GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב אשר: אם ראש עיר טוב וזה מעניין אותו, רשות מקומית עושה, כמו שאנחנו רואים, יוזמות – צריך לעגן את זה.
יעקב אשר: אני שמחתי מאד לשמוע שהולכת להיות החלטת ממשלה בנושא הזה עם תקצוב, כי עד היום זה עבד באמת וולונטרי ועבד על הרבה רצון טוב, על הרבה ראשי עיר שזה עניין אותם, אבל גם הרבה מאד ראשי עיר שזה לא עניין אותם.
פנינה תמנו: אבל החלטת הממשלה, צריך לשים לב, היא מדברת על תקציבים שיושקו בהסברה ובעוד דברים.
פנינה תמנו: אין שם חובה על רשות מוניציפאלית או על חברי המועצה או על ראש עיר, לבוא ולהקים למשל ועדה או שולחן עגול.
פנינה תמנו: צריך ללכת לכיוון הזה.
יעקב אשר: ולכן לדעתי, אני לא הייתי הולך על 20 משרדי ממשלה.
יעקב אשר: דיברת על שיתוף פעולה של 20 מוסדות ממשלה.
עמרם מצנע: מדברים על שולחן עגול.
יעקב אשר: אם התכנית תהיה בסוף מורכבת מ-20 משרדי ממשלה, לא יהיה כלום.
יעקב אשר: צריך למקד את זה באמת על המשרדים הרלבנטיים, שזה חינוך, תחבורה, עם הרשות המקומית וכמובן ההורים, שבעצם זה התפקיד, אחרי ההסברה, חלק מההסברה הוא גם להורים.
יעקב אשר: אני רוצה לומר לכם, הזכיר קודם ראש העיר כאן, בחגי ישראל בעיר בני ברק, היו פגיעות - כל חג עם הפגיעות האופייניות שלו – בכמותיות אדירות.
יעקב אשר: חלה ירידה משמעותית ואני חושב שיש לנו גם על זה סטטיסטיקות בעניין הזה.
יעקב אשר: היום באופן רוטיני, העירייה לפני כל חג נותנת הסברה ומודעות, בדרך כלל במקומונים ודברים מהסוג הזה, ומגיעים להורים.
יעקב אשר: המודעות היא גדולה ואני חושב שצריך להפוך את זה ליותר סטטוטורי, גם מצד אכיפה מסוימת של משרדי הממשלה בעניין הזה, ואולי אפילו הקמה של רשות לבטיחות, ולתת לזה את הסטטוטוריקה ואת האופי הנכון, את הכוח, וגם כנראה את התקציב, בגלל שעד היום זה עובד וולונטרי ורשות מקומית אחת משקיעה ורשות מקומית אחרת לא משקיעה.
יעקב אשר: לכן אני ממליץ באמת להפוך את זה לאיזה שהוא משהו מחייב יותר, משהו שרשות סטטוטורית, ועל ידי זה אולי נמנע באמת את הדברים האיומים ששמענו פה, לפחות חלקם.
עמרם מצנע: מי נציג השלטון המקומי?
פנינה תמנו: עד שהיא תתיישב, אומר רק משפט אחד.
פנינה תמנו: אני רק אמשיך את הקו - - -
עמרם מצנע: משפט אחד אין אצלך אף פעם, אבל בסדר.
פנינה תמנו: אתה תראה שאני מצליחה בסוף להתמרכז ואפילו לומר רק משפט קצר.
פנינה תמנו: אני חושבת שאם אני ממשיכה את הקו של חבר הכנסת אשר, אנחנו צריכים לבחון את זה מבחינה סטטוטורית.
פנינה תמנו: בתוך פקודת העיריות יש את הוועדות הקבועות שיש במוניציפאלי, כולל הוועדה לזכויות הילד.
פנינה תמנו: לטעמי צריך לקחת החלטה, שבתוך הוועדה הזאת, אם אנחנו מדברים גם על ועדות אחרות, כמו הוועדה למאבק בנגע הסמים.
פנינה תמנו: אני חושבת שזה גם נגע.
פנינה תמנו: זה נגע וזו תופעה וזה לצערנו לא פחות חשוב וצריך לבוא עם אמירה שגם השלטון המקומי צריך לצאת עם החלטה, בשותפות עם כל העיריות, שהולכים למקום סטטוטורי של אולי אפילו תיקון הפקודה, ואם לא תיקון הפקודה, אז הוועדה לזכויות הילד צריכה להקים בכל רשות ורשות שולחן עגול, כל אחת בתחום שלה, על מנת לדון איפה החולשות בתוך אותה רשות.
פנינה תמנו: כי אני מאמינה שיש סממנים שהם שונים מכאן ולכאן, כמו שאנחנו יודעים, אם אנחנו לוקחים מגזרים מסוימים, ששם לצערי יש פחות השקעה בתשתיות, למשל כמו המגזר הערבי, ושם צריך אולי ביתר שאת לתת את הדחיפה.
פנינה תמנו: זה היה קצר, לא, עמרם?
פנינה תמנו: תודָה.
<רות דיין-מדר: אני אומר שאנחנו מקיימים עבודה שוטפת עם ארגון בטרם מזה למעלה מעשור וחלק מהדברים הוצגו כאן.
