GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: אני עמדתי על קיום הישיבה, למרות שלא תהיה פה התוצאה המקווה, כי אני חושב שלעמוד בלוח זמנים, ולהתייחס ברצינות לסיכומי ועדות הכנסת בכלל ו-וועדת החינוך בפרט, זה דבר שהוא אפילו חינוכי, לצורך העניין.
עמרם מצנע: גם יכול להיות שאני קצת תמים, אבל המציאות שבה מאשרים חוקים בקריאה טרומית, מגיש ההצעה מסכים לכך שהחוק יקודם רק בתיאום עם המשרד הרלוונטי – משרדי החינוך והאוצר במקרה הזה – תוקע את החוק לאחר מכן להרבה זמן בגלל חוסר, הייתי אומר, מספיק מוטיבציה ומספיק אנרגיות, וכל אחד מאתנו עסוק כדי באמת לשבת, למצוא את הדרכים, את הפתרונות, ולהגיע להחלטה כלשהי.
עמרם מצנע: אני לא רוצה לחזור על כל מה שאמרתי בדיון בפברואר – את זה אתם יכולים לקרוא בפרוטוקול.
עמרם מצנע: לי אין ספק – החוק הזה הוא לא המצאה שלי, יותר מכנסת אחת דנה בזה, העלתה את זה, ראתה בזה צורך, והשנים שחולפות רק מדגישות וממקדות את המחירים שאנחנו משלמים על זה שלשר החינוך אין סמכות לקיים את ההחלטה, מי מבצע מה, באופן שהוא מוחרג מחוק המכרזים כפי שהוא.
עמרם מצנע: אני אמרתי, אני אומר, ואני לא אומר את זה מהשפה אל החוץ – אני חושב שחוק המכרזים הוא חוק נכון, הוא חוק טוב, והוא משתדל לפחות להתמודד עם כלכלה חופשית, תחרות חופשית, שחיתויות וכדומה, אבל לא ייתכן שאנחנו ביד אחת באמת עושים דברים נכונים, אבל כאילו זה תורה מסיני, לא מתירים ולא מאפשרים בתהליך ענייני, לא פוליטי, רציני, עמוק, שמנסה באמת לא לפתוח פתח שאחר כך פותח פתח לכל מיני דברים שאנחנו לא רוצים שיקרו, להתמודד עם הבעיה הזאת.
עמרם מצנע: רק השבוע נחשפתי לסיפור של המכרזים, שזה לא בדיוק משרד החינוך, של הרשויות המקומיות על העמדת בתי ספר תיכוניים לרשתות.
עמרם מצנע: יש היום הרשתות הגדולות – אורט, עמל, עמית, עוד בטח רשת אחת שאני לא זוכר או לא מכיר, והרשתות וגורמים לא עמותות ולא חברות לתועלת הציבור מתחילים להתחרות על כל מיני תחומים שהם בלב-לבה של מערכת החינוך.
עמרם מצנע: יש עכשיו נושא שקשור במכללות הקדם אקדמיות, שיעלה על סדר-יומנו בשבועות הקרובים, שגם כן קשור בחברה שזכתה לנהל אדמיניסטרטיבית את הפרויקט הזה.
עמרם מצנע: בקיצור, אני רוצה לומר שזה שאנחנו מושכים את זה ולא מגיעים להבנות והסכמות כלשהן, איך ניתן להתמודד עם הבעיה הזאת, ולי אין איזה אינטרס, שבסוף הקדנציה יהין רשומים כך וכך חוקים על שמי; לי יש אינטרס שהבעיה הזאת באמת תיפתר, ויהיה כלי לרשות המבצעת, במקרה זה משרד החינוך, כדי לעשות את עבודת החינוך נכון.
עמרם מצנע: ואני לא צריך לספר לכם דוגמאות, אתם בעצמכם מכירים, מפרויקט נעל"ה, המכינות הקדם אקדמיות – כבר דיברתי, סל תרבות, ועדת ההיגוי של עולי אתיופיה ועוד ועוד, פרויקט פר"ח.
עמרם מצנע: אגב, בחוק יש החרגה למשרד הביטחון, שבעצם אנחנו יוזמי החוק הזה – שוב, זה לא הייתי אני; זה כבר יותר משתיים-שלוש כנסות בעבר - בעצם נתנו לשר הביטחון בהתייעצות עם שר האוצר, באישור ועדת החוקה, על-פי שיקול דעתו, להתקין תקנות מיוחדות להחלת חוק חובת המכרזים ופרויקטים ביטחוניים.
עמרם מצנע: אנחנו, כמובן, רוצים על שירותי חינוך ייחודיים – לא על כל שירותי החינוך.
עמרם מצנע: עד כאן נאום התוכחה.
<אילת מלקמן: אולי אדוני ישמח לשמוע שלא קפאנו על השמרים.
<אילת מלקמן: כן עבדנו.
<אילת מלקמן: ישבנו מול משרד האוצר, מיפינו את הנושאים שחשבנו שבעייתיים לנו בהתקשרויות.
<אילת מלקמן: חלק מהנושאים שאדוני הזכיר כבר קיבלו מענה, כמו סל תרבות, אז החברה למתנ"סים הוכרה כבר כזרוע ביצוע.
<אילת מלקמן: אנחנו בסוף הסכם העקרונות שם.
<אילת מלקמן: זה נושא שקיבל את המענה שלו – החקיקה כבר לא נדרשת.
<אילת מלקמן: עשינו מיפוי, ולאור המיפוי נכתבה הוראת תכ"מ.
<אילת מלקמן: אני מזכירה לאדוני שדייקנו בפעם הקודמת – הוראת תכ"מ זה הוראות נוהל; זה לא תקנות.
<אילת מלקמן: הוראת התכ"מ בעצם נועדה לתת מענה למקומות שבהם אנחנו הרגשנו, שאנחנו באים לבצע התקשרויות, שאנחנו נתקלים בקשיים.
<אילת מלקמן: הנוסח הסופי של הטיוטה – עדיין טיוטה, כל עוד השר והמנכ"לית לא מאשרים אותה - נמצאת בפני השר והמנכ"לית שעוד לא דנו לעומק.
<אילת מלקמן: בגדול, זה נתן מענה לכיוון שגם הם הסכימו והנחו אותנו.
<אילת מלקמן: הנוסח הסופי עוד לא קיבל התייחסות סופית שלהם, אבל בגדול, אנחנו סיימנו את העבודה על הוראת התכ"מ.
<אילת מלקמן: בגדול, יש נושא כללי של שירותי חינוך ייחודיים, שקיבל מענה יותר כללי, שדיברנו עליו כבר בפעם הקודמת, ויש נושאים פרטניים כמו פיתוח טסטולוגי ופר"ח, שהתייחסנו יותר ספציפית, כי הם לא היו חלק מהדברים שהיו יותר בהסדר הכללי שחיפשנו כדי לתת מענה למקרים שבהם הוועדה גם סברה שייתכן שיש בעיה.
<אילת מלקמן: זה המצב שבו אנחנו נמצאים.
עמרם מצנע: מתי תהיו מוכנים להביא את זה בפני הוועדה?
<אילת מלקמן: אני מקווה שבימים הקרובים השר והמנכ"לית ייתנו דעתם לסוף.
<אילת מלקמן: יכול להיות שהם יבקשו תיקונים.
<אילת מלקמן: מן הסתם בזמן הקרוב.
עמרם מצנע: משרד האוצר?
<ירון גולן: כפי שאילת אמרה, העבודה בעצם התחילה מהצורך.
<ירון גולן: ניסינו לבדוק, איפה משרד החינוך מרגיש שיש בעיות, ואותן ניסינו לפתור את הבעיות.
<ירון גולן: לא אחזור על דבריה.
<ירון גולן: אנחנו נמצאים במצב של טיוטת הוראת תכ"מ שעבדנו עליה יחד, והועברה לאישור השר והמנכ"לית של משרד החינוך.
עמרם מצנע: משולם, בבקשה.
משולם נהרי: בוקר טוב.
משולם נהרי: אני לא חושב שזה צריך לקחת כל כך הרבה זמן.
משולם נהרי: אם מדובר בהוראת תכ"מ, מזמן היה צריך להביא את זה לכאן, לוועדה, לדיון.
משולם נהרי: העובדה שאחרי כל כך הרבה זמן אנחנו שומעים שקיימו שדיונים וזה תוך כמה ימים יכול להיות – זה לא נראה לי רציני.
משולם נהרי: אם זה היה רציני, מזמן זה כבר היה יכול להיות.
משולם נהרי: אני חושב שצריך לקדם את החוק, להביא אותו לקריאה ראשונה.
משולם נהרי: הרי תמיד אפשר לשנות הוראות תכ"מ.
משולם נהרי: היום יבוא השר ויחליט שכך עם האוצר, שאלה התנאים.
משולם נהרי: מחר אפשר גם לבטל את זה, ואנחנו לא רוצים את זה הרי.
משולם נהרי: מדובר בגופים שעובדים שנים עם משרד החינוך, גופים שנותנים מענה למשימות שמשרד החינוך לא יכול לעשות אותן.
משולם נהרי: אנחנו לא יכולים לסכן אותם ולהביא אותם למצב כזה, שהם יהיו תלויים על בלימה, או לרצונו של שר כזה או פקיד כזה.
משולם נהרי: אנחנו צריכים לעגן את זה בחקיקה ולשדר להם יציבות, אחרת נאבד את כל הגופים הללו שכמו שאמרנו בפעם שעברה, רוב הגופים, משרד החינוך היה שותף בהקמתם.
משולם נהרי: משרד החינוך ראה צורך בהקמת גופים כאלה.
משולם נהרי: זו היתה הזרוע הביצועית של משרד החינוך.
משולם נהרי: זה היה קיצור הדרך למנוע את כל הנושא הבירוקרטי, הסחבת, כדי לייעל את העבודה בשטח.
משולם נהרי: לכן אני חושב שאנחנו צריכים לאשר לקריאה ראשונה.
משולם נהרי: אני חושב שיש לך הזדמנות עכשיו, לסגור את זה בתוך חמש דקות.
<מיכל מנקס: אנחנו מברכים על ההצעה הזאת, אם כי יש לנו שתי בקשות: האחת, הגדרה ספציפית יותר או אולי לשון הניסוח לא נהיר מספיק.
עמרם מצנע: שיתפו אתכם בהצעה של משרדי החינוך והאוצר?
<מיכל מנקס: לא, ולמרות זאת אנחנו עדיין מברכים.
<מיכל מנקס: לכן שתי הבקשות.
<מיכל מנקס: האחת היא הגדרה ברורה יותר של שירותי חינוך ייחודיים, שכן לא ברור, האם מדובר בהתקיים כל הפרמטרים המופיעים לאחר ההגדרה, כלשונם בניסוח, או חלקם.
<מיכל מנקס: והיה וחלקם, היינו שמחים לדעת מי מבין הפרמטרים הוא פרמטר מחייב, ומה המינימום המתחייב.
<מיכל מנקס: אפרט: גוף שמספק שירותי חינוך ייחודיים, כתוב פה שהוא מכין תוכניות לימוד תרבותיות חינוכיות, מפעיל ומפקח על הביצוע, מקבל עובדי הוראה, מדריך אותם, מפקח עליהם, עורך מבחני מיון ותלמידים – אגב, זה סעיף שבי מעורר חששות, השמה – אני רוצה להניח שמדובר בכוח אדם ולא בתלמידים, רישום, ליווי שוטף וכדומה.
<מיכל מנקס: לא ברור לי הפתיח או מטרת החוק או התיקון לחוק להגדרה לכאורה או לא לכאורה של החוק כלשונה.
<מיכל מנקס: גם בדברי ההסבר לא ממש הצלחנו להבין את זה.
<מיכל מנקס: היה וכך היינו שמחים לדעת לפני אישור החוק, האם מדובר בכל הפרמטרים כמחייבים תחת ההגדרה או חלקם.
<מיכל מנקס: זה דבר אחד.
<מיכל מנקס: הדבר השני, הרי בסופו של יום גופים יפנו לשר.
<מיכל מנקס: את הגופים שאנחנו מכירים ומוקירים, רובם ככולם, יש להניח שגופים נוספים ירצו לפנות ולעשות, וזה דבר מבורך.
<מיכל מנקס: השלב הראשון הוא פנייה לשר ובקשה לפי הפרוטוקול, והשלב השני הוא דיון ואשרור ההחלטה בוועדת החינוך של הכנסת.
<מיכל מנקס: אנחנו רואים בזה גם בקרים נוספים וחיוביים.
<מיכל מנקס: היינו שמחים להיות חלק, מרכז שלטון מקומי, כגוף שבו ייוועץ השר טרם קבלת החלטה ו/ או בשותפים לכינון ועדה שתהיה קשורה באישור גוף כזה או אחר, שבסופו של יום הרשויות המקומיות יחד עם משרד החינוך מקיימים את רשות החינוך המקומית במשותף, וזה לא חדש.
עמרם מצנע: אתה פה בכובע של יושב-ראש ההורים בגבעתיים.
<זאב גולדבלט: כן.
<זאב גולדבלט: אני אודה גם למשרד החינוך וגם לוועדה, אם יוסיפו מה שבתי המשפט כבר הנחו מזמן, שכל גוף שהוא מעין ציבורי, דהיינו שנתמך או עיקר תקציבו הוא מתוך רשויות, כמו משרד החינוך או מהציבור, יחיל על עצמו את החובות המעיין מכרזיות.
<זאב גולדבלט: זה מופיע בפסקי דין של כל מיני עמותות.
<זאב גולדבלט: אני מציע שזה ייכנס גם לחוק עצמו, כלומר שזה יקבל גם מענה חקיקתי.
משולם נהרי: הצבעה.
עמרם מצנע: קל להצביע בחמש דקות, אבל זה לא יוביל לשום מקום, כפי שאתה מבין ויודע בעצמך.
משולם נהרי: יש לנו זמן לקיים דיון בין קריאה ראשונה לשנייה ושלישית.
עמרם מצנע: ראית כמה זמן עובר בין קריאה טרומית לקריאה ראשונה.
משולם נהרי: זה מתקדם.
עמרם מצנע: אני מבקש, שניתן עוד זמן.
עמרם מצנע: שבועיים מספיק, משרד החינוך?
משולם נהרי: דובר על עוד אפשרות בפעם שעברה – לתת להם ארכה נוספת.
משולם נהרי: עשו את זה?
עמרם מצנע: עשו את זה, בדרך כזו או אחרת, בחלק מהמקרים; לא בכולם.
עמרם מצנע: אנחנו נקיים דיון חוזר בתוך כשבועיים – אנחנו צריכים לבדוק בלוח הזמנים – ואבקש להביא בפנינו, כמובן, את הנוסח המקובל על משרד החינוך ומשרד האוצר.
עמרם מצנע: אנחנו בוועדה לא מתחייבים להסכים אליו, כלומר הוא אמור להחליף את הרעיון שמתחבא אחרי הצעת החוק.
עמרם מצנע: אנחנו נשמע, ונדון ונבחן, האם באמת זה פותר את הבעיה, ואז נחליט איך אנחנו מתקדמים הלאה.
עמרם מצנע: שלום לכולכם, אני מתכבד לפתוח את הדיון.
עמרם מצנע: הדיון הוא על פי בקשה לדיון מהיר של חבר הכנסת אילן גילאון וחבר הכנסת מיקי רוזנטל.
עמרם מצנע: אני רוצה להגיד כבר בהתחלה שאנחנו קיימנו בחודשים האחרונים מספר דיונים בנושא של הסגל הזוטר במכללות והוועדה גם לא מתכוונת להתערב במשא ומתן שמתקיים בין הסגל לבין המכללה והות"ת.
עמרם מצנע: בבקשה, חבר הכנסת אילן גילאון.
אילן גילאון: אני אתבטא בקצרה.
אילן גילאון: הסיבה שביקשתי את הדיון הדחוף היא שקורים דברים בהתנהלות של מערכת יחסי עבודה שהם, הייתי אומר בלשון המעטה - קצת ביזאריים.
אילן גילאון: מה שלא מובן אצל 300 מרצי החוץ – וגם מרצים מן החוץ בכלל זו בעיה, אבל לא באתי לגעת בנושא הזה - שאני שומע שכאן מגיעים לכלל הסכמים בין הנהלה ומרצים ובסופו של דבר מי שמפרק את ההסכמות האלה זה הות"ת מתוך כל מיני תביעות שמקומן לא יכירן, כמו שקט תעשייתי לחמש שנים, או דרישות דרקוניות אחרות.
אילן גילאון: זה ממש לא מובן, אני חושב.
אילן גילאון: לכן חשבתי שצריך להביא את הנושא הזה מההיבט הזה לכאן.
אילן גילאון: 300 המרצים, שכאמור – לי לא נוח לקרוא להם "מרצים מן החוץ" כי אני לא מכיר בתופעה כזו, לפי הבנתי הם כרגע נמצאים בשביתה או במשבר עבודה.
אילן גילאון: אנחנו הרי באים לכאן כשלא צריך להרע לתמימים או להכי חלשים.
אילן גילאון: הם, בעיניי, הפרולטריון הכי מובהק היום שצריך להגן עליו ולשמור עליו, והדברים האלה לא קורים.
אילן גילאון: לכן באתי לבקש סעד מהוועדה של אדוני.
רונן הופמן: אני רוצה לומר שאני מרגיש שאני רוצה לשמוע וללמוד את זה בין השאר כי הייתי מרצה מהחוץ וגם הייתי סטודנט של פרופ' בידרמן.
רונן הופמן: אז כן, מאד חשוב.
<שרון חגבי: שמי שרון חגבי, אני בוגרת המכללה ומרצה במכללה מזה שלוש שנים, ראש צוות שטח, חברת ועד ופעילה מזה שנתיים בכל הרמות האפשריות על מנת לקדם את האינטרסים של המרצים מן החוץ במכללה האקדמית.
<שרון חגבי: אנחנו כיום נמצאים במצב שבו מבחינת המשא ומתן קיבלנו שני סעיפים בעל כורחנו במובנים רבים, מתוך הבנה שאין עדיין ארגון ארצי.
<שרון חגבי: זה בעצם – היקף המשרה, של 14 שעות.
<שרון חגבי: אני לא באה להתווכח על זה, רק חשוב לי לציין שהפערים בינינו לבין האוניברסיטאות נשארים ומקובלים.
<שרון חגבי: הסעיף השני, שהוא מאד משמעותי, זה בעצם הסכם לחמש שנים, שאין לו אח ורע.
<שרון חגבי: גם ההסכמים של הסגל הזוטר לא היו לחמש שנים.
<שרון חגבי: אבל הסכמנו לשני הסעיפים המאד משמעותיים האלה, התפשרנו עליהם, ומאותו רגע אנחנו מוצאים את עצמנו במצב של כרסום, כרסום והכנסה של סעיפים שמטרתם, מעבר לסיכול של המאבק המקומי שלנו, כך אני רואה את זה - יש פה ניסיון מאד מוזר.
<שרון חגבי: מצד אחד אומרים לנו, ופה בוועדת החינוך נאמר: תקימו גוף ארצי.
<שרון חגבי: אז אני שואלת את ועדת החינוך: איך אנחנו אמורים להקים גוף ארצי אם כל מכללה יסגרו אותה בהסכם לחמש שנים, ושקט תעשייתי – לא משנה מה הות"ת מחליט לעשות, אנחנו מחויבים לשקט תעשייתי.
<שרון חגבי: אז איך אנחנו אמורים להקים ארגון ארצי.
<שרון חגבי: איך אנחנו אמורים לקדם פה שוויון בהשכלה, לצמצם פערים – לא ברור לי.
<שרון חגבי: לכן אנחנו באים כאן ומנסים – כן, כן, ברור לי שהיו פה דיונים וברור לי שהנושאים עלו כאן, אבל נראה לי שוועדת החינוך חייבת להיכנס לתמונה, כי לא רק שההסכם המקומי שלנו, כרגע, שוב – עם ההתחשבות של שני הסעיפים האלה, לא מצמצם פערים, הוא באופן מובהק מנציח הבדלים ויוצר פה השכלה סוג א', והשכלה סוג ב', סטודנטים סוג א' וסוג ב', וזה פשוט דבר שאותי, ברמה האישית, מקומם.
עמרם מצנע: אני הבנתי שהיו הבנות שהיו אמורות להגיע אתמול להצבעה באסיפה כללית שלכם.
עמרם מצנע: מה קרה עם זה?
<שרון חגבי: אין שום בעיה.
<שרון חגבי: אנחנו נמצאים במשא ומתן והיו כמה הבנות שהגענו אליהן.
<שרון חגבי: האמירה, ופה, הנקודה המאד פשוטה היא שהיו מספר סעיפים שאנחנו התבקשנו ודרשנו שיבואו לידי שינוי, שיישקלו מחדש, כמו שקט תעשייתי לחמש שנים, בהינתן הסעיף הנוסף שבו ות"ת יכולים להחליט כל החלטה שהם רוצים, במהלך החמש השנים האלה.
<שרון חגבי: ברור לנו ששני הסעיפים האלה ביחד הם סעיפים מאד בעייתיים.
עמרם מצנע: לא הבנתי – יש הסכם שהצדדים מתחייבים.
<קריאה: אין הסכם.
עמרם מצנע: לא, יש טיוטה של הסכם.
<יעלה להב רז: מה שקורה הוא שיש טיוטה של הסכם.
<יעלה להב רז: היתה טיוטה של הסכם, אנחנו עובדים, באמת, בצורה מרתונית מול ההנהלה, על מנת לייצר מסמך הבנות שיחזיר אותנו משביתה.
<יעלה להב רז: יש לנו מספר סעיפים שנותרו פתוחים.
<יעלה להב רז: יש לנו גם הסכמות.
<יעלה להב רז: יש מספר סעיפים שנותרו פתוחים.
<יעלה להב רז: כרגע, מה שההנהלה עשתה זה שהיא לקחה את המסמך הכביכול מאושר, על ידינו, ואישרה אותו מול ות"ת.
<יעלה להב רז: יש שם סעיפים שלאורך כל הדרך הבענו התנגדות לגביהם – זה גם מה ששרון חגבי אמרה, הניסיון החד צדדי של ות"ת, שלנו אין שום יכולת להתנגד לכל הנחיה שתוטל עלינו.
<יעלה להב רז: כמובן – השקט התעשייתי לחמש שנים, שהחיבור בין השניים הוא לחלוטין לא ריאלי, מבחינתנו.
<יעלה להב רז: יש סירוב כרגע לעבוד אתנו על איזה מנגנון של דלת מסתובבת, ואני מזכירה לך שבכל הדיונים שדיברנו כאן, גם ועדת החינוך הביעה ביקורת כלפי חלק מהסעיפים שלא קיימים באוניברסיטאות והם כן קיימים כאן.
<יעלה להב רז: אנחנו, מכיוון שאנחנו מבינים שאנחנו מכללה מקומית וההסכם הזה הוא הסכם מקומי, אנחנו מבינים שיכולת ההתנגדות שלנו היא קטנה, ולכן אנחנו הסכמנו לקבל את הסעיפים האלה, אבל לא יכול להיות שהסעיפים האלה יגיעו ללא מנגנון שייצור או ימנע דלת מסתובבת, שאנחנו נדע את מספר המפוטרים מדי שנה.
<יעלה להב רז: כרגע יש סירוב לנושא הזה.
<יעלה להב רז: יש סירוב גם להכניס למסמך ההבנות את ההחזר הרטרואקטיבי - - -
עמרם מצנע: אני מוכרח לשאול: אתם מצפים שוועדת החינוך, שהיא ועדה פוליטית, תתערב במשא ומתן שאתם מנהלים בצורה מרתונית?
עמרם מצנע: אני מבין שבכל משא ומתן יש הצלחות, יש דברים שלא מצליחים בהם.
עמרם מצנע: שאנחנו נתערב במשא ומתן?
עמרם מצנע: אתם רוצים שנהיה בורר?
אילן גילאון: זה לא משא ומתן נורמאלי.
אילן גילאון: זה אב-נורמאלי.
<יעלה להב רז: יש פה סיטואציה שהיא א-נורמאלית, כי כשאנחנו מגיעים לוועדת החינוך אומרים לנו: אתם מכללה אחת, זה לא הסכם ארצי, לכו והקימו איגוד.
<יעלה להב רז: כשאנחנו יושבים מול ההנהלה, ות"ת מייצר כאן הסכם שהוא בסופו של דבר, מטרתו לכרסם בכל הסכם עתידי הן באוניברסיטאות והן במכללות, והוא עושה את זה על הגב שלנו.
<יעלה להב רז: הגב שלנו הוא גב צר.
<יואב מילר: אני מ "שנקר".
<יואב מילר: גם אנחנו נמצאים בסכסוך עבודה ושביתה.
<יואב מילר: למי שלא מכיר את הנושא, הסיפור הזה סביב 14 שעות משרה מלאה כבר שם את כל המכללות בעמדת נחיתות מאד מאד משמעותית, באחוזים זה בערך 40-20%, תלוי במשרה הספציפית, ועל התנאי הזה, אנחנו, להבדיל ממכללת תל אביב, בחרנו לא לשבות, בחרנו להתפשר עליו, כשאנחנו מאמינים שהפשרה תביא לתוצאות.
<יואב מילר: להפתעתנו גילינו בשבועות האחרונים שהות"ת, אני מצטער לומר, מבין את הפשרה הזו ככתב כניעה, ומכאן ואילך הוא ממשיך לסחוט, דבר שאנחנו לא יכולים לעמוד בהם, לא ברגע זמני ולא בהמשך.
<יואב מילר: אני לא אכנס לרזולוציה כי זה כבר לא שייך למכללת תל אביב, רק לומר דבר כזה – זה לא רק שלבצע התאגדות.
<יואב מילר: במובן מסוים לא רק שזו דרישה לכתב כניעה, כל הסעיפים המצטברים שמתוארים כאן, אני במובן מסוים מוכרח להגיד שאני אפילו מעדיף שאכן ניכנע כדי שלסטודנטים בכל המכללות בארץ יהיה ברור שהם אכן סטודנטים סוג ב' לכל דבר.
<יואב מילר: גם שוק העבודה יבין את זה יום אחד.
<יואב מילר: גם אנשים שיבואו ללמד אצלנו בעתיד ייהפכו לסוג ב', מכיוון שהעבודה הזו תהיה הרבה פחות אטרקטיבית בכל הפרמטרים.
<יואב מילר: זו המשמעות שמונחת כרגע על הכף.
<יואב מילר: היא תגלוש מכאן לכל שאר 20 המכללות.
<יואב מילר: אנחנו כרגע מבצעים את המלחמה במרכז לאנשים בפריפריה, שברדיוס של 50 ק"מ אין להם שום מכללה אחרת ללמד בה, ויהיה להם הרבה יותר קשה לנהל את המאבק הזה.
<יואב מילר: זו תמונת המצב.
<אדוארדו שילמן: אני מרצה במכללה האקדמית.
<אדוארדו שילמן: כמו שחבר הכנסת גילאון אמר קודם, יש כאן דברים שלא אמורים לקרות במשא ומתן.
<אדוארדו שילמן: אחד מהם, למשל, שאנחנו אמורים לקבל כרגע את פעימת השכר שהמרצים מקבלים באופן קבוע היא נדחתה, בגלל שאנחנו נמצאים בתוך משא ומתן.
<אדוארדו שילמן: זה חלק מההגדרות, וזה בסדר.
<אדוארדו שילמן: אנחנו אמורים לקבל אותה רטרואקטיבית בסוף המשא ומתן הזה, וכרגע זה משהו שלמשל ההנהלה או ות"ת מסרבים להכניס לתוך מזכר הבנות.
<אדוארדו שילמן: אלה דברים שלא - - -
עמרם מצנע: את מה?
<אדוארדו שילמן: אנחנו אמורים לקבל פעימת שכר, כלשהי, מינואר, למעשה.
<אדוארדו שילמן: זה משהו שהם לא מוכנים להכניס למזכר ההבנות שלנו.
<אדוארדו שילמן: זה דבר שאנחנו לא יכולים להסכים עליו, והנקודות האלה בדיוק זה הדברים שלא ייעשו במשא ומתן.
<ערן חכים: אני מלווה ארגוני מטעם "כוח לעובדים" של המכללה.
<ערן חכים: אני רוצה להגיד למה אני חושב שזה כן המקום של הוועדה הזו.
<ערן חכים: הוועדה הזו התכנסה בתחילת השנה והחליטה שהיא רוצה לייצר הסדרה של ההעסקה של מרצים מן החוץ במכללות.
<ערן חכים: כמובן שההסדרה הזו היא הסדרה ארצית, אבל הדברים התגלגלו כך לו כך שלמעשה ההסדרה הזו מתקיימת במשא ומתן בין שתי המכללות שכרגע נמצאות בסכסוך עבודה לבין ות"ת.
<ערן חכים: המשא ומתן הזה הוא מה שאנחנו היינו קוראים לו כשהייתי ילד "לא כוחות,.
<ערן חכים: ות"ת הוא גוף שרואה 21 מכללות מולו והן מכללות שדואגות לעצמן, ל-300 מרצים, וות"ת למעשה יכול לכופף את הידיים של המכללות האלה בכל נקודה שהיא.
<ערן חכים: במובן הזה, הסדרה ארצית, שהוועדה הזו קראה לה, מתבררת להיות סיוט.
<ערן חכים: זאת אומרת, מדבר חיובי שהיה אמור לייצר העסקה נורמטיבית, עוד ועוד סעיפים נכנסים.
<ערן חכים: למשל, סעיפים שהוזכרו כאן.
<ערן חכים: סעיף שאומר שכל מה שלא מוסדר - - -
עמרם מצנע: אתם הרי לא ארגנתם גוף מייצג של כל המכללות.
עמרם מצנע: לות"ת היה יותר נוח לדון עם גוף מייצג, אבל לא קיים, בשלב הזה.
<שרון חגבי: איך - - כל כמה שנים כל ארגון כפוף להסכם של חמש שנים.
עמרם מצנע: מה זה קשור לחמש שנים?
<שרון חגבי: בוודאי שזה קשור.
עמרם מצנע: לא, זה לא קשור.
<שרון חגבי: ודאי שזה קשור.
<ערן חכים: השאלה היא מי זה "אתם".
<ערן חכים: יש פה קבוצות של עובדים שהתארגנו, שהם התארגנו במקום העבודה שלהם.
עמרם מצנע: לא, לא, זה לגיטימי, אני לא אומר שלא.
עמרם מצנע: אני רק אומר – הקשר בין - - אנחנו המלצנו, לא הנחנו, כי אנחנו לא יכולים, שבאמת יקום גוף שמייצג.
עמרם מצנע: בינתיים הוא לא קיים, על כן מנהלים - - -
<שרון חגבי: אתה יודע למה הוא לא קיים?
<שרון חגבי: כי אנשים - - -
עמרם מצנע: הוא לא קיים כי אתם לא מתארגנים.
<שרון חגבי: אני רוצה לומר משהו.
<שרון חגבי: אני דוקטור, ובני 40 מתקשרים אלי מבוהלים שמא המכללה תפטר אותם.
<שרון חגבי: אנשים במכללות אחרות לא מתארגנים כי הם פוחדים.
<שרון חגבי: איזה מין דבר זה לומר לי – תקימו התארגנות ארצית כי יש צדק בדברים שלכם, כשידוע לכולם שהתארגנות היא דבר שהוא קשה מאד, אז אנחנו מנסים, מנסים להתארגן, ואתם מנסים לכבול אותנו להסכמים דרקוניים של שנים ארוכות ואז אתם אומרים – תקימו התארגנות ארצית.
עמרם מצנע: אני פשוט מעיר הערה שהערנו ביותר מדיון אחד, שממליצים, זה יותר נוח לכולם.
עמרם מצנע: זה לא קיים כרגע, אבל זה גם לא מונע מלהתארגן בעתיד.
<שרון חגבי: אני מצפה מוועדת החינוך שתשאל את עצמה למה זה לא קורה, ולא רק תגיד שזה לא קורה.
עמרם מצנע: אבל אני רוצה לשמוע את המכללה קודם, כי המשא ומתן הוא ביניכם ובינם.
<שלמה בידרמן: אני סגן הנשיא לעניינים אקדמיים.
<שלמה בידרמן: אנחנו מנהלים משא ומתן עם הארגון שהכרנו בהם מלכתחילה, ארגון יציג.
<שלמה בידרמן: בשבועות האחרונים המשא ומתן הוא מאד אינטנסיבי.
<שלמה בידרמן: לקראת יום שני, בערב החג, הגענו להבנות – מה שנראה לנו בכל הסעיפים שאפשרו כתיבת מזכר הבנות.
<שלמה בידרמן: כתבנו את המזכר הזה, דנו בו במשך כמה וכמה ישיבות.
<שלמה בידרמן: בסיומה של הישיבה האחרונה פנה נשיא המכללה וביקש את הסכמת הוועד לכך שהמזכר הזה מקובל עליהם, והם ימליצו בפני האסיפה הכללית לקבל אותו.
<שלמה בידרמן: משהבטחה כזו ניתנה לו, ואני הייתי עד לה, הוא פנה אל ות"ת ואל הממונה על השכר כדי לקבל את האישור.
<שלמה בידרמן: האישור אכן ניתן במהלך סוף השבוע בימים חמישי-שישי.
<שלמה בידרמן: לקראת יום חמישי בערב - - -
עמרם מצנע: נשמעת פה טענה שאחרי שהיתה איזושהי הבנה על מזכר מסוים שונו מצדכם הכללים.
<שלמה בידרמן: לא.
אילן גילאון: אתם עם הות"ת מכוילים?
<שלמה בידרמן: כמו שחברינו יודעים אנחנו ניהלנו במקביל משא ומתן מאד אינטנסיבי עם הות"ת.
<שלמה בידרמן: היו חילוקי דעות אתם, היו חילוקי דעות עם הות"ת.
<שלמה בידרמן: ניהלנו את המשא ומתן בעקשנות מתוך כוונה להביא לשינוי עמוק של מצב ההעסקה של מה שנקרא – מורים מן החוץ, לכן מזכר ההבנות עושה את זה.
עמרם מצנע: אני חוזר לשאלה: כשהגעתם לאותה הבנה על המזכר, האם היה שינוי אחר כך - - -
<שלמה בידרמן: לא, לא.
עמרם מצנע: פה יש טענה שהיה שינוי.
<שלמה בידרמן: כל השינויים היו בלתי צפויים.
<שלמה בידרמן: הם באו מצדם של חברינו, ששלחו לנו תיקונים מהותיים שלא יכולנו – אנחנו לא יכולים כל פעם לרוץ לות"ת ולממונה על השכר ולבקש אישורים לדברים שעכשיו עלו מחדש, שלא היו קודם לכן.
<שלמה בידרמן: אנחנו ראינו, ואני רוצה לצטט כאן את נשיא המכללה – התנהגות שאינה בתום לב, אני מצטער לומר את הדבר הזה.
אילן גילאון: של מי?
<שלמה בידרמן: של חברינו הצעירים.
<שלמה בידרמן: אנחנו סברנו והבנו – ארבעה אנשים מטעמנו ישבו בחדר והבינו שהמזכר הזה הוא המזכר שהם הולכים להביא לאסיפה שהיתה אמורה להתכנס - - -
<קריאה: בתיקון.
עמרם מצנע: אני אתן לכם להגיב.
<שלמה בידרמן: המזכר הזה כפי שהוא, אחרת נשיא המכללה לא היה מטריח את עצמו לפנות, הן לות"ת והן לממונה על השכר.
<שלמה בידרמן: הרי אין טעם להביא להם דבר שאיננו גמור.
<שלמה בידרמן: הדבר היה גמור.
<שלמה בידרמן: הם לא הבטיחו שהאסיפה תקבל את זה.
<שלמה בידרמן: הם אמרו שהם ימליצו לפני האסיפה לקבל את המזכר.
<שלמה בידרמן: משכך היו הדברים פנה נשיא המכללה והשיג את הסכמת ות"ת והממונה על השכר, ומכאן יש איזושהי התדרדרות שאין לי מושג למה היא מתרחשת, בכלל, לאור מה שכתוב במזכר – בוודאי.
<יעלה להב רז: יש פה מחלוקת על העבודות.
<יעלה להב רז: אני מסכימה אתך שאין טעם להעלות מסמך לא גמור לות"ת, וזה אכן מה שעשיתם.
<יעלה להב רז: העובדה היא שההנהלה שלנו מתעלמת לכל אורך הדרך מה - - לגבי סעיפים, אי אפשר להאשים אותנו - - -
עמרם מצנע: אני רוצה להבין את העובדות.
<יעלה להב רז: העובדות הן שבכל פעם שהגענו להסכמה מול ההנהלה - - -
עמרם מצנע: האם סוכם שאתם מעלים את זה להצבעה באסיפה?
<יעלה להב רז: בהנחה וההתנגדויות שלנו יתקבלו וייערכו שינויים במסמך.
<יעלה להב רז: יש פרוטוקולים ואי אפשר לטעון אחרת .
אילן גילאון: מה היתה ההסכמה האחרונה שאתם הגעתם, והות"ת ביטל אותה?
אילן גילאון: היתה הסכמה כזו?
<יעלה להב רז: יש כל מיני הסכמות.
<יעלה להב רז: למשל, דור ב', שהות"ת מנסה לכרסם ומנסה - - -
<שרון חגבי: ללא דלת מסתובבת, שזה אחד ועוד אחד.
אילן גילאון: ועליכם זה מקובל.
אילן גילאון: אתם כן מקבלים?
<שלמה בידרמן: הות"ת לא מנסה לכרסם.
<שלמה בידרמן: אם תסתכל במזכר תראה שהות"ת לא מנסה ל- - -
<יעלה להב רז: העובדה היא שאני מקבלת טלפונים – שהנה, הות"ת רוצה להכניס משפט נוסף, וזה כל פעם כשכבר יש הסכם.
עמרם מצנע: ממי את מקבלת טלפונים כאלה?
<יעלה להב רז: ממי שצריך לקבל.
עמרם מצנע: אבל אני שואל: המזכר הוא הרי משהו כתוב.
<יעלה להב רז: המזכר הוא משהו כתוב.
<יעלה להב רז: הוא לא מוסכם.
<יעלה להב רז: יש שם חלק מהסעיפים שהסכמנו עליהם.
<יעלה להב רז: יש שם סעיפים נוספים מהותיים, כמו דלת מסתובבת, שלא הסכמנו, ועדיין – ההנהלה לקחה את המסמך ואישרה אותו מול ות"ת.
<גדי פרנק: אני ממלא מקום מנכ"ל ות"ת.
<גדי פרנק: אל"ף, רק בשביל להבהיר – אם יש גורם אחד שהיה עקבי לאורך כל הדרך, מההתחלה ועד הסוף, מאז הדיון הראשון בוועדה פה, היה על השולחן, לרבות אצל חברי הסגל, לרבות פה על שולחן הוועדה – ההנחיות של מל"ג ושל ות"ת שכללו את כל הרכיבים שנמצאים כרגע על השולחן.
<גדי פרנק: השינויים היחידים שנעשו במסמך הזה היו שינויים אחרי שלושה דיונים שהיו פה, בוועדה, ושהוועדה ביקשה שאנחנו נתייחס ונשקול מחדש שני היבטים מסוימים: היבט אחד זה ההיבט שכרוך במספר השעות.
<גדי פרנק: הוא התחיל בהתחלה ב-16 שעות וירד ל-14 שעות, אחרי שחברי הוועדה אמרו לנו – לכו, תעשו את החישובים בדיוק, ותבטיחו לנו שאף אחד לא ייפגע בסופו של דבר במעבר הזה, מעבר לתוספת על הזכויות הסוציאליות, שגם שכרו ברוטו לא ייפגע.
<גדי פרנק: וזה דבר שהלך ונבדק, ולכן ירדנו מ-16 ל-14 שעות בדיון פה, בוועדה.
אילן גילאון: האם בכלל יש טעם בכלל לנהל משא ומתן עם הנהלת המקום או שצריך לנהל את זה עם הות"ת ישירות?
<גדי פרנק: אז בוא נתקדם לאט לאט, בסדר?
<גדי פרנק: דבר שני – היתה פה איזושהי בקשה לגבי הנושא של תנאי מעבר של הסגל שקיים היום במערכת, לתת יותר גמישות גם בהיבט של אותו רף מינימלי של אחוז המשרה, וגם בהקשר הזה נכנסה לתוך ההנחיות שלנו הערה שמאפשרת גמישות לגבי הסגל הקיים במובן של סגל ותיק שנמצא שנים רבות במכללה, לאפשר לו לעבור גם במצב של אחוז משרה יותר נמוך.
<גדי פרנק: זה שני השינויים היחידים שקרו, ולכן המסמכים שלנו הם עקביים לחלוטין, והמסמכים האלה קיימים אצל כולם מתחילת הדרך.
אילן גילאון: וזה תואם את ההסכמים שההנהלה הגיעה אליהם עם המרצים?
<גדי פרנק: אני אכניס בכל זאת כמה היבטים נוספים.
<גדי פרנק: לכן, מהבחינה הזו, להגיד שות"ת מכניסה פה עזים נוספים או דברים חדשים?
<גדי פרנק: הכל היה כתוב ולא הכנסנו שום דבר נוסף מעבר למה שהיה שם קודם.
אילן גילאון: עם ההסבר המאד מפותל שלך אתה מכניס עזים כבר בהסבר הזה, אז אני לא - - -
<גדי פרנק: העובדה שהמשא ומתן בסופו של דבר התנהל במישור המקומי הוא משני טעמים: אחד, לנו הרבה יותר נוח, ואנחנו מנהלים את זה בכל המערכות שלנו, לרבות בסגל הזוטר באוניברסיטאות, לרבות לגבי הסגל הבכיר באוניברסיטאות, לרבות בסגל הבכיר במכללות - בצורה של משא ומתן ארצי, ככל שיש התארגנות שמאפשרת את זה.
אילן גילאון: אבל אין להם ארגון ארצי.
אילן גילאון: מה לעשות?
אילן גילאון: אז אתם מפחדים מתקדימים?