GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פנינה תמנו: הרבה פעמים זה כן נובע, מה לעשות, מהסכסוך הישראלי-פלסטיני – נורא מפחדים שייקחו את זה למקום המדיני.
פנינה תמנו: ואז מי נותר ללא מענה?
פנינה תמנו: אותם אזרחים רבים, עם חקיקה מאוד לקונית, עם פיצויים שהם בדיחה ולעג לרש, כי לפצות אדם ב-20,000 שקלים אחרי שהוא הושפל ובוזה ברבים זו בושה וחרפה.
פנינה תמנו: ולראיה, כתבה שהיתה לאחרונה ב"ידיעות אחרונות" - עשו סוג של חגיגה על 10,000 שקל פיצוי שמישהו שעשה סלקציה ולא הכניס היה צריך לשלם.
פנינה תמנו: לדעתי, כדאי שהכתבה הזאת לא תתפרסם בעולם.
רונן הופמן: תודה רבה, חברת הכנסת תמנו-שטה.
רונן הופמן: נשמע את אנשי המקצוע ואז ניתן לחברי הכנסת להשמיע את דבריהם.
רונן הופמן: אני מציע שנפתח עם משרד החינוך.
<דניאלה פרידמן: צהרים טובים, אני עובדת במזכירות הפדגוגית, המטה לחינוך אזרחי וחיים משותפים.
<דניאלה פרידמן: קודם כול, מילה קצרה על העקרונות שלנו.
<דניאלה פרידמן: אנחנו מאמינים שצריך לעבוד בתהליכי עומק ולא בתהליך חד-פעמי, כי אין לו ערך או השפעה.
<דניאלה פרידמן: בפעילות שלנו אנחנו מתייחסים לפעילות רב-גילאית ולא מתמקדים רק בקבוצת גיל אחת; ורבת משתתפים – כלומר, אי אפשר לעבוד רק עם תלמידים מבלי להתייחס לציבור המורים שנשארים במערכת והם אמורים להוביל את המהלכים הללו.
<דניאלה פרידמן: כלומר, מורים, גננות ומנהלים, ולפעמים יש תהליכים שבהם מעורבים ההורים, כמו בגני ילדים.
<דניאלה פרידמן: אפתח ואזכיר ששר החינוך רואה חשיבות רבה לכל הנושא של מניעת גזענות ואפליה, ובשבועיים האחרונים - - -
שמעון אוחיון: סליחה, האם הגדרתם מה היא גזענות?
<דניאלה פרידמן: אתייחס לדברים בעוד רגע.
<דניאלה פרידמן: שר החינוך הרחיב את תקנת ההידברות בעוד מיליון שקלים רק לאחרונה והודיע על זה, במטרה להרחיב את המגעים ואת ההידברות בין האוכלוסיות השונות – דתיים וחילוניים, יהודים וערבים - עם כל תרבויות המשנה בחברה שלנו.
<דניאלה פרידמן: מבחינת פעילויות המטה - יש לנו פעילויות למניעת גזענות, אפליה ודעות קדומות קודם כול במסגרת של ערים משותפים.
<דניאלה פרידמן: למשל, בעיר רמלה מתקיים פרויקט שהוא בכל העיר בהובלת משרד החינוך, בשותפות הרשות המקומית ושל החברה האזרחית.
<דניאלה פרידמן: אנחנו מדברים על חיים משותפים דרך תחומי דת או נושאים משותפים כמו אמנות, שילדים משני מגזרים לפחות נפגשים ועושים פעילות.
פנינה תמנו: זה בשיעורי כישורי חיים?
<דניאלה פרידמן: זה לא בכישורי חיים.
<דניאלה פרידמן: לגבי כישורי חיים תתייחס חנה שדמי, שהיא מנהלת שפ"י.
<דניאלה פרידמן: הפעילות היא תמיד פעילות הכנה גם לילדים וגם למורים.
<דניאלה פרידמן: לא מגיעים למפגש הדו-לאומי לפני שמתבצעים מפגשים חד-לאומיים – מפגשים דו-לאומיים ואז שוב עושים איזשהו עיבוד.
<דניאלה פרידמן: במחוז חיפה ובמחוז צפון מלמדים את השפה הערבית בכיתות היסודי כדרך קבע, זו הנחיה של המחוז, והילדים נחשפים שם לא רק לשפה אלא לתרבות.
<דניאלה פרידמן: גם המורים הם מורים ערבים, שהם נחשפים אליהם, וזה גם חלק שמעודד סובלנות.
רונן הופמן: בכמה רשויות מקומיות מתרחש השילוב?
רונן הופמן: דיברת על שני דברים – על ערים - - -
<דניאלה פרידמן: כרגע יש עיר אחת – רמלה, ובתכנון יש עיר נוספת או צמד של ערים צמודות.
<דניאלה פרידמן: צריך לדעת שכל תהליך כזה הוא חליפה תפורה ללקוח.
<דניאלה פרידמן: עיר אחת לא דומה לעיר אחרת.
מסעוד גנאים: היה דיון בוועדה לפני שבועיים על תוכנית "יא סלאם", שזה לימוד השפה הערבית והמורשת הערבית, ואמרו לנו שזה רק בצפון.
<דניאלה פרידמן: במחוז חיפה ובצפון.
מסעוד גנאים: לא במרכז, לא בדרום, לא - - -
<דניאלה פרידמן: יש גם במרכז, אבל התוכנית היא תוכנית אחרת.