<רות דיין-מדר: אנחנו חושבים שהוועדה לזכויות הילד, שבאמת מתכנסת, לוקחת את הנושא של בטיחות ילדים כחלק מהתחומים שבהם היא עוסקת ולפעמים אפילו יש תתי ועדות בתוך הוועדה לזכויות הילד לנושאים האלה ולנושאים נוספים.
<רות דיין-מדר: התכנית הלאומית לבטיחות ילדים, זאת הייתה המטרה שלה בין היתר, להסתכל איפה כלל משרדי הממשלה יכולים לקחת חלק בתהליך, איפה הממשקים לרשות המקומית ואיך ניתן לפעול בשיתוף פעולה כדי למקסם ולהגיע לאופטימום בטיחות ילדים, גם בהנחיה, גם בהסברה, גם בפעילות בתוך הרשות המקומית, יחד עם משרדי הממשלה.
<רות דיין-מדר: ואין ספק שאחת מההמלצות שלנו היא שיהיה ממונה בטיחות ילדים בכל רשות מקומית, כמו שיש ממונה בטיחות בדרכים.
<רות דיין-מדר: יכול להיות שאותו אדם יעשה את העבודה, עם ההכשרה המתאימה, ואנחנו מקווים שהמדינה תממן את זה ותתקצב את זה ותסייע לרשויות לעבוד באופן מושכל בבטיחות ילדים.
עמרם מצנע: אני רק רוצה להעיר הערת ביניים.
עמרם מצנע: תארו, אין אי בהירות באחריותה של הרשות המקומית על הבטיחות במוסדות החינוך, במרחב העירוני הכולל ובאירועים מיוחדים.
עמרם מצנע: אין בעניין הזה, ואני חוזר על זה דרך אגב כבר בכמה ישיבות.
עמרם מצנע: כי השלטון המקומי וראשי הרשויות לא תמיד מבינים את זה.
עמרם מצנע: לא צריך שום חוקים.
עמרם מצנע: האחריות הזו היא ברורה.
עמרם מצנע: כשנופל חס וחלילה עמוד של כדורסל בתל אביב – הראשונים שחוקרים אותם - זה מה עשתה הרשות המקומית.
עמרם מצנע: כשהתמוטט הגג באולם הספורט בבאר שבע לפני כמה שנים, מבחינת האחריות המשפטית – אין ויכוח.
עמרם מצנע: או כאשר זה קורה במגרש משחקים או במערכת התחבורה והכבישים.
עמרם מצנע: השאלה הזו יש לה תשובה ואנחנו כל פעם מחפשים להקים ועדות ושולחנות עגולים וכדומה.
עמרם מצנע: כך שבעניין הזה אני חושב שלא צריכה להיות אי בהירות.
עמרם מצנע: רציתי לומר את זה, ככה שהדברים יהיו ברורים.
עמרם מצנע: אנחנו כמובן נמשיך בדיון ואחר כך אומר כמה דברים לסיכום.
<רות דיין-מדר: אני רק רוצה להוסיף, בבקשה, שלא מדובר על מה שברור.
<רות דיין-מדר: אנחנו מדברים על הממשקים שלפעמים בדרך הדברים נופלים על הממשקים האלה, והתפקיד של המתאם של בטרם בעיר, זה להיות מודע לממשקים האלה ולראות שהדברים לא נופלים בין הכיסאות.
יעקב אשר: על הסברה להורים או דברים מהסוג הזה.
<רות דיין-מדר: שהם לא עניין של חוק ומה מותר או מה אסור.
עמרם מצנע: לא, אבל אני חושב, עוד פעם - - -
<רות דיין-מדר: אם יש תביעה – ברור את מי תובעים.
עמרם מצנע: רות, חשוב לי להגדיר.
עמרם מצנע: תראו, אני הרי גם בא מהשלטון המקומי וגם אני לא הבנתי את זה בדיוק ככה בהתחלה.
עמרם מצנע: ואני אומר לכם – אין פה אי בהירות.
עמרם מצנע: לא ממשקים ולא שאלות.
עמרם מצנע: הרשות המקומית, בכל אישור של אירוע, של התכנסות, של פעילות, של כנס כזה או אחר.
עמרם מצנע: נכון שיש את המשטרה ויש את המשרדים השונים, אבל הרשות המקומית היא בסופו של דבר האחראית ונותנת את הדעת על הכל.
עמרם מצנע: נכון שיש בעיות של תקציבים וסדרי עדיפויות ומשרדי הממשלה לא תמיד משתפים פעולה.
עמרם מצנע: לטובת זה אני חושב שהתכנית הלאומית תיתן ותטיל חובה גם על המשרדים השונים, אבל העניין הזה, של אחריות הרשות המקומית, שצריכה כמובן לעגן את הכלים העומדים לרשותה - - -
יעקב אשר: אבל האחריות הזאת לא הופשטה לתקנות, לכללים ברורים, וזו המטרה.
פנינה תמנו: מילת המפתח זה סדרי עדיפויות.
מסעוד גנאים: אני תחילה מתנצל, כי אני חייב לזוז, למרות שהנושא הוא מאד מאד חשוב.
מסעוד גנאים: תחילה אני מברך על קיום היום הזה, הוועדה והדיון פה בוועדת החינוך, כי אנחנו מדברים על נושא שלפי דעתי אין חשוב ממנו.
מסעוד גנאים: מדברים על העתיד שלנו, על הצלת חיי אדם.
מסעוד גנאים: מאד כאב לי מה שסיפרה האימא.
