GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גדי פרנק: יש פה טענה שנטענה כלפינו שאנחנו נגד ארגון ארצי.
<גדי פרנק: אנחנו באופן מובהק בעד ארגון ארצי, בכל המערכות - - -
<גדי פרנק: אנחנו מעדיפים לנהל את ההתנהלות מול ארגון ארצי, כי הדרך לעשות את זה בסופו של דבר יוצרת שוויון רוחבי וסדר הרבה יותר גדול במערכת.
<גדי פרנק: כרגע, במשאים ומתנים שמתנהלים כרגע - - -
אילן גילאון: זו חכמה קטנה מאד להגיד "בעד ארגון ארצי", כשאין ארגון ארצי.
עמרם מצנע: אבל הוא משיב על טענה שכאילו הם עושים "הפרד ומשול".
<גדי פרנק: נכון, ולכן, אנחנו מאפשרים גם את המשא ומתן המקומי, למרות שעולים בו דברים שקשה לנו להתמודד אתם, כי יש הרבה הסדרות פנימיות מקומיות שעולות בו.
<גדי פרנק: לכן גם מתנהל משא ומתן מקומי, כי מעבר לאותן הנחיות כלליות של ות"ת ושל מל"ג יש פה עוד כל מיני הסדרות פנימיות מקומיות שצריכות לקרות, ואין לנו בעיה שהן יקרו ברמה המקומית, אבל אנחנו לא יכולים להתערב בהם ולשבת בכל דיון שעוסק – אם זה במה בדיוק הוועדה שתעסוק במינויים במוסד, או איזה שי לחג המוסד יקבל.
אילן גילאון: - - - הם מסכמים עם ההנהלה, זה לא מה שקורה פה.
<גדי פרנק: שאלת למה הם אמורים לנהל את המשא ומתן רק מולנו ולא מולם.
<גדי פרנק: מאחר והם מנהלים מול ההנהלה מגוון מאד מאד רחב של נושאים, מעבר למה שמוסדר על ידי הנחיות ות"ת – הם מנהלים את זה מול ההנהלה.
<גדי פרנק: לגבי נושא אורך ההסכם – אחד, הנושא של חמש שנות הסכם – הסכמים מאד נהוגים במערכת ההשכלה הגבוהה, גם לגבי הסגל הבכיר, לגבי הסגל הבכיר במכללות אפילו ההסכם היה מעט יותר ארוך, כך שזה לא הסכם חריג.
<גדי פרנק: שתיים, בגלל העובדה שיש בו הסדרה מקומית, ובגלל העובדה שאורך ההסכם נובע בגלל שיש בו הרבה סוגיות שהם רוצים להעלות, ובגלל שההסכם הוא מאד יקר, ובאופן טבעי הוא צריך להתפרס על פני זמן, אפשרנו סעיף לא טריביאלי בכלל, בהסכמי שכר, שכל הסדרה מטיבה שתהיה בהמשך, ברמה הארצית, אם זה בגלל הנחיות ות"ת שהשתנו, או בגלל הסכם ארצי שיהיה בשאר המכללות, יוחל, אוטומטית בתוך המכללות המקומיות - - -
<יעלה להב רז: אנחנו ביקשנו לקבל הבהרה מה הוא הסכם ארצי וסירבתם.
<גדי פרנק: הסדרה מטיבה.
<גדי פרנק: מה שסירבנו זה לדבר הפשוט, ואני אסביר: אנחנו לא נתנו תגובה לכל אחת מההערות שלכם.
<גדי פרנק: הבעיה הגדולה מבחינתנו קרתה בין יום שני ובין יום ראשון.
<גדי פרנק: אנחנו קיבלנו ביום שני, בסופו של דבר, בערב חג השבועות, מסמך שנאמר – זה המסמך שאפשר לסכם עליו.
<גדי פרנק: עוד פעם – באישור הגופים הרלבנטיים: אצלכם - - , במכללה – מי שצריך להחליט במכללה, ות"ת והממונה על השכר כרגולטורים - - זה שצריך לחתום על ההסכם הארצי כפי שהוא יהיה כתוב בסופו של דבר בצורה מפורשת.
<גדי פרנק: קיבלנו את זה, ולמרות חג השבועות, ויסלח לי חברי חובש הכיפה שיושב כאן, הקדשנו הרבה זמן, גם תוך כדי החג, גם תוך כדי סוף השבוע, בשביל לעכל את מה שכתוב שם.
<גדי פרנק: המסמך הזה כולל היבטים שברמה הבסיסית חורגים מההנחיות הבסיסיות שלנו לפחות בהיבט מסוים כיוון שתוצאתית הוא מייצר – לא משנה אם בדרך כזו או בדרך אחרת, תוספת שכר - - -
אילן גילאון: תדבר פשוט, שאפילו חבר כנסת יוכל להבין אותך.
<גדי פרנק: אין בעיה.
<גדי פרנק: המסמך הה מייצר תוספת שכר שהיא הרבה מעבר לכל דבר אחר שאושר אי פעם.
<גדי פרנק: למרות זאת הנהלת המכללה אמרה לנו – כזה ראה וקדש.
<גדי פרנק: זה או הכל ביחד, ואז אפשר לשכנע את הסגל, או שלא.
<גדי פרנק: אנחנו בלענו צפרדע ענקית כדי להגיד – בסדר, אנחנו נגבה אתכם.
