GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכל ברקאי: חיילת שבמקום להיות פקידה הלכה להיות עכשיו מש"קית ת"ש או הלכה להיות עכשיו מ"כית, או הלכה להיות עכשיו בקורס קצינות שלישות, תצא להיות אזרחית קהילה שתהפוך את החברה הזאת להיות חברה אחרת.
<מיכל ברקאי: בסופו של דבר השאלה היא איזו מדינה אנחנו רוצים שתהיה פה וזאת השאלה שצריכה להישאל כל יום על-ידי האנשים שיושבים בבית הנבחרים שלנו.
עמרם מצנע: גדי, כמה מילים לסיכום.
<גדי אגמון: אני מאוד מצטער אבל אני לא יכולתי לסכם יותר טוב ממה שמיכל סיכמה, כיוון שאני חושב, אדוני היושב-ראש, שמכינת "עלמה" – אני מרשה לעצמי לקרוא לה מכינה כי היא מכינה בנות לשירות משמעותי – ועם כל הכבוד לחברה להגנת הטבע או לידידי שהציג פה את ה-1,500 שמתמודדים על 70 איש, נדמה לי שאנחנו מפספסים פה את הדיון.
<גדי אגמון: מכינות צריכות להכין, וגם אנשי שנת שירות, צריכים להכין אוכלוסיות שאנחנו לא מצליחים להשפיע עליהן במערכת החינוך בתהליך הרגיל, לא מצליחים להשפיע עליהם להבין שצה"ל יכול לשנות את גורלם, להבין שאפשר לעשות שינוי משמעותי.
<גדי אגמון: אני אמרתי את זה ברמיזה מקודם, שכדאי שנסתכל ונשאל את עצמנו האם אנחנו רוצים לא להוסיף 70 איש לחברה להגנת הטבע או לקרן קיימת לישראל או לרשות שמורות הטבע – וזה חשוב, אני לא אומר שזה לא חשוב, זה חשוב, אפילו חשוב מאוד – אבל האם אנחנו צריכים להוריד את ה-70 למרות שיש שם 1,500 שמתמודדים כדי להשפיע על החברה הישראלית ועל הפריפריה או על המקומות שבהם אחוז השירות המשמעותי הוא לא גבוה, ולקחת ולהוריד ל-50 איש כדי שאת ה-20 הנוספים נשפיע בשנת שירות או במכינות שמשפיעות על מדינת ישראל.
<גדי אגמון: אנחנו נשאיר את ה-70, אני חושב שצריך להשאיר אותם, אני נותן את זה כדוגמה.
<גיל בצלאל: כי הם נחשפים להרבה יותר.
<גדי אגמון: אני נותן את זה כדוגמה.
<גיל בצלאל: דוגמה לא טובה.
<גדי אגמון: אני חושב שהרשות והשלטון המקומי צריכים להיות כאן כי אני רוצה לשאול את השלטון המקומי מה השלטון המקומי עושה בתקציבים שיש לו, וידידתי דורית יודעת את זה, הוא יכול להשפיע על הדנ"א באותן רשויות ובאותן ערים שלא שותפים לתהליך הזה.
<גדי אגמון: אני מנסה בערים בפריפריה – ואני לא אתן דוגמאות פה של ראשי ערים – להשפיע עליהם לשים חיילים, יחד עם האגף ויחד עם משרד החינוך, גרעיני נח"ל, כדי שהם ישנו את העיר בפריפריה, בערים שמקבלות קסאמים על הראש, ואנחנו לא מצליחים להשפיע על ראשי הערים האלה ועל השלטון המקומי.
<גדי אגמון: כך שאני חושב שזה לא רק תקציב אלא גם תפיסה רחבה שלנו ושל הוועדה איפה אנחנו רוצים להשפיע את כוח האדם ואת האמצעים מבלי הרבה כסף, לא חייבים רק להוסיף כאן כסף, יחד עם הארגונים.
<גדי אגמון: ואני מזמין גם את ארגוני ההורים וגם את ארגוני התלמידים השונים להשפיע יחד עם כוח האדם שנמצא שם ועם ההורים, באותם מקומות שאני חושב שאפשר לעשות שינוי.
<גדי אגמון: תודה.
עמרם מצנע: קודם כל, אני מודה לכל מי שהגיע למפגש הזה.
עמרם מצנע: אני לא זוכר דיון – וכבר כמה דיונים הוועדה בראשותי קיימה?
<יהודית גידלי: היום 203.
עמרם מצנע: כן, מדיון לדיון כוחנו עולה.
עמרם מצנע: אני לא זוכר דיון שיש הסכמה כל כך רחבה ביעילות, באפקטיביות ובצורך הזה לקיים את אותם גופים ופעילויות שתורמים תרומה משמעותית להכנת הנוער שלנו לשירות.
עמרם מצנע: זה מצד אחד.
עמרם מצנע: אבל מצד שני, עם כל הנכונות וכל ההבנה וכל העשייה – ואני לא רוצה לזלזל בחלק המלא של הכוס כי הוא יותר מחצי – אבל עם כל ההבנה דרוש פה עוד מאמץ, כי אני חושב שמה שקורה בשנים האחרונות זה שיש באמת יותר מודעות וגם יותר ידע וניסיון ביכולת שלנו להגיע לאוכלוסיות הקצה, שזאת ההזדמנות האחרונה.