מסעוד גנאים: לפני שבוע או שבועיים הייתי - - -
עמרם מצנע: לאימא קוראים ל.ז..
מסעוד גנאים: ל.ז., סליחה.
<ל.ז.: יה' ו-יו' – הם הקורבנות פה.
מסעוד גנאים: יה' ו-יו'.
מסעוד גנאים: לפני שבוע או שבועיים היה בכפר כנא, שם אבא דרס את הבן שלו בן 3 או 2.5 שנים.
מסעוד גנאים: עניין לא יתואר שלא נתפס.
מסעוד גנאים: מה שכואב בפגיעות האלה, שהוא בא מהמקום הבטוח ביותר והמחבק ביותר – הבית, האבא, האמא, קרוב המשפחה.
מסעוד גנאים: כאשר נחשפתי לנתונים, לדו"חות, למפעל ולעשייה של בטרם, לפני כמה שנים, אני נרתמתי למשימה הקדושה הזו, במיוחד אצלנו בחברה הערבית.
מסעוד גנאים: מתוך הנתונים אני יודע, זה פי שלושה, ההיפגעות של הילדים הערבים.
מסעוד גנאים: שם לפי דעתי צריך להשקיע, אם זה בתודעה, אם זה בחינוך, משום שסביבה בטוחה, במציאות בטוחה במרחבים – אם זה בבית הספר, אם זה ברחוב, אם זה בבית, אם זה בחצר – זה פונקציה.
מסעוד גנאים: זה תוצאה של סוג חשיבה בטוח גם.
מסעוד גנאים: מנטאליות שהעדיפות הראשונה אצלה זו הבטיחות.
מסעוד גנאים: לכן צריך לעשות את הכל.
מסעוד גנאים: את התכנית של בטרם בעיר, אני ניסיתי ואנסה לקדם גם בחברה הערבית וביישובים הערבים, כי אני יודע כמה זה נחוץ, כמה זה חשוב.
מסעוד גנאים: אנחנו מדברים על סטטיסטיקות זוועתיות.
מסעוד גנאים: אז זו סטטיסטיקה מדממת, שתמיד כואב, כואב לקרוא.
מסעוד גנאים: כואב לקרוא ולדעת שכל יום ילד נפגע מכל סוגי ההיפגעויות.
מסעוד גנאים: אז אנחנו לפי דעתי, כנציגים, כחברי כנסת, אין יותר חשוב וקדוש עבורנו מאשר המשימה הזאת.
מסעוד גנאים: אני מתנצל ומצטער על זה שאני חייב לרוץ.
עמרם מצנע: אני מייצג את כולכם.
מסעוד גנאים: אני בטוח.
עמרם מצנע: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.
עמרם מצנע: גיא ניסנזן, מועצת התמידים והנוער הארצית.
עמרם מצנע: בבקשה, גיא.
<גיא ניסנזון: שלום לכולם, אני גיא.
<גיא ניסנזון: אני יושב ראש מועצת הילדים והנוער של מחוז תל אביב, ואני ממייצג כאן את המועצה הארצית.
<גיא ניסנזון: כשמדברים על בטיחות אז בני נוער רבים נפגעים, כמו שראינו במצגת, ואנחנו מאמינים שיש מקום לבני נוער לעזור בהרמה של רמת הבטיחות ברשויות המקומיות בישראל.
<גיא ניסנזון: בין אם זה בקיץ, כשרשויות רבות מעסיקות בני נוער, כדי לשפץ מבנים או כל מיני עבודות אחרות שצריך, אז אנחנו מאמינים שאפשר לעשות גם איזו שהיא סיירת שתחפש מפגעים בטיחותיים ברשויות, וכך אפשר יהיה לשפר את הרמה הבטיחותית ברשות בכל האזורים הציבוריים.
<גיא ניסנזון: דבר נוסף, הרבה בני נוער נפגעים בלילות לדוגמא, כי יש רשויות רבות בישראל שבוחרות, לאחר השעה 23:00, לכבות את האורות בפארקים הציבוריים ובכל מיני מגרשים, ובני הנוער, כשבחופשים הם יוצאים החוצה ונפגשים עם חברים, אז הם נפגעים שם מחוסר אור או מכך שמוציאים אותם משם, והם צריכים ללכת ולחפש מקום אחר להיות בו, וזו בעיה.
<גיא ניסנזון: כי הרבה רשויות לא מקצות מקום טוב ומקום נכון שהם יוכלו לפעול בבטיחות וליהנות שם.
<גיא ניסנזון: אז אנחנו קוראים לרשויות המקומיות באמת להקצות מקום לבני הנוער לבלות בהם, ולהיות בהם בשעות אחר הצהריים, בערב ובלילה, בחופשים ובכלל.
<גיא ניסנזון: מקומות שיהיו בטוחים ובפיקוח כל שהוא, כדי שלא יפגעו בני נוער וילדים בכלל.
עמרם מצנע: המשנה לראש עיריית ראשון לציון, בבקשה.
<אייל מושיוב: שלום לכולם.
<אייל מושיוב: ראשית, אני רוצה להתחבר למה שאמרו חברי הכנסת פנינה תמנו-שטה ויעקב אשר, לגבי הקמת ועדות חובה של בטרם בעיר על פי פקודת העיריות.
