GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דביר אביעם עזרא: אני דביר, אני תלמיד כיתה י"ב מראשון לציון, ובנוסף לזה אני גם מדריך במרכז רון ורדי לתלמידים מחוננים ואני מתנדב עם תלמידים עם לקויות למידה בחטיבת הביניים.
<דביר אביעם עזרא: רציתי להעלות את אחד מהנושאים שאני שומע הרבה מהתלמידים שאני מלמד, וזה תסכול לנוכח היחס שהם מקבלים בחטיבות הביניים, שהם מתארים אותו כיחס שהוא אחיד.
<דביר אביעם עזרא: עכשיו, במהלך הדיון כאן דיברו, לצערי, פחות על התלמיד ויותר על שביעות הרצון של המורים ושל הגננות, ובעצם הרגשתי שקצת שוכחים כאן שהמטרה של מערכת החינוך זה לספק חינוך איכותי.
<דביר אביעם עזרא: עכשיו, התלמידים בחטיבות הביניים שאני מדבר איתם, הייתי מעריך ש-20% או 30% מתלמידי חטיבות הביניים, מרגישים שמערכת החינוך, מבחינת הגישה החינוכית שמנחה אותה כרגע, לא מתאימה להם.
<דביר אביעם עזרא: הם לא מצליחים להשתלב במערכת החינוך הקיימת, ורציתי לשאול מה אתם חושבים על בעצם מצב של פלורליזם חינוכי.
<דביר אביעם עזרא: על כך שגישות חינוכיות שונות – יופנו כלפי תלמידים שונים; והאם זה משהו שאפשר ליישם אותו במסגרת אופק חדש 2.
<דביר אביעם עזרא: שהרי אופק חדש בעצם מקדם את עצמאות המורה ועצמאות בית הספר ועצמאות המנהלים.
<דביר אביעם עזרא: תודה.
עמרם מצנע: דברים מעניינים ולעניין.
עמרם מצנע: צריך ללמוד מהצעירים.
עמרם מצנע: אדווה כהן-זמיר, בבקשה.
<אדווה כהן זמיר: שלום, אני מייצגת כאן קבוצה של כמה מאות הורים, שפעלו בשנים האחרונות בדיאלוג עם משרד החינוך סביב נושא אופק חדש והיישום שלו בגני הילדים.
<אדווה כהן זמיר: אני רוצה גם לחזק את הדברים שאמרה עורכת הדין עינב גוטרמן, ולהתייחס לזה.
<אדווה כהן זמיר: אמרה כאן מיכל, שעכשיו שומעים הרבה פחות תלונות על היום הארוך, יש הסתגלות.
<אדווה כהן זמיר: אני רוצה להביע את דעתי כאם במערכת, להתייחסות הזאת.
<אדווה כהן זמיר: אני חושבת שגם אם הגננות מסתגלות וגם אם ההורים הפסיקו להתלונן, אי אפשר להתייחס לזה כמצב טוב.
<אדווה כהן זמיר: אני בספק כמה מיושבי הוועדה פה ילכו לאכול את ארוחת הצהריים שלהם אחרי השעה 14:00, כמו שילדי גני טרום-טרום חובה נדרשים לעשות מזה כמה שנים.
<אדווה כהן זמיר: אני חושבת שאחת הסיבות שבאמת אתם שומעים פחות תלונות על העובדה שגני הילדים מסתיימים בשעה 14:00, היא שהרבה ממי שעשה את הרעש, אלה הורים שמוציאים לפני הצהרון וכיוון ששר החינוך התיר השנה נקודת יציאה בשעה 13:30, רובנו השתתקנו, כי הבעיה הספציפית שלנו נשארה, אבל הילדים שנשארים עדיין אוכלים אחרי השעה 14:00 בצהריים, מגיל פחות מ-3.
<אדווה כהן זמיר: זהו.
<אדווה כהן זמיר: אני מתחברת גם למי שאמר, הדובר האחרון, שהשיחה פה נסבה מאד סביב שביעות הרצון של המורות, קצת הגננות, המנהלים.
<אדווה כהן זמיר: זאת אומרת אין פה כמעט התייחסות לזה שאחרי העלייה בשכר ובמעמד - דברים שהם כולם חשובים מאד וחשוב מאד לפעול לטובתם – אי אפשר לפגוע בצרכים הבסיסיים של הילדים ולהאכיל אותם בשעה מאוחרת או לתת להם ביסקוויט.
<אדווה כהן זמיר: זאת אומרת לא זו הדרך.
<אדווה כהן זמיר: חייבים למצוא דרכים אחרות לעשות את כל המשימות החשובות.
עמרם מצנע: אוקיי, תודה אדווה.
עמרם מצנע: איציק בלוי, בבקשה.
<איציק בלוי: שלום, קוראים לי איציק בלוי, אני מעמותה שנקראת גב לחינוך – העורף של מנהלי בתי הספר.
<איציק בלוי: אני לא מייצג את מנהלי בתי הספר, אני מייצג את משפחות המנהלים.
<איציק בלוי: אופק חדש עשה שינויים מאד דרמטיים, חשובים.
<איציק בלוי: למנהלים – ממש לא.
<איציק בלוי: על פי בקשת המנכ"לית, נפגשתי עם מר שאולי כהן, היום הוא עובד משרד החינוך, בזמנו הוא כתב את אופק חדש, הוא היה בין המובילים של אופק חדש, והוא הסביר לנו את הטבלה, איך נקבע אופק חדש והשכר של המנכ"לים.
<איציק בלוי: הוא סיפר לנו שלקחו את הממוצע של השכר של כל המנהלים בארץ, לקחו את הממוצע של השעות – התברר שממוצע השעות של המנהלים הוא 38.5 ולכן הוסיפו למנהלים 15% בהמרה.
<איציק בלוי: ה-15% האלה באו על תוספת העבודה הקשה של המורה.
<איציק בלוי: כי המנהל עבר 38.5 שעות ובעצם היום הוא עובד 40 שעות, לעומת המורה שהוסיפו לו שעות.
<איציק בלוי: ולכן, ההמרה של המורה היא בין 17% ל-37% והמנהל רק 15%.
<איציק בלוי: אבל המנהלים החדשים - - -
<שמחה שמואל: הנתונים לא נכונים.
<איציק בלוי: בסדר.
<איציק בלוי: המנהלים החדשים לא מקבלים את ה-15% האלה.
<איציק בלוי: המנהלים החדשים מקבלים ב-4,000 שקלים פחות ממנהלים ותיקים.
<איציק בלוי: מנהלים ותיקים מקבלים תוספת אישית.
<איציק בלוי: זה דבר שיש אותו רק במערכת החינוך.
<איציק בלוי: תוספת אישית שאני לא יודע איך בכלל הארגונים הסכימו לכזה דבר, של 4,000 שקלים בממוצע.
<איציק בלוי: המנהלים לא מקבלים את הפרש השעות שהם עובדים מעל מורה.
<איציק בלוי: מורה עובד 36 שעות ומנהל עובד 40 שעות.
<איציק בלוי: זה 10% שהוא לא מקבל אותם.
<איציק בלוי: מנהל עובד כמעט כל החופש, אין לו כבר היום זמן.
<איציק בלוי: הוא צריך למכור ספרים, הוא צריך לכתוב דו"חות, לכתוב תקציבים ועבודות שלא היו לו מעולם ונכנסו לבפנים.
<איציק בלוי: בוטלה גרירת גמול ניהול ומנהלים שעוזבים היום את הניהול ופורשים להוראה אחרי 8 שנים, הם נמצאים בדרגה 6.
<איציק בלוי: המורים שלהם כולם כבר בדרגה 9.
<איציק בלוי: טבלת המנהלים אין לה תארים.
<איציק בלוי: כל מי שהוא מעל תואר ראשון מקבל את אותו שכר, אין לו התקדמות בוותק.
<איציק בלוי: זהו, תודה רבה.
עמרם מצנע: כן, את ביקשת להגיב בנושא הגננות.
עמרם מצנע: רק תציגי את עצמך לפרוטוקול.
<לילי פוקמונסקי: כן, רציתי להתייחס.
<לילי פוקמונסקי: אני לילי פוקמונסקי, מנהלת המחלקה לגננות בהסתדרות המורים ורציתי להתייחס למה שנאמר קודם לגבי הגננות.
<לילי פוקמונסקי: הנתונים אינם נכונים בכלל.
<לילי פוקמונסקי: אני חייבת לציין שהגננות שבעות רצון מאד מאד מהשכר שהן מקבלות, בעקבות אופק חדש.
<לילי פוקמונסקי: תוספת העבודה ראויה והגננות טוענות שזה הוסיף להן אפשרות של התייחסות נוספת לילדי הגן.
<לילי פוקמונסקי: כמו כן, הגננות המנהלות מקבלות היום את גמול הניהול שבעבר, אחרי 16 שנה, היה קופא ונשאר במקום עד הפנסיה.
<לילי פוקמונסקי: היום, כל שלוש שנים, בהתקדמות של פיתוח מקצועי, גם גמול הניהול נגזר מהשכר המשולב ומתקדם וכבר לא נשאר תקוע; והגננת המשלימה עובדת 100%, כשהיא עובדת 6 ימים בשבוע, וזה 100% משרה.
<לילי פוקמונסקי: אם היא עובדת 5 ימים זה 90% משרה.
<לילי פוקמונסקי: ולמנהלת יש לה 100% משרה.
עמרם מצנע: אין אצלי יותר רשומים.
עמרם מצנע: אנחנו נעשה סיבוב קצר למי שעוד רוצה להביע את דעתו.
עמרם מצנע: אני מבקש מאד לתמצת, כי אני רוצה לתת גם ליוסי עוד מילה, גם כמובן למנכ"לית משרד החינוך, ואני רוצה לסכם.
עמרם מצנע: וגם לחבר הכנסת אוחיון.
<נפתלי כהן: נפתלי מהסתדרות המורים.
<נפתלי כהן: אני רוצה להתייחס למספר נושאים שעלו פה.
<נפתלי כהן: אחד, רפורמת אופק זה מספר רפורמות שמותאמות לשכבות הגיל.
<נפתלי כהן: זאת אומרת הרפורמה של גני הילדים היא לא דומה לרפורמה ביסודי ולא ברפורמה בחטיבות הביניים.
<נפתלי כהן: לכל אחד תפרו את החליפה המתאימה לו, ואי אפשר לבוא ולהגיד רפורמה אחת לכל שכבות הגיל.
<נפתלי כהן: ביסודי זה בעיקר בעיה של עומסים.
<נפתלי כהן: בחטיבות הביניים זה היה מורכב מהתאמות שהיו צריכים לבצע בגלל השש שנתי, ורעשים שהיו לא אובייקטיביים ולא ענייניים.