עמרם מצנע: אני מכיר גם את הבנות שאת דיברת עליהן, מיכל, מהמקומות האחרונים שהייתי בהם, איזו משמעות חברתית, ציבורית, לאומית, יש לנערים ולנערות האלה אם אנחנו מקדישים עוד מזמננו ועוד מתקציבנו לעניין הזה.
עמרם מצנע: אני לא רוצה להרבות בדיבורים אבל מוכרחים, גם במצוקות הקשות שקיימות היום, לתת עדיפות לאותה תוספת שולית, אותה דלתא הנחוצה כדי להגיע ליותר ויותר בני נוער שמתדפקים על הדלתות שלנו ורוצים אבל אין לנו כלים מספיקים להתמודד עם זה.
עמרם מצנע: אני פונה עוד פעם, עמיקם, אליכם ואל משרד החינוך, אני אומר לכם, אילו היינו עושים חשיבה תיאורטית ארגונית אז האחריות נמצאת בעצם במשרד החינוך – ולא מקרה, דרך אגב, שמשרד החינוך גם מוציא לפועל את התוכניות האלה עם תקציבים, מאצ'ינגים מסוימים שמקבלים ממשרד הביטחון, כי בסוף על משרד החינוך יש את האחריות להכשיר את בני ובנות הנוער עד גיל 18, לא רק בבגרויות ולא רק בפסיכומטרי, אלא בכל המכלול שאנחנו כבר דיברנו עליו.
עמרם מצנע: אבל יש פה בהחלט משרד ביטחון שמבין את הערך המוסף שיש לאותם נערים ונערות שעוברים את התהליכים האלה ולכן נכון השולחן העגול, ואנא, תמצאו את הכספים הלא גדולים האלה, בכל קנה מידה.
עמרם מצנע: אני גם מקבל – למרות שקשה לומר את זה – שצריך לתת פה באמת עדיפות למה שאנחנו קוראים היום במשרד החינוך בהרבה מאוד תחומים "תקציב דיפרנציאלי", מה שנקרא "תקציב שונה" או "שונות תקציבית", גם פה.
עמרם מצנע: זה נכון, צריך לתת משקל יתר לאותן אוכלוסיות שדורשות את החיזוק הזה.
עמרם מצנע: המכינות הקדם צבאיות, שאני מאוד חסיד שלהן – אני אפילו אישית עזרתי בהקמתה של המכינה הראשונה כשהייתי אלוף פיקוד המרכז, מכינת "עלי" ואני מאוד מעריך אותה.
עמרם מצנע: אבל באמת שם: א', זה עלויות גבוהות מאוד, וב', באמת רוב בנוער שמגיעים לשם זו תוספת חשובה אבל הם היו מגיעים לאותם מקומות גם בלי זה, לעומת אותם מקומות שדנה דיברה עליהם, שענבר דיברה עליהם, וכמובן מועצת תנועות הנוער, תנועות הנוער והתנועה הקיבוצית, שמשום מה לא הגיעה לפה היום.
<יהודה סקר: יואל מרשק פרש אז אין להם מישהו אחר.
עמרם מצנע: אין לי ספק שצריך, וכפי שאמרת, גדי, יחד אתכם, בהכוונה שלכם ובסיוע שלכם באמת להגיע לאוכלוסיות האלו שלא ישרתו בצבא, לא ישרתו שירות משמעותי, לא יסיימו את השירות אם אנחנו לא נעזור להם להיכנס אל תוך המועדון הזה שנקרא לב לבה הגרעיני של החברה הישראלית.
עמרם מצנע: אנחנו כמובן נמשיך לעקוב ונקיים גם מפגשים נוספים כדי באמת לראות שהדברים האלה מתקדמים.
עמרם מצנע: אני לא יכול שלא לומר באמת, גם למשרד החינוך, החל משר החינוך, ארז, אתם, אירית ודורית, ולך, גדי, לאורנה, עמיקם ולכל הצוותים האלה שעוסקים, אני יודע שאתם נלחמים על סדרי עדיפויות בתוך הארגונים שלכם, כל אחד בארגון שלו.
עמרם מצנע: אני גם כמובן אפנה לראשי הארגונים.
עמרם מצנע: נדמה לי שעם כל הבעייתיות וכל הקשיים שעולים כאן
עמרם מצנע: – ואנחנו באמת נמצאים בתקופה קשה כי היא תקופה שמחייבת ללא פשרות למצוא מה לא עושים, לא מה כן עושים – זו הזדמנות לנסות ולדייק יותר ולמקד יותר באמת בסדרי עדיפויות שלנו.
עמרם מצנע: המדינה הזאת, שכולם מדברים עליה, היא המדינה שלנו.
עמרם מצנע: עם כל הבעיות וכל הטענות וכל הצרות, בסופו של דבר אנחנו יכולים להשפיע אם היא תיראה אחרת.
עמרם מצנע: אז בואו נפסיק לדבר על "המדינה ההיא" – זו המדינה שלנו וכל אחד ואחד מאתנו, במקום שבו הוא נמצא, בעצם עושה את הדברים האלה.
עמרם מצנע: אין תחליף להתנדבות, אין תחליף לבני נוער שמה שלא נעשה הם רוצים לעשות ולתרום, בין אם ניתן להם את הכסף או לא ניתן להם את הכסף.
עמרם מצנע: זה היה ככה תמיד מאז שאני זוכר את עצמי.