<אייל מושיוב: אני חושב שזה לא פחות חשוב מכל ועדה אחרת, וצריכה לבוא לדעתי יוזמה של הכנסת, שמשרד הפנים ייתן הנחיה שהוועדות האלה תוקמנה כוועדות חובה, ואז לשום רשות לא תהיה האפשרות להתחמק מלהקים ועדה.
<אייל מושיוב: אנחנו בראשון לציון, נכנסנו כאשר נבחרנו בשנת 2008.
<אייל מושיוב: לא היה לנו מושג בכלל בנושא בטיחות ילדים.
<אייל מושיוב: אני לא אומר שהעיר לא הייתה בטיחותית, אבל לא לטעמנו בכל אופן.
<אייל מושיוב: לאחר שהקמנו את הוועדה בשנת 2011, זה תרם המון לטובת וקידום בטיחות ילדים.
<אייל מושיוב: ראשית, אני רוצה לומר ל-ל.ז.
<אייל מושיוב: – בני נפגע גם כן, לא ברמה הזו, בשריפה, אבל בכיתה ג' הוא רץ לתוך ויטרינה ונפגע קשה מאד, וברוך השם הוא החלים והוא בסדר.
<אייל מושיוב: רפואה שלמה ל-יה' ו-יו.
<אייל מושיוב: בתחום הרשות המקומית, אני חושב שהמפתח זה ברשות המקומית קודם כל, כשהילדים משחקים בגנים הציבוריים שלנו, בתחום שלנו והרבה תאונות קורות במרחב הציבורי שבו אנחנו יכולים לטפל ולעשות, במרחב החינוכי כמובן כמו שהוזכר.
<אייל מושיוב: וכדי שכל זה יקרה, צריכים להכניס לכל עובדי הרשות, שיבינו ויסתכלו במשקפיים של בטיחות, וזה מה שאנחנו עשינו בראשון לציון.
<אייל מושיוב: אנחנו הכשרנו צוותים, הכשרנו עובדים בכירים, עובדים זוטרים, כל מי שמתעסק בכל תחום, למשל ברישוי עסקים.
<אייל מושיוב: אם במשחקייה אותו בעל עסק לא מביא את מה שהוא צריך להביא ואם לא נראה לנו שזה בטיחות ילדים, הוא פשוט לא מקבל את הרישיון.
<אייל מושיוב: עסק שנפגעים בו ילדים – אנחנו פשוט שולחים לו אזהרה לפני סגירה.
<אייל מושיוב: קודם כל אני חושב שזו עובדה.
<אייל מושיוב: אצלנו בעיר, ואתה אדוני יושב הראש שימשת כראש רשות תקופה די ארוכה, אצל ראשי רשויות הכל מתחיל ונגמר בראש הרשות.
<אייל מושיוב: אם ראש הרשות הוא רציני והוא נרתם לטובת העניין, אז אין מצב שהדבר הזה לא יעבוד.
<אייל מושיוב: ואצלנו בראשון לציון ראש העירייה נרתם הירתמות מלאה, מוחלטת.
<אייל מושיוב: אין דבר אחד שהוא סירב, כשפניתי אליו כיושב ראש הוועדה, אין דבר אחר שהוא סירב לטובת העניין.
<אייל מושיוב: אני אתן לכם דוגמא קטנה בעניין שכחת ילדים ברכב.
<אייל מושיוב: כרגע מתגלגלת הצעת חוק בכנסת, נדמה לי של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שבמידה וילד לא מגיע לגן עד השעה 09:00 – יתקשרו להורים ישאלו איפה הילד – למה הוא לא הגיע, מה הסיבה.
<אייל מושיוב: אני הגשתי הצעה לסדר לעיריית ראשון לציון, קיימנו דיון סוער במועצת העיר.
<אייל מושיוב: בהנהלת העיר יותר נכון, זה לא הגיע לכדי ישיבת מועצה, וראש העירייה פסק ואמר.
<אייל מושיוב: חברי המועצה פחדו ואמרו – תשמע, במידה ולא נתקשר, אז יתבעו את העירייה, יגידו זו רשלנות שלנו.
<אייל מושיוב: ראש העירייה עצר את הדיון ואמר – חברה, כל המציל נפש בישראל כאילו הציל עולם ומלואו, ובזה נגמר הדיון.
<אייל מושיוב: ואכן, בראשון לציון זה עובד.
<אייל מושיוב: בראשון לציון מתקשרים עד השעה 09:00 כדי למנוע את זה.
<אייל מושיוב: יש אפליקציה שמי שימציא את זה יהיה עשיר, אני חושב, ואם כבר יש, אז זה בסדר, אני לא יודע.
<אייל מושיוב: אני לא מכיר.
<אייל מושיוב: למשל בשבוע שעבר אושרה במועצה הצעה לסדר שאני הגשתי, לאחר היפגעות של ילדה בגן ציבורי באופניים חשמליים, שהיום זה מכה.
<אייל מושיוב: פשוט מכה, האופניים.
<אייל מושיוב: אני מברך את ההגבלה של הגיל לגיל 14, זה דבר מבורך, אף על פי שגיל 14 זה עדיין לא מספיק.
<אייל מושיוב: לדעתי זה צריך להיות בגיל יותר מאוחר.
<אייל מושיוב: ילד נסע באופניים ופגע בילדה ופצע אותה די קשה.
