GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: הביטוי "עשבים שוטים" מניח שאנחנו בסך הכול במציאות סבירה, אבל יש יוצאי דופן, וביוצאי הדופן צריך לטפל, וכיוון שהמציאות היא סבירה אז כשאנחנו רואים יוצא דופן כולנו נזעקים ויודעים לטפל בו, כי הוא יוצא דופן.
דב חנין: אבל, וזה הקושי שלנו, שהנורמה היא בעייתית.
דב חנין: החברה שלנו חולה והגזענות היא רב-ממדית – היא נגד ערבים, נגד נשים, נגד מזרחים ונגד אתיופים.
דב חנין: הדבר הזה רווי מכל הכיוונים, שאתה אפילו לא צועק כי אתה רואה את זה כל יום מחדש.
דב חנין: כיוון שזו הנקודה, אני חושב שאתם חייבים, גם במשרד החינוך, להבין שאת הדבר הזה אנחנו חייבים לתקוף מבחוץ.
דב חנין: המערכת הנורמטיבית לא יודעת כבר לקרוא את הדברים, כל כך העסק הזה רווי בכל הכיוונים.
דב חנין: לכן כן לחשוב בכיוון אחר מהכיוון שאתם חשבתם, כמו שאמרה ד"ר עילם.
דב חנין: כן תקימו מטה מיוחד, כן תעזרו בארגוני החברה האזרחית.
דב חנין: נעשית עבודה מדהימה, העבודה שלהם מדהימה, אני עוקב אחריה מהצד.
דב חנין: אני, בתור משרד החינוך, הייתי מאמץ אותם אל חיקי כי הם עושים עבודה עצמאית, רצינית, ביקורתית.
דב חנין: תאמצו את הכוחות המקצועיים האלה, ויחד אתם תקימו יחידת מלחמה שפשוט תתחיל להילחם.
רונן הופמן: חבר הכנסת חנין חסך לי את דברי הסיכום.
<מלכה ריבקה דירקטור: יכול להיות שזו הכתובת, אבל משרד החינוך לא יכול לבד.
<מלכה ריבקה דירקטור: התופעה, כמו שחבר הכנסת חנין אמר, היא לכל הציבור והיא בכל החברה.
<מלכה ריבקה דירקטור: אני רוצה להציע עזרה של המועצה הציבורית להורים בישראל.
<מלכה ריבקה דירקטור: ההורים הם חלק מהציבור.
<מלכה ריבקה דירקטור: חבר הכנסת, הכול מתחיל בבית וממשיך במערכת.
רונן הופמן: הערה מאוד חשובה.
<מלכה ריבקה דירקטור: המועצה הציבורית להורים בישראל, שמאגדת ארגוני הורים שונים וארגונים של אנשי מקצוע – אנחנו רוצים להושיט עזרה, ונשמח לקשר.
רונן הופמן: חברות וחברים, תודה רבה שבאתם.
רונן הופמן: איזום מול היושב-ראש הקבוע של הוועדה, חבר הכנסת עמרם מצנע, דיון ממוקד בעניי הממשק המתבקש כל כך בין מערכת החינוך לבין שאר הגופים.
רונן הופמן: אני מאוד מסכים עם חבר הכנסת חנין ומציע למשרד החינוך ממש לאמץ את הממשק הזה.
רונן הופמן: איזום דיון בעניין הזה, דיון מאוד ממוקד, שהוא דיון עבודה ממש.
רונן הופמן: תודה רבה לכולכם שבאתם.
רונן הופמן: אני נועל את הישיבה.
עמרם מצנע: שלום למנכ"לית, מיכל כהן ושלום לכולכם ותודה שבאתם.
עמרם מצנע: שלום ליוסי וסרמן, יו"ר הסתדרות המורים.
עמרם מצנע: חבר הכנסת שמעון אוחיון מצטרף אלינו, חבר הוועדה.
עמרם מצנע: הדיון הבוקר הוא אחד הדיונים החשובים.
עמרם מצנע: הוא לא בעקבות איזו כותרת בעיתון ולא בעקבות איזו סיסמה שמישהו אמר, אלא אני בעצם כולל אותו במסגרת של דיוני עומק, שאנחנו מקיימים ומבקשים מהמנכ"לית והצוות הבכיר של המשרד – להיות איתנו בדיון, והדיון עוסק באופק חדש.
עמרם מצנע: בעצם, לבחון מה היה לנו, ובלשון יותר מתורבתת – הלקחים של אופק חדש, וכמובן ראייה קדימה לאן אנחנו הולכים.
עמרם מצנע: התכנית הושקה ונחתמה לפני קצת יותר משש שנים, והיום מקיפה את כל גני הילדים, אני מבין שכמעט את כל בתי הספר אם לא את כולם, חטיבות הביניים ובעצם היא רפורמה בת שני מרכיבים שמשולבים אחד עם השני.
עמרם מצנע: רפורמה בעצם חינוכית פדגוגית ורפורמה פרופסיונאלית, שבעצם הם שני מעגלים שקשורים והולכים האחד עם השני.