<דניאלה פרידמן: "יא סלאם" מופעלת על-ידי - -
מסעוד גנאים: קרן אברהם.
<דניאלה פרידמן: המשרד וקרן אברהם, בעוד שבמרכז זה "בואו נדבר רחוב סומסום", וזה מופעל על-ידי עמותת מרחבים.
רונן הופמן: רק עוד שאלה אחת לפני שניתן לך להמשיך באופן רציף.
רונן הופמן: זאת אומרת, במקום שאין עיר מעורבת אין תוכנית מיועדת?
<דניאלה פרידמן: יש פעילויות.
<דניאלה פרידמן: כשדיברתי קודם - - -
עיסאווי פריג': מה זה "מעורבת"?
עיסאווי פריג': אולי כל עיר היא מעורבת, כי יש שוני.
פנינה תמנו: מעבר לכך, מדברים על קבלת האחר - אני חושבת שהאחר הוא כבר הרוב.
פנינה תמנו: איזה תכנים זה מכיל, מעבר ל-1 מיליון שקלים שאמרת.
פנינה תמנו: אני לא יודעת איך לכמת את זה.
פנינה תמנו: מאוד חשוב לי לדעת איך גורמים לסולידריות והרחבת קבלת האחר.
<דניאלה פרידמן: בואו שניה אחורה כדי להזכיר שדיברנו על זה שהמורים גם הם עוברים השתלמויות, כולל מפגשים בין המורים.
<דניאלה פרידמן: זו לא השתלמות חד-מגזרית.
פנינה תמנו: כולל גנים?
<דניאלה פרידמן: כולל גנים.
פנינה תמנו: אז אני חייבת לספר, ברשותך היושב-ראש.
פנינה תמנו: שמעי, זה לא נכון, ואסביר לך.
פנינה תמנו: הבת שלי לומדת בגן עירייה.
פנינה תמנו: היא חוזרת הביתה ואומרת לי: אמא, אני רוצה הורים לבנים.
פנינה תמנו: טוב, פעם אחת אמרה את זה.
פנינה תמנו: אחר כך באה לעוזרת שלי ואומרת לה: אני רוצה להיות לבנה.
פנינה תמנו: הגיע פסח, ואז הגיע שיח מאוד קשה, שהילדה לא רוצה להיות חומה.
פנינה תמנו: אמרתי: נרד למקור.
פנינה תמנו: באתי לגננת וגם לגננת של הצהרונית – שתיהן של העירייה.
פנינה תמנו: אמרתי: אני לא יודעת מה הילדה שלי חווה מבחינה חברתית, אבל היא לא רוצה להיות חומה, ואני מבקשת שתפקחו.
פנינה תמנו: אחרי יום מגיעה אלי הגננת ואומרת לי שאחת הילדות אמרה שעם הבת שלי לא משחקים, עושים עליה חרם כי היא חומה.
פנינה תמנו: אמרתי לגננת: אתם נותנים להם כלים?
פנינה תמנו: איך את מתמודדת עם זה?
פנינה תמנו: היא אומרת לי: תביאי לי ספרים.
פנינה תמנו: השאלה היא מה משרד החינוך עושה.
פנינה תמנו: אני צריכה לתת ספרים לגננת?
<דניאלה פרידמן: רק עוד קצת סבלנות, תני לדבר ברצף ולסיים את הדברים.
<דניאלה פרידמן: קודם כול, אני מזועזעת ממה שאת מספרת.
<דניאלה פרידמן: אבל כן, אנחנו עובדים עם גנים.
<דניאלה פרידמן: זה עדיין לא עם כל מערכת החינוך כי אנחנו צריכים לעבוד לפי היכולות שיש כרגע במשרד.
<דניאלה פרידמן: בעבר לא עבדו עם גנים, רק בשנה האחרונה התחילו לעבוד עם גנים.
<דניאלה פרידמן: כרגע ציינתי שתי ערים שאני יודעת בוודאות שמתבצעים שם תהליכים - שזה עכו ורמלה.
<דניאלה פרידמן: לא אמרתי שזה בכל הארץ, אבל בהחלט יש כוונה להרחיב ולרדת עם הגילאים ולא רק ללכת לגילאים של העל-יסודי.
<דניאלה פרידמן: יש הקצאת שעות לנושא של חיים משותפים בין בתי-ספר שהם לאו דווקא באותה עיר, אלא באזורים שונים.
<דניאלה פרידמן: הם נפגשים, אנחנו עוזרים להם להצטוות, והם עובדים על תכנים שקשורים לחיים משותפים.
<דניאלה פרידמן: קודם כול על הזהות של כל אחד, לפני שהוא מגיע למפגש המשותף הוא חייב גם להכיר את - - -
עיסאווי פריג': כמה מפגשים התקיימו ב-2013?
<דניאלה פרידמן: שניה, תשמעו.
עיסאווי פריג': לא נשמע, אנחנו מכירים.
עיסאווי פריג': שאלתי כמה.
עיסאווי פריג': יש לך נתון?
<דניאלה פרידמן: יש בין ארבעה לשישה מפגשים דו-לאומים במהלך השנה.
<דניאלה פרידמן: אני מדברת כרגע על לפחות 7,000 תלמידים, שתמכנו השנה - - -
עיסאווי פריג': איזו עלות תקציבית הוקצבה לצורך העניין?