<אייל מושיוב: אז ראשית אנחנו העברנו את ההצעה לסדר שאין כניסה לאופניים חשמליים בגנים ציבוריים, למעט איפה שראש העיר אישר, קרי – שבילי אופניים בלבד.
<אייל מושיוב: לא בגנים ציבוריים ככה סתם איפה שיש מתקני משחק.
<אייל מושיוב: ועשינו פיילוט של גידור אזור מתקני המשחק, כדי שלא יחצו.
<אייל מושיוב: הרשות המקומית יכולה לעשות המון.
<אייל מושיוב: זה הכל תלוי גם כמובן בתקציבים.
<אייל מושיוב: אני מבין שזמני קצר, אז תודה רבה.
עמרם מצנע: מאכסאל, בבקשה.
<באסל דראושה: עורך דין באסל דראושה, יושב ראש בטרם באכסאל.
<באסל דראושה: באכסאל הצטרפנו לתכנית בטרם זו שנה שנייה.
<באסל דראושה: במסגרת התכנית עבדנו בשיתוף פעולה מלא של כל מחלקות המועצה עם בטרם, גם מחלקת הנדסה, מחלקת תשתיות, גם ראש המועצה, מחלקת חינוך, בריאות, רישוי עסקים, כולם עסקו במתווה אחד, במטרה אחת קדושה, שנוגעת לכולנו.
<באסל דראושה: לכולנו יש ילדים, כולנו רוצים לשמור עליהם ולעשות הכל.
<באסל דראושה: אני ראיתי את התמונות של יה' ו-יו', ובאמת כואב לראות את ילדינו, חלילה נפגעים.
<באסל דראושה: הפגיעה שלהם מחייבת אותנו, את כולנו, לעבוד ביחד, בשיתוף פעולה מלא.
<באסל דראושה: ההיפגעויות במגזר הערבי, כפי שראינו, הן יותר מאשר ביישובים אחרים.
<באסל דראושה: ולהבדיל, באכסאל וגם ברוב הרשויות המקומיות הערביות, להבדיל מראשון ומתל אביב – אין גנים שישחקו.
<באסל דראושה: הילדים משחקים בכבישים, ברחובות, בחצרות והפגיעות שלהם רבות יותר.
<באסל דראושה: הדבר מחייב שהמדינה והכנסת תחוקק להשקיע יותר במגזר הערבי, מבחינת גנים, חצרות ושטחים ציבוריים, כדי להרחיק את הילדים.
<באסל דראושה: הסכנה הזו של ילדים שמשחקים בכביש, בין אם זה בנסיעה לאחור, בין אם בנסיעה קדימה, בין אם פגיעה על ידי אופנוע או רכב – זה במצב רע מאד.
<באסל דראושה: לכן הדבר מחייב לא רק שהשלטון המקומי או הרשויות המקומיות יעבדו, אלא גם הכנסת והממשלה, שיעשו הכל על מנת לשמור על הילדים, כי אין מטרה קדושה יותר מזה.
<באסל דראושה: במסגרת העבודה שלנו באכסאל, הצלחנו גם לגייס מתנדבות שהן עקרות בית, נשים, שנרתמו למטרה הקדושה הזו, כי הן מבינות את המשמעות של הדברים, והנה היום יש לנו קבוצה מאד נפלאה של מתנדבות, שנפגשנו איתן ונפגשים איתן מדי פעם, שהן גם נותנות הדרכה בגני ילדים, נשים וגם אנשי דת.
<באסל דראושה: אנחנו פועלים גם בקרב אנשי דת, שנרתמים למטרה הזו, למען חשיבות הבטיחות בכל מקום.
עמרם מצנע: הזמן שלנו ממש הולך ונגמר.
<צבי בנימיני: אדוני יושב הראש, שמי צבי בנימיני, יועץ בטיחות גם לארגון בטרם וגם למשרד החינוך.
<צבי בנימיני: אתה אמרת קודם דבר מאד נכון, שבעצם גם במצב המשפטי הקיים, רשות מקומית יכולה לעשות או לייצר בטיחות ברמה הנאותה, ברמה הנדרשת.
<צבי בנימיני: זה נכון חוקית, אבל הבעיה היא שדרישות החוק הן דרישות מינימום בלבד.
<צבי בנימיני: והמילה מינימום מצביעה על מינימום.
<צבי בנימיני: זאת אומרת, אם אתה רוצה באמת לעשות בטיחות, אתה צריך לעשות ניהול של סיכונים אקטואליים, רלבנטיים לסיטואציה מסוימת, רלבנטיים למשימה מסוימת, לנושא מסוים ולמצב מסוים בהקשר הזה.
<צבי בנימיני: ארגון בטרם, בין היתר, בא לענות על הכתם העיוור הזה, אם נקרא לו כך, בפרצות שבין החוקים.
<צבי בנימיני: ובנושא הזה, אני בחמש שנים האחרונות ערכתי סידרה שלמה של מיפויים בתחום בטיחות הילדים ברשויות מקומיות רבות שהצטרפו לארגון בטרם בעיר, ביניהן רשויות מהמגזר הכללי, מהמגזר הערבי, מהמגזר החרדי, כולל בבני ברק, העיר של חבר הכנסת יעקב אשר, שהיה בה ראש העיר.