<גדי פרנק: לרבות לגבות אתכם תקציבית, לרבות לגבות אתכם מול הממונה על השכר באוצר שקשה לו עם הדבר הזה, ואנחנו נמצא את הפתרון לזה.
<גדי פרנק: ביום ראשון, אחרי שעברנו את כל הסופשבוע הזה ונתנו במוצאי השבת תשובה להנהלת המכללה שנלך עם זה, למרות שזה מאד חורג, מבחינתנו, הסתבר לנו שבעצם המסמך הזה מתחיל להתפרק – מוסיפים לו דברים, משנים בו דברים.
<גדי פרנק: אם ככה, גם לנו יש המון הערות.
<יעלה להב רז: לא הוסיפו ולא שינו שום דבר.
<אדוארדו שילמן: אנחנו מלכתחילה לא הסכמנו - - -
<יעלה להב רז: אתם קיבלתם מסמך שאנחנו לא הסכמנו עליו.
עמרם מצנע: יש לכם בעיה גם עם המכללה.
<גדי פרנק: את רוצה שנעשה פוליגרף?
<גדי פרנק: באמת, מה את מצפה שנעשה, כרגע?
<יעלה להב רז: שלא תבואו אלי בטענות.
אילן גילאון: תכנסו לשיחות ישירות.
עמרם מצנע: לא, לא כדאי להם.
<גדי פרנק: הנציגות פה – גם של מכללת תל אביב יפו יכולה להגיד את זה, הנציג של "שנקר" כבר יצא, אבל לא משנה, הוא ספציפית לא היה בדיונים אבל נציגות "שנקר" היתה - אנחנו גם עם נציגות מכללת תל אביב יפו ישבנו באופן ישיר וגם עם נציגות "שנקר".
<גדי פרנק: אני כבר מתקשה לספור כמה פעמים ישבנו ביחד אתם.
<גדי פרנק: אנחנו לא יכולים לשבת בכל דיון, כי יש הרבה דיונים שהם לא רלבנטיים אלינו, שהם דיונים מקומיים, פרטניים, ואנחנו לא יכולים להתערב בכל דבר.
<גדי פרנק: אנחנו רגולטור מקרו.
<גדי פרנק: אנחנו לא נכנסים לנהל את המכללה ואת הסגל ברמה של איזה עט ואיזה - - -
<אדוארדו שילמן: לא בשלב הזה.
<אדוארדו שילמן: בשלב הזה ההנהלה טוענת שכל דבר שאנחנו דורשים עולה לות"ת, וות"ת אומר כן או לא.
עמרם מצנע: אין ערך ל - - -
<אדוארדו שילמן: אני רק רוצה לומר שאנחנו אמנם לא מנהלים משא ומתן מול ות"ת, אנחנו אולי לא אמורים, כן כדאי לנו או לא כדאי לנו.
<אדוארדו שילמן: אנחנו מנהלים משא ומתן מול ההנהלה.
<אדוארדו שילמן: העובדה שהיא שנכון לעכשיו, בשלב שאנחנו נמצאים בו, והוא שלב מאד מאד קריטי, יש איזשהו מזכר הבנות שעל רובו או חלקו הגדול – הסכמנו.
עמרם מצנע: אבל תענה לי – אומר סגן הנשיא שהיה מסמך, טיוטה או non paper, לא משנה – שהוסכם.
<אדוארדו שילמן: לא.
<אדוארדו שילמן: זו היתה אמירה שאנחנו לא מסכימים לה.
<יעלה להב רז: מרביתו הוסכם מלבד סעיפים - - -
<אדוארדו שילמן: מרביתו הוסכם מלבד סעיפים מסוימים.
<אדוארדו שילמן: לגבי הסעיפים הללו, הטענה של ההנהלה היא שאין על מה לדבר, מאחר וות"ת, ופה אני מכניס שוב את גדי פרנק לתמונה - הם לא יסכימו לדבר על הדברים הללו.
<אדוארדו שילמן: אבל זה לא לעניין.
עמרם מצנע: מה זאת אומרת לא לעניין?
<אדוארדו שילמן: כי אנחנו לא אישרנו את הסעיפים, ולכן אין מה ללכת אתם לות"ת.
<אדוארדו שילמן: עכשיו כבר אי אפשר כי זה אומר - - -
עמרם מצנע: זאת אומרת שהמסמך שאומר סגן הנשיא שהיתה הסכמה – אתם אומרים שלא היתה הסכמה עליו.
<יעלה להב רז: לא על כולו.
<יעלה להב רז: על חלק – כן.
עמרם מצנע: אבל אין חלק.
עמרם מצנע: בסוף מגישים מסמך.
<יעלה להב רז: אבל אנחנו לא אישרנו את המסמך.
<יעלה להב רז: לא אישרנו להגיש אותו.
עמרם מצנע: לא אישרתם – למי?
<יעלה להב רז: להנהלה.
<יעלה להב רז: גם לפני שבוע היו יכולים לקחת מסמך ולהגיד – הנה, כזה ראה וקדש.
עמרם מצנע: אוקיי, אז תחזרו לדון.
<אדוארדו שילמן: אבל כרגע טוענים שאנחנו מפוצצים את המשא ומתן .
שמעון אוחיון: כדי להבין – אני פונה למנכ"ל של ות"ת.
שמעון אוחיון: תרשה לי, בכל זאת – אולי תן לי דוגמה איזו צפרדע בלעתם.
<גדי פרנק: אמרתי.