<דניאלה פרידמן: בינתיים עוד לא התחלנו להשתמש בתקציבים.
עיסאווי פריג': אני מדבר על 2013.
<דניאלה פרידמן: אז אני אומרת, בשנה האחרונה השתמשנו בתקציבים של המשרד שלנו, שזה הקצאת - - -
עיסאווי פריג': אז לא היה תקציב לכך.
<דניאלה פרידמן: אני חוזרת: התקציב של תקנת ההידברות נכנס בינואר.
<דניאלה פרידמן: כרגע הוא מגיע לסיום מבחינה משפטית.
עיסאווי פריג': אבל השר אמר לפני שנה שזה הופעל ב-2013.
<דניאלה פרידמן: הופעלו מפגשים שהם לא דרך התקנה הזו, כי התקנה - - -
עיסאווי פריג': התקנה לא נוצלה.
<דניאלה פרידמן: התקנה מתחילה לצאת לדרך כרגע.
עיסאווי פריג': מתחילה מתי?
<דניאלה פרידמן: היא תהיה בספטמבר, כי אין טעם לעשות בסוף שנה.
עיסאווי פריג': השר אמר לפני שנה – כי אני עוקב אחרי הנושא הזה - שתקנת המפגשים טרם נכנסה והיא אמורה להיכנס ב-1 באוקטובר.
<דניאלה פרידמן: לא, ב-1 בספטמבר, וכבר יש מפגשים.
עיסאווי פריג': על כמה כסף עומדת התקנה הזאת?
<דניאלה פרידמן: 3.5 מיליון שקלים.
<דניאלה פרידמן: חלק יהיה למיזמים משותפים וחלק - - -
עיסאווי פריג': אנחנו שומעים על זה שנה וחצי.
רונן הופמן: אבל אם הוא אמר לך מראש שזה יתחיל ב-1 בספטמבר - - -
עיסאווי פריג': הוא אמר שיתחיל ב-2013.
רונן הופמן: אז בואו נבחן אותו.
<דניאלה פרידמן: - - - כסף מגיע.
עיסאווי פריג': אני רוצה לחדד את הדברים, כי הם חשובים.
חנין זועבי: יש לי שאלה שלא מתייחסת לתוכן - - -
שמעון אוחיון: עד עכשיו לא קיבלתי תשובה על מה אנחנו דנים.
רונן הופמן: חבר הכנסת אוחיון, בין השאר, לא קיבלת תשובה כי אנחנו לא מאפשרים את הצגת הדברים באופן רצוף.
שמעון אוחיון: היא מדברת הרבה מאוד, ואני לא יודע.
שמעון אוחיון: אני שומע על מפגשים דו-לאומיים, אני שומע על כמה דברים יפים מאוד, אבל אנחנו רוצים לעסוק בגזענות והאם משרד החינוך הגדיר מה היא גזענות?
שמעון אוחיון: אם הוא לא יגדיר אז אני לא יודע איך להתייחס, לבדוק ולבחון האם אנחנו בדרך הנכונה או לא.
פנינה תמנו: יותר מזה, לפני כשלושה שבועות שלושה בתי-ספר ביבנה לא היו מוכנים לקבל ילדים אתיופים.
פנינה תמנו: הם ישבו בבית שבועיים ימים ומשרד החינוך אומר: נבדוק מה אנחנו יכולים לעשות.
עיסאווי פריג': זאת לא גזענות, זאת אפליה.
פנינה תמנו: זו גזענות.
עיסאווי פריג': זאת אפליה.
פנינה תמנו: חבר הכנסת פריג', אני לא רוצה לדבר על גזענות כלפי שחורים במגזר הערבי.
שמעון אוחיון: אתם רוצים להפיל אותנו לתוך פח, לתוך מלכודת.
רונן הופמן: לא, לא, אנחנו לא רוצים גם לדון בהגדרת הגזענות.
פנינה תמנו: זה גם לא המקום למשחקים המפולפלים פוליטית.
פנינה תמנו: אני רוצה לומר לך, היום המצב הוא שיש תחושה שאין למערכת החינוך נהלים ברורים.
פנינה תמנו: בתי-ספר כאלה, היו צריכים לעצור להם את התקציבים של המדינה.
פנינה תמנו: אנחנו מסבסדים בתי-ספר שמצהירים: אנחנו גזענים, וזה בכלל לא משנה אם זה ילד ערבי או אתיופי או ילד בעל מוגבלות או ילד ג'ינג'י.
רונן הופמן: חברים, אני מבקש בכל זאת לשמוע - - -
מסעוד גנאים: אבל תיכנסו לפרטים: תקציבים, תוכניות, מי, מה.
רונן הופמן: היקפים.
עיסאווי פריג': מה תפקידך - - -
רונן הופמן: אבל היא רוצה להגיע לזה, אנחנו לא כל כך מאפשרים.
חנין זועבי: סליחה, גברתי.
חנין זועבי: אני רוצה לשאול לא על התכנים אלא דווקא על המטה.
חנין זועבי: הגוף הזה שפועל בתוך משרד החינוך, קוראים לו "מטה המאבק בגזענות"?
חנין זועבי: אז מה הגוף שמופקד על התוכניות האלה?
חנין זועבי: איך קוראים למחלקה הזאת?
<דניאלה פרידמן: קודם כול, אנחנו עוסקים בזה.
חנין זועבי: מי אתם?