<צבי בנימיני: ואתה רואה תופעות דומות שאפשר לאפיין אותן באמת ברצון טוב מצד אחד, בחוסר מקצועיות מצד שני ובבעיה שכולם מסתמכים על החוק וכל אחד נתלה על החוק עצמו ולא מתקיים תהליך של בדיקה, צמצום וטיפול בסיכונים אקטואליים, שהחוק בעצם לא משוכלל מספיק על מנת לתת את הפתרונות האלה.
<צבי בנימיני: סט כלים שפותח על ידי ארגון בטרם ובמקביל כמובן באופן בלתי תלוי, גם מה שמשרד החינוך עושה, כל הנושא של חוזרי מנכ"ל וכל הנושא של הטמעה בתחום הזה, כולל בתחומים עתירי סיכון, כמו טיולים, מעבדות, נושאים אחרים, זה נושא שבהחלט נמצא בכותרות והדיבור סביבו הוא באמת דיבור מקצועי, ולאו דווקא דיבור מצד אחד משפטי או מצד שני פופוליסטי, נאמר כך.
<צבי בנימיני: אני רוצה לסיים ולומר – במקורות נאמר כי 'תבנה בית חדש ועשית מעקה לגגך'.
<צבי בנימיני: מצוות הבטיחות הבסיסית, אני חושב שאנחנו צריכים לעבור באמת בין היתר ממצב של מעקה פיזי, למצב של מעקה חשיבתי.
<צבי בנימיני: כלומר, באמת את אותם כלים, שנותנים לנו את המעקה בכל נושא ונושא, מעקה לא כדבר מגביל אלא כדבר מאפשר, כדבר שבעצם נותן יכולת לבצע דברים ויכולת לעשות דברים, לעשות המון המון פעילויות, אבל לאחר ניהול סיכונים מתאים ולאחר עבודה אקטואלית.
עמרם מצנע: מישהו רוצה לומר משהו חשוב ודחוף, לפני שאנחנו נכנסים לסיכום?
עמרם מצנע: בקצרה.
<שי טל: שי, מעמותת אור ירוק.
<שי טל: אני רק רוצה להציג כמה נתונים בנושא הזה של תאונות דרכים עם ילדים.
<שי טל: כל שנה נפגעים כ-4,500 ילדים בתאונות דרכים, כ-40 נהרגים, וזה ככה בממוצע ב-12 השנים האחרונות.
<שי טל: אנחנו מוצאים שלנושא הזה של בטיחות בדרכים, הפתרון נמצא בעיקר במשרד החינוך, בבתי הספר.
<שי טל: אנחנו רואים עלייה של 20% בהיפגעות ילדים בחודשים יולי ואוגוסט בחופשה הגדולה, הן בגלל זה שאין מסגרת חינוכית שעוטפת את הילדים ואם בגלל היציאה של הילדים החוצה למקומות בילוי.
<שי טל: אני רוצה למקד את העניין באמת בחינוך התעבורתי, שאנחנו מאד מאד רוצים לקדם אותו.
<שי טל: כיום יש חינוך תעבורתי בכל שכבות ט' ו-י', אך ורק בשליש מבתי הספר ברחבי הארץ, ולכן אני חושב שכן צריך להרחיב את היריעה הזו.
<שי טל: בנוסף, במידה ואנחנו רוצים לעודד את הילדים ללמוד מה זה בטיחות בדרכים, ואני מדבר כרגע על בני הנוער יותר, זה לשלב את בחינות התיאוריה בתוך בתי הספר, כך שלילדים גם תצא איזו שהיא מתנה או "סוכרייה".
<שי טל: ורק משפט אחד לסיכום, אתמול הייתה ישיבה בוועדת הכנסת בנושא הזה של אופניים חשמליים וקורקינט.
<שי טל: הישיבה הזו הסתיימה בכך שיושב ראש הוועדה הורה לנציגי משרד התחבורה - - -
עמרם מצנע: ועדת הכלכלה.
<שי טל: ועדת הכלכלה, כן.
<שי טל: חבר הכנסת ברוורמן הורה להם להציג עד יום 30 ביוני הסדרה של כלל כלי התחבורה הממונעים, החשמליים האלה.
<שי טל: אתמול הציגו אך ורק לאופניים החשמליים, ויש גם את הקורקינט.
<שי טל: רק בשביל לסבר את האוזן, בשנת 2013 נפגעו 700 אנשים בנסיעה הזו של אופניים וכלי רכב חשמליים.
<שי טל: אנחנו רוצים לקדם גם את ה - - -
פנינה תמנו: רק אלה שנסעו על זה, או אלה שנפגעו?
<שי טל: גם וגם.
<שי טל: דרך אגב, הנפגעים בעיקר הם אלה שלא רוכבים על האופניים אלא פוגעים בהם.
<שי טל: חשוב לציין שעד שנת 2011 הייתה איזו שהיא תקנה שבוטלה בשנת 2011 וצריך - - -
עמרם מצנע: צריך להוריד אותם לכביש, אז הם יפגעו.
<שי טל: אנחנו נשמח אם הוועדה הזו גם תטפל בכך.
עמרם מצנע: כן, בבקשה, משפט.
<עליסה בן דוד: עליסה בן דוד, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
<עליסה בן דוד: רק אם כבר שי הזכיר נתונים, אז הייתה ירידה של 25% במספר ההרוגים, הילדים, בשנת 2013 - הם 8% מההרוגים.