<גדי פרנק: המטרה של התהליך הזה היתה מלכתחילה – להסדיר תנאי העסקה יותר הוגנים, לרבות פנסיה, לרבות זכויות סוציאליות נוספות, לרבות רציפות העסקה, ולא לפגוע ברמת השכר.
<גדי פרנק: לשמר את רמת השכר.
<גדי פרנק: כחלק מהתהליך הזה, נכנס לתוך הדבר הזה – תוספת שכר של 4% בממוצע.
<גדי פרנק: כמובן זה לא מחליף את העובדה שהם יהיו צמודים לכל יתר ההסכמים שהסגל הבכיר יקבל.
<גדי פרנק: כלומר, אם הסגל הבכיר יקבל בממוצע עוד 3% לשנה, הם ממשיכים להיות צמודים לזה, וזה, מבחינתנו, היתה צפרדע מאד גדולה, כי מחר יכול לדרוש כל אחד - - -
שמעון אוחיון: זה עדיין במסגרת הסכם פנימי בתוך המכללה.
שמעון אוחיון: זה לא בהשוואה למכללות אחרות.
<גדי פרנק: ברור לי, וכמו שאמרתי פה לחברים – אנחנו לא ניתן למצב שפה, בסופו של דבר, לא יהיה איזשהו שוויון רחבי בתוך המערכת.
<גדי פרנק: אם אנחנו בסופו של דבר נצטרך לאשר תוספת שכר כזו או אחרת, במקום מסוים, נצטרך את המקבילה שלה – לא משנה אם היא לא בדיוק זהה, היא תהיה דומה, גם במקום אחר.
אילן גילאון: הבעיה היא תקדים.
<גדי פרנק: בסופו של עניין אישרנו את ההסכם הזה, רק שהביאו לנו מתווה - - -
עמרם מצנע: הוא הבין שכל הסכם כזה אתם, פחות או יותר, יהיה צריך להיות מיושם גם במכללות האחרות.
<גדי פרנק: ולכן אני אומר - - - זה בסדר, ובלענו את זה.
<גדי פרנק: זה לא עניין של תקדים, אנחנו בסופו של דבר אישרנו את העניין הזה.
אילן גילאון: אני, אם הייתי הות"ת הייתי מקים ארגון ארצי בעצמי.
<גדי פרנק: חוקית אני לא יכול.
<יעלה להב רז: המינימום שאפשר היה לא לכבול אותנו ל - - -
עמרם מצנע: קיבלת תשובה?
שמעון אוחיון: כן, אבל גם אתם - תנסו, בהשוואה למכללות אחרות.
שמעון אוחיון: הוא כל הזמן מסתכל בהיבט הרוחבי.
<יעלה להב רז: אתה מדבר פה על שני דברים.
<יעלה להב רז: דבר אחד – זה מה שכבר אמרנו.
<יעלה להב רז: מצד אחד לא רואים בנו ארציים, אבל כן יוצרים על הגב שלנו הסכם שיש לו השלכות רוחביות, ובגלל זה מנסים שוב ושוב לכרסם.
<יעלה להב רז: היכולת שלי להתנגד למה שהות"ת עושה היא מועטה, כי אני לא ארגון ארצי, אני ארגון מקומי.
<יעלה להב רז: זה דבר אחד.
<יעלה להב רז: הדבר השני, שבהחלט יש פה סעיפים מאד בעייתיים, שהות"ת לא מוכן לדון בהם, שזה דלת מסתובבת, הוא לא מוכן להתחייב שאנחנו הולכים לקבל החזר רטרואקטיבי של פעימת שכר החל מינואר 2014, שהוא מחייב אותנו - - -
עמרם מצנע: מה זו דלת מסתובבת?
עמרם מצנע: הרי זה לא כתוב שם המונח הזה.
עמרם מצנע: זה משמעות של משהו.
<יעלה להב רז: זה דברים שכבר עלו בוועדת החינוך, העובדה שבניגוד למה שקורה באוניברסיטאות, אצלנו, מרצה, על מנת להיכנס למתווה, יהיה חייב לפחות שלוש שנות ותק, או שליש משרה.
עמרם מצנע: חדש.
עמרם מצנע: כל הקיימים מקבלים קביעות מייד.
<קריאה: זה לא קביעות, זה רציפות.
<יעלה להב רז: אפשר לפטר אותם אחרי שנה או אחרי חצי שנה.
עמרם מצנע: זה לא קביעות, זה רציפות.
<יעלה להב רז: אנחנו לא דרשנו את זה.
<יעלה להב רז: כולם ייכנסו תוך שלוש שנים.
<יעלה להב רז: זה עדיין מתווה שהוא מתווה הדרגתי.
עמרם מצנע: אני פשוט רוצה להבין מה זו "דלת מסתובבת" כי מה שאני מבין, שלגבי המרצים היום – הם נכנסים לתהליך שבו הם מקבלים את הרציפות הזו.
<יעלה להב רז: תוך שלוש שנים.
עמרם מצנע: הבעיה היא - -
<יעלה להב רז: המרצים החדשים.
עמרם מצנע: אתם אומרים שגם את החדשים אתם רוצים - - -
<יעלה להב רז: המרצים החדשים יצטרכו לחכות שלוש שנות ותק - - -
עמרם מצנע: עם כניסתם.
<גדי פרנק: מי ששליש משרה – מיידי.
<יעלה להב רז: או שליש משרה, מ-14, או שלוש שנות ותק - - החשש המאד גדול הוא ש- אל"ף, לא יעסיקו אנשים בליש משרה, על מנת שהם לא יהיו - - -
עמרם מצנע: מה את רוצה, שהוא יקבל את אותם תנאים מיום כניסתו ל - - ?
<יעלה להב רז: כשאני מתחילה ללמד באוניברסיטה אני מקבלת את התנאים האלה מההתחלה.
<יעלה להב רז: אני היום עמיתת הוראה באוניברסיטת בן גוריון, מלמדת את אותו קורס - - -
<שרון חגבי: ברמה האישית, בתור אישה מזרחית בת 31, שמנסה להתפרנס במדינה הזו וחברה להתארגנות הזו - ההסכם הזה, ברמה של הוועד, הוא הסכם לא טוב, כך אני רואה אותו.
<שרון חגבי: מהרגע שהסכמנו לא לצמצם פערים, אני אפילו לא מדברת על להשוות אלא לצמצם פערים מול האוניברסיטה, מבחינתי זה חטא, וזו בושה מבחינתי, לכל מי שלוקח חלק בדבר הזה, כולל אני, אבל זה מה יש.
עמרם מצנע: זה גם היה בהנחת העבודה בדיונים הראשונים שלנו, שיש מרחק - - -
<שלמה בידרמן: יש גם פערים בסגל הבכיר.
<שלמה בידרמן: יש פערים בין מכללה ואוניברסיטה.
<שלמה בידרמן: יש, ויהיו.
<שלמה בידרמן: המכללה איננה עוסקת במחקר.
<שרון חגבי: - - - זכיות פנסיוניות ודמי הבראה.
<שרון חגבי: זה לא פרס ולא צדקה.
<שרון חגבי: זה זכויות בסיסיות של אדם שחי במדינת ישראל.
<שרון חגבי: כך אני רואה את זה, אף אחד לא ישכנע אותי אחרת.
<שרון חגבי: אתם אומרים – תקימו גוף ארצי.
<שרון חגבי: אז תענה לי.
<שרון חגבי: זו פעם ראשונה שאני פוגשת אותך.
<שרון חגבי: אני רוצה להבין איך אנחנו אמורים להקים ארגון ארצי אם אתה, גדי, אם אתם מנסים שאנו נחתום על הסכם של חמש שנים.
<שרון חגבי: להגיד לי שזה קורה בסגל הבכיר.
<שרון חגבי: הסגל הבכיר מרוויח ויש לו תנאים סוציאליים ופנסיוניים.
<שרון חגבי: אם היית מביא לי הסכם טוב – הייתי חותמת גם על עשר, אבל אתה לא.
<שרון חגבי: אתה מביא לי הסכם לא טוב, ומבקש שאחתום עליו לחמש שנים.
<שרון חגבי: אז קודם כל, מבחינתי, ברגע שהתפשרנו על שני הדברים האלה, כבר לא צמצמנו פערים, והכל נשאר אותו הדבר.
<שרון חגבי: אני מבקשת דבר אחד, מאד פשוט: בכל שאר הדברים, בסעיפים הדרקוניים האלה שות"ת יכול להחליט כל החלטה מתי שהם רוצים, פעימת השכר שלא רוצים להכניס כאן, שקט תעשייתי לחמש שנים, לא משנה מה עושים לנו?
<שרון חגבי: את רוב הדברים כבר לקחתם, תנו לנו לצאת עם משהו.
<שרון חגבי: - - -
עמרם מצנע: אני רוצה לברר את הנקודה.
עמרם מצנע: יכול להיות שחותמים הסכם ובעוד שנה מצמצמים אותו?
<גדי פרנק: לא.
<גדי פרנק: אני אחדד.
<גדי פרנק: יש דברים, גם בסגל הבכיר וגם בזוטר, שלא מוסדרים בתוך הסכם.
<גדי פרנק: לדוגמה, כאשר הכנסת שינתה, לאחרונה, נושאים שקשורים בהודעה לעובד - חוק הודעה לעובד, או ימי מחלה – דברים מהסוג הזה.
<גדי פרנק: אז הדברים האלה, מאחר והם לא מוסדרים בהכרח בתוך ההסכם, ומאחר ולפעמים החוק הוא חוק מקרו וצריך לפרוט אותו למגזר כזה או אחר בצורה ספציפית, עושים את זה באמצעות הנחיות ות"ת.
<גדי פרנק: לכן, הנחיות ות"ת הרבה פעמים מרחיבות הרבה מעבר להסכם.
<גדי פרנק: הן אף פעם לא יכולות לסתור הסכם, כי הסכם – יש לו מעמד חוקי, ולא יכולות להרע עליו.
<גדי פרנק: הדבר היחיד שאמרנו בהקשר הזה – שאם יש הנחיות שהן לא קשורות למה שהוסדר בהסכם, ההנחיות האלה הן תמיד רלבנטיות, ושתיים, ככל שיהיו הנחיות מטיבות, בנוסף לדברים שהוסדרו בהסכם, ההסכם יוכל להיפתח ו- - - דוגמה - - -
<ערן חכים: הסעיף הזה הוא סעיף שלדעתי תופס את כל הבעיה.
<ערן חכים: זה סעיף שאומר: בנושאים שלא הוסדרו בהסכם, ארגון העובדים מחויב לכל תקנה שיוציא ות"ת.
<ערן חכים: התקנות של ות"ת מגדירות מי עמית הוראה ומי לא.