<נפתלי כהן: בתקופתה של מיכל נעשו מספר שיפורים, עוד לפני שנפתח הסכם אופק, שצמצמו מאד מאד את הפערים בין שתי הרפורמות, והיום אפשר לחיות בשש שנתי עם השיפורים שנעשו בשתי הרפורמות – ברפורמת אופק עוד לפני שנפתח ההסכם, ועל אחת כמה וכמה כשנחתם לפני מספר חודשים וצומצמו מאד מאד הפערים.
<נפתלי כהן: עכשיו אני רוצה להתייחס לבחור שהתייחס למנהלים.
<נפתלי כהן: תראו, מנהל אמנם קיבל רק 15%, אבל רוב המנהלים בעולם הישן ביסודי, עבדו כ-140% משרה, ואם הם היו צריכים להישאר בבית הספר 140% משרה, הם היו צריכים לשהות בבית הספר 42 שעות.
<נפתלי כהן: אם הם הלכו מוקדם יותר, זו בעיה אחרת, אבל אם עובדים לפי החוק – 140% משרה זה 42 שעות.
<נפתלי כהן: זאת אומרת הורידו אותם ל-40 ונתנו להם עוד 15%.
<נפתלי כהן: זה שונה מהמורים שהעלו אותם מ-30 ל-36, או מ-24 ל-36.
<נפתלי כהן: כנ"ל המנהלים בחטיבות הביניים.
<יוסי וסרמן: זו תוספת אישית.
<איציק בלוי: למנהלים החדשים אין את ה-15%.
<נפתלי כהן: רגע, אני אתייחס גם לזה.
<נפתלי כהן: כשלא יודעים את הנתונים, אז זורקים רפש.
<נפתלי כהן: המנהלים בחטיבות הביניים, בדרך כלל עבדו 150% משרה, ברובם.
<נפתלי כהן: 150% משרה זה אומר 36 שעות בבית הספר, והיום המשרה שלהם היא 40 שעות.
<נפתלי כהן: אז ההגדלה אצל המנהלים היא לא כל כך גדולה, כמו שהייתה לגבי המורים.
<נפתלי כהן: ולסיום, עכשיו בהסכם השכר החדש, עודכנו טבלאות השכר ובעיקר למנהלים החדשים, נעשה שיפור רב, בעיקר לקבוצה הזאת של מנהלים בבתי ספר קטנים ומנהלים חדשים.
<נפתלי כהן: ולסיום, מנהל בבית ספר קטן, שהיה עד 12 כיתות או פחות מ-12 כיתות – היה צריך לעבוד הרבה יותר שעות פרונטאליות בבית הספר, כדי להגיע ל-140% משרה.
<נפתלי כהן: כי על כל כיתה הוא קיבל רק שעתיים והיום המקסימום שהוא עובד זה 9 שעות.
<נפתלי כהן: זאת אומרת הלכו מאד מאד לקראת המנהלים.
<נפתלי כהן: תודה.
עמרם מצנע: לא מהסתדרות המורים.
<קריאה: ואם בכל זאת יש מהסתדרות המורים, מה נעשה?
עמרם מצנע: אני אתן ליוסי לסכם.
<יוסי וסרמן: לא, יוסי יגיד משפט ו - - -
עמרם מצנע: לא, לא, יוסי.
<יוסי וסרמן: אני אגיד רק משפט אחד, שבשנת 2015 אנחנו נכנסים למשא ומתן על הסכם שכר חדש, וכל מי שרוצה, הבחור הנחמד הזה ששמעתי בקשב רב את מה שהוא הציע ותודה לך.
<יוסי וסרמן: וגם הגננות שהן לא חברות בהסתדרות המורים, מי שרוצה להציע הצעה איך אנחנו משפרים דברים, נשמח עם אוזן קשבת להקשיב ולהביא למשא ומתן - כי אנחנו הארגון היציג כמובן – את הבקשות הלגיטימיות של כלל החברים.
<יוסי וסרמן: אנחנו בינינו כמובן נעשה עבודה רצינית.
שמעון אוחיון: קודם כל תודה רבה באמת על הדיון ועל ההזדמנות כאן להיפגש עם ראשי הסתדרות המורים קודם כל, וכל הארגונים האחרים, היציגים והלא יציגים, והייתה לי הזדמנות ואפילו עוד היום קיבלתי כמה SMS, אבל לא נלאה אתכם בעניין הזה.
שמעון אוחיון: הייתי מסכם את אופק חדש במה שנקרא – חזרנו עייפים אך מרוצים.
שמעון אוחיון: אין ספק שאנחנו בתחושה של מרוצים, ואתה משוחח עם מורים ויש שינוי בשכר שלהם, אבל אני גם שומע ורואה את התשישות.
שמעון אוחיון: אתה זוכר, יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת עמרם מצנע, היה לנו ביקור ביחד בערבה, ושאלנו – בסדר, הכל טוב, מעבר לתוספות, אבל מה?
שמעון אוחיון: וכשציבור מורים, מורות במקרה הזה היה, אמרו רבותי, לא נשאר לנו זמן לשוחח בינינו לבין עצמנו.
שמעון אוחיון: אתם עכשיו נתתם לנו הזדמנות להיפגש ולדבר, משום שאנחנו עסוקים כל הזמן בהתרוצצויות, למלא את המשימה.
שמעון אוחיון: וזה מאד מאד מדאיג אותי ומטריד אותי.
שמעון אוחיון: בוודאי כאשר אתה משפר את שכרו של המורה במסגרת ההסכם, וכנראה לא לכולם, כי אני נפגשתי עם נציגים של מורים, שהם מחכים לעוז לתמורה ומתחננים – אל תכניסו אותנו לשם.
שמעון אוחיון: אל תכניסו אותנו לשם, משום שאנחנו הולכים לרדת בשכר בעניין הזה.
שמעון אוחיון: אבל אין לחי ספק שהרפורמה עשתה משהו בוודאי גם למסגרת.
שמעון אוחיון: אני שומע יתרונות על השעות הפרטניות ואני שומע גם נאי ובכי שלא בדיוק כמו הציפייה שהעבודות תושלמנה ותסתיימנה בבית הספר.
שמעון אוחיון: אנחנו כן עדיין ממשיכות לקחת את העבודה.
שמעון אוחיון: יש כאן איזה שהוא חשש לשחיקה.
שמעון אוחיון: בוודאי יש לו גם השלכות פדגוגיות, ומי שמספר פה אומר – לא רק אנחנו עייפים, אלא גם התלמידים עייפים, כי השעות הפרטניות למשל הן מאוחר.
שמעון אוחיון: אנחנו שמענו את זה כמה וכמה פעמים.
שמעון אוחיון: ולכן אני חושב שאנחנו צריכים, לקראת הסכם שיפור, המנכ"לית מתקנת.
שמעון אוחיון: הרפורמה יצאה לדרך, אבל וודאי להסכם צריכים גם כן לקחת זאת בחשבון להשלכות הפדגוגיות.
שמעון אוחיון: אבל מה כן מטריד אותי.
שמעון אוחיון: הרי השאיפה שלנו היא לשפר את מעמד המורה, ואנחנו תמיד חוזרים ואומרים שההשקעה הטובה ביותר בחברה, מבחינה חברתית, כלכלית, היא השקעה בחינוך.
שמעון אוחיון: ההשקעה הטובה ביותר בחינוך - אומרים כל המחקרים - היא השקעה במורים.
שמעון אוחיון: לא חשוב כרגע אם צפיפות בכיתות, יותר שעות במתמטיקה.
שמעון אוחיון: תשקיע במורה – תקבל תשואה גבוהה ביותר.
שמעון אוחיון: אין פה שום מחלוקת ויש קונסנסוס בין כל החוקרים בסוגיה הזאת.
שמעון אוחיון: ולכן, כשאני רואה והצגנו את זה בדיון מהיר שהתקיים כאן, בעקבות טבלת השכר שפרסם הממונה על השכר קובי אמסלם.
שמעון אוחיון: וכשאני רואה את שכרו אל המורה, אחרי אופק חדש, נמצא שם בטבלת השכר במגזר הציבורי, במקום נדמה לי 19 או 20 אחרי, ואני לא מדבר על מהנדסים, אבל אחרי פיזיותרפיסטים, אחרי כמובן קלינאי תקשורת, אחרי אחיות כמובן.
שמעון אוחיון: כשהשכר, הוא בסך הכל מדובר על איזה שהוא ממוצע, אם אני לא טועה, של 11,800 שקלים, שזה פחות או יותר במקום ה-20 בטבלת השכר.
שמעון אוחיון: האם כך נהיה אטרקטיביים?
שמעון אוחיון: היום שיפרנו.
שמעון אוחיון: היום אנשים מרגישים, איך אומרים – עייפים ומרוצים.
שמעון אוחיון: בסדר, כי תיקנו, היה תיקון בוודאי.
שמעון אוחיון: בוודאי לגבי מורים חדשים וגם מנהלים חדשים.
שמעון אוחיון: אף אחד לא חולק על כך שהיה פה שיפור.
שמעון אוחיון: אבל להסתכל קדימה לגבי עתיד החינוך, ולכן גם אני אמרתי אז למר וסרמן, אמרתי לו – אני מקווה שתיקחו זאת בחשבון בהסכם.
<יוסי וסרמן: ועוד איך.
שמעון אוחיון: בהסכם החדש.
שמעון אוחיון: אי אפשר.
שמעון אוחיון: הרי אתם לא חיים לבד.
שמעון אוחיון: אתם לא פלנטה.
שמעון אוחיון: מסביבכם יש עוד מקצועות אחרים וגם הם שופרו וגם הם שודרגו.
שמעון אוחיון: ואפילו בחלקם אנחנו דיברנו על העניין הזה שלעובדי הדרוג האחיד, ביניכם לבין עובדי הדירוג האחיד נוצר פער של 20%-25%.
שמעון אוחיון: אז אתם לא חיים לגמרי לבד.
שמעון אוחיון: אתם חיים בתוך איזו שהיא מסגרת חברתית, שאתם צריכים להתמודד ולהפוך להיות למקצוע אטרקטיבי, שצריך להשקיע במורים, והמורה צריך להשקיע, אבל בלי התגמול לא תהיה פה המוטיבציה.
שמעון אוחיון: אני מפחד שנשאר עם איזו שהיא שביעות רצון מסוימת, אבל עם המון המון שחיקה.
שמעון אוחיון: אני יודע שנמצא נציג החשב הכללי של משרד החינוך ושומע את הדברים הללו, וזה מאד מאד - - - זה הרי לא תלוי בו, זה תלוי באוצר, אבל הוא מייצג גם את האוצר בנקודה הזאת, אין ספק.
שמעון אוחיון: והיו לי גם ויכוחים.
שמעון אוחיון: ולכן בעניין הזה, יוסי, אני אומר לך, במאבק שלכם גם לחבק את הגננות.
שמעון אוחיון: אני לא רוצה להרחיב את הדיבור.
שמעון אוחיון: זה לא המקום בקטע הזה, כי גם שמעתי, אני לא בדקתי לעומק טענות לגבי אנשים שנפגשו איתי בצורה פרטנית או על ידי נציגויות אחרות, אבל הייתה תחושה, בוודאי של חלק מהן, תחושת קיפוח ואפליה בינן לבין קבוצות אחרות.
שמעון אוחיון: לכן המסקנה שלי מאופק חדש, שהוא בוודאי שיפר וייצב את מערכת בית הספר, הוא הפך אותה בוודאי למסגרת מגובשת, שמקדישה את הזמן, אבל אני חושש משחיקה.
שמעון אוחיון: אנחנו יודעים שהשכר פר שעה ירד.
שמעון אוחיון: השכר לשעה, לית מאן דפליג, הוא ירד.
שמעון אוחיון: אנחנו לא ניכנס לזה כרגע.
שמעון אוחיון: אתה תשב מול האוצר ותעשה את כל החישובים שלך בעניין הזה.
<יוסי וסרמן: אני אביא לך חישוב כלכלי.
<יוסי וסרמן: לא שלי, של כלכלן.
שמעון אוחיון: הדבר הפשוט ביותר בשבילי היא טבלת השכר שפרסם הממונה על השכר.
שמעון אוחיון: זה נכון, אבל גם שם מדובר על כ-40 שעות מול 40 שעות.
<יוסי וסרמן: כשאני שומע אותך זה נותן לי הרבה מאד אנרגיות לדרוש את הממוצע של ה-OECD בהסכם הקרוב בעניין השכר.
שמעון אוחיון: אני לא נכנס לזה.
שמעון אוחיון: אני מבקש, אני עוד לא משווה אותך ל-OECD.
שמעון אוחיון: קח את הטבלה ותשווה את זה לעובדי הדירוג האחיד.
<יוסי וסרמן: לא האחיד, האקדמאים בשירות המדינה.
<יוסי וסרמן: לא האחיד.
שמעון אוחיון: לאקדמאים וגם לדירוג האחיד.
עמרם מצנע: את זה כבר למדתי מזמן, שהוויכוח הוא תמיד על העובדות ועל הנתונים.
עמרם מצנע: על ההערכות כולם מסכימים.
עמרם מצנע: אבי פרידמן, אתה רוצה להגיד משהו נגד האוצר?
<אבי פרידמן: האמת שבדרך כלל, כשהאוצר אומר דברים זה תמיד נשמע רע, כי אנחנו תמיד שומרים על הכסף, אבל כל כך הרבה דברים נאמרו פה לטובת הרפורמות, אז רוב הזמן העדפתי להיות בשקט.
<אבי פרידמן: אני רק אזכיר בהקשר הזה, אוזכר פה ממוצע ה-OECD.
<אבי פרידמן: כשעושים את ההשוואות לממוצע ה-OECD, ממוצע היחס שכר מורה לשכר אקדמאי ב-OECD הוא 85%.
<אבי פרידמן: במדינת ישראל, על פי נתוני ה-OECD הוא 93%.
<אבי פרידמן: אז אני רק אציין את זה כאנקדוטה לגבי שכר המורים.
עמרם מצנע: שוב, כמו בסטטיסטיקה.
עמרם מצנע: מיכל כהן, בבקשה.
<מיכל כהן: אני חושבת שאני אסתפק באמירות כלליות, אם כי לכל שאלה שנשאלה פה יש לי תשובה גם ברמת - - -
מסעוד גנאים: אני רציתי לשאול שאלה, והאמת שכחתי.
מסעוד גנאים: יש איזו הערכה לגבי ההבדל בין בתי הספר הערביים ליהודים בקשר לתוצאות אופק חדש והטמעתו?
מסעוד גנאים: יש הערכה?
<מיכל כהן: בתוך המחקר.
מסעוד גנאים: קראתי באחד המחקרים או הדו"חות, שזה לפני שנתיים או שלוש, שזה לא כל כך במגזר הערבי.
<מיכל כהן: הראשון יישם - - -
עמרם מצנע: סליחה, מסעוד, אנחנו לא יכולים לפתוח עכשיו דיון נוסף.
עמרם מצנע: תקרא היום את הכותרת הראשית בדה-מרקר.
<מיכל כהן: טוב, חברים, אני בוחרת לומר כמה דברים כלליים.
<מיכל כהן: אלף אני גאה להיות במערכת שמתקדמת.
<מיכל כהן: גם בקדנציה הקודמת וגם בקדנציה הזו, אנחנו שותפים למהלכים שהם מהלכים ולא בפאתוס, מהלכים היסטוריים של התקדמות מערכת.
<מיכל כהן: רפורמת עוז לתמורה או רפורמת אופק חדש, וכל המהלכים שנעשו – קידמו את מערכת החינוך.
<מיכל כהן: אלה נתונים, לא תחושות, לא הרגשות.
<מיכל כהן: עדיין לא במקום שאנחנו רוצים, עדיין לא מושלם, אבל בהחלט מערכת שזזה קדימה.
<מיכל כהן: מערכת שזהה קדימה מעמיסה.
<מיכל כהן: ונכון, צריך לאזן; ונכון, אני חושבת שגם בקדנציה הקודמת רצינו הישגים, רצינו אחריותיות, באנו במקום שהייתה איזו שהיא תחושה שהמערכת מדדה פחות מדי.
<מיכל כהן: אני חושבת שהקדנציה הזאת אומרת, תובעת, דורשת, מביאה, את המקום של האיזון.
<מיכל כהן: מה הוא המקום של האיזון?
<מיכל כהן: כשאנחנו מדברים על יותר אמון במנהלים, יותר אמון במורים, אז אנחנו אומרים פחות מדידה חיצונית – יותר מדידה פנימית.
<מיכל כהן: כשאנחנו אומרים מנהל בית הספר יבחר כיצד לנצל את השעות שלו – אנחנו לא רק מדברים על אמון, אנחנו נותנים.
<מיכל כהן: ואז בהתאם אנחנו מתאימים גם את המנגנונים.
<מיכל כהן: כשאנחנו אומרים יותר גמישות בפיתוח מקצועי, יותר גמישות בצריכת ההדרכה, יותר גמישות בניצול פדגוגי, או יותר ניהול עצמי, אדוני, יותר ניהול עצמי מביא יותר אוטונומיה למנהלים ולצוותי הוראה.
<מיכל כהן: אתם יודעים, כל דבר אפשר להגיד כך או אחרת.
<מיכל כהן: אין בחיים מושלם, אבל יש בחיים כיוונים ומגמות.
<מיכל כהן: ואם המחקר מראה, ואפשר לבחון את זה, יש הרי הרבה מאד מחקרים, שהניהול העצמי, קירוב קבלת ההחלטות למנהל בית הספר, לצוותו, הגמשה של הגבולות ויחד עם זה תביעה להישגים - מביאים שיפורים גם במערכות הבינלאומיות.
<מיכל כהן: זה דבר אחד.
<מיכל כהן: הדבר השני, כן אני מסכימה, פחות לחץ אבל לא פחות הישגים.
<מיכל כהן: צריך לעשות את האיזון.
<מיכל כהן: אמרתי, אנחנו שם.
<מיכל כהן: לכן יצאנו עם תכנית הלמידה המשמעותית שאומרת, ואני נורא רוצה להתייחס למה שאמר התלמיד מכיתה י"ב.
<מיכל כהן: כן, בעיני זו השאלה המהותית, זו השאלה.
<מיכל כהן: בסוף אנחנו רוצים לראות מערכת שמסוגלת להתכוון לילדים ולצרכים שלהם.
<מיכל כהן: מערכת שיודעת לתת שונות בלמידה שלה.
<מיכל כהן: מערכת שיודעת להסתכל גם על המורים.
<מיכל כהן: חברים, אין פה הכרעה.
<מיכל כהן: אמרו ההורים מה יותר הורים מורים.
<מיכל כהן: מורה שלא מתכוונים אליו, לא יידע להתכוון לילדים.
<מיכל כהן: אחד תלוי בשני.
<מיכל כהן: אין דבר כזה נעשה יותר תלמידים, נעשה יותר מורים, או יותר כך או אחרת.
<מיכל כהן: מורים צריכים לקבל את הגיבוי, את האמון.
<מיכל כהן: נכון, רוצים עוד שכר, רוצים פחות עומס, אבל בסוף עבודת החינוך איננה מתחילה בשמונה בבוקר ומסתיימת בארבע.
<מיכל כהן: זו עבודה לאורך זמן.
<מיכל כהן: אנחנו רוצים או לא רוצים זאת עבודה שתובעת הרבה מעבר לשעות ההוראה.
<מיכל כהן: מנסים למזער, מנסים להקטין, מנסים לתת מקום לעוד גופים, לכן יצאנו עם תכנית חופש שקוראת למורים.
<מיכל כהן: ראו איזה פלא – יותר מ-50% מהמורים והמנהלים נרשמו לתכנית הקיץ.
<מיכל כהן: מה זה אומר?
<מיכל כהן: שהם מוכנים.
<מיכל כהן: הם רוצים.
<מיכל כהן: כשנותנים להם גמול – הם שם.
<מיכל כהן: ולכן אני מציעה לא בכל דבר לראות רק את החסר.
<מיכל כהן: צריך לראות האם במגמות הכלליות המערכת התקדמה: בהישגים שלה, בהישגים הבין לאומיים שלה.
<מיכל כהן: עוד לא הגענו לאן שאנחנו רוצים להיות ב-OECD, אבל יש שיפור.
<מיכל כהן: הדבר הבא שאנחנו צריכים לעשות זאת התאמה בשיטות ההוראה ובאוטונומיה של המנהלים והמורים ובאוטונומיה של הילדים.
<מיכל כהן: בסוף – ילד צריך לקבל מורה יותר מכוון, הוא צריך לקבל גננת יותר מכוונת.
<מיכל כהן: נתנו מלא רעיונות ופתרונות לנושא הילדים.
<מיכל כהן: אני שמחה שיש הורים שיכולים להיות באחת וחצי בבית ולקחת את הילדים.
<מיכל כהן: נפלא.
<מיכל כהן: הגמשנו גם שם.
<מיכל כהן: אבל מרבית עם ישראל עובד בשעה הזו.
<מיכל כהן: מרבית עם ישראל בשעה הזו נתן את האמון שלו במערכת החינוך, בזה שהוא רשם לגילאי 3-4 את כלל הילדים, ויש מאבק איך להיכנס לא איך לצאת.
<מיכל כהן: אנחנו מכוונים גם לתת פיתרון להורים שרוצים לקחת ילד בשעה אחת וחצי.
<מיכל כהן: עוד לא קרה וזה לא התחמקות.
<מיכל כהן: הילדים לומדים וגם מתחנכים וגם מקבלים מענה מותאם למשרד הבריאות.
<מיכל כהן: זה לא נכון מה שאמרתם.
<מיכל כהן: מותאם למשרד הבריאות גם בהיבטים הללו, בהתאם לשעות הלימוד.
<מיכל כהן: והדבר האחרון שאנחנו אומרים, אופק חדש, עוז לתמורה, רפורמות כאלה ואחרות, בסוף היום אנחנו בנקודה שכולנו רוצים לאזן אבל כולנו רוצים להתקדם.
<מיכל כהן: ולכן אנחנו מורידים כמות של מבחנים חיצוניים, מעמיקים את החוויה על מנת שגם אתה תדע איך להתייחס לילד עם צרכים שונים בהוראה, ולכן אנחנו מדברים על למידה משמעותית.
<מיכל כהן: והדבר הכי חשוב זה שאנחנו מדברים על חינוך מסביב לשעון.
<מיכל כהן: הוא לא מתחיל בשמונה, הוא לא מסתיים בארבע, אבל לא הכל המורים צריכים לעשות.
<מיכל כהן: יש הרבה מאד שותפים בחינוך, ואני מרגישה, עם כל הקשיים, בסך הכל אמר פה חבר הכנסת – מרוצים אך עייפים.
<מיכל כהן: אני רוצה לומר – מרוצים, משתפרים ואני מקווה שנמשיך ונשפר את מערכת החינוך.
עמרם מצנע: תודה רבה למיכל.
עמרם מצנע: אני רוצה לסיכום לומר כמה דברים: אלף, יש בהחלט הצדקה לתחושת שביעות הרצון, אבל שביעות רצון היא כמובן לא תכנית עבודה ואי אפשר להתרפק על שביעות רצון אלא צריך תמיד להסתכל קדימה ולבחון מה עוד לא נעשה, כדי שהמערכות תהיינה יותר טובות.
עמרם מצנע: זו גם הזדמנות להגיד מילה טובה למי שהייתה אז שרת החינוך, ליולי תמיר, לשר האוצר דאז – אהוד אולמרט.
עמרם מצנע: כמובן להסתדרות המורים.
עמרם מצנע: נדמה לי שאין ספק למי שמעורב - - -
<יוסי וסרמן: הוא היה אז ראש ממשלה.
עמרם מצנע: הוא היה אז שר האוצר.
עמרם מצנע: לא, ראש ממשלה.
<יוסי וסרמן: כן, אבל הוא החליף אז את שר האוצר.
<יוסי וסרמן: הוא קיבל את ההחלטות הקשות.
עמרם מצנע: אוקיי, נתנו לו קצת הרגשה טובה בימים אלה.
עמרם מצנע: בכל אופן, אני רוצה לומר שמי שמצוי במציאות הישראלית, בניסיונות לערוך רפורמות ולערוך שינויים משמעותיים, יודע שזה כמעט בלתי אפשרי.
עמרם מצנע: ולכן אני חושב שצריך בהחלט לברך על מפגש האינטרסים שהיה לפני 6-7 שנים, שהביא בסופו של דבר ליכולת להשיג רפורמה, שהיא גם פדגוגית וגם פרופסיונאלית ואפשר היה בהחלט לעשות אותה בשילוב הזה.
עמרם מצנע: דובר פה הרבה גם על ההנהלה הקודמת של משרד החינוך, ואני רוצה להגיד גם מילה טובה לגדעון סער, כי אני מזכיר לכם שכאשר הוא נכנס לתפקיד היו דיבורים על הפסקה ועצירה וביטול אופק חדש.
עמרם מצנע: וגדעון הבין מהר מאד שלא ראוי לעשות דבר כזה, מכל הסיבות שבעולם.
עמרם מצנע: נכון שמערכת החינוך הלכה לכיוון שהיום עושים בו תיקונים ובצדק, ונדמה לי שכולנו מבינים ותמימי דעים בתיקונים שנעשים מכיוון של דרישות באחריות מוגזמות, בירוקרטיה מוגזמת, בחינות חיצוניות שעברו באיזה שהוא מקום את גבול ההיגיון ולכן יש היום תיקון וזה טוב וזה נכון.
עמרם מצנע: בסוגריים אני רוצה לומר - ונדמה לי מיכל שאמרת את זה בצורה יותר עדינה – צריך קצת באמת להירגע מרפורמות ומשינויים ומתיקונים, וקצת זמן וקצת שקט כדי להטמיע את מה שיש ומה שקיים ולבסס אותו כבסיס, אחר כך כמובן, לשינויים ותיקונים נוספים, ונדמה לי שכולנו גם מבינים את הנקודה הזו.
עמרם מצנע: עלו פה הרבה מאד נושאים.
עמרם מצנע: חלקם מופיעים כבר בסדר היום של הוועדה לחודשיים הקרובים, לנושא דיונים עם יותר עומק.
עמרם מצנע: גם הנושא של בחינות המיצב ובחינות חיצוניות בכלל, איפה אנחנו ולאן אנחנו הולכים, משרד החינוך עובר בעניין הזה גם רפורמה.
עמרם מצנע: גם בנושא של מקצועות העזר כמו סייעות, קב"סים והפסיכולוגים, ששם צריך כמובן לתקן ונעסוק בזה.
עמרם מצנע: אנחנו נשים על סדר היום בחודשיים הקרובים גם את נושא גני הילדים, כי אני בהחלט מרגיש שיש פה היבטים נוספים שלא עסקנו בהם שצריכים בהחלט קצת לעסוק ולחדד ולנסות למצוא ביחד פתרונות יותר ראויים.
עמרם מצנע: גם נושא התנגשות הרפורמות – יש לנו על לוח הזמנים דיון בנושא הזה, כי לפי הרגשתי, למרות הניסיונות הגדולים למצוא שפה משותפת, אני קצת חושש מפתרונות – בעניין הזה אני לא מתבייש לומר מפא"יניקים – שלא יטפלו בבעיה עצמה, אלא ינסו להסדיר כל אחד את מקומו ואין ספק שנושא הייצוגיות של חטיבות הביניים, שמתחלקת בין שני ארגונים, יוצר בעיה לא פשוטה.
עמרם מצנע: אני לא יודע איך מתמודדים איתה, אבל צריך לשים את הדברים על השולחן.
עמרם מצנע: אני רוצה להעיר כמה הערות.
עמרם מצנע: אחת, אני רואה את זה בכמה דיונים שיש פיגור מסוים במערכת הכשרת המורים והתאמת סגל המורים החדשים לרפורמות ולכיוונים החדשים.
עמרם מצנע: זה נכון במכללות ההוראה, שצריכים להיות בעצם המובילות גם בעניין הזה.
עמרם מצנע: אתמול עסקנו בנושא התקשוב והמחשוב, וגם בנושאים נוספים.
עמרם מצנע: מכללות ההוראה, כמובן המוסדות של משרד החינוך כמו פסגת, שצריכים להיות בעצם המובילים והכלים העיקריים כדי להכשיר מורים, ומורים חדשים שנכנסים למערכת, שיהיו כבר מצוידים ובעצם באים מוכנים אל תוך המערכות החדשות.
עמרם מצנע: דובר הרבה ואני תמיד מעודד עצמאות, יוזמתיות, יצירתיות, אוטונומיה – למנהלי בתי ספר, למורים, לגננות.
עמרם מצנע: אין ספק, ונדמה לי שאתה הצגת את זה – ציון שורק מהסתדרות המורים.
עמרם מצנע: אין ספק ואני גורר את הדבר הזה איתי מכל שנותיי במערכות הציבוריות.
עמרם מצנע: לתת יותר חופש פעולה, יותר עצמאות, יותר יוזמתיות.
עמרם מצנע: זה קצת קשה, כי אנחנו ארגון שכל הזמן רוצה לדעת מה קורה ורוצה להכתיב הכל מלמעלה.
עמרם מצנע: התוצאות הן ברורות וחד משמעיות.
עמרם מצנע: יש יותר התעניינות, יש יותר עניין, יש יותר כוח ויש יותר יכולת לממש את המטרות שלשמן אנחנו כולנו מדברים.
עמרם מצנע: נקודה נוספת, אני קצת מוטרד מאיזה שהוא כרסום בשעות הפרטניות ובשעות השהייה, בין אם זה דרך שעות האם ודרך שעות החינוך וניהול הכיתה למחנכת.
עמרם מצנע: כשאנחנו עושים כל מיני תיקונים אנחנו פוגעים בדבר הכל כך חיוני הזה, כי שומרים כמובן על ליבת השעה הפרונטאלית, ואנחנו לאט לאט קצת מכרסמים בשעות הפרטניות, שהן באמת מאד חשובות והן מאפשרות מה שנקרא לתת שוויון הזדמנויות לילדים.
עמרם מצנע: גם ילדים מתקשים וגם ילדים מצליחים.
עמרם מצנע: וכמובן שעות השהייה שמעמיסים עליהם חותכים בהן ואני פשוט מעיר את ההערה הזו.
עמרם מצנע: אנחנו נקיים גם דיון עם שר החינוך - וגם לזה נקבע כבר מועד – על המשמעות של למידה משמעותית, שאנחנו מרבים להשתמש במונח הזה בשנה האחרונה, ואני לא בטוח שכולנו מבינים ויודעים למה מתכוונים.
עמרם מצנע: כי זה גם כן דבר שיש לו השפעה עצומה על כל המערכות שלנו והדברים הנפרדים.
עמרם מצנע: כל רפורמה מחייבת כל הזמן בחינה מחדש ובדיקה.
עמרם מצנע: רפורמה, ברגע שהושלמה היא כבר שייכת להיסטוריה והיא צריכה כמובן להתמודד עם השאלות החדשות.
עמרם מצנע: אני עוד פעם רוצה להודות למשרד החינוך, להודות להסתדרות המורים ובאמת רשמתי לעצמי עוד עניין.
עמרם מצנע: מדי פעם בדיונים שאנחנו עושים פה, עולה ביקורתיות על כך שהוועדה, אני, נותן רשות דיבור גם לארגונים שהם אינם ארגונים יציגים והם ארגונים בפני עצמם שקמים.