עמרם מצנע: זה טוב וזה נכון ולא כל מי שרץ להתנדב צריך אחר כך להגיד: רגע, רגע, אבל מה נתנו לי?
עמרם מצנע: כי זאת מהות ההתנדבות, זה מהות השירות, זו מהות השותפות ובעצם לקיחת אחריות.
עמרם מצנע: על סדר היום דיון מהיר, וכשמו כן הוא – מהיר.
עמרם מצנע: אנחנו הקצבנו לזה שעה, ומתוכה 10 דקות כבר עברו.
עמרם מצנע: ההצעה היא של חבר הכנסת יוני שטבון.
יוני שטבון: אני רוצה לציין שההצעה היא גם, כמובן, של חברת הכנסת קארין אלהרר.
יוני שטבון: הצענו את ההצעה הזאת בשני כובעים: כובע אחד כי זה נושא חשוב; וכובע שני – שנינו חברים בשדולה למען עולי צרפת בכנסת ומובילים אותה.
יוני שטבון: היום מדינת ישראל, לשמחתנו, קולטת עלייה.
יוני שטבון: עצם קיומה זה עלייה, והנושא הממשיך בדגש בשנים האחרונות על עולי צרפת דוברי צרפתית.
יוני שטבון: בשנת 2012 עלו כ-1,900 עולים, ב-2013 – 3,216, וצופים בשנת העבודה 2014 להגיע ל-4,500 עולים מצרפת.
יוני שטבון: המספרים גדלים בקצב מהיר גם באחוזים וגם במספרים ריאליים.
יוני שטבון: יעדי הסוכנות ויעדי מדינת ישראל הם להגיע למצב של כ-10,000 עולים בשנה.
יוני שטבון: בגלל תהליכים שקורים גם בצרפת וגם בגלל אופיים של עולי צרפת הנושא תופס משמעות.
יוני שטבון: כמובן, הדיון המהיר לא מדבר רק על עולי צרפת, אבל עולי צרפת כמשל.
יוני שטבון: המציאות היא שחלק מהכניסה למערכות החברתיות בישראל זה, כמובן, עבודה.
יוני שטבון: אדם עם מקצוע בחו"ל רוצה להשתלב במערכות בישראל, והיכולת שלו להשתלב זה כמובן באמצעות עבודה כאן.
יוני שטבון: יש הרבה נושאים שצריך לטפל בהם, כמו הכרה בתארים ודברים אחרים שהם לא הנושא.
יוני שטבון: אחד הנושאים זה בתארים שכן מוכרים ואפשר להתחיל להשתלב בהם.
יוני שטבון: במקרה הזה אחד החסמים שנראים קטנים, אבל הם מאוד משמעותיים לעולה חדש זה שהוא צריך להביא את התואר שלו למשרד החינוך ולמשרד הבריאות בנושאים שקשורים לתחום שלהם, והוא נדרש לתרגם את התואר שלו.
יוני שטבון: הדבר הזה הוא בשני מישורים: במשרד החינוך יש באנגלית וגם ברוסית, אם אני לא טועה, גורם שעושה את המהלך הזה.
יוני שטבון: כלומר אתה מגיש את התעודות לתואר שלך, ויש מי שדואג לכך מתוך הבנה ורצון להקל על העולה מבחינה בירוקרטית וכלכלית.
יוני שטבון: יש פה נציגים שיכולים להדגים אבל מדובר על סכומים ניכרים.
יוני שטבון: לעולה ממוצע ממשפחה לא עשירה שרוצה לתרגם את התואר שלו זה יכול להיות 2,000-1,500 שקלים; ואם יש לו גם בן בתחום ועוד אנשים אחרים במשפחה אנחנו מדברים על סכומים אחרים.
יוני שטבון: לדעתי, זאת בעיה שאפשר לפתור אותה בקלות בלי יותר מדי כותרות.
יוני שטבון: כל משרד רלוונטי יקצה – בדגש על עליית דוברי צרפתית כיוון שהמספרים גדלים, ברוך-השם – גורם רלוונטי שיוכל לתרגם את מסמכי התואר בלי צורך להוציא תשלום מיותר מצד אותו עולה כי זה מהווה חסם.
עמרם מצנע: מי רוצה להציג את זה קצת יותר לעומק?
<דניאל חפץ: שמי דניאל חפץ, אני עובד בעמותת "עמי" – אנחנו מלווים את העלייה מצרפת.
<דניאל חפץ: הבעיה והתופעה מוכרת לנו מאז שאנחנו פועלים.
<דניאל חפץ: אני רוצה להוסיף על מה שאמר חבר הכנסת יוני שטבון שגם משרד הכלכלה מעורב בזה.
<דניאל חפץ: כי באחריות משרד הכלכלה לאשר את כל מקצועות ההנדסה והחשמל.
<דניאל חפץ: כך שיש לנו שלושה משרדים: משרד החינוך, משרד הכלכלה ומשרד הבריאות שמעורבים בנושא הזה.
<דניאל חפץ: אני אדבר רק על עולים מצרפת, אבל אני מניח שזה עולים מכל העולם שלא מגיעים ממקומות שהם דוברי אנגלית, רוסית או אוקראינית כמו שמופיע על מסמכים.
<דניאל חפץ: אני רוצה להזכיר בהזדמנות זאת שבמדינת ישראל יש שלוש שפות רשמיות: עברית, ערבית ואנגלית - -
עמרם מצנע: רק עברית וערבית.