עמרם מצנע: אבל הוא מסביר לך שזה דברים שבאו מתוקף - - -
<גדי פרנק: ערן, הדבר הזה קיים גם אצל הסגל הבכיר, גם אצל הסגל הבכיר באוניברסיטאות - - -
<קריאה: בהסכם הקיבוצי?
<שרון חגבי: סגל בכיר זה לא אנחנו.
<גדי פרנק: אתם שלחנו לנו מסמך, שאני לא קראתי אותו קודם, שהכותרת שלו למעלה, בפסקה הראשונה: זה מזכר הבנות בין הנהלת המכללה ובין הסגל.
<גדי פרנק: מזכר ההבנות הזה מסכם את כל ההבנות, חלקן יוסדרו במסגרת הסכם קיבוצי, חלקן – בנהלי עבודה של המכללה, חלקן – הנחיות כלליות.
<גדי פרנק: אני לא חייבתי אותך בשום צורה שהיא, ההפך, אני אומר לך מראש: לא כל הדברים האלה יכולים להיות חוקית מוסדרים בהסכם קיבוצי.
<ערן חכים: אתה משנה את הנושא.
<גדי פרנק: אתה כרגע טענת כלפי ענה מאד ספציפית, שאני מחייב אותך לרשום בהסכם קיבוצי משהו שלא כתוב בהסכם של הסגל הבכיר.
<גדי פרנק: בהסכם של הסגל הבכיר אכן לא כתוב את זה.
<גדי פרנק: בהסכם של הסגל הבכיר, והוא נהוג מדי שנים, כשיש הנחיות נוספות של ות"ת, שהן רלבנטיות – בדברים שלא קשורים להסכם, הן חלות.
<ערן חכים: ברגע שאתה מכניס הסכם כזה ומתעקש, כשלמעשה - - -
יחיאל חיליק בר: שאלה אליכם – דיברתם כמה פעמים על הכרסום הזה.
יחיאל חיליק בר: את יכולה לתת דוגמאות?
<יעלה להב רז: גם הסגל הבכיר באוניברסיטאות וגם הסגל הזוטר - עתיד לפתוח בקרוב את ההסכמים שלו.
<יעלה להב רז: מה שמנסים לעשות זה להטיל עלינו תקנות שהם אחרי זה יוכלו לבוא ולבטל אותן באוניברסיטאות.
<יעלה להב רז: גם הנושא של 14 שעות.
<יעלה להב רז: הרי כל הזמן מדברים על זה - - -
עמרם מצנע: את זה גמרנו, עברנו את זה.
<גדי פרנק: כרסום ביחד למה?
<גדי פרנק: במה לא היינו עקביים מתחילת הדרך ועד היום, למעט הדברים ששינינו לבקשת ועדת החינוך, שנלך ונעשה חשיבה מחדש?
יחיאל חיליק בר: או אם הובטח משהו שסוכם ואז הם נסוגו.
<יעלה להב רז: אני קיבלתי שיחת טלפון שאתם שוב לא מוכנים לכתוב לגבי דור ב', לגבי הוותק שלו.
<יעלה להב רז: שאתם רוצים להוציא את הנושא של 7 - - -
<גדי פרנק: אנחנו קיבלנו מסמך אחד - - -
<יעלה להב רז: אפשר לחזור על זה שוב פעם.
<יעלה להב רז: המסמך לא אושר על ידינו.
<גדי פרנק: בסדר, אבל את טוענת שאנחנו רצינו לשנות במסמך הזה.
<גדי פרנק: התבקשנו לאשר אותו as is.
<יעלה להב רז: מדוע אתם מסרבים שיהיה מנגנון ש - - -
דב חנין: אני אהיה מאד קצר, ואני גם מתנצל שהגעתי באיחור, כי יש לי דיון אחר בוועדה אחרת.
דב חנין: חשוב לי לומר כמה דברים מאד עקרוניים.
דב חנין: אני מאד מודאג מדבר אחד.
דב חנין: יש מאבק של עובדים, של מרצים במכללה, ויש לי תחושה שהמאבק הזה נתקל באיזשהו סוג של קצר בתקשורת, אני מנסה להיות הכי עדין שבעולם.
דב חנין: אין הידברות, אין ניסיון אמיתי לשבת סביב השולחן ולפתור בעיות.
דב חנין: הוועדה הזו כבר עסקה בשאלה הזו בהיבט הרוחבי שלה, של מצב המרצים במכללות.
דב חנין: אנחנו כבר הגדרנו – אני חושב כמדיניות של הוועדה, שאנחנו מעוניינים לטפל, לקדם, לסייע, לפתור את הבעיות הקיימות.
דב חנין: אנחנו מבינים שהמצוקה של המרצים במכללות היא לא רק המצוקה של המרצים, היא גם המצוקה של התלמידים, של המכללות, של ההשכלה הגבוהה בכלל.
דב חנין: על הרקע הזה, מה שקורה במכללה האקדמית של תל אביב יפו זה שמתקיימת שביתה, ואין הידברות, אין מצב שיושבים סביב לשולחן באיזשהו מרתון אמיתי שבו מנסים לשים את הבעיות אחת אחרי השניה ולתת להן פתרון.
דב חנין: המצב הזה הוא מצב מחריד, מצב מסוכן, מצב שאי אפשר להשלים אתו.
דב חנין: אני חושב שהוועדה שלנו, ועדת החינוך של הכנסת, היא היום, אולי שלא בטובתנו, המסגרת האחרונה שנשארה, שמכנסת לפחות את כל הצדדים סביב לשולחן, ולפחות כאן הצדדים נפגשים, יכולים לדבר ולהידבר.