<עליסה בן דוד: אנחנו מדברים על מספר שהוא נמוך משמעותית מהשיעור היחסי שלהם באוכלוסייה, שזה 28%, ולכן מבחינה העשייה והפעילויות של הרשות, יחד עם כל השותפים, ביניהם בטרם, כמובן, יש פעילות שתומכת בדיוק בהתאם למאפיינים שזוהו כמאפייני ההיפגעות, אלה התהליכים שאנחנו עושים.
<עליסה בן דוד: ואם אנחנו מדברים על ילדים או על תלמידים, צריך לא לשכוח את הנהגים הצעירים ובאמת שם דווקא זוהתה עלייה ושם יש תהליך טיפול.
<עליסה בן דוד: אני רק רוצה לומר דבר אחד בהקשר של כל מה שדובר, גם בתכנית הלאומית.
<עליסה בן דוד: אחד הדברים שאנחנו רואים בשבע שנות הפעילות של הרשות הלאומית, זה תהליך מאד מאד צמוד שלנו עם הרשויות המקומיות.
<עליסה בן דוד: יש לנו נציג שלנו, שעובד עם רשות מקומית.
<עליסה בן דוד: גם אתה נתקלת בזה וראית, שהיה נציג שלנו, מנהל אזור, שעובד עם מנהל מטה.
<עליסה בן דוד: באחוזים שונים של משרה של מנהל מטה, זה משהו שאנחנו פועלים ומבקשים להרחיב אותו.
<עליסה בן דוד: אנחנו מאמינים שהשיטה הזאת, עם תכנית עבודה סדורה לבטיחות בדרכים, אפשר לעשות בדומה תכנית עבודה סדורה עם רשות מקומית לבטיחות ילדים, שחלקה חופפת, עם תהליכים כאלה שבעצם מלווים, ויכול גם להיות נציג מטה בטיחות בדרכים בעיר, שיכול גם להיות בחלקו נציג של בטיחות ילדים ולכן המנגנון הזה עובד.
<דן חנן קדרון: כן, תודה אדוני יושב הראש.
<דן חנן קדרון: שמי דן קדרון מאור ירוק ונכים למען נכים, מארגון ארצנו החברתי.
<דן חנן קדרון: אני מקדיש לעניין את רוב זמני.
<דן חנן קדרון: אני מסתובב בכל מוסדות החינוך יום יום, גם בלילות, כדי לראות איפה אפשר לשפר את הבטיחות בדרכים במוסדות החינוך.
<דן חנן קדרון: ליד מעברי החצייה ובאזור בתי הספר, זה פשוט זוועה מה שקורה.
<דן חנן קדרון: אני מסתובב שם, כל יום נפגעים ילדים, ואני חושב, וזו הצעה, שאם היו שמים מצלמות איפה שמעברי החצייה סמוך לבתי הספר, זה היה חוסך הרבה ילדים שהולכים לבית הספר, חוזרים חזרה להורים שלהם.
<דן חנן קדרון: אני מבקר בהרבה בתי אם שהילדים שלהם נפגעו בתאונות דרכים, וזה פשוט קורע לב.
<דן חנן קדרון: אני מודה לכם, תודה רבה.
<דן חנן קדרון: אם נעשה את זה, ילדים יחזרו בבטיחות הביתה.
<צביקה צרפתי: שמי צביקה צרפתי, אני ממלא מקום ראש עיריית כפר סבא.
<צביקה צרפתי: זומנתי לכאן היום, שלא תחשבו שהתחמקתי.
<צביקה צרפתי: באתי.
<צביקה צרפתי: קצר, קצר מאד.
<צביקה צרפתי: אני באתי, כי הנתון שהגיע לידינו קצת הפתיע אותנו והוא לא תואם את הנתונים שיש לנו.
<צביקה צרפתי: אני אשמח מאד לקבל את הנתונים וגם את הפירוט למה זה מתחלק – בית, כמו שהצגתם פה.
<צביקה צרפתי: אני רק יכול לומר שמבחינת עיריית כפר סבא, אנחנו כתבנו לפני 5 שנים תכנית מקיפה מאד, מאד גדולה ומפורטת.
<צביקה צרפתי: אנחנו משקיעים בנושא הבטיחות במרחב הציבורי.
<צביקה צרפתי: אני יכול להגיד לכם שאנחנו לא מתחשבים בתקציב השנתי, מזה אף פעם לא מורידים.
<צביקה צרפתי: אצלנו חינוך ובטיחות במרחב הציבורי, זה תקציב שרק גדל וגדל.
<צביקה צרפתי: לדוגמא, נושא מוגנות בתוך בתי הספר.
<צביקה צרפתי: אחת הבעיות אצלנו זה האינטגרציה למשל, ההסעות לבתי הספר.
<צביקה צרפתי: יש היום מלווים בתוך האוטובוסים, כי אנחנו יודעים שזה מוקד בעייתי – הרבה ילדים בתוך אוטובוסים.
<צביקה צרפתי: אנחנו מאד מאד רגישים לעניין הזה.
<צביקה צרפתי: העלנו פה בני הנוער את העניין של הקיץ, אז כן הפנמנו והבנו.
<צביקה צרפתי: יש מטרדים ואתה לא יכול לפתוח את כל הגנים הציבוריים, אבל ייעדנו גנים ציבוריים מיוחדים לבני נוער, ששם יש אור עד השעה שתיים בלילה.
<צביקה צרפתי: ולצורך העניין הזה יש פעילות של סיירת הורים, שמסתובבת כל לילה.
<צביקה צרפתי: יש באמת פעילות ענפה, ובגלל זה אני אשמח לשמוע ולקבל לידי את המספרים ואת הנתונים.
עמרם מצנע: עוד מישהו שחייב?
<מקס אבירם: ברשותך, משפט אחד.
<מקס אבירם: שמי מקס אבירם מאגף בטיחות בדרכים במשרד החינוך.
<מקס אבירם: הנושא הזה של ההגעה לבית הספר והיציאה ממנו, מטופל היום בפרויקט שנמצא כבר בתוך הוועדה הלאומית לבטיחות ילדים.
<מקס אבירם: אנחנו קוראים לזה מעטפת הבטיחות, והנושא מאד לתוכו את כל המרכיבים שבאמצעותם מגיעים תלמידים לבתי הספר.
<מקס אבירם: זה הורים, זה תלמידים שמגיעים ברגל, זה הסעות, זה משמרות זה"ב, שדרך אגב, אדוני יושב הראש, אנחנו צריכים לדבר על זה קצת, כי יש כל מיני שמועות שמתחילות ליצור את אותם חששות כל שנה.
עמרם מצנע: אולי מהרשות יגידו, יש איזו שהיא בעיה לקראת השנה הבאה בנושא משמרות הזה"ב?
<עליסה בן דוד: משמרות הזה"ב יפעלו עד ה-30 ביוני 2014 בהסדר הקיים, ויש לנו כוונה לעשות תהליך יחד עם המשטרה, לעשות שינויים ושיפורים.
<עליסה בן דוד: אבל עד שלא יהיה מבנה חדש, לא יפרקו את המבנה של משמרות הזה"ב.
<מקס אבירם: בכל אופן, מעטפת הבטיחות הולכת להיות מקודמת.
<מקס אבירם: היא כבר התחילה בכל מערכת החינוך, על מנת להסדיר בצורה בטוחה וטובה, את הגעתם של תלמידים לבית הספר ובחזרה ממנו.
עמרם מצנע: פנינה, את רוצה לומר משהו?
פנינה תמנו: אני חושבת שבגלל שאנחנו מדברים הרבה על השנתיים של העבודה המאומצת של הוועדה הבין משרדית על התכנית הלאומית, אני חושבת שבסוף צריך לבוא ולדעת לקדם את התכנית הלאומית, כי זו לא חכמה לעבוד שנתיים.
פנינה תמנו: משרדי הממשלה מתכנסים לשולחן אחד, נותנים המלצות, כולל עכשיו שמשרד החינוך נתן את כל האלמנטים שצריך לקדם.
פנינה תמנו: אני חושבת שצריך לעשות על זה דיון נפרד ואיך מקדמים את זה, כדי שזו לא תהיה עבודה לחינם, שלא לדבר על בזבוז כספי ציבור.
עמרם מצנע: באמת הדיון קצת לחוץ, אבל אני רוצה לסכם אותו בכמה מילים.
עמרם מצנע: קודם כל ל.ז., אני מוכרח לומר שגם מה שכתבת הבוקר, או מה שכתבת אתמול ופורסם הבוקר, וגם מה שסיפרת לנו, בהחלט מעורר הרבה מאד שאלות ואני החלטתי לקיים לוח זמנים קצר, זאת אומרת בדחיפות – דיון שאנחנו נזמין את כל הגורמים המעורבים סביב התאונה הזו ונשמע אותם.
<ל.ז.: אני מאד מודה לך.
עמרם מצנע: נדמה לי שזו החובה האלמנטארית שלנו, ואני מרגיש שפה באמת הדברים או שנופלים בין הכיסאות, או שהכדורים נזרקים ממגרש למגרש, וכדי שתוכלי להגיד ל-יו' וליה' שאנחנו נושאים באחריות.
עמרם מצנע: אני כבר דיברתי על כך שאין אי בהירות באחריות הרשות המקומית לכל נושא הבטיחות במרחב העירוני.
עמרם מצנע: אז אני לא רוצה להוסיף על זה, אבל זו נקודה מאד חשובה להבנה, וכפי שגם דיברו פה חלק מנציגי השלטון המקומי, ואני יודע את זה גם מהסתובבות שלי ברשויות, שהרשות המקומית ובראשה כמובן ראש הרשות לוקח אחריות ונותן למערכת לפעול ונותן סדרי עדיפויות - התמונה אחרת לגמרי.
עמרם מצנע: למרות שגם כן, זה לא הבטחה ולא ביטחון ששום דבר לא יקרה.
עמרם מצנע: אנחנו חיים במרחבים בעלי סיכונים כמעט טבעיים וככל שמתקדמים במודרנה, הסיכונים רק גדלים.
עמרם מצנע: לא הודגש פה מספיק, ואני רוצה להדגיש את האחריות ההורי.
עמרם מצנע: סיפור הילדים שנשכחים במכוניות - נמציא כל מיני המצאות של זמזמים וחוקים שהגננת צריכה להתקשר או לא להתקשר.
עמרם מצנע: אני מציע לא לגמד את האחריות ההורית בעניין של בטיחות הילדים, בין השאר גם באמת להעיר את תשומת הלב של המערכות שמטפלות ולזעוק ולהרים קול זעקה וההורים יודעים לעשות את זה בארגוני ההורים.