עמרם מצנע: אנגלית היא לא שפה רשמית.
עמרם מצנע: לאנגלית יש מעמד, אבל היא לא שפה רשמית.
עמרם מצנע: יש לה מעמד בין-לאומי.
יוני שטבון: זה מחזק את מה שאתה אומר.
<דניאל חפץ: זה רק מחזק שנוסף לעברית וערבית במשרדים מסוימים כשמגישים מסמכים באנגלית, ברוסית ובאוקראינית הם מתקבלים, וזה כתוב שחור על גבי לבן באתרים של אגף להכרת תארים של משרד החינוך.
<דניאל חפץ: מי שיש לו המסמכים בשפות האלה יכול להגיש אותם, ומי שאין לו נדרש לתרגם.
<דניאל חפץ: הבעיה בנוסף למה שכבר הוסבר היא שלא תמיד ברור מה צריך לתרגם.
<דניאל חפץ: אנשים רוצים להיות "ראש גדול" בדרך כלל, מכינים תיק, ואז מתברר שזה לא בדיוק מה שהיה צריך לתרגם, אלא צריך עוד משהו.
<דניאל חפץ: אז נכנסים ללופ של הוצאות נוספות.
<דניאל חפץ: מעבר לסטטיסטיקות מי עשה ומי לא עשה, מתברר שהרבה לא עשו.
<דניאל חפץ: למה לא עשו?
<דניאל חפץ: כי אלה הוצאות ולא יודעים מתי יצטרכו את זה.
<דניאל חפץ: מתברר שאחרי שעולים נמצאים פה 15-10 שנים במהלך החיים התעסוקתיים שלהם יוצאים לאבטלה ואז נתקלים בלשכת התעסוקה.
<דניאל חפץ: אולי אתם לא יודעים, אבל בלשכת התעסוקה יש שני אגפים: אגף של אקדמאים ואגף של מי שאינו אקדמאי.
<דניאל חפץ: הטיפול לכאורה זהה, אבל הוא לא זהה כי מי שאקדמאי לשכת התעסוקה רשאית להציע לו רק עבודות שקשורות לתארים שהוכרו לו.
<דניאל חפץ: ואז מתברר שאחרי שעולה נמצא פה, והוא ישראלי לכל דבר אומרים לו, שהתואר שלו לא הוכר.
<דניאל חפץ: ואז אחרי כל כך הרבה שנים הוא מתחיל לעשות הכרה לתואר שלו.
<דניאל חפץ: בכל מקרה זה תהליך שלוקח זמן, מדובר על חודשים.
עמרם מצנע: הבעיה היא לא רק תרגום.
עמרם מצנע: אתה לא מצפה מלשכת התעסוקה להגיש לו נייר.
עמרם מצנע: לשכת התעסוקה צריכה אישור לתקפותו של התואר.
<דניאל חפץ: זה ברור, אבל לפעמים אין מודעות.
<דניאל חפץ: אני יודע שיש הרבה אנשים שמצאו עבודה ולא ביקשו ממנו את התואר המוכר, אבל יכול להיות שזה מין פוליסת ביטוח שכדאי שיהיה לו.
<דניאל חפץ: כי יכול להיות שבמהלך החיים התעסוקתיים שלו הוא ייתקל בנושא של אבטלה.
עמרם מצנע: מי הגוף במדינה שנותן הכשר לתארים?
<דניאל חפץ: במשרד החינוך יש גף להערכת תארים אקדמיים מחו"ל.
<יהודית גידלי: נמצאת פה ציפי ויינברג.
עמרם מצנע: אז נשמע אותה.
<דניאל חפץ: לכן זה עוזר בנושא של הכרת תארים במקום שיש בו מדרגות בסולם השכר במגזר הממשלתי, החצי ממשלתי או ברשויות המקומיות.
<דניאל חפץ: שם כל הנושא של השכר הוא לפי התארים שהוכרו; ובתחום משרד הבריאות מקצועות הרפואיים והפרא-רפואיים; ובנושא של הנדסה וחשמל זה יותר בנושאים שקשורים לרישיונות כמו מהנדסי בניין שצריכים אסמכתה לחתום.
<דניאל חפץ: גם הם נתקלים בבעיה.
<דניאל חפץ: בתחום ההייטק זה פחות קורה כי כל התחום הזה הוא פחות בידיים ממשלתיות, אלא זה הסקטור הפרטי, ולרוב לא מבקשים מאנשים.
<מאיר לופטינסקי: אבל רצוי.
<דניאל חפץ: נכון, אבל בסדרי עדיפויות זה כך.
<דניאל חפץ: יש לנו גם תקדים שיש שפות מסוימות שאינן השפות הרשמיות, וזה מודפס פה ומופיע בכל האתרים שחור על גבי לבן - -
יוני שטבון: אנגלית, רוסית ואוקראינית.
<מאיר לופטינסקי: אני מאיר לופטינסקי, נציג הסוכנות היהודית.
<מאיר לופטינסקי: קודם כול אנחנו מברכים ומחזקים את היוזמה.
<מאיר לופטינסקי: אנחנו רואים ביוזמה זו יוזמה מבורכת שבאה להקל על העולה החדש.
<מאיר לופטינסקי: בנוסף אנחנו מבקשים להעתיק את היוזמה שביקשנו ממשרד הבריאות, והם נענינו לה בחיוב.
<מאיר לופטינסקי: בשנה שעברה ביקשנו להעתיק את האתר שלהם לשפות שונות, והם נענינו בחיוב.
<מאיר לופטינסקי: האתר של משרד הבריאות מופיע גם היום בצרפתית ובספרדית נוסף לרוסית ולאנגלית.
<מאיר לופטינסקי: אנחנו מבקשים שהאתר של משרד החינוך יעתיקו את אותה יוזמה וגם זה יהיה כתוב בצרפתית.
<מאיר לופטינסקי: עולה מצרפת לא יכול להבין מה כתוב בעברית, הוא לא יכול להבין מה כתוב באנגלית, וכשהוא יבוא עם התעודות הוא לא יבין בדיוק מה צריך לעשות, אף על פי שאנחנו דואגים להעביר לו הכול לפני שהוא עולה.
<מאיר לופטינסקי: אבל זה רצוי, זה מומלץ, זה מתבקש שגם הוא יידע את הדברים בשפה הצרפתית.
<אמלי אבבו: אני אמלי אבבו, ארגון CNEF, צעירים עולים מצרפת.
<אמלי אבבו: ההכרה בתעודות חשובה גם בשביל המשך לימודים בארץ.
<אמלי אבבו: אנשים מגיעים עם תארים כמו תואר ראשון, וחוץ מהאוניברסיטאות כל המכללות וגם חלק מהאוניברסיטאות דורשות את ההכרה של משרד החינוך כדי לתת להם אפשרות להמשיך לתואר שני.
<אמלי אבבו: אפילו מבקשים את זה לפני קבלה.
<אמלי אבבו: זאת אומרת הסטודנט עדיין לא יודע אם הוא יתקבל או לא, וכבר הוא צריך מראש להוציא 2,000-1,500 שקל כדי שיהיה לו תואר מוכר כדי להגיש את התיק שלו למכללה או לאוניברסיטה.
<אמלי אבבו: אלה הוצאות מאוד גדולות, וצריך למצוא פתרון.
עמרם מצנע: זה נאמר.
עמרם מצנע: ציפי ויינברג, בבקשה.
<ציפי ויינברג: שלום.
<ציפי ויינברג: קודם כול הבהרה: הגף שלנו מעריך תארים אקדמיים מחו"ל אך ורק למטרות דירוג ושכר במגזר הציבורי, לא לצורך קבלה להמשך לתארים אקדמיים ולא לצורך שום סוג מתן רישיון לעיסוק כלשהו.
עמרם מצנע: מי עושה את הדברים שאתם לא עושים?
<ציפי ויינברג: רישיונות נותנים הגופים המרשים השונים, משרדי הממשלה לפי התחומים; המקצועות הרפואיים והפרא-רפואיים זה משרד הבריאות - -
<מאיר לופטינסקי: לשכת עורכי הדין, לשכת רואי חשבון.
<אמלי אבבו: אבל לימודים אף אחד לא עושה.
<ציפי ויינברג: הלימודים זה לא אנחנו.
<ציפי ויינברג: ההערכה של הגף היא לא הערכה אקדמית; הלימודים הם אך ורק בידי המוסדות האקדמיים עצמם.
<ציפי ויינברג: אם מוסד אקדמי מבקש את האישור שלנו כתנאי להתקבל להמשך תואר שני זה לא בסדר.
<ציפי ויינברג: אני כבר פניתי על זה למל"ג כי כבר שמענו על זה.
עמרם מצנע: אתם נותנים את זה רק כדי להכיר בזה לצורך תוספות שכר?
<ציפי ויינברג: במגזר הציבורי.
<ציפי ויינברג: יש לזה גם עוד שימושים: בלשכת התעסוקה עושים את זה כדי להיחשב אקדמאי; דורשים את זה לצורך הסבה להוראה או הסב לסיעוד.
עמרם מצנע: זה דרככם.
<ציפי ויינברג: דורשים את האישור הזה.
יוני שטבון: עולים עושים את ההסבה הזאת.
עמרם מצנע: איך אתם עושים את זה?
<ציפי ויינברג: כדי להעריך תארים מחו"ל אנחנו דורשים רשימת מסמכים.
<ציפי ויינברג: יש לנו רשימת מסמכים להערכה.
<ציפי ויינברג: יש טופס שאדם צריך למלא ולחתום עליו; צריך להגיש תעודת עולה, תעודת זהות, תעודת בגרות, הדיפלומה של התואר הראשון, גיליון הציונים של התואר הראשון.
<ציפי ויינברג: עקרונית – זהו.
<ציפי ויינברג: אם יש גם תואר שני אז צריך להגיש את הדיפלומה של התואר השני את גיליון הציונים של התואר השני.
עמרם מצנע: ובטח זה הולך בדרך כלל על-ידי משלוח מכתבים.
<ציפי ויינברג: יש אפשרות להגיש את זה גם בדואר.
עמרם מצנע: יש לכם לפי מחוזות או רק משרד ראשי?
<ציפי ויינברג: יש לנו שלושה מחוזות: בחיפה, בבאר-שבע ובירושלים.
<ציפי ויינברג: יש אפשרות להגיש לירושלים ישירות בדואר.
<ציפי ויינברג: אכן נאמר כאן נכון שאנחנו דורשים תרגומים על מסמכים שהם לא באוקראינית, ברוסית ובאנגלית.
<ציפי ויינברג: למה אוקראינית ורוסית כן?
<ציפי ויינברג: מכיוון שב-24 השנים האחרונות מאז התפרקות ברית המועצות, היקף העלייה דוברת הרוסית היא לאין שיעור הרבה יותר גדולה ועד עצם היום הזה מכל עלייה אחרת, כולל מארצות-הברית.
<ציפי ויינברג: לכן במשך השנים הגף תוקנן ואויש על-ידי דוברי השפות הרוסית והאוקראינית.
<ציפי ויינברג: אנגלית היא כמובן שפה שכולם מבינים אותה אז אין צורך בתרגומים גם מאנגלית.
<ציפי ויינברג: כדי לסבר את האוזן, בשנת 2013 היו לנו 1928 תארים מרוסיה ואוקראינה לעומת 108 מצרפת.
<אמלי אבבו: כי זה עולה כסף.
<ציפי ויינברג: ב-2014 בחמשת החודשים האחרונים היו לנו 853 תארים מרוסיה ומאוקראינה לעומת 43 מצרפת.
עמרם מצנע: יש משמעות להיקפים כי בסוף צריך לשים משרה של אדם.
<מאיר לופטינסקי: יש פה בעיה של הסברה.
<מאיר לופטינסקי: נרתעים לגשת למסמכים בגלל - -
עמרם מצנע: זאת לא בעיה של הסברה, זאת בעיה של תרגום.
קארין אלהרר: זאת גם בעיה של עלות.
<מאיר לופטינסקי: ההזמנה לא בצרפתית, רק באנגלית.
עמרם מצנע: אבל אנחנו לא מדברים על הסברה.
<ציפי ויינברג: אני רוצה להדגיש כמה דברים: נכון שאדם צריך להשקיע סכום כסף בתרגומים, אבל בסופו של דבר זה ישתלם לו.
<ציפי ויינברג: כי אם הדירוג שלנו הוא לצרכי שכר הוא ידורג ויקבל שכר גבוה יותר אם הוא במגזר הציבורי.
יוני שטבון: את מדברת על משהו מאוד ספציפי.
יוני שטבון: סליחה שאני קוטע אותך; את מדברת על דירוג שכר, ואנחנו מדברים על תופעה.
יוני שטבון: אני יודע שאת נתונה במערכת מאוד מסוימת של דירוג שכר, ובגלל זה את מדברת עליה.
<ציפי ויינברג: אני מדברת רק בשם עצמי.
יוני שטבון: אנחנו מדברים על תופעה בצורה כללית.
עמרם מצנע: אנחנו יכולים לפנות רק לגורמים ממשלתיים.
עמרם מצנע: אני מבין שהאוניברסיטאות עצמאיות בעניין הזה.
יוני שטבון: האוניברסיטאות עצמאיות, אבל יש משרדים נוספים כמו שהוזכר קודם, ויש גם נושאים אחרים, לא רק של דירוג שכר.
יוני שטבון: צריך גם לזכור למה המספרים האלה.
יוני שטבון: האם 43 כי יש חסם שמניע כמו המחיר או חוסר ההבנה.
יוני שטבון: זה מעגל סגור.
יוני שטבון: אנחנו אומרים את הדברים כי אנחנו נפגשים עם אנשים.
יוני שטבון: אנשים מבולבלים, לא יודעים לאן להביא, מביאים את זה אחרי 10 שנים אחרי שהם כבר עבדו.
יוני שטבון: כל הדברים האלה, אם נזהה בוועדה הזאת את החסמים – כי כולם רוצים שהעלייה תימשך, אני לא חושב שמישהו רוצה לייצר חסמים – אז יכול להיות שהמספרים נובעים גם מחסם שמונע מלהגיע בגלל המחיר או בגלל בלבול בירוקרטי כזה או אחר.
יוני שטבון: מעבר לזה, היא מתעסקת רק בנושא הערכת שכר שזה נושא מאוד ספציפי.
יוני שטבון: בוועדה צריך לדון במכלול הדברים, לא רק בנושא הזה.
עמרם מצנע: אני מתקשה לראות דרך פרקטית לדרוש מכל הגופים – מכללות, אוניברסיטאות ובתי ספר שונים להנדסאים וממשרד הכלכלה – שיחזיקו אצלם תרגום.
עמרם מצנע: ולמה רק צרפתית?
עמרם מצנע: יש גם ספרדית.
קארין אלהרר: רק נקודה להבהרה: הבקשה היא שהמשרדים שבלאו הכי נותנים את התרגום הזה ברוסית ובאוקראינית חינם, ייתנו אותו דבר גם באנגלית - -
עמרם מצנע: אבל את שומעת שלרוסית יש אלפי - -
קארין אלהרר: אני מבינה, אדוני, אבל חייבים לזכור שגם העלייה מאוקראינה ומרוסיה התחילה במינונים קטנים והלכה והתעצמה.
קארין אלהרר: רק לסבר את אוזני חברי הוועדה ואדוני, בשנת 2012 העולים מצרפת היוו 10.39% מכלל העולים; בשנת 2013 אנחנו רואים עלייה ל-16.68%.
עמרם מצנע: האחוזים די מרמים כי אין עלייה.
עמרם מצנע: השאלה היא המספרים המוחלטים.
יוני שטבון: זאת הבעיה, שצריך להשקיע במגמות.
קארין אלהרר: אני מדברת על העלייה המתמדת.
קארין אלהרר: בשנת 2014 אנחנו מדברים על 24.88% מכלל העולים.
קארין אלהרר: אין מחלוקת שיש גידול באחוזים, והמספרים המוחלטים הם, כנראה, שונים.
קארין אלהרר: אבל אין חולק שהדבר הזה הולך ומתעצם.
קארין אלהרר: מדובר פה על אוכלוסייה שהולכת ומתרחבת, וצריך לתת את הדעת גם לצרכים שלה.
קארין אלהרר: אני לא רוצה להיכנס לרזולוציה איזה סוג של פקיד יהיה ומה תהיה הדרגה שלו וכו', אבל אני כן יודעת לומר שרק לתואר הראשון יש לנו 12 סוגי מסמכים שדורשים תרגום; לתואר השני יש לנו עשרה סוגי מסמכים שדורשים תרגום; ואני יודעת עוד לומר שבאחת מהחברות שפנינו אליה כדי לבדוק מה העלות של התרגום זה עולה 165 שקלים למסמך, וזה משתנה לפי כמות המילים.
קארין אלהרר: אדוני בוודאי מבין שככל שמדובר במספר רב של מסמכים זה יכול להגיע גם לאלפי שקלים.
עמרם מצנע: יכול להיות שהפתרון הוא שמשרד הקליטה שהוא הממונה על קליטת עולים חדשים ייתן שירות של תרגום מסמכים.
עמרם מצנע: להגיד למשרד החינוך ולאוניברסיטה העברית ולמכללה כזאת או אחרת ולמשרד הכלכלה וללשכת רואי חשבון וללשכת עורכי דין זה מסורבל.
עמרם מצנע: בסל הקליטה שעולה עשרות אלפי שקלים או מאות אלפי שקלים, ששם ייתנו את הפתרון לכך.
קארין אלהרר: אני בטח לא אתנגד להצעה שתהיה טובה יותר עבור העולים.
קארין אלהרר: למה בעצם התכנסנו כאן היום וביקשנו את הדיון?
קארין אלהרר: כי יש בעיה בסיסית בעיקרון השוויון.
קארין אלהרר: אנחנו אומרים, זאת קבוצה חזקה וגדולה שעלתה, והנה עוד קבוצה הולכת ומתחזקת – למה יש ההבחנה כשאני לא רואה את השונות בין סוגי האנשים?
יוני שטבון: אני רוצה לחדד עוד משהו שנאמר.
יוני שטבון: אתה דיברת על משרד העלייה והקליטה.
יוני שטבון: בסוף אם מסתכלים על הנקז זה כן משרד החינוך בסוף, כי המל"ג בהקשר הזה – גם מול משרד הכלכלה בהקשרים של הנדסאים וגם מול משרדים אחרים – בסוף הוא שחקן רלוונטי בכל המקרים.
יוני שטבון: אם ההצעה הכוללנית שלך, שוודאי לא נתנגד אליה, היא לזהות איפה הצינור הייתי מכוון למקום שמהווה הנקז המרכזי, ושם משקיע את רוב המשאבים.
יוני שטבון: לאור הנתונים שנאמרו פה עכשיו זה המל"ג בהקשר הזה.
<ציפי ויינברג: אני רוצה לומר עוד דבר: צרפת עובר את תהליך בולוניה.
<ציפי ויינברג: כל עולי צרפת שנמצאים כאן יודע על מה אני מדברת.
עמרם מצנע: אבל אנחנו לא יודעים.
<ציפי ויינברג: אז אני אסביר.
<ציפי ויינברג: כל אירופה ב-14 השנים האחרונות עוברת תהליך של שינוי מבנה ההשכלה הגבוהה, וגם צרפת, למצב שיש להם שלושה תארים: תואר ראשון, תואר שני ותואר שלישי.
<ציפי ויינברג: זה לא היה ככה בעבר, היו כל מיני צורות ושיטות תארים.
<ציפי ויינברג: כחלק מהתהליך הזה כל מוסד אקדמי בצרפת מחויב לתת לבוגרים שלו תוספת לדיפלומה שנקראת "diploma supplement".
<ציפי ויינברג: מה קורה?
<ציפי ויינברג: בצרפת לא נותנים "diploma supplement" הזאת, וזה חבל מאוד כי אם הם היו נותנים היא ניתנת באנגלית.
<ציפי ויינברג: אז לא צריך בכלל תרגום.
עמרם מצנע: את הסיכום נשלח גם לצרפת.
עמרם מצנע: זה נכון, זה רק יוצר יותר בעיה.
<ציפי ויינברג: דבר אחרון שאני רוצה לומר הוא שאנחנו מודעים לעלייה המסיבית שאמורה להגיע מצרפת.
<ציפי ויינברג: אנחנו מברכים עליה, אנחנו כמובן נשמח שזה יקרה.
<ציפי ויינברג: בשם הממונים עלי אני יכולה להגיד שאצלנו במשרד והמנהל שממנו אני באה מנטרים אוכלוסיות יהודים בעולם ועוקבים אחריהן.
<ציפי ויינברג: אנחנו יודעים שמקהילת צרפת אמורים לעלות מסות של אנשים.
<ציפי ויינברג: אם נראה את העלייה המסיבית אנחנו מוכנים להיות בקשר עם כל ארגוני העולים, ונחשוב איך.
יוני שטבון: העלייה כבר התחילה.
יוני שטבון: אנחנו כבר שם.
עמרם מצנע: נטליה זליגר, בבקשה.
<נטליה זליגר: שמי נטליה זליגר, אני ממשרד הבריאות, סגנית מנהל האגף לרישוי מקצועות רפואיים.
<נטליה זליגר: אנחנו, כמובן, עוסקים הרבה עם עולים, הגשת מסמכים.
<נטליה זליגר: בעצם כל מי שרוצה לקבל רישיון באחד ממקצועות הבריאות פונה אלינו.
<נטליה זליגר: כמו שמאיר אמר, אתר האינטרנט של המשרד מתורגם גם לצרפתית, לספרדית, לאנגלית, לערבית, כמובן ולרוסית.
<נטליה זליגר: הוא מפורט ומאוד מסודר, וברור מה צריך להגיש כך שרוב האנשים שמגישים מסמכים מגישים בצורה מאוד מסודרת, ואת מה שצריך.
<נטליה זליגר: לפעמים חסר, אבל לא מתרגמים בדרך כלל משהו שלא צריך, ואנחנו גם לא מבקשים דברים שלא צריך.
<נטליה זליגר: הדרישה מקובלת בכל העולם – בכל שמגיעים צריך לתרגם בו את המסמכים - -
יוני שטבון: אנחנו לא "כל העולם", אנחנו מדינה קולטת עלייה.
קארין אלהרר: זאת לא הנקודה - -
<נטליה זליגר: אני לא סיימתי את המשפט.
<נטליה זליגר: הדברים האלה מקובלים בכל העולם, אבל אנחנו רוצים להיות יותר טובים מהעולם, וטוב שכך.
<נטליה זליגר: אני באמת מברכת על זה.
<נטליה זליגר: לכן אנחנו באמת דורשים מה שצריך - -
עמרם מצנע: בעולם זה נקרא "פליטים", אצלנו זה נקרא "עלייה".
<נטליה זליגר: נכון.
<נטליה זליגר: אבל אנחנו בעצמנו מספקים למי שבעל רישיון במקצוע בריאות מסמכים לחו"ל כשהוא הולך ללמוד או לעבוד בחו"ל.
<נטליה זליגר: אנחנו רואים מה הדרישות שם, ואנחנו אומרים – אנחנו לא הכי טובים, אבל גם לא הכי גרועים.
<נטליה זליגר: אז הפנים שלנו לקראת העולם.
<נטליה זליגר: כל מי שנמצא פה מארגוני העולים וממשרד הקליטה יודע כמה אנחנו באמת מנסים גם לקדם דברים וגם לפתור בעיות נקודתיות.
<נטליה זליגר: אבל טוב שמציפים את הדברים.
<נטליה זליגר: אנחנו מדברים לא רק על העולים מצרפת.
<נטליה זליגר: אנחנו מקבלים פניות מכל העולם.
<נטליה זליגר: אצלנו צריך להגיש גם הכול מתורגם לעברית.
<נטליה זליגר: זאת דרישה מחויבת.
<נטליה זליגר: אין לנו מישהו שדובר שפות אחרות.
<נטליה זליגר: אנחנו לא יכולים לקחת על עצמנו במצב הנוכחי אחריות על תרגום מבחינת תקנים והוספה של עבודה.
<נטליה זליגר: המטרה שלנו היא לצמצם את הבירוקרטיה ואת הטיפול בבקשות של אנשים כשהם ניגשים למבחן או מעוניינים לקבל רישיון.
<נטליה זליגר: דבר כזה שיגיעו אלינו מסמכים גולמיים רק עם אישור נוטריוני, ואנחנו נצטרך לדאוג עכשיו לכל הפרוצדורה – זה שוב מסרבל הכול, ואת כל מה שהשגנו וצמצמנו בשנים האחרונות.
<נטליה זליגר: הקריאה שלך, יושב-ראש הוועדה, למשרד הקליטה להיות שותף בנושא הזה גם במימון וגם בליווי העולים לפני הגשת המסמכים מבורכת.
<מאיר בן חיון: אני מאיר בן-חיון, אני עובד במשרד נוטריון, והרבה מאוד עולים מגיעים אלי כדי לתרגם את המסמכים.
<מאיר בן חיון: אני עצמי לא נוטריון.
<מאיר בן חיון: בדרך כלל המצב שלהם הוא כזה שהם עדיין לא מצאו את ימינם ואת שמאלם בארץ.
<מאיר בן חיון: הם נמצאים כאן כבר כמה חודשים, למדו באולפן ועוד לא מצאו עבודה.
<מאיר בן חיון: נוצר מצב שהם נדרשים לשלם סכומים של אלפי שקלים לפעמים.
<מאיר בן חיון: המחירים שנקטת הם מחירים ישנים.
<מאיר בן חיון: היום המסמך המינימלי שאתה נדרש לשלם רק עבור האישור הנוטריוני – אני לא מדבר על התרגום – הוא 204 שקלים לפני מע"מ.
<מאיר בן חיון: אנחנו עושים הנחות במשרד שאני עובד בו של עורך-דין בן-עזרא.
<מאיר בן חיון: אני מציין את שמו כי אני חושב שמגיע לו כל הכבוד.