דב חנין: לכן, אדוני היושב ראש, אני מציע לך, בסיכום הדיון הזה – אולי להקים איזה צוות מתוך הוועדה של מי מחברי הוועדה שייראה בפניך, כדי שייכנס לעובי הקורה וילווה את המרצים ואת הגורמים המכללתיים השונים שנמצאים בצד השני, באיזשהו תהליך של דיאלוג אמיתי ומשא ומתן אמיתי שיביא לפתרונות.
<שלמה בידרמן: אני מתאר לעצמי - - אני סומך על חברינו כאן שיתקנו, אולי, אותך, חבר הכנסת דב חנין לגבי טענתך על חוסר הידברות במהלך השביתה, ועל חוסר מגע אינטנסיבי וחוסר מגעים מרתוניים.
<שלמה בידרמן: אני חושב שהם כאן להעמיד דברים על דיוקם, ולמה לי לעשות זאת.
<שלמה בידרמן: אני מבין, כפי שהיושב ראש אמר כאן, שאין כוונה להתערב במשא ומתן.
<שלמה בידרמן: אני רוצה, אם כן, להביא דוגמה אחת, כדי להבהיר את הבקשה שלך מלפני כך וכך דקות לגבי המזכר שעליו הסכמנו.
<שלמה בידרמן: המזכר הזה יש בו סעיף שההנהלה יזמה אותו והיא אמרה כך: אם ייחתם במישור הארצי בתקופת ההסכם, הסכם מיטיב עם הסגל של המכללות – המכללה מכבדת אותו.
<שלמה בידרמן: משמע, המכללה לא מונעת את החברים האלה בתקופת החמש שנים, מלהתארגן בארגון ארצי.
<שלמה בידרמן: היפוכו של דבר.
<שלמה בידרמן: יתארגנו להם, יתבעו את מה שיתבעו.
<שלמה בידרמן: מה שישיגו – המכללה מכבדת.
<יעלה להב רז: וכשביקשנו - - הסכם ארי -סירבתם.
<שלמה בידרמן: תני לי לסיים.
<שלמה בידרמן: וזה ההסכם.
<שלמה בידרמן: זה הסעיף שהוגש ביום שני לפני החג.
<שלמה בידרמן: ביום חמישי קיבלנו תיקון לסעיף הזה, וברשות
<שלמה בידרמן: כם אני אקרא אותו: "בתקופת תוקפו של ההסכם הקיבוצי שייחתם בין הצדדים.
<שלמה בידרמן: ..." כלומר, בחמש השנים הבאות – "....
<שלמה בידרמן: ככל שייושמו במכללה מתוקצבת כלשהי ובאישור הות"ת והממונה על השכר תנאי שכר לסגל זוטר ולמורים מן החוץ, או לעמית וכן הלאה – שעודפים או עולים על תנאי השכר של סגל עמית במכללה האקדמית, הם יחולו גם עליו".
<שלמה בידרמן: כלומר, אם מחר ייחתם באיזושהי מכללה - - -
<אדוארדו שילמן: זו דמגוגיה, עם כל הכבוד.
עמרם מצנע: תנו לו לדבר, עם כל הכבוד.
<שלמה בידרמן: אני לא אומר שהדרישה הזו לגיטימית או לא לגיטימית, אם אתה שואל את דעתי האישית אני אביע אותה, אבל להשמיע מין דבר כזה כתיקון להסכם ולבוא ולומר שזה מסמך שלא קיבלנו?
<שלמה בידרמן: הרי אין לדבר הזה סוף.
אילן גילאון: יש מכללה בארץ שנותנת תנאים יותר טובים מ "שנקר"?
אילן גילאון: יש דבר כזה?
<שלמה בידרמן: כן.
<שלמה בידרמן: יכול להיות שבמכללת ספיר יהיה טעם לתת תנאים מיטיבים יותר למכללה הזו, בגלל נימוקים שונים שלא אכנס כרגע לפירוטם, או במכללת צפת.
<שלמה בידרמן: אינני יודע.
<שלמה בידרמן: אנחנו לא יכולים להתיישר לפי איזה הסכם שייחתם.
<סיגל קובלסקי: אני יושבת ראש אגודת הסטודנטים במכללה האקדמית ביפו.
<סיגל קובלסקי: אני מדברת גם מטעם התאחדות הסטודנטים.
<סיגל קובלסקי: אני חושבת שכל הדיון שנערך פה זה משא ומתן שמתנהל כבר במשך עשרה חודשים במכללה.
<סיגל קובלסקי: לאחרונה הסגל החליט לפתוח בשביתה.
<סיגל קובלסקי: זה הגיע למצב שבסוף סמסטר ב', כשכבר נכנסנו למבחנים, השביתה הזו פוגעת בצורה משמעותית בסטודנטים, ההידברות הזו שקורית אבל לא מגיעה לשום מקום סופי זה משהו שחייבים למצוא לו פתרון, כי בסופו של דבר –כמובן שאנחנו בעד לתת את הזכויות המגיעות, ואנחנו בסופו של דבר, הסטודנטים, לעתיד נהיה בסגל, חלקנו, ובאמת חשוב לנו שמישהו ייקח פה את הצעד הזה וימצא לזה פתרון, ימצא לזה סוף.
<סיגל קובלסקי: זה מרגיש שעד עכשיו, בגלל שזה גוף קטן במכללה, מנסים להשתיק ולהרגיע ולשים אותם במקום ש - - כאילו אומרים: טוב, אז קחו את הדברים האלה, שמגיעים לכם, ועכשיו במשך חמש שנים אל תעשו דבר.
<סיגל קובלסקי: איך יקום כאן ארגון ארצי, כמו שטוענים פה?
<סיגל קובלסקי: איך יקום פה משהו יותר גדול אם משתיקים את הארגון הקטן הזה שקם?
בועז טופורובסקי: הסטודנטים תומכים בשביתה?
בועז טופורובסקי: מבחינתם שהיא תימשך, עד שאין הסכמות?
<סיגל קובלסקי: כמובן שלא.
<סיגל קובלסקי: הסטודנטים רוצים שיימצא פתרון, אבל הפתרון לא מגיע.
<יואב מילר: מילה אחת- - עם ה-14.
<יואב מילר: תביאו פשרה נורמאלית ונגמור עם הבלאגן הזה, תעשו לנו טובה.
אילן גילאון: תראו, לא באנו לכאן כדי לדון לגופו של משא ומתן, אלא על האטמוספירה כולה.
אילן גילאון: אי אפשר לאחוז מקל משלושת קצותיו, כי יש לו שניים, ובי"ת, גם את זה לא ניתן לעשות.
אילן גילאון: אי אפשר להאשים אותם מצד אחד שהם לא ארגון ארצי, ומצד שני – שהם ארגון מקומי והם לא יכולים לקבוע דברים.
אילן גילאון: יש פה איזושהי בעיה בתפיסה.
אילן גילאון: ברור לגמרי שהבעיה הזו נובעת מתוך מכלול של מעמד של אנשים שנקראים "מרצים מן החוץ", מעמד דור ב', שהם הטמאים של המערכת, בסופו של דבר.
אילן גילאון: לאורך זמן, אדוני, אני חושב שהתפקיד של הוועדה שלך הוא לשנות את הסטטוס הזה, ולא יעזור כלום.
אילן גילאון: נכון, הפוליטיקה עוסקת בשאלה אחת: מי מקבל, כמה ולמה, ומי משלם, כמה ולמה.
אילן גילאון: אין לה שום עיסוק אחר.
אילן גילאון: לכן, בעניין הזה, נדמה לי, שחשבתי בהתחלה שהמחלוקת היא רק בין המכללה והמרצים ובין הות"ת.
אילן גילאון: בסוף מסתבר שלא ברור לגמרי בכלל מה היא הכתובת האמיתית.
אילן גילאון: יש כאן אווירה של לשבור התארגנות.
אילן גילאון: לא שמעתי בכל הדיון הזה, עד עכשיו, מה היא ליבת הבעיה, עד עכשיו, כלומר – מה הם גבולות 67 של הבעיה, גם לא מכם, אגב, שעליה ניתן לפתור את הבעיה.
אילן גילאון: אנחנו יכולים לומר אמירה כללית כרגע, אבל הבעיה היא איך פותרים נקודתית, באין ארגון ארצי.
אילן גילאון: איך פותרים נקודתית כרגע את הדבר הזה.
אילן גילאון: יש כמה דברים הם, חברה', בלתי נסבלים, כמו חמש שנים.
אילן גילאון: זה אורך זמן שהוא בלתי מתקבל על הדעת בשום מקום מתוקן, לעבודה.
<שרון חגבי: אני אומרת – אם אתם אומרים שאתם רוצים התארגנות ארצית?
<שרון חגבי: תוכיחו.
<שרון חגבי: זה לא סעיף כלכלי.
<שרון חגבי: מה כלכלי בזה?
עמרם מצנע: אני חושב שכל הדברים כבר נאמרו.
עמרם מצנע: הוועדה שמה לעצמה כמטרה – הדיון הראשון כבר היה לפני כחצי שנה, נפגשנו פעם ראשונה ואחר כך פעם שניה.
עמרם מצנע: באמת, להוציא מהלקסיקון אל"ף, "עובדי קבלן", בי"ת – "עובדים מן החוץ", ל - - סגל זוטר וסגל בכיר, ולהסדיר את מערכת היחסים הזו.
עמרם מצנע: אני גם ציינתי בני הסיכומים שאני מתרשם שיש אווירה נוחה ליצור תנאים חדשים.
עמרם מצנע: גם הות"ת וגם ארגון המכללות, שהיום אני לא רואה את הנציגות שלו, של הנהלות המכללות, שהיו פה בשני הדיונים האחרונים, בהחלט גילו הבנה לכך שצריך הסדיר.
עמרם מצנע: ביקשנו גם עוד דבר – שבשום אופן לא יהיה מצב של ירידה בשכר, כי רעיון ההסדרה לא היה בעקבות ויכוח של עליה בשכר.
עמרם מצנע: הוא היה על הסדרה – הסדרה של העסקה, של רציפות, הסדרה של אנשים שעובדים בכמה מכללות, בהסדרה של אנשים שעובדים במשרות חלקיות.
עמרם מצנע: אנחנו, כוועדה, ואני בדרך כלל מקבל את ההמלצות של דב חנין, אני לא יכול לקבל את ההמלצה שהוועדה בהרכב כזה או אחר תמנה צוות ותהיה שותפה פעילה למשא ומתן.
עמרם מצנע: זה פשוט לא תפקידנו וזה גם לא נכון שזה ייעשה.
עמרם מצנע: אני מזהה שיש פה איזושהי בעיה בין הנהלת המכללה האקדמית לבין נציגות הסטודנטים, כי אם אומרים לי, מסגן נשיא המכללה, שהוא הבין שיש בידיו מסמך טיוטה מקובל ואתו הוא הלך לות"ת ואתו הלכו לממונה על השכר, כדי לקבל את הסכמתם - עכשיו אתם אומרים שהדבר הזה לא נכון בכלל.
עמרם מצנע: אז תחזרו לדון עם המכללה על המסמך, והות"ת יצטרך בסופו של דבר לתת לזה את ההכשר, או לא לתת לזה את ההכשר.
עמרם מצנע: אני לא מצליח להבין מה הקשר בין ההמלצה שלנו להקים ארגון ארצי ובין הדיון הזה.
<שרון חגבי: משך ההסכם.
עמרם מצנע: אם הארגון הארצי, לצורך העניין, יקום בעוד שנה - - -
<קריאה: איך יקום?
עמרם מצנע: את זה אתם תחליטו.
<אדוארדו שילמן: אבל אנחנו לא יכולים.
עמרם מצנע: מי אמר שאתם לא יכולים?
<אדוארדו שילמן: כי ברגע שאנחנו בשקט תעשייתי לחמש שנים אנחנו לא יכולים - - -
<שרון חגבי: - - -מאבק זה מאבק.
עמרם מצנע: אני לא פותח עכשיו דיון מחדש.
עמרם מצנע: אין שום מגבלה.
עמרם מצנע: ההפך.
עמרם מצנע: הוועדה ממליצה לסגלים הזוטרים במכללות להתארגן ולהקים ארגון מייצג, ארצי.
עמרם מצנע: ואם הארגון הזה יקום במהלך החמש השנים האלה ויעשה משא ומתן מסודר לתנאים, הדלת פתוחה.
<יעלה להב רז: ואם הארגון יחליט על סכסוך עבודה?
עמרם מצנע: אין "אם".
<שרון חגבי: אבל אתה ממסגר את זה בצורה - - -
עמרם מצנע: אני לא ממסגר שום דבר.
עמרם מצנע: אני עונה לכם שאין קשר ואתם מוזמנים להקים ארגון ארצי, והארגון הארצי יכול לדון על כל דבר שהוא.
<שרון חגבי: התחושה היא שמנסים לסנדל כל ניסיון - - -
עמרם מצנע: אני לא מקבל את התחושה הזו.
עמרם מצנע: אני לא מנהל עכשיו ויכוח.
עמרם מצנע: אני אומר לך שמהפעם הראשונה שנפגשנו עם הבעיות שעלו פה על השולחן שאתם הצגתם, אתם השגתם הישג גדול.
עמרם מצנע: לא כל תאוות
עמרם מצנע: כם בידכם, השגתם הישג גדול.
עמרם מצנע: תסגרו עכשיו ותדונו על הפרטים הסופיים, והדבר הכי חשוב זה באמת לא לפגוע בסטודנטים.
עמרם מצנע: השביתה לא יוצרת לחץ על הנושאים והנותנים.
עמרם מצנע: חבל על השביתה.
עמרם מצנע: לדעתי.
עמרם מצנע: אני קורא לכם להפסיק את השביתה.
עמרם מצנע: גם הות"ת, גם ההנהלה ידונו אתכם באותה אינטנסיביות ואנחנו נהיה מוכנים לסייע בכל מקום שנידרש, באותה אינטנסיביות גם אם לא תשבתו.
עמרם מצנע: שלום לכם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.
עמרם מצנע: חברים, אנחנו בהכנה לקריאה שניה ושלישית של הצעת החוק הצעת חוק יום לציון היציאה והגירוש של היהודים מארצות ערב ומאיראן, התשע"ד-2014 של חבר הכנסת שמעון אוחיון ושל חבר הכנסת נסים זאב.
עמרם מצנע: הדיון אמור להסתיים עד השעה 14:00.
עמרם מצנע: יש לנו 50 דקות.
עמרם מצנע: אני חושב שיש הרבה הבנות והסכמות ואין צורך למשוך את זה יתר על המידה.
עמרם מצנע: לפני ההקראה, האם יש מישהו שחשוב לו לומר משהו, לפני זה?
יחיאל חיליק בר: ברשותך, מפני שאני חייב ללכת אני ממש מוריד את הכובע בפני חברי הכנסת על החוק הזה.
יחיאל חיליק בר: זה חוק חשוב שנתמוך בו ונריץ אותו.
יחיאל חיליק בר: חשוב גם להגיד לעזי נגר ועופר ברזילי, שמאד פעילים, אצלנו לפחות, פוליטית, בסיפור הזה, אבל הפחד שלי מהצעת החוק הזו, הוא שלאחר שהיא תעבור, וכמובן מאד חשוב שהיא תעבור, שהיא תהווה איזשהו פלסטר כזה –הנה, עשינו.
יחיאל חיליק בר: כיבדנו אותם, ועכשיו כולם מכירים בזה, כמו שמכירים בדברים אחרים, ואנחנו עם זה סיימנו את הסיפור.
יחיאל חיליק בר: אני חושב שאחד הדברים הכי חשובים שאנחנו צריכים לצאת מפה היום זה לראות איך מערכת החינוך במדינת ישראל, בתי הספר, מכניסים לתכנית הלימודים את הסיפור הזה של יהדות ערב, הפליטים המגורשים – יש חומר עצום בעניין הזה.