חנין זועבי: יש מחלקה מסוימת?
חנין זועבי: יש מסגרת מסוימת?
<דניאלה פרידמן: יש כמה וכמה מסגרות לנושא הזה, אבל תרשו לי לקדם את הדיון טיפה.
<דניאלה פרידמן: קודם כול, אני רוצה להזכיר שהשר, בראשית הכהונה שלו, הגדיר את התוכנית של "האחר הוא אני", שבה הוקצו תקציבים שהם לא - - -
חנין זועבי: אז זו תוכנית.
חנין זועבי: מדובר על תוכנית, לא על מסגרת - - -
<חנה שדמי: אני מנהלת השירות הפסיכולוגי ייעוצי וממלאת מקום של מנהלת המינהל הפדגוגי בתקופה האחרונה.
<חנה שדמי: אין גוף מסוים במשרד החינוך שנקרא "מטה לטיפול בגזענות".
<חנה שדמי: זה נגד התפיסה שלנו.
עיסאווי פריג': מה התפיסה שלכם?
<חנה שדמי: מפני שאני חושבת שהנושא הזה זה לא צריך להיות סוגיה של מישהו אחד אלא זה צריך להיות בשולחן העבודה של כל מחנך, זה צריך לבוא דרך תוכניות הלימודים וזה צריך לבוא דרך תוכנית ערכית.
<חנה שדמי: זה צריך לבוא בכמה מישורים.
שמעון אוחיון: את מביעה את דעתך או דעת משרד החינוך?
רונן הופמן: היא מתארת מה קורה במשרד החינוך.
רונן הופמן: השאלה היא מי מתכלל במשרד החינוך את - - - ?
<חנה שדמי: אז אני אומרת שוב: יש מזכירות פדגוגית, יש מינהל פדגוגי, יש אגפי הגיל והתוכניות השונות מופעלות דרך אגפי הגיל אל המחוזות, אל בתי-הספר.
פנינה תמנו: זה אמורפי.
רונן הופמן: מי מטמיע את התוכניות בקרב הגופים הללו?
<חנה שדמי: יש מפקחים, יש מדריכים שמגיעים למחוזות, מגיעים לבתי הספר.
<חנה שדמי: זה מבנה המניפה של משרד החינוך.
עיסאווי פריג': המפקח - - -
<חנה שדמי: לא, - - -
עיסאווי פריג': סליחה, את לא תגידי מה שאת רוצה.
עיסאווי פריג': אני רוצה תשובות ממוקדות, לא עוד מריחה ועוד מריחה.
רונן הופמן: חברי הכנסת - - -
<דניאלה פרידמן: תאפשרו לי לסיים - - -
עיסאווי פריג': אנחנו עוקבים אחרי זה ויודעים במה מדובר.
<דניאלה פרידמן: קודם כול, אני חושבת שאנחנו עושים הרבה ואני מבקשת שתרשו לי להציג את הדברים בצורה שמכבדת את כולנו, כי זה - - -
רונן הופמן: אני מפעיל את סמכותי כיושב-ראש, אהיה פחות רך גם כלפי חברי הכנסת.
רונן הופמן: בבקשה, תמשיכי.
<דניאלה פרידמן: דבר אחד שאנחנו עושים כבר זה הטמעה של כל מה שקשור למניעת גזענות, דעות קדומות ואפליה בתחומי הדת, עם המפקחים שאחראים על תחומי הדעת.
<דניאלה פרידמן: אנחנו עובדים אתם ומהם אל המורים, למיפוי של תוכניות הלימודים ומקומות - - -
פנינה תמנו: ואם זה לא דת מה קורה?
פנינה תמנו: סליחה, את לא נותנת לי תשובה.
פנינה תמנו: אני נורא מצטערת, זה לא רק ערבים ויהודים.
פנינה תמנו: יש פה ילדים שסובלים מעבר לכך - זה יכול להיות ילד שהוא על כיסא גלגלים וזה יכול להיות ילד אתיופי.
פנינה תמנו: היעדר מדיניות - - -
<חנה שדמי: יש מדיניות - - -
פנינה תמנו: את רוצה לתת לי לשאול את השאלה כדי שננהל שיח?
פנינה תמנו: המטרה היא לצאת מפה עם יכולת של עשייה אחר כך ולא כדי שכל אחד ישמיע את הרהוריו.
פנינה תמנו: חנה, תפיסת העולם שלך, שאומרת שבגלל שאת חושבת שזה צריך להיות מונח על כל שולחן ובגלל זה את לא לוקחת מישהו שמתווה מדיניות ומפקח היא תפיסת מוטעית בעיניי.
פנינה תמנו: ולא רק זה – היא מאוד פוגעת, והיה ראוי שתתייעצו גם עם אנשים שחווים את הגזענות.
פנינה תמנו: יכול להיות שמשם נובעות הלקונות.
פנינה תמנו: לא ייתכן שבגלל שאנחנו סומכים על מערכת החינוך, על המורים ועל המפקחים, שהם מפקחי דת בכלל - - -
<קריאה: דעת, לא דת.
<חנה שדמי: מקצוע כמו אזרחות, למשל, הוא מקצוע - - -
פנינה תמנו: רק שניה, אני רוצה לסיים את דבריי.
פנינה תמנו: בגלל זה אני לא חושבת שיכול להיות שתגידו שזה מה שקיים.
פנינה תמנו: ראשית, צריך למנוע ולהיאבק בגזענות.
פנינה תמנו: גם אם יש מדיניות כלשהי, אנחנו לא מרגישים אותה.
פנינה תמנו: הרי יזמתי את הדיון גם כי היא לא מורגשת מספיק.
<חנה שדמי: אני יכולה לענות?
<חנה שדמי: אני מבקשת עשרה משפטים בלי שיפריעו לי, בסדר?
<חנה שדמי: אנחנו מדברים על חינוך.
שמעון אוחיון: זו בושה וחרפה.
שמעון אוחיון: אתם מקשקשים ולא - - -
פנינה תמנו: והוא מהמתונים.
עיסאווי פריג': זה ממרח שוקולד, ממש ככה.
עיסאווי פריג': מריחת דברים.
פנינה תמנו: בואו נקשיב לה.
רונן הופמן: שניה, אני רוצה לומר משהו לסדר.
רונן הופמן: אחרי הכול, מדובר בוועדת החינוך והתרבות.
רונן הופמן: בואו ננהל שיח תרבותי.
רונן הופמן: נשאל את השאלות הנוקבות, יש כאן - - -
שמעון אוחיון: אני יושב פה 40 דקות, לא יודע.
עיסאווי פריג': לא באנו לדבר, באנו לשמוע דברים מעשיים.
רונן הופמן: בין השאר, אנחנו לא מאפשרים להציג סקירה או נימוק אחד.
רונן הופמן: יש רשימת זכות דיבור, אתן לכל חבר כנסת, אבל עכשיו בוא נשמע.
<חנה שדמי: תפיסת העולם של "האחר הוא אני" יצאה בתור חוזר מנכ"ל, יצאה בתור - - -
שמעון אוחיון: מה שייכת תפיסת העולם "האחר הוא אני" לסיפור הגזעני?
שמעון אוחיון: תסבירי לי בתור פדגוגית.
<חנה שדמי: אני מסבירה לך.
<חנה שדמי: מפגש של קבוצות שונות של תלמידים – זה יכול להיות שונות בדת, שונות בלאום, שונות בצבע עור, שונות מכל מיני סוגים.
<חנה שדמי: אם נגד השונות אתה יוצא בבושה ובהתקפה נגד האחר, שהוא שונה ממך - משרד החינוך עסק בנושא הזה.
<חנה שדמי: היום בכל בית-ספר יש תוכנית שבית-הספר בונה סביב הנושא של "האחר הוא אני".
<חנה שדמי: זאת המדיניות הראשית שהיתה.
<חנה שדמי: חלק מזה הוא שבחברה הישראלית אין ידע ואין יכולת לנהל שיח קונפליקטואלי בלי להרוס את השני.
<חנה שדמי: אחת התוכניות מלמדת איך מדברים על נושאים שהם בקונפליקט, אבל בלי להשפיל את האחר.
<חנה שדמי: השנה כל המורים של האזרחות עברו, יחד עם כל היועצים בבתי הספר הכשרה בתוכנית איך לנהל שיח קונפליקטואלי בצורה מוגנת, בלי השפלה של האחר.
פנינה תמנו: נכון, לא כמו שאיזה מורה העמידה ילדים בצד ואמרה - - -
<חנה שדמי: חוץ מזה היתה הוראה שכל אירוע של שנאה שקיים, עושים עצירה בלימודים והמחנך מתייחס לזה, כי אם ממשיכים ועוברים על זה לסדר היום מעבירים מסר שזה מותר, שזה אפשרי.
<חנה שדמי: להגיד שאי אפשר למצוא אירועים כאלה ואי אפשר - - -
פנינה תמנו: לא, אני שואלת מי מנחה את המדיניות.
<חנה שדמי: מנחה את המדיניות משרד החינוך - - -
חנין זועבי: לחברות נורמליות זה מספיק.
חנין זועבי: פה זה לא מספיק.
פנינה תמנו: מה, חוזר מנכ"ל?
פנינה תמנו: אבל נגיד שמחר יתחלף שר החינוך והנושא כבר לא יהיה "האחר הוא אני", ואני שואלת שאלה ברורה: למה אין אגף?
פנינה תמנו: בארצות הברית ובהרבה מאוד מקומות בעולם העדיפו לשים שליח נגד אנטישמיות במחלקת המדינה ובכל משרד יש להם אגף שנאבק נגד גזענות או פגיעה במיעוטים.
פנינה תמנו: למה פה אנחנו אומרים: הקונספט הזה הוא כל כך שגוי.
פנינה תמנו: אני חושבת שזו טעות לומר את זה.
פנינה תמנו: אנחנו צריכים ראייה לטווח הארוך, שגם אם אנשים מתחלפים נדע מה המשרד עושה כדי להתוות מדיניות.
עיסאווי פריג': יש לכם תוכנית רב-שנתית - - -
דב חנין: בהמשך לאותה שאלה - - -
<חנה שדמי: אני רוצה להציג את התוכניות.
רונן הופמן: רק שניה.
רונן הופמן: בואו נעשה סבב של שאלות ממוקדות כדי שתוכלו להתייחס.
רונן הופמן: בואו ניתן לחברי הכנסת.
דב חנין: בהמשך להערה של חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, מה שאתן אומרות היה יכול להישמע הגיוני אם היינו משתכנעים שכל פונקציונר במערכת החינוך, בכל יום, מעלה על סדר היום שאלות של גזענות.
דב חנין: אם באמת ביומיום, בשוטף, המנכ"ל בכל ישיבה היה אומר:
דב חנין: בואו נראה מה קורה בתחום הגזענות אצלנו – גזענות נגד ערבים, נגד מזרחיים, נגד אתיופים.
דב חנין: אם באמת המערכת היתה עוסקת בזה בכל הרמות באופן שוטף ושיטתי – בסדר גמור, לא צריך מישהו אחד שיתעסק בזה.
דב חנין: אני, כמי שמכיר את מערכת החינוך, אומר לך בצער שזה לא המצב.
דב חנין: לכן אין ברירה אלא ללכת למודל שדיברה עליו חברת הכנסת תמנו-שטה, ובצדק, שיהיו בכל הרמות של המערכת אנשים שהתפקיד שלהם יהיה רק זה - כל יום להתריע.
דב חנין: אני לא מדבר רק על התופעות של הגזענות שעליהן מדברים בשוטף, ביומיום, של גזענות נגד ערבים או גזענות נגד אתיופים.
דב חנין: אם בית-הספר שלנו הוא בצפון תל-אביב ויש, נגיד, בעיה של גזענות נגד מזרחיים – מה אני עושה עם העניין הזה?
דב חנין: איך אני מטפל בזה?
דב חנין: זה התפקיד שלו, זה לא הולך לאיבוד בין מיליון דברים אחרים שהוא צריך לעשות.
דב חנין: זה מה שהוא צריך לעשות, להעלות את תשומת הלב - - -
<חנה שדמי: איך זה יגיע לכיתה?
רונן הופמן: ההערה ברורה.
רונן הופמן: שמעון אוחיון, בבקשה.
רונן הופמן: חבר הכנסת פריג' אחר כך ואחריו חברת הכנסת זועבי.
שמעון אוחיון: אני מאוכזב מאוד, מאוד מאוד מאוכזב, שאני לא יכול לקבל מענה ממשרד החינוך מה היא ההגדרה של גזענות.
<דניאלה פרידמן: ענינו לך.
שמעון אוחיון: לא, לא סליחה.
שמעון אוחיון: תסלחו לי שבקטע הזה - - -
<חנה שדמי: לא ידעתי שלמשרד החינוך יש הגדרה אחרת - - -
שמעון אוחיון: אם הוא רוצה לטפל במושג "גזענות" הוא חייב להגדיר לעצמו מה היא גזענות, ואני לא קיבלתי תשובה כיצד הוא הגדיר.
שמעון אוחיון: המושג של "האני הוא אחר", זה יכול להיות בכל חברה, גם בחברה שהיא הומוגנית מבחינה לאומית ומבחינה דתית עדיין ישנם אחרים ואנחנו צריכים להתכבד וללמוד איך לכבד אותם.
שמעון אוחיון: השוני יכול להיות על רקע דתי, על רקע לאומי, על רקע אתני, על כל מיני רקעים.
שמעון אוחיון: כאן משרד החינוך, לצערי, נפל – וזה מה שאני אומר לחבריי כל הזמן - למלכודת של תעמולה פוליטית שמחברת אותנו למושג "גזענות" אל משטר - - -
עיסאווי פריג': תגדיר לנו.
שמעון אוחיון: תראה, זה מה שאנחנו רואים.
שמעון אוחיון: כל מסע הדה-לגיטימציה היום, שממציא מושגים של "גזעני", "אפרטהייד", "בוגד" - - -
דב חנין: רגע, אין גזענות?
דב חנין: יש רק המצאות?
שמעון אוחיון: שניה, שניה - - -
רונן הופמן: אני לא רוצה לפתוח ויכוח פוליטי.
רונן הופמן: יש לנו את המליאה בשביל זה.
שמעון אוחיון: לצערי, זה מה שקורה לנו.
דב חנין: אבל שמעון, מה זה אומר?
דב חנין: אנחנו ממציאים משהו?
שמעון אוחיון: בוודאי, בוודאי.
עיסאווי פריג': יש לו משנה סדורה בעניין הזה.
עיסאווי פריג': הוא לא מקבל שאומרים "גזענות".
שמעון אוחיון: אתן לך דוגמה הכי פשוטה.
שמעון אוחיון: אני כמובן מגנה את תג מחיר, אבל מה שתג מחיר עושה לערבים איננו על רקע לאומני או על רקע גזעני.
שמעון אוחיון: מה שערבים עושים ליהודים הוא על רקע לאומני.
פנינה תמנו: לא, לא, אבל אנחנו לא מדברים על הסכסוך בין הישראלים - - -
שמעון אוחיון: המשחק פה הוא ברור.
עיסאווי פריג': למה אתה - - -
שמעון אוחיון: אבל זה העניין.
פנינה תמנו: לא לא לא, חבר הכנסת אוחיון.
רונן הופמן: חברים, אנחנו נשמור על סדר הדיון.
רונן הופמן: חבר הכנסת אוחיון - - -
שמעון אוחיון: אני רוצה לסיים, לא נותנים - - -
רונן הופמן: תנו לחבר הכנסת אוחיון לסיים.
שמעון אוחיון: מה לעשות, גם אם אני לא פופולרי בסביבה הזו אומר את האמת שאני מאמין בה.
פנינה תמנו: אבל אתה לוקח את זה לכיוון אחר.
רונן הופמן: אנחנו לא נוכל להמשיך - - -
שמעון אוחיון: ביני לבין עיסאווי פריג' - - -
חנין זועבי: בואו לא ניכנס לתיאוריה.
שמעון אוחיון: אני מצטער מאוד, לא ניכנס לתיאוריה אבל כואב לי שמשרד החינוך מנסה להוביל אותי למלכודת שנשלם עליה את המחיר.
שמעון אוחיון: ביני לבין עיסאווי פריג' אין שום דבר על רקע גזעי - אנחנו אותו גזע.
שמעון אוחיון: יש ביני לבינו על רקע לאומי – הוא ערבי ואני יהודי ויש מאבק על הטריטוריה.
שמעון אוחיון: ואם יש, חלילה, בין יהודי ממוצא כזה לבין משפחת פנינה תמנו, יש על רקע אתני, לא בגלל שחושבים משהו גזעני, גזעי.
שמעון אוחיון: תורת הגזע, מי שרוצה לחבר אותי אל העולם הנאצי, והדברים הם ברורים - - -
<לילי הלפרין: זה מזמן לא שם.
רונן הופמן: חברים, אבל הדיון כאן הוא גם בעניין אפליה.
<קריאה: זה לא אפליה, זו גזענות בין אדם - - -
שמעון אוחיון: רבותי, עסקתי בתחום הזה.
שמעון אוחיון: אני מציע, כל התוכניות היפות של "האחר הוא אני" כדי לקרב בין לאומים, בין דתיים לחילונים, בין עדות – אתיופים ואחרים - הכול יפה וצריך להיות מטופל, ומי שעושה אפליה או דה-לגיטימציה על רקע דתי או על רקע לאומי או על רקע אחר, נטפל בו והתוכניות החינוכיות הללו, שקוראים להן "האחר הוא אני", באמת מקומן שם.
שמעון אוחיון: ליפול לסוגיה שקוראים לזה "גזעני" ולחבר אותי לנאצים ולעשות דה-לגיטימציה לחברה – אנחנו לא שם.
שמעון אוחיון: אמרתי 20 פעם שחצי מהתרבות של חנין זועבי ושל עיסאווי פריג' נטועה בי באותו גזע, ואף אחד לא ימכור לי שאני גזעני, שאני שונא את הגזע שלי, אלא אם כן מישהו רוצים לעשות דה-לגיטימציה.
שמעון אוחיון: אתם נופלים למלכודת פוליטית בעניין הזה.
שמעון אוחיון: אתם רוצים לטפל ב"אחר הוא אני", אתם רוצים דו-קיום, אתם רוצים שנוכל לדבר בינינו ולקדם - דברו על הדברים הללו, אל תדברו על גזענות.
שמעון אוחיון: תשאירו את זה לעולם של המשטר הנאצי.
רונן הופמן: אני מבקש לא לפתח את הדיון לכיוון הפילוסופיה של הגזענות לעומת פילוסופיה - - -
שמעון אוחיון: זה לוקח אותי לצד הפוליטי של הדבר.
פנינה תמנו: לא, זה לוקח אותך לצד האקדמי.
שמעון אוחיון: לא לא לא, הצד המעשי.
רונן הופמן: אני מבקש לשלב בשיח את גורמי המקצוע ואת חברי הכנסת.
<דניאלה פרידמן: אני רוצה להציג את התוכניות של מניעת גזענות שתהיינה בשנה - - -
רונן הופמן: אפשר לעשות את זה בקצרה?
פנינה תמנו: אבל בטח שוב את מתייחסת ללאום ולא מתייחסת גם לבעיות אחרות, אני נורא מצטערת.
<דניאלה פרידמן: לא, אל - - -
רונן הופמן: בין אם היא מתייחסת ללאום או לא, בואו נשמע מה משרד החינוך עושה.
פנינה תמנו: כבר שעה אני מנסה לשמוע, אתם לא מוכנים להתייחס בכלל.
<דניאלה פרידמן: חברת הכנסת תמנו, קודם כול תודה.
<דניאלה פרידמן: אני מתייחסת לכל השסעים וכל הפערים בין כל האוכלוסיות במדינה שלנו, והן כולן קיימות, כולל אוכלוסיית אתיופים או כל אוכלוסייה אחרת.
<דניאלה פרידמן: בשנה הבאה, במסגרת ההשכלה הכללית שאנחנו מציעים מטעם המטה, הולכות להיות מוצעות שלוש תוכניות לימודים לכל תלמידי כיתות י', קודם כול, שאנחנו מאוד מקווים שהרבה ירצו אותן.
<דניאלה פרידמן: זה יהיה מלווה גם במחקר הערכה.
עיסאווי פריג': זה בחירה?
<חנה שדמי: כן, בחירה.
<דניאלה פרידמן: יחידה אחת היא יחידה שתעסוק בנושא של גזענות ודעות קדומות.
<דניאלה פרידמן: המטרה שלנו שם, מעבר לכל הנושא של העיסוק במה זה, איך זה וכו', הילדים במסגרת המחויבות והמעורבות החברתית צריכים לעשות פרויקטים של מעורבות בקהילה.
<דניאלה פרידמן: הילדים שייקחו את התוכנית הזאת יוכלו, יחד עם המורים שלהם שיוכשרו, לבנות תוכנית להוראת עמיתים שתהיה לכל תלמידי השכבה שלא יקבלו את זה.
<דניאלה פרידמן: זה דבר אחד.
<דניאלה פרידמן: זה יהיה לשכבת י', אבל יש גם לחטיבת הביניים.
פנינה תמנו: לדעתי, חשוב להתחיל מהפעוטות, מהגנים.
פנינה תמנו: כיתה י' זה קצת מאוחר לפעמים.
<דניאלה פרידמן: אני מסכימה אתך, לכן בפתח דבריי אמרתי שאנחנו עובדים והתחלנו לרדת עד הגנים, מה שלא היה מקובל קודם, בדיוק מאותה סיבה שגם את חושבת, שזה הגיל שאתו צריך להתחיל ולא להגיע למקום של הסלמה.
<דניאלה פרידמן: אני יותר מאשר מסכימה אתך.
<דניאלה פרידמן: יחידה נוספת היא יחידה שתעסוק בחיים משותפים.
<דניאלה פרידמן: חיים משותפים זה על כל המגזרים – דתי-חילוני, יהודי-ערבי, ילדים חריגים וקבוצות שונות.
<דניאלה פרידמן: היא תוצע בשתי צורות.
<דניאלה פרידמן: בתי-ספר שירצו לקיים את המפגשים יקיימו אותם, בתי-ספר שלא ירצו לקיים אלא רק להתחיל לעורר את המודעות יוכלו לעשות את זה.
<דניאלה פרידמן: זה שלב ראשון.
<דניאלה פרידמן: לפעמים צריך לדעת שלא כולם יכולים להתחיל ישר עם מפגשים, לפעמים זה מאיים.
<דניאלה פרידמן: יחידה שלישית תיקרא "ציוני דרך דמוקרטיים", יחידה שתעסוק בימי הלוח.
<דניאלה פרידמן: אגב, המטה מוציא מערכי שיעור מסודרים לכל ימי הלוח.
<דניאלה פרידמן: היא תעסוק בימי הלוח, שאחד מהם הוא יום המאבק הבין-לאומי בגזענות ואחר הוא יום זכויות האדם.
<דניאלה פרידמן: אציין שהשנה לקחנו את הנושא של מאבק בגזענות בצורה קצת שונה.
<דניאלה פרידמן: התחלנו אותו מיום השואה הבין-לאומי ועד יום הזיכרון לשואה ולא ייחדנו יום אחד או דיון אחד לנושא הזה.
<דניאלה פרידמן: לקחנו תקופה של מספר חודשים.
<דניאלה פרידמן: בתי-ספר קיבלו מאגר, אתר שלם של מערכי שיעור שיכלו לעשות בהם שימוש.
<דניאלה פרידמן: עשינו תחרות כרזות כדי לעודד את הילדים לנושא.
<דניאלה פרידמן: הכרזות, גם ליסודי וגם לחטיבת הביניים - - -
פנינה תמנו: אתם מקבלים פידבקים, תגובות מילדים?
<דניאלה פרידמן: כן כן כן.
<דניאלה פרידמן: הכרזות תופצנה בתחילת שנת הלימודים, ושיקול הדעת שלי להפצת הכרזות בתחילת שנת הלימודים היה שכרגע אנחנו נמצאים לקראת הסוף, יתחילו לצבוע את בתי-הספר והכרזות לא תהיינה על הקירות.
עיסאווי פריג': כמה בתי-ספר בחרו באחד מהשלושה?
<דניאלה פרידמן: יסודי וחטיבת בינתיים אנחנו מתחילים בשנה הבאה בתהליך עומק שיתחיל מהכשרה של מורים, דרך סביבה אינטרנטית ומפגשי פנים אל פנים, ושנה אחרי זה תהיה תוכנית שתיכנס לבתי-הספר שירצו לעסוק בנושא של מניעת הגזענות.
<דניאלה פרידמן: דבר אחרון שאני רוצה לומר, עד היום עבדו על מפגשים ספורדיים.
<דניאלה פרידמן: אחד הדברים שנתחיל בשנת הלימודים הבאה הוא הנושא של לימוד משותף.
<דניאלה פרידמן: צריך להכשיר אותם, כמובן.
<דניאלה פרידמן: זה לא משהו שעושים: בואו ניפגש ומעכשיו הכול בסדר ואנחנו חברים.
<דניאלה פרידמן: תהיה הכשרה של המורים.
<דניאלה פרידמן: בתי-הספר והילדים ילמדו חלק גדול מהשנה בלימוד משותף בתחומי הדעת השונים.
<דניאלה פרידמן: אני גם אציין שהנושא הזה הוא מורכב.
<דניאלה פרידמן: בשבוע שעבר היה פה פרופ' טוני גלאגר שעוסק בנושא של לימוד משותף באירלנד, והם זכו להמון הצלחות.
<דניאלה פרידמן: אבל להם יש בסך הכול קתולים ופרוטסטנטים ולנו יש כל כך הרבה קבוצות שצריך לחבר ביניהן.
<דניאלה פרידמן: חברים, התהליך הזה הוא לא פשוט, התהליך הזה הוא תהליך מורכב.
<דניאלה פרידמן: ואני בתחילת התפקיד שלי, אני בערך שנה בתפקיד, ואני מאוד מקווה שנוכל - - -
שמעון אוחיון: איך הוא קורא לתוכנית שלו?
<חנה שדמי: "לימוד משותף".
<דניאלה פרידמן: אני מבקשת שנראה את התהליכים בעוד שנה.