עמרם מצנע: המטרות, כפי שנוסחו, דיברו על שיפור מעמד המורה, על שינוי במבנה משרת ההוראה – פרונטאלי, פרטני, שהייה בבית הספר, שיפור מרחב הלמידה של התלמידים ושל המורים, פיתוח מקצועי, שהוא קשור כמובן לשיפור מעמד המורה, וברקע של זה, כמובן השינויים המשמעותיים.
עמרם מצנע: כמה נתונים שראיתי מדברים על יותר ממיליון שעות לימוד – תוספת – בעיקר בתחום הפרטני כמובן, לבתי הספר, שזה בהחלט מספר משמעותי, קודם כל פדגוגי וכמובן תקציבי.
עמרם מצנע: לאופק חדש יש הרבה מאד הישגים ואני מניח שידובר עליהם, אבל עלו גם שאלות ואני לא רוצה להגיד תהיות, אבל נושאים שמחייבים התייחסות, בטח אחרי כבר יותר משש שנים שהתכנית הזו פועלת.
עמרם מצנע: מהסקרים שאני עברתי עליהם לקראת המפגש, ראיתי שביעות רצון גבוהה מאד של 70%-80% ברוב השאלות שנשאלו, מנהלים ומורים, ובצד זה ביקורת או הדגשה של העומס הרב המוטל על המורים.
עמרם מצנע: מי שזוכר, מקצוע ההוראה היה מקצוע שנחשב מקצוע נוח מאד לנשים, שיכלו לעבוד משמונה עד שתיים עשרה, ואני לא אומר שלא עשו שום דבר בבית אחרי זה, אבל מבחינת שעות נוכחות – אלה היו השעות, ויכלו כתוצאה מכך להתפנות לענייני המשפחה, לעניינים אחרים; וכמובן, כשהופכים את המקצוע ליותר פרופסיה מאשר עיסוק חלקי, יש לזה משמעות של עומס ויש בהחלט טענה על עומס והמשמעויות הנובעות מכך.
עמרם מצנע: יש טענה שפר שעה השכר לא השתפר בצורה מהותית, אם כי בסופו של דבר סך המשכורת שמביאה מורה או מורה באופק חדש, כמובן השתפר בצורה משמעותית, אבל לא מול העומס הנדרש.
עמרם מצנע: בעיה קשורה ועדיין לא פתורה לגמרי, אם כי משרד החינוך ושני הארגונים - ארגון המורים והסתדרות המורים – עושים מאמץ, זה כמובן ההתנגשות שיש בין אופק חדש לעוז לתמורה, דבר שעדיין לא פתרו באופן מלא ומוחלט.
עמרם מצנע: אנחנו נתקלים בהרבה מאד שאלות על אי הכללת מקצועות העזר שסביב מקצוע ההוראה בהתאמה, מבחינת מבנה השכר ומבנה התעסוקה.
עמרם מצנע: אותם גופים שהם לא תמיד קשורים בהסתדרות המורים, כמו יועצות, כמו סייעות, כמו השירות הפסיכולוגי.
עמרם מצנע: תיכף נשמע, כי היועצות הן עובדות-.
עמרם מצנע: היועצות כן, סליחה.
עמרם מצנע: רציתי להגיד על הקב"סים.
עמרם מצנע: קב"סים, פסיכולוגים, סייעות.
עמרם מצנע: יועצות את צודקת, זה חלק ממערך בית הספר.
עמרם מצנע: אלה הם פחות או יותר דברי הפתיחה שלי.
עמרם מצנע: שלום לחבר הכנסת גנאים.
עמרם מצנע: סדר הישיבה – המנכ"לית ואנשי המשרד יציגו, ולאחר מכן אני אבקש מיושב ראש הסתדרות המורים, יוסי וסרמן, ואם תרצה מישהו מאנשיך שיצטרף להצגה, ולאחר מכן אנחנו נפתח את זה לדיון.
עמרם מצנע: מי שרוצה לדבר, להתייחס, מתבקש להירשם.
עמרם מצנע: הדיון יימשך לא אחרי השעה 11:00, ואני אסכם פחות או יותר בשעה 10:50.
<מיכל כהן: אנחנו נציג את אופק חדש:
<מיכל כהן: אפשר לומר שהשנה הזו זו השנה שבה השלמנו את הטמעת אופק חדש, את הרפורמה, בכל מוסדות החינוך במדינת ישראל.
<מיכל כהן: יש לנו אי אלו מקומות שיש לגביהם עוד תהליך, אבל בסך הכל, מבחינת התקדמות הרפורמה, עמדנו בתהליך המדורג ומשנת 2008, כשהסכם אופק חדש נחתם, התחלנו בתהליך מדורג במהלך השנים, בשיתוף הסתדרות המורים, בשיתוף השלטון המקומי, בשיתוף עובדי הוראה, בתהליך מדורג ובעצם היום אנחנו בשנה הראשונה שבה כל מערכת החינוך נמצאת באופק חדש.
<מיכל כהן: כמובן שצריך להבחין - ואני אתייחס לזה בהמשך – בין המוסדות שנכנסו כחלוצים, שלגביהם אופק חדש זו לא רפורמה.
<מיכל כהן: אופק חדש זה כבר עולם העבודה של מורי ישראל, לבין האחרונים שנכנסו בשנת הלימודים האחרונה, שהם בעיקר חטיבות הביניים.
<מיכל כהן: גם בחטיבות הביניים הכנסנו בתהליך מדורג, אבל את המאסה הקריטית הכנסנו בשנה הזו, ובעצם סיימנו את ההטמעה.
<מיכל כהן: מטרות הרפורמה הן קודם כל חיזוק מעמד עובדי ההוראה והעלאת שכרם; מתן שוויון הזדמנויות לכל תלמיד, החל מגן הילדים.
<מיכל כהן: אנחנו מדברים על רפורמה שמדברת על כ-100,000-110,000 עובדי הוראה, שבעצם מהגננות ועד עובדים בכיתה ט'.
<מיכל כהן: אנחנו מדברים על העלאת הישגי התלמידים, צמצום פערים ושיפור אקלים בבית הספר, אני אדגים אחר כך כיצד; והעצמה והרחבה של סמכויות מנהל בית הספר, כמוביל פדגוגי.
<מיכל כהן: עיקרי הרפורמה – שינוי במבנה משרות ההוראה, שעות ההוראה – פרונטאליות.
<מיכל כהן: הרפורמה בפעם הראשונה טבעה את המושג שעה פרטנית, מה שכולנו יודעים כמנהלים, שתמיד חלמנו שמורה יישאר עם כמה תלמידים, על מנת לסייע להם, על מנת לתגבר אותם, על מנת לדבר איתם; ובעצם בפעם הראשונה אנחנו טבענו את המושג שעה פרטנית.
<מיכל כהן: בזמנו היינו קוראים לזה זמן אישי; וטבע את נושא שעות השהייה - היום גם לפני כן שעות שהייה, אבל יצק לתוכן תוכן והכרה בכך שמורים לא רק מלמדים בכיתה, יש להם שעות נוספות שמתלוות להכנה, ללמידה ולהתמקצעות שלהם.
<מיכל כהן: שיפור שכר המורים והמנהלים דרמטי.
<מיכל כהן: שיפור מרחבי הלמידה וסביבות העבודה באמצעות פינות העבודה; פיתוח מקצועי מתמשך של סגלי ההוראה.
<מיכל כהן: בעצם טבע את המושג של מורה לומד לאורך החיים המקצועיים שלו, ויש מתווה שמסדיר את המקצועות, שמסדיר את הנושאים ולא כל דבר יכול להיכנס לשם.
<מיכל כהן: גם אלו מוסדות מכשירים ואלו מוסדות לא מכשירים; ונושא שנכנס מאד משמעותית, הערכת עובדי ההוראה ושדרת הניהול, כחלק מתהליך מקצועי שהמערכת מקיימת.
<מיכל כהן: אם כך אמרתי, הרפורמה מתקיימת בגני הילדים, בתי הספר היסודיים, חטיבות הביניים ומוסדות החינוך המיוחד.
<מיכל כהן: יש גם את הפסגות ואנחנו בתהליך עם המכללות, שעוד לא השלמנו, ויש מוסדות נוספים שצריכים להיכנס.
<מיכל כהן: הטמעת הרפורמה: בעצם צריך לומר שכמו בכל שינוי, אחד הדברים שהתמקדנו בשנים הראשונות, הוא באמת תרגום של ההסכם לשפת המעשה.
<מיכל כהן: אנחנו יודעים שכשכותבים הסכם - מפורט ככל שיהיה - הוא בסוף צריך להיות מתורגם לשפת המעשה.
<מיכל כהן: זאת אומרת, בין מה שקורה במשא ומתן או בתהליך חתימת ההסכם לבין אחר כך, הצרכים מן השטח - יש הרבה מאד עבודה, יש הרבה מאד תיווך, יש הרבה מאד חוקים ונהלים וכלים חסרים לצוותי ההוראה, ובמהלך השנים הללו פרסמנו ועבדנו ופגשנו ותיווכנו והנחנו ולימדנו – את המפקחים ואת המורים ואת המנהלים – מה משמעותה של הרפורמה ואלו הזדמנויות היא מזמנת, ברמה של השיח, ברמה של הלמידה הפרטנית.
<מיכל כהן: אין ספק שהמערכת בתחילה לכאורה, חשבה שאם יש שעה פרטנית, אז אותה שעת ההוראה, כפי שהיא מתקיימת בכיתה, תתקיים בשעה הפרטנית, אבל זה דרש מהמורים הרבה מאד למידה סביב הוראה בקבוצה קטנה, הוראה פרטנית, הוראה ברמה שהיא מזמנת הזדמנויות אחרות של הוראה ולמידה.
<מיכל כהן: נבנה מערך לפיתוח מקצועי על כל הדרגות.
<מיכל כהן: הוטעמה הרפורמה, כפי שאמרתי, גם במספרים מתקדמים וגם בשיטה של מניפה - מפקחים, מנהלים ואחר כך מורים ועובדי הוראה; והייתה גם בחלק מבתי הספר תוספת של חינוך אישי גם בחטיבות הביניים.
<מיכל כהן: הגופים שמתעסקים בפיתוח המקצועי של עובדי ההוראה, הם מרכזי הפסגה של משרד החינוך – כ-56 מרכזי פסגה, ששם מתרחשת גם הלמידה סביב מתווה אופק חדש.
<מיכל כהן: במכללות, בבתי הספר לחינוך, בתי הספר ברמה של השתלמות מוסדית והסתדרות המורים וארגון המורים, כחלק מהטיפוח הפדגוגי.
<מיכל כהן: אנחנו עושים הכשרה ופיתוח מקצועי לפי דרגות.
<מיכל כהן: הרפורמה תבעה דרגות של עובדי הוראה ובכל צמד דרגות הם צריכים להתפתח בצורה שונה, ואלו המספרים: בסך הכל יש כ-193,000 לומדים בקורסים.
<מיכל כהן: צריך להדגיש שאין 193,000 מורים, אבל בשל הסיבה שהם לומדים כמה קורסים, אז זה נצבר, אבל בסך הכל אנחנו רואים עובדי הוראה לומדים, משתלמים, מטפחים את כישורי ההוראה שלהם לאורך השנים שהם נמצאים שם.
<מיכל כהן: בהערכת עובדי הוראה, התחלנו בשנת תשע"א.
<מיכל כהן: הסיבה שאנחנו עושים זאת, ראמ"ה בנתה יחד עם הצוות הפדגוגי את כלי הערכת עובדי הוראה, בתיאום והיוועצות עם הסתדרות המורים.
<מיכל כהן: נושא הערכת הוראה רובו ככולו בא בעצם ככלי עבודה לעיצוב תהליך ההוראה, לעיצוב התהליך הפדגוגי, לעיצוב תהליך ההתפתחות של בית הספר; ובהערכת עובדי הוראה יש שיתוף פעולה מדהים במוסדות החינוך, ואנחנו רואים שמנהלים, סגנים, מורות, גננות ויועצות – עוברים תהליך של הערכה וממנפים את נושא ההערכה ללמידה.
<מיכל כהן: אנחנו רואים שמנהלים מדברים על כך שההערכה יצרה השבחה של הניהול.
<מיכל כהן: יש להם שיח שהוא לא שיח מזדמן, שהוא לא שיח אקראי, שהוא לא שיח התרשמותי, אלא הוא שיח מקצועי.
<מיכל כהן: ובעצם דרך זה שאנחנו נותנים את המכוונים, שאנחנו בונים את המודלים, שיש שם רב ממדיות של נושאי הערכה, המורה בעצמו הוא חלק מהתהליך.
<מיכל כהן: זה לא בא מעליו.
<מיכל כהן: זה לא בא מצדדיו.
<מיכל כהן: הוא חלק פעיל, ואנחנו רואים בזה שיפור פדגוגי והוראתי מן המעלה הראשונה.
<מיכל כהן: אנחנו רואים שגם ברמה הבית ספרית, כשאנחנו בעידן שאנחנו הולכים לקדם יותר את ההערכה הפנים בית ספרית, יותר את המדידה הפנים בית ספרים ופחות מדידה חיצונית – התשתית הזאת היא תשתית חשובה בבתי הספר.
<מיכל כהן: אנחנו עובדים על כך שיהיו רכזי הערכה בבתי הספר, כדי לקדם בכלל נושא של הערכה ומדידה פנימה, לתוך בתי הספר ולא החוצה מלמעלה.
<מיכל כהן: חלו במהלך השנים שינויים שנולדו כחלק מההסכם עם הסתדרות המורים.
<מיכל כהן: השינויים שחלו הם: הכרה ב-36 שעות לגננות, כחלק מביצוע המטלות הנוספות לאחר שעות הלימודים.
<מיכל כהן: גננות היו באות אחר הצהריים, עושות את המסיבות, עושות את המפגשים, ולא קיבלו תגמול או הכרה על העשייה הזאת, ובעצם בשינוי הזה גם נתנו תגמול וגם עשינו הכרה.
<מיכל כהן: צריך לומר בכלל, שלרפורמה יש הרבה מעלות, יש לה גם חסרונות – תיכף נתייחס לזה – אבל הרפורמה בפעם הראשונה הכירה בכך שמורה לא מסיים את עבודתו ביציאה מן הכיתה.
<מיכל כהן: היא מתגמלת אותו, יש אומרים שלא מספיק, יש אומרים שהלוואי ויותר, אבל היא לפחות מכירה במבנה המקצוע כמבנה שיש לו שעה בכיתה, יש לו שעה מחוץ לכיתה, יש לו הכנה ויש לו מטלות נוספות, ולכן, השינוי הזה ברמת הגננות היה מאד חשוב.
<מיכל כהן: בחינוך היסודי עודכנה משרתה של מורת אם, פחות שעה פרונטאלית ופחות שעת שהייה, כי בעצם הקושי היה שלא היו להן מספיק שעות כמו למורים המקצועיים, וזה היה חלק מהשינוי שהתבקש בעקבות עבודה עם הסתדרות המורים ועבודה עם השטח.
<מיכל כהן: שעתיים מתוך השעות הפרטניות של המחנכים יועדו לניהול הכיתה.
<מיכל כהן: בתחילת הדרך, לגבי השעות הפרטניות של המורים, אנחנו בעצם נותנים גמול למחנך.
<מיכל כהן: לא נתנו שעות לניהול כיתה, ובשינוי הזה, שצריך לומר שהוא היה שינוי שביקשה, דרשה, תיאמה איתנו הסתדרות המורים, אנחנו הלכנו עם זה מתוך מחשבה שמחנכים צריכים את השעות לניהול הכיתה.
<מיכל כהן: התאמת המסגרות לפיתוח המקצועי לצורכי בתי הספר והמורים: הגדלנו את ההשתלמות המוסדית, הגדלנו את הגמישות בפיתוח המקצועי, הגדלנו את הבחירה של המורה בהשתלמות הפנים בית ספרית, מתוך הכרה שזה תהליך שצריך להתפתח בבית הספר.
<מיכל כהן: בחטיבות הביניים, כפי שאמרת, אדוני יושב הראש, משנכסה הרפורמה, אני יכולה לומר שבשנה זו נכנסו כ-330 חטיבות ובמהלך השנים האחרות נכנסו כל השאר.
<מיכל כהן: המאסה הקריטית נכנסה השנה.
<מיכל כהן: הלחץ - בעקבות הסיפור של שתי הרפורמות - הלך, גהה וגבר.
<מיכל כהן: כולנו – ארגון המורים, הסתדרות המורים, ובימים אלה אנחנו נמצאים בתהליך של גישור, המוטיבציה של כולנו, לאפשר למנהלי בתי הספר, לאפשר למורים, לאפשר למוסדות החינוך להתקיים עם שתי רפורמות.
<מיכל כהן: אני צריכה לומר פה, נמצאים פה נציגי ארגון המורים, נציגי הסתדרות המורים והצוות המקצועי שלי, הרפורמות דומות מאד במהותן הפדגוגית.
<מיכל כהן: האמירה – הן לא מתכתבות אחת עם השנייה – לעניות דעתי היא לא מדויקת.
<מיכל כהן: יש קשיים.
<מיכל כהן: זה מעמיס מורכבות.
<מיכל כהן: זה מעמיס מורכבות בעיקר בהיבטים הארגוניים של הרפורמה.
<מיכל כהן: זה לא נכון שהם לא מתכתבים באותו מקום פדגוגי.
<מיכל כהן: זאת אומרת – כאן יש שעות פרטניות וכאן יש שעות פרטניות.
<מיכל כהן: מספרים שונים.
<מיכל כהן: כאן יש שעות שהייה וכאן יש שעות תומכות הוראה, כאן יש שעות פרונטאליות וכאן יש שעות פרונטאליות.
<מיכל כהן: אנחנו מחפשים את הדרך לגשר - לגשר בין הרפורמות, על מנת שבתי הספר לא יהפכו לשני חדרי מורים שונים.
<מיכל כהן: בחטיבות הביניים, אם כך, שינינו, הוספנו שעות לביצוע תפקידים בחטיבות הביניים, לרכזי השכבות, לרכזי חינוך חברתי ולרכזי מקצוע.
<מיכל כהן: זאת אומרת, האמירה שהייתה נכונה בשנה קודמת, שבעצם רכז שכבה בחטיבה ורכז שכבה בתיכון, כל אחד מקבל תגמול שונה, היום היא לא נכונה.
<מיכל כהן: בחיבור בין הרפורמות, הארגונים ובעיקר הסתדרות המורים – בהסכם שלה ראתה את זה עין בעין עם המשרד ויחד עם האוצר וחיברנו.
<מיכל כהן: הוגדרו מחדש משימות המחנכים בשעתיים מתוך שעות הפרונטאליות.
<מיכל כהן: אז נכון, בחטיבת הביניים יש שעתיים למחנך פלוס גמול, ובחטיבה עליונה של שלוש שעות למחנך פלוס גמול.
<מיכל כהן: בוצעו התאמות במספר כללים ליישום הרפורמה, על מנת לשמור על הרצף הפדגוגי בתוך המבנה של החטיבה העליונה וחטיבת הביניים.
<מיכל כהן: נושא של מינוי מנהלים, בעלי תפקידים, גמול-פיצול, הכרה בפיתוח מקצועי בשתי הרפורמות ויצירת רצפים.
<מיכל כהן: התחלנו את הדרך.
<מיכל כהן: אנחנו שוקדים כמעט כל שבוע, עם שני הארגונים, זה המאסה הקריטית של העבודה שלנו, ואנחנו - - -
עמרם מצנע: השאלה בעניין הזה, מיכל, ואני מרשה לעצמי להפריע, זה האם אנחנו רק עושים מה שנקרא עזרה ראשונה, קביים, אנטיביוטיקה, או שבאמת, בראייה קצת יותר ארוכת טווח, מנסים לעבור למסלול שש-שנתי ובאמת מנקים את כל הבעיות שיוצר הארגון.
עמרם מצנע: אני מסכים איתך שהבעיות הן לא פדגוגיות, אם כי הפדגוגיה נפגעת, כמובן.
<מיכל כהן: היא מושפעת, כן.
<מיכל כהן: אני אומר.
<מיכל כהן: אנחנו עושים שני מהלכים.
<מיכל כהן: אנחנו יודעים שבפרקטיקה מנהל בית הספר צריך כלים לעבוד.
<מיכל כהן: המורים צריכים כלים לעבוד.
<מיכל כהן: לכן אנחנו עושים ועדה שהיא ועדה פדגוגית, משותפת לשני הארגונים, שבימים אלה אני מקווה שיחתמו על גישור, ואנחנו יושבים לעשות את ההתאמות.
<מיכל כהן: בתוך ההתאמות יעלו גם נושאים ארגוניים וגם נושאים פדגוגיים.
<מיכל כהן: חתירת משרד החינוך, ואני חושבת שאני לא טועה עם שני הארגונים, שבסוף אולי תהיה רפורמה אחת במערכת החינוך.
<מיכל כהן: אולי תהיה רפורמה אחת שתתכתב, שלא תהיה לא אופק חדש ולא עוז לתמורה, שתהיה רפורמה משותפת ששני הארגונים ירצו אותה בחטיבה העליונה.
<מיכל כהן: צריך לומר ששניהם בעלי הסכם.
<מיכל כהן: אופק חדש הוא עולם העבודה שלנו, הוא לא משהו שאנחנו רגע נחזור לאחור.
<מיכל כהן: צריך לומר שיש פה מורכבות, שכולנו יודעים מה היא, ואנחנו עושים, על מנת לא להגיד – עד שתהיה רפורמה אחת, אם תהיה, נשב ונקדש את ההסכמים.
<מיכל כהן: בהסכמה של שני הארגונים אנחנו עושים התאמות.
<מיכל כהן: ההתאמות האלה ייכנסו גם, אני מאמינה, בתקווה שנצליח, גם בהסכמים.
<מיכל כהן: זאת אומרת ישנו גם את ההסכמים.
<מיכל כהן: אם כך, אנחנו נעבור להערכה של אופק חדש.
<מיכל כהן: ד"ר חגית גליקמן, מנכ"לית הרמא"ה שיושבת פה וצוותה וכל האנשים שנמצאים פה ממשרד החינוך, היו שותפים.
<מיכל כהן: חגית והרמא"ה הובילו את מחקר ההערכה של הרפורמה.
<מיכל כהן: שהרי אחרי ההטמעה - שנקרא לה ההטעמה הארגונית - בסוף מה שמעניין אותנו לראות, שהיא משפיעה על הילדים.
<מיכל כהן: שהיא משיגה את המטרות.
<מיכל כהן: שהיא השביחה את ההוראה.
<מיכל כהן: שהיא השביחה את מעמד המורה.
<מיכל כהן: שהיא יצרה את השינוי.
<מיכל כהן: להערכתי ולעניות דעתי זה עוד מוקדם לומר את כל ההישגים שלה, וגם מוקדם לומר שבכל המערכת היא במקום שאנחנו רוצים לראות.
<מיכל כהן: אנחנו עדיין רוצים הטמעה פדגוגית יותר.
<מיכל כהן: היינו עסוקים המון בהיבטים הלוגיסטיים, ואיך עושים ומה עושים ואיך מטמיעים ואיך מלווים את מוסדות החינוך – עדיין התהליך לא תם.
מסעוד גנאים: זו הערכה חדשה או ממתי?
<מיכל כהן: הנה, כתוב, ההערכה בעצם נעשתה בשנים תשס"ח, תשס"ט, תש"ע, תשע"א, ומלווה את התהליך.
<מיכל כהן: זה לא חד פעמי, כי הרי בסוף אנחנו רוצים לראות.
<מיכל כהן: מה שנאמר בשנה ראשונה זה לא מה שנאמר בשנה רביעית, ואנחנו רוצים לראות אם יש מגמות של שיפור.
<מיכל כהן: שהרי, אם היינו נוכחים שציבור המורים לא אוהב את זה, לא מזדהה עם זה, זה לא השיג את המטרות – היינו צריכים לשבת ולחשוב מחדש עם הסתדרות המורים.
<מיכל כהן: לשמחתי זה לא כך.
<מיכל כהן: זה לא אומר שזה מושלם.
<מיכל כהן: זה שלם, זה לא מושלם.
<מיכל כהן: בואו נראה מה בעצם בדקה הראמ"ה והיא עקבה גם אחרי תהליך ההוראה-למידה וגם אחרי ההישגים של המערכת.
<מיכל כהן: אם כך, בנושא חיזוק מעמדם - שזו הייתה המטרה הראשונה שטבעה הרפורמה – אנחנו רואים עלייה בשביעות רצון של המורים מתנאי שכרם.
<מיכל כהן: עכשיו, אני אומרת לכם, תיכף יהיה שיח, תמיד רוצים יותר.
מסעוד גנאים: יש אחוזים כמה מורים שבעי רצון?
<מיכל כהן: יש, יש, תיכף אתה תראה בהמשך.
<מיכל כהן: הכל באחוזים, הכל מכומת, זה מחקרי הערכה שלא אני עושה אותם, זה ממש אחד לאחד.
<מיכל כהן: יש גם באתר של הראמ"ה את האחוזים, אבל חגית תוכל להוסיף.
<מיכל כהן: עלייה בשיעור המורים המדווחים על עומס רב בעבודה בבתי הספר.
<מיכל כהן: המורים סבורים שמקור העומס הוא בריבוי המשימות שנוספו על בתי הספר ולא בשל אופק חדש.
<מיכל כהן: תראו, כמי שליוותה את התהליך של אופק חדש הרבה מאד שנים, כמנהלת המנהל הפדגוגי, צריך לומר וביושר, אופק חדש נכנס ושנה או שנתיים אחרי התחלף השלטון והתחילה קדנציה חדשה, שהייתה קדנציה מאד עמוסה.
<מיכל כהן: גם עכשיו היא מאד עמוסה.
<מיכל כהן: בחיים שלנו בכלל, בשדה ההוראה, אנחנו מאד עמוסים, אבל אנחנו משתדלים לעשות המון דברים.
<מיכל כהן: כשאנחנו לא עושים – אומרים למה.
<מיכל כהן: כשאנחנו עושים – זה כבר עמוס יותר מדי.
<מיכל כהן: ואז בעצם חברו להם, ואני אומרת את זה מבדיקה שלי, כי אני הייתי מנהלת המנהל הפדגוגי.
<מיכל כהן: זאת אומרת זו הייתה אחריות שלי לרדת לרזולוציות של מה אומרים לנו המורים.
<מיכל כהן: מה אומרים לנו המנהלים.
<מיכל כהן: מה זה הדבר הזה שיוסי וסרמן כל שבוע דורש ממני לשבת בישיבה, לדבר על העומס ואיך מפחיתים אותו.
<מיכל כהן: לתוך זה, כשעשינו איזה שהוא בידוד של הגורמים, ראינו שבעצם בד בבד עם ההטעמה של הרפורמה, מערכת החינוך רצתה לעשות רבה מאד דברים.
<מיכל כהן: מה היא עשתה?
<מיכל כהן: היא הכניסה הרבה מאד יוזמות.
<מיכל כהן: כל הנושא של התכנית האסטרטגית הקודמת, ואני מניחה שגם עכשיו.
<מיכל כהן: אני הייתי שם גם בקודמת, אז אין לי ביקורת, אני רק אומרת את המצב.
<מיכל כהן: רצינו תקשוב, רצינו ניהול עצמי, רצינו הישגים, רצינו פרויקטים, רצינו בקרות, רצינו מיצבים, רצינו ואנחנו עדיין רוצים.
<מיכל כהן: אל תסתכלו עלי כאילו עכשיו לא יהיה, אבל אני באמת אומרת שהחיבור בין ללמוד עולם חדש, אל תלכו רחוק.
<מיכל כהן: אפילו העובדים במשרד החינוך – הרפורמה שינתה להם את עולם העבודה.
<מיכל כהן: כל מה שהם הכירו עד עכשיו: חשבי השכר, עובדי כוח אדם בהוראה, מפקחים – זה עולם חדש ולעולם חדש צריך להתרגל.
<מיכל כהן: אני חלק מהמערכת ואני יודעת.
מסעוד גנאים: יש מורים שמרגישים שהם כמו האווז הזה, שעושים לו פיטום.
מסעוד גנאים: מוסיפים, מוסיפים ומוסיפים.
<מיכל כהן: כן, מוסיפים, מוסיפים, מוסיפים.
<מיכל כהן: ולכן אני אומרת, הרפורמה הוסיפה שעות.
<מיכל כהן: כן, היא הוסיפה שעות.
<מיכל כהן: אי אפשר לומר שלא השתנה עולם העבודה.
<מיכל כהן: מורים נדרשים לעוד שעות בתוך המערכת.
<מיכל כהן: גם הרפורמה השנייה הוסיפה שעות.
<מיכל כהן: מורים נדרשים לשהות בבית הספר, זה אחד העיקרים שלה.
<מיכל כהן: אנחנו לא מצטערים על זה, אבל אנחנו נראה שגם בעניין הזה יש איזו שהיא תחושה שזה עמוס.
<מיכל כהן: ששעות השהייה, אומרים לנו המורים, לא פותרות את בעיית העומס.
<מיכל כהן: כי הן בעיקר משמשות לעבודת הצוות, להכנת החומרים, ובעצם אם תבענו או שיווענו לכך שמורה יסיים עבודתו בבית הספר, ילך הביתה, ינוח, ישים רגל על רגל והחיים הטובים, זה לא לגמרי מדויק.
<מיכל כהן: יש עדיין משימות שנשארו בבית, למרות שהם עושים יותר בבית הספר.
<מיכל כהן: אני רוצה לומר את זה גם על שתי הרפורמות מהלימוד האישי שלנו.
<מיכל כהן: תראו, כל מי שהיה מורה וכל מי שהיה מנהל – לעבוד בבית הספר על דברים שאתה רגיל לעבוד בבית, כמו לבדוק מבחנים, כמו להכין מערכים, זה חלק משינוי גם בתפיסה.
<מיכל כהן: אני כמורה לא הייתי מסוגלת.
<מיכל כהן: הרעש מסביב, הכניסה והיציאה – מאד הפריעו לי.
<מיכל כהן: זאת אומרת עדיין עבודת המבחן או בדיקת המבחן או כתיבת המערך, נעשתה בבית.
<מיכל כהן: עכשיו, יש מורים שבתהליך שיפרו מאד את המקום הזה ויש מורים שעדיין אומרים – אל תפריעו לי לעשות את מה שאני רוצה עם הפיג'מה.
<מיכל כהן: אל תפריעו לי למקום שאני צריך או אני צריך את פסק הזמן בין העבודה בבית ספר לבין העבודה בבית.
<מיכל כהן: חיזוק מעמדם של המורים והעלאת שכרם – הייתה גם תחושה ויש עדיין עלייה דרמטית בשביעות הרצון מהתפתחות המקצועית של המורים.
<מיכל כהן: כשאנחנו היינו מורים בשנים עברו, לא היה מתווה ברור.
<מיכל כהן: יכולנו לקחת כל מה שאנחנו רוצים.
<מיכל כהן: החיבור של המתווה, המיקוד של המתווה והבחירה שלהם בתוך המתווה, יוצרת להם תחושה של התפתחות מקצועית רלבנטית.
<מיכל כהן: מורים רבים מעלים גם צורך בפיתוח מקצועי שיעניק להם עוד כלים פדגוגיים לשעה הפרטנית.
<מיכל כהן: עדיין לא השלמנו.
<מיכל כהן: עדיין הם מרגישים שחסר להם.
<מיכל כהן: פסק לחלוטין העיסוק בסוגיה האם צריך את הרפורמה.
<מיכל כהן: בשנים הראשונות הראמ"ה שאלה – אתה בעד, נגד, אתה רוצה, אתה לא רוצה.
<מיכל כהן: היום, מכיוון שזה כבר אחרי 5 ו-6 שנים שאנשים נמצאים, הרוב הגדול אומר – לא יכול לראות, קראנו לזה מה זה העולם הישן.
<מיכל כהן: 90% מן המורים ו-99% מן המנהלים כבר לא שואלים את השאלה.
<מיכל כהן: כשאנחנו מדברים על המטרה של שוויון הזדמנויות לכל תלמיד והעלאת הישגי התלמידים, אופק חדש נתפס ככלי לשירות המורים ולהתמודדות עם תלמידים שקשה להם.
<מיכל כהן: השעות הפרטניות נתנו את מסגרת הזמן להתעסקות עם התלמידים.
<מיכל כהן: אם כי ההנחיות שלנו הן לא הנחיות שאומרות שעות פרטניות – תלמידים חלשים.
<מיכל כהן: אנחנו אומרים שעות פרטניות מגיעות לכולם, על הרצף גם קבוצת המצטיינים וגם קבוצת אלה שאין להם קשיים והם נמצאים בתווך, צריכים לקבל את השעה הפרטנית, אבל מטבע הדברים, בהתנהלות הראשונית, בצורך הראשוני אפילו של המורה לגעת בילדים, הוא נוגע קודם כל בילדים שקשה להם, ואנחנו רואים ש-75% מן השעות הפרטניות ביסודי, ניתנות לתלמידים אלה.
<מיכל כהן: האם זה מה שאנחנו רוצים?
<מיכל כהן: אנחנו רוצים לראות פיזור יותר הגיוני.
<מיכל כהן: אנחנו עדיין אומרים ששעות פרטניות הן שעות גם ללמידה וגם להעצמה רגשית של הילדים.
<מיכל כהן: עדיין אנחנו רואים, בעיקר שעות פרטניות בנושא למידה ובתוך הלמידה, בעיקר שפת אם ומתמטיקה.
<מיכל כהן: הן מתקיימות עדיין ברובן במהלך הלימודים, אם כי משרד החינוך כתב את הנהלים המדויקים, ש-30% או 40% צריך להיות ברוחב, ו-60% או 70% באורך, ועדיין קשה מאד לבתי הספר למשוך את היום למטה.
<מיכל כהן: עדיין, כשמוציאים ילד יש לזה חוקים.
<מיכל כהן: זאת אומרת אם מוציאים ילד להתרמה או לסיוע, אז אנחנו דואגים שזה יהיה באותו מקצוע, כדי שזה לא יהיה שכרו בהפסדו, אבל אנחנו מצמצמים את היכולת לקחת מתוך השיעורים, כי אנחנו רוצים שזה יהיה תוספתי.
<מיכל כהן: עדיין אנחנו לא באחוזים שהגענו.
<מיכל כהן: המורים אומרים התלמידים בסוף היום עייפים ורעבים ולכן אנחנו עושים את זה במהלך היום.
<מיכל כהן: ברמת שיפור האקלים בבית הספר, אנחנו רואים שינוי לטובה באקלים.
<מיכל כהן: זו לא חכמה מאד גדולה, זה מאד ברור.
<מיכל כהן: ככל שיש נוכחות של מורים ואם זה היה ברפורמה הזאת או ברפורