוניברסיטאות?
עמרם מצנע: בוודאי, נשמע מי לא נמצא פה, ונשמע מי יש לו מה לומר.
עמרם מצנע: אוניברסיטת חיפה, בבקשה.
מיכל בירן: יש פה אנשים שמייצגים את המוסדות?
עמרם מצנע: האם יש פה נציג של האוניברסיטה?
עמרם מצנע: אני בהחלט מצר על כך גם כחיפאי שאוניברסיטת חיפה לא מצאה לנכון לשלוח לכאן נציג בכיר מההנהלה.
מיכל בירן: בלעדיים יכולנו לקיים את הדיון הזה בפייסבוק.
מיכל בירן: ..
עמרם מצנע: אוניברסיטת ירושלים לא הגיעו.
עמרם מצנע: יש נציגות לאיזושהי אוניברסיטה במדינת ישראל?
אחמד טיבי: נציגים של מג"ב יש?...
עמרם מצנע: נציגים מור"ה יש מישהו?
עמרם מצנע: מל"ג?
עמרם מצנע: את כל נציגי האוניברסיטאות שמענו.
<נדב שמיר: האמת שאותה תקלה גם קרתה לגבי הנציגים של המוסדות, אני קיבלתי את ההזמנה רק לפני שלושת רבעי שעה.
מוחמד ברכה: למה אתה אומר תקלה, סליחה?
<נדב שמיר: אני חושב שהייתה תקלה בגלל שאצלנו לפחות הייתה תקלה כי ההזמנה לא הגיעה אלינו, והבוקר קיבלנו טלפון, פשוט באתי והתייצבתי.
איציק שמולי: אדוני היושב ראש, בדיון הקודם שעשינו על דוח מבקר המדינה על האוניברסיטאות, במקרה חלק מהנציגים היו באילת ולא קיבלו את ההזמנה.
עמרם מצנע: דרך אגב, בכל הבדיקות שאני עושה, כשאומרים לי לא קיבלנו, אז ההזמנות הגיעו, יש כנראה משהו בביורוקרטיה הפנימית שלכם.
עמרם מצנע: אני פגשתי את נשיא האוניברסיטה העברית לפני יומיים בכנס השכלה גבוהה הגדול שהיה, הוא אמר לי, אני נורא רוצה לבוא, אני כנראה לא אוכל, ואני מבטיח לשלוח נציג בכיר.
עמרם מצנע: זה עצוב, אבל אנחנו - - -
<נדב שמיר: אנחנו לא ור"ה ולא המכללות.
<נדב שמיר: לכן אני לא הגעתי עם נייר, אלא אני פשוט אקרא מהטלפון את ההחלטה שאנחנו עומדים לקבל.
שמעון סולומון: סליחה, מה תפקידך במל"ג?
<נדב שמיר: אני בייעוץ המשפטי.
<נדב שמיר: חוק זכויות הסטודנט קובע במפורש את החופש ההתארגנות והפגנה של הסטודנטים.
<נדב שמיר: יכול להיות שהניסוח שלו היה כללי מדיי, ולמעשה מה שהוא קבע, הזכות היא לפי כללים הקבועים בעניין זה בתקנון המוסד.
<נדב שמיר: אנחנו הבנו מפניות של התאחדות הסטודנטים, וגם מפסקי דין שהיו לאחרונה, וגם היוזמות של הצעות החוק, שיש בעיה עם התקנונים של כמה מהמוסדות, עם ההוראות שבתקנונים שקצת מרוקנים מתוכן את הסעיף הזה של חוק זכויות הסטודנט.
עמרם מצנע: מרוקנים זו מלה עדינה, סותרים את החוק, החקיקה הראשית.
<נדב שמיר: סותרים את רוח החוק, אין ספק, יכול להיות.
<נדב שמיר: אנחנו כמל"ג כמובן רואים את אחריותנו לכך שהמוסדות יקיימו את חוק זכויות הסטודנט, ויאפשרו לסטודנטים את כל הזכויות שקבועים בהם.
<נדב שמיר: ולכן אנחנו קיימנו דיון בנושא הזה, וקיבלנו החלטה, כרגע היא עדיין לא אושרה במל"ג כי היא הייתה בוועדת המדיניות, ועדת המשנה של המל"ג לענייני מדיניות, היא נדונה בוועדה בישיבה האחרונה, ואמורה לעלות למל"ג ב-10 ליוני.
<נדב שמיר: החלטה הזאת קובעת עקרונות שלדעתנו צריכים להשתקף בתקנונים של המוסדות מתי מותר לאסור או להגביל איזושהי הפגנה והתאגדות.
<נדב שמיר: אני יכול להגיד לכם, מה שנקבע בהחלטה עדיין כמובן בסייג שהיא עדיין לא נדונה במל"ג, אבל ככה זה עולה למל"ג, שניתן להגביל את הזכות הזאת כאשר חלים אחד מהשלושה – או הפעילות אסורה לפי כל דין, או יש בפעילות פגיעה מהותית בקיום הסדיר של פעילות המוסד, או הפעילות נעשית למטרות מסחריות.
<נדב שמיר: אנחנו חושבים שיש כאן איזון בין חופש הביטוי וחופש ההפגנה שזה זכויות יסוד במדינת ישראל, לבין הזכות של המוסד לקיום סדיר.
מוחמד ברכה: אתה כיועץ משפטי ודאי מכיר את פסק הדין בנושא של ההפגנה ביום השנה להירצחו של גרינצווייג, שהמשטרה רצתה לכפות מסלול מסוים, ובית המשפט העליון קבע שהמשטרה חייבת לדאוג לחופש הפגנה, וחופש ביטוי, והאחריות לסדר הציבורי חלה עליה, ולא על המפגינים.
מוחמד ברכה: אני מקווה כשאתם באים להחליט החלטה בסעיף השני, שתיקחו את זה כנר לרגליכם.
עמרם מצנע: אגב, זה שלושת התנאים האלה שהם תקינים, הלא בסוף זה - - -
מוחמד ברכה: אחד מהם בעייתי.
עמרם מצנע: חבר הכנסת ברכה, לא בעייתיים, כי בסוף אם האוניברסיטה השתמשה באופן לא סביר - - - עומד לזה דיון משפטי אם יש צורך, כמו ההפגנה של אנשי - - -
מוחמד ברכה: היא יכולה תמיד לבוא ולהגיד שההפגנה הזו פוגעת במהלך התקין של הלימודים, תמיד היא יכולה להגיד.
<נדב שמיר: אכן, נכון, הטענה הזאת עלתה בדיון.
עמרם מצנע: זה נכון, ותמיד יש לה את הזכות להעריך את המצב.
עמרם מצנע: יש עליה את החובה, לא רק את הזכות, במידה וזה מפריע וגורם אי סדר או סכנה, יש עליה בכלל את הזכות, וזה עומד כפי שעמד הרבה מאוד בפני מבחן שיפוטי, עיין ערך הפגנה של אנשי הימין באום-אל-פאחם.
עמרם מצנע: אני רוצה להקריא מתוך חוק זכויות הסטודנט.
באסל גטאס: הוא לא אמר מתי צפוי שההחלטה הזו - אין החלטה עדיין.
<נדב שמיר: ב-10 ליוני זה עולה למל"ג להחלטה.
באסל גטאס: ההחלטה תתקבל ב-10 ליוני.
<נדב שמיר: היא תתקבל או שלא תתקבל, אבל זה עולה לדיון.
עמרם מצנע: אני רוצה לקרוא לכם מתוך חוק זכויות הסטודנט מ-2007, שאומר כך בסעיף 6, תחת הכותרת - חופש ההתארגנות של סטודנטים.
עמרם מצנע: "לכל סטודנט החופש להתארגן ולהפגין בכל תחום ונושא, לרבות בנושאים הנוגעים לסטודנטים וזכויותיהם".
עמרם מצנע: לרבות - דווקא בתחום שלא היה לנו ויכוח - לפי הכללים הקבועים בעניין זה בתקנון המוסד".
עמרם מצנע: זה נכון, גם חברי הכנסת, כפי שאמרתי מקודם, מצאו שיש צורך בחקיקה יותר מפורטת, לכן אני ראיתי מספר הצעות חוק שבהחלט הולכות בכיוון הזה שאתה דיברת עליו.
עמרם מצנע: יש מישהו ממשרדי הממשלה שרוצה לומר משהו.
מיכל בירן: אולי נתאר קצת יותר את הבעיות ואת אופיין, למרות שרובנו מכירים.
עמרם מצנע: תארי לעצמך שהאנשים שירצו לדבר יציגו את זה כל אחד מהזווית שלו.
עמרם מצנע: מישהו ממשרדי הממשלה?
<דנה יפה: אני ממשרד המשפטים.
<דנה יפה: אני כאן בעיקר לשמוע.
<דנה יפה: לא הובא לפתחנו ולפתחו של היועץ איזושהי סוגיה קונקרטית שאליה נדרשנו להתייחס.
<דנה יפה: מאחר ואנחנו כאן בתחום של חופש אקדמי והמעורבות שלנו בין האיזונים האלה הם מורכבים, אנחנו כרגע בוחרים להקשיב.
מוחמד ברכה: האם נראה לך שמרחב חופש הביטוי בתוך הקמפוס יהיה מצומצם יותר מאשר בציבור בכלל?
מוחמד ברכה: מבחינת לוגיקה משפטית.
<דנה יפה: השאלה היא שאלה מורכבת, וכפי שגם תואר בחוק, יש את חופש הביטוי כשהוא בכיכר העיר, הוא מוכר כזכות יסוד כפי שתיארת, ובאמת, על המשטרה מוטלות חובות להגן על הזכות להפגין, כל זה בכיכר העיר.
<דנה יפה: ברגע שזה בתוך האוניברסיטה שזה מוסד - - -
מיכל בירן: שממומן בכספי ציבור.
<דנה יפה: נכון, כמובן, אך גם כאן נכנסים שיקולים נוספים, כמו שתואר בהצעת ההחלטה של שמירה על הסדר הציבורי בתוך האוניברסיטה.
<דנה יפה: יש שיקולים נוספים שצריכים לקחת בחשבון, והאיזונים הם שונים, זה לא אותו מקרה.
<דנה יפה: ככל שעולה מקרה ספציפי, אני כמובן אוכל להתייחס אליו באופן כללי.
עמרם מצנע: עוד מישהו שמייצגים ממשרדי הממשלה?
עמרם מצנע: אף אחד.
מיכל בירן: בסדר הציבורי לא מופיע בהחלטה הזאת פגיעה מהותית, זה לא אותו דבר כמו סדר.
מיכל בירן: על הסדר לא מדברים הוא לא חשוב.
שמעון אוחיון: אדוני היושב ראש, אולי לפני כן, אני תמה שנציגי האוניברסיטאות אינם כאן.
שמעון אוחיון: אני תמה על כך, ואני מקווה שפה אין איזושהי הבעה חלילה שאומרת מה ההתייחסות שלהם לדיון כאן במסגרת של הוועדה.
שמעון אוחיון: ואני שואל את עצמי האם יש טעם לדיון בלי נוכחותם של המוסדות?
שמעון אוחיון: הלא אנחנו רוצים לברר את הסוגיה הזאת מול מוסדות האוניברסיטה לגבי הפרשנות שלהם לגבי הזכויות - אז זאת שאלה.
שמעון אוחיון: אם אנחנו רוצים דיון ענייני - - -
עמרם מצנע: חבר הכנסת אוחיון, לשאלתך ליושב ראש, אנחנו נמשיך בדיון.
עמרם מצנע: בבקשה, חבר הכנסת באסל גטאס.
באסל גטאס: אני מציע שגם נשמע את הסטודנטים שחלקם חוו על בשרם את ההתנהגות של - - - מהאוניברסיטה.
ג'מאל זחאלקה: תרתי משמע.
באסל גטאס: תרתי משמע, ממש חוו על בשרם את ההתנהגות גם כוחות הביטחון שהוזמנו וגם השומרים של האוניברסיטה עצמה.
באסל גטאס: יש פה ארגון "עדאללה" שעכשיו נמצא בעתירה נגד אוניברסיטת חיפה על עניין למניעת פעילות של תאים פוליטיים, ממש אדמיניסטרטיבית, איסור פעילות, וגם "עדאללה" הייתה גוף שעתר לבית המשפט, והחזיר את שני הסטודנטים.
באסל גטאס: אולי נשמע אותם קודם, וגם נציגים של אגודת הסטודנטים פה.
<מארון מעלוף: שלום רב, אני סטודנט באוניברסיטת למשפטים, סטודנט למשפטים בשנה ג'.
<מארון מעלוף: אני לא אדבר על חשיבות של חופש הביטוי האקדמי, כולנו מודעים לכך וכולם דיברו גם על כך, במיוחד במסגרת אוניברסיטה שהיא בונה את האישיות של התלמיד, של הסטודנט, והופכת אותו לאזרח מן המניין.
<מארון מעלוף: אני אדבר על ההתנהלות של אוניברסיטת חיפה בשלוש השנים האחרונות שאני הייתי עד להם.
<מארון מעלוף: אני בן 20, נכנסתי לאוניברסיטה בגיל 17.5, הופתעתי לגלות שהחיים לא כאלה ורודים.
<מארון מעלוף: אוניברסיטת חיפה מתנהלת בצורה של סתימת פיות תרתי משמע, סתימת פיות באופן שכל פעולה שעושים צריכים לקבל אישורים מהדיקן, מהנשיא.
<מארון מעלוף: כמובן שהרבה פעילויות התבטלו, כי הן מכילות את המלה "כיבוש", או "נכבה", או כל מילה אחרת שלא תואמת – הרי המפלגות הערביות פלוס חד"ש מייצגות כמעט 15%, 16% מהאוכלוסייה.
<מארון מעלוף: גם ישנם הרבה סטודנטים שמאלנים יהודים וגם ערבים, ואנחנו מהווים חלק, אנחנו מהווים נתח מהאוכלוסייה של התלמידים בתוך הקמפוס, אז הדעה הזאת רווחת, נמצאת, זה שהם לא רוצים שהיא תשמע זה פוגע בנו קודם כל, וזה פוגע גם בשוק החופשי הראיונות שאוניברסיטה ומדינה דמוקרטית אמורה לקיים, היא חברה דמוקרטית בסך הכול, או לפחות זאת הטענה.
<מארון מעלוף: אני הייתי עד לביטול של 4-5 פעילויות ציבוריות במהלך השנים, במהלך 3 שנים שהייתי באוניברסיטה, שהכילו את המלה "נכבה", שנה אחרי שנה הפעילות התבטלה, למרות שהיה להם את כל החומר, לא היה חומר - - - היה להם איזה אמנים באים להופיע, אפילו ביקשו את הנאומים שאנחנו הולכים להגיד, ונתנו להם, לא היה משהו שהם היו יכולים לטעון, חוץ מזה שתמיד אותה טענה של פגיעה בסדר הציבורי שחוזרת שוב ושוב.
<מארון מעלוף: השנה הזאת החליטו הסטודנטים של חד"ש וגם של בני הכפר, וקצת פעילים של מרצ ובני הכפר, ובל"ד, לעשות מין - לא לשתוק יותר, והביאו עווד, למי שלא יודע מה זה עווד, זה כלי נגינה שמנגנים בו ושרים שירים, וישבו במעגל כ-20 סטודנטים ושרו שירים.
<מארון מעלוף: אגודת הסטודנטים, תא אחד יש לו 37 מושבים מתוך 40 בצורת בחירות עגומה ולא נציגותית בכלל, החליט שזה לא תואם את ההווי שלו ואת הנרטיב שלו, והתחיל להפעיל מוסיקה רועשת במהלך הלימודים בשעה 3, כמובן שהמעגל שעשו התלמידים, כאילו התלמידים ניגנו, הרעש של זה היה כמו של חבורה שמדברת, אבל האגודה הפעילה עם הרמקולים שירים, והפריע לציון יום אבל, בסך הכול זה יום אבל של הסטודנטים, שאני אותו לפחות זוכר כנגד של עקור מטבריה, ועקור של - - - לא רק שזה פגע ברגשות שלי, זה גם פגע במה שעשינו, והם לא עמדו לוועדת משמעת.
<מארון מעלוף: הסטודנטים שהפעילו מוסיקה עם רמקולים באמצע הדשא בשעת לימודים, בשעה 3, ולא בשעות ההפסקה, הם לא הועלו לוועדת משמעת, אבל 5 סטודנטים שהיו ונוכחו בפעילות עצמה שאחד חתם על שהוא מארגן הפעילות, ואחד ניגן על העווד, הועמדו לוועדת משמעת, כי העווד מסכן יותר מהרמקולים שהיו שם, זה לפי דעת האוניברסיטה.
<מארון מעלוף: כדאי גם להזכיר שגם חלוקת פליירים, בודקים אותם אם יש מסרים סמויים כאלה או אחרים, והרבה פעמים הם מתבטלים כי הם מכילים סיסמה של שתי מדינות וכיבוש, וכו'.
<מארון מעלוף: אפילו דוכנים, בכלל עכשיו אני מדבר באופן כללי.
<מארון מעלוף: הדוכנים, אין דוכנים של תאים, אנחנו לא יכולים להציג את הדעות שלנו מול הסטודנטים.
<מארון מעלוף: יש אפשרות להקים דוכן, או ברחבה שלא עוברים בה שום סטודנט, או בבניין הסטודנט בקומה אפס שגם שם אין כמעט סטודנטים, כאילו על הדשא, או ברחבת ה-600 למי שמכיר את אוניברסיטת חיפה שזה המקום של כל הפעילויות הציבוריות, אסור להקים דוכנים שהם של תאים פוליטיים בכלל.
<מארון מעלוף: יש רק אולם אחד לפעילויות שזה אולם ספדיה שהוא גם מרוחק קצת מהאוניברסיטה, וגם שם אין באמת אפשרות לקיים משהו מעל 150 אנשים.
<מארון מעלוף: אני אדבר רק על הקפאת תאים שלפי דעתי זה לא דמוקרטי בעליל, אפילו לא נתנו לנו מסמך לפרט למה הם הקפיאו לנו את התאים שלנו.
עמרם מצנע: אמיר קרדוש מהאוניברסיטה העברית.
<אמיר קרדוש: אני סטודנט להנדסת תעשיית ניהול של שנה ג'.
<אמיר קרדוש: במשך השנה הייתי מזכיר תא חד"ש סטודנטים באוניברסיטה העברית, וניסינו לקיים כמה פעילויות שמשרד דיקן הסטודנטים באיזשהו שלב ביטל לנו, זאת אומרת, יום לפני האירוע הם מבטלים לנו כי יש כמה דברים שאסור לנו לדבר עליהם בקמפוס, למשל, גיוס ערבים לצבא, וגם העדה הנוצרית וגם לדרוזים.
<אמיר קרדוש: רציתי לדבר על ההתנהגות של אנשי הביטחון בקמפוס, אנשי הביטחון שהם מפזרים הפגנה באופן נורמלי.
<אמיר קרדוש: הם מכים סטודנטים, דוחפים סטודנטים, בסופו של דבר, הסטודנטים האלה שמורחקים מהאוניברסיטה, וסטודנטים בתאים שלנו של הסטודנטים האלה שהם מוקפאים, וכל אלה שעומדים לפנינו וגם מפגינים נגדנו גם לא קורה להם כלום.
<אמיר קרדוש: התנהגות בלתי מוסברת של כל משרדי דיקן הסטודנטים או נשיא האוניברסיטה שהם מזמינים את המשטרה באופן שהוא גם לא מוסבר, למה הם לא מכניסים כוחות משטרה לאוניברסיטה ועוצרים 3 סטודנטים בתוך הקמפוס כי הם הרגישו שיש סכנה.
<אמיר קרדוש: הסכנה הזאת הייתה 10 סטודנטים שהרימו שלטים ועומדים בחצר.
<אמיר קרדוש: זאת סכנה לפי שיקול דעתם של נשיא האוניברסיטה או הדיקן או הרקטור.
<אמיר קרדוש: הייתה לנו ישיבה עם דיקן האוניברסיטה, ואחר כך ישיבה עם הדיקן והרקטור, בשתי הישיבות אנחנו אמרנו שיש לשים מגבלות גם לנשיא, גם לדיקאן ולרקטור, על מה זה סכנה, תגדירו לי מה זה סכנה כדי לדעת מתי נכנסים כוחות משטרה לקמפוס.
<אמיר קרדוש: חופש הביטוי, יש בתקנון כמה דברים שהם בלתי מוסברים.
<אמיר קרדוש: למשל, יש הנחיות בתקנון שאנחנו צריכים להגיש בקשה לאיזשהו אירוע 14 ימי עבודה לפני האירוע, זאת אומרת, משהו כמו 3 שבועות, וגם הם יכולים לבטל 24 שעות לפני האירוע.
<אמיר קרדוש: אנחנו עובדים על האירוע, מכינים הכול ופתאום אין אירוע.
עמרם מצנע: עוד משהו חשוב?
<אמיר קרדוש: יש כמה חוקים בתקנון, או כמה סניפים בתקנון שהם מעל החוקים של המדינה, שזה גם בלתי הגיוני.
<אמיר קרדוש: למשל, אפשר לעשות הפגנה ברחוב על גיוס של הערבים לצה"ל גם נוצרים, גם דרוזים, גם פלסטינים בדרך כלל, ברחוב אפשר לעשות את זה, בתוך האוניברסיטה אסור.
<אמיר קרדוש: מנסים להסביר את זה גם לדיקן, גם לנשיא, אבל עד עכשיו אין לנו תשובה.
עמרם מצנע: תום ניסני, מהאוניברסיטה עברית, רכז "אם תרצו".
<תום ניסני: תודה על הדיון.
<תום ניסני: ננסה להציג מציאות אחרת.
<תום ניסני: קודם כל לגבי המשפטים האחרונים שנאמרו פה.
<תום ניסני: ביום רביעי האחרון התקיימה ועדה בנושא גיוס העדה הנוצרית לצה"ל, ושם קצין חקירות באח"מ במשרד הפנים בשם ירון בנימין, קבע במפורש שקריאה לאי גיוס והשתמטות זאת עבירה פלילית, כך שהאמירה הזאת לא נכונה מיסודה.
באסל גטאס: איזה אמירה?
<תום ניסני: אמירה על כך שהפגנות נגד גיוס הן חוקיות וניתן לקיים אותן.
ג'מאל זחאלקה: אין גיוס חובה, מה אתה מדבר?
ג'מאל זחאלקה: יש חובה, אפשר לבקש לבטל את החוק.
אחמד טיבי: אגב, יש לי הצעת חוק של פטור.
<תום ניסני: אפשר להמשיך?
<תום ניסני: מה שקרה בשבועות האחרונים באוניברסיטה העברית, אני מהאוניברסיטה העברית, אין סתימת פיות, יש הפרעה בפעילויות, בעיקר של דווקא הצד היהודי הציוני, התאים הציוניים, הרבה מהפעילויות שלנו מוגבלות.
<תום ניסני: היה לנו פעילות שעיקרה היה פינת זיכרון לחייל הנרצח עדן אטיאס שנרצח בעפולה.
<תום ניסני: הפינה הזאת הוגבלה, ואמרו לנו שאנחנו לא יכולים לקיים אותה בגלל שנפגע ברשות של תאים ערבים באוניברסיטה - אם זה לא סתימת פיות והגבלת חופש הביטוי, ועל זה לא התקיימה ועדה בכנסת, אז מה כן?
עמרם מצנע: דרך אגב, יש בעניין הזה שיתוף אינטרסים שלך ושל אנשי השמאל שדיברו.
<תום ניסני: אני מבהיר את זה בכוונה, כי אותם תאים טוענים כל הזמן לגזענות ולרדיפה מצד האוניברסיטה והמשטרה ומי לא, וזה פשוט לא נכון.
<תום ניסני: עכשיו מה שקרה בהפגנות האלה, זה שהתקיימו מספר הפגנות ללא אישור, כל הפגנה או פעילות באוניברסיטה מצריכה אישור של דיקאן הסטודנטים.
חנין זועבי: אתה בא להגן על האוניברסיטה או על חופש הפעולה שלכם?
חנין זועבי: אני רוצה להבין.
עמרם מצנע: חברת הכנסת חנין, תוכלי לשאול אותו, אני אתן לך.
חנין זועבי: הוא בא להגן על האוניברסיטה או על חופש הפעולה - - -
<תום ניסני: זה חופש ביטוי, לא, זכותי.
חנין זועבי: אז תגיד לתת אישורים לכל ההפגנות באוניברסיטה – בא להגן על האוניברסיטה.
עמרם מצנע: אני אאפשר לך.
<תום ניסני: כל תא סטודנטיאלי באוניברסיטה צריך להגיש בקשה.
עמרם מצנע: על זה אין ויכוח, השאלה באיזה תנאים נותנים ומהן המגבלות הלגיטימיות.
<תום ניסני: קודם כל, כל תא שאומרים לו לא לפעילות, צריך לבוא ולהציג את הטענות שלו במסודר, ולבקש אישור.
עמרם מצנע: עברנו את החלק הביורוקרטי.
<תום ניסני: מה שנעשה זה הפגנות אלימות ללא אישור, האלימות הייתה משני הצדדים, להגיד כאילו המשטרה באה ופיזרה באלימות ובמכות פשוט לא נכון.
<תום ניסני: המאבטחים קיבלו מכות בעצמם.
<עלי ג'סאר: היית שם יש קלטות וידאו?
<תום ניסני: כן, אני הייתי בכל ההפגנות, המאבטחים קיבלו מכות שם בעצמם.
עמרם מצנע: סליחה, אני מצטער.
מוחמד ברכה: אני יכול להעיד לטובתו שהוא היה באירועים, ואפילו היה בתוך חבורה שקיללה אותי.
עמרם מצנע: חבר הכנסת ברכה, חברים, באמת, לא נהפוך עכשיו כאן את החדר הזה לזירת התגוששות, אני מבקש, בבקשה.
<תום ניסני: לסיום הדברים האחרונים שאני רוצה להגיד, אפרופו חופש ביטוי ודעה, באותם הפגנות שקיימו אותם תאים ערביים, אני כסטודנט יהודי ציוני קיבלתי צעקות, ויש לי את זה כאן בסרטון – "ציונים תסתלקו", "ירושלים לערבים בלבד".
<תום ניסני: אם זה לא חופש ביטוי, אחרי זה באים ואומרים שיש הגבלה אם זה נאמר, אז באמת כי אני לא - -
עמרם מצנע: האם לטעמך האישי הפגנה לציון יום הנכבה הוא דבר לגיטימי?
<תום ניסני: אני קודם כל חושב ויודע שיש חוק שאוסר כזאת פעילות באוניברסיטאות.
עמרם מצנע: אני לא מכיר חוק כזה.
<תום ניסני: והיא גוררת שלילת - - -
עמרם מצנע: אני שאלתי אותך, אבל עזוב עכשיו – אין חוק כזה, אבל אני שאלתי אותך.
<תום ניסני: לדעתי האישית, פעילות שכוללת עקירת - - -
עמרם מצנע: אני שאלתי אותך לציון יום "הנכבה".
<תום ניסני: לא, ציון יום "הנכבה" יש לו הרבה פנים.
<תום ניסני: אם אתה בא ומדבר על אנשים שאיבדו את הבתים שלהם, אין לי שום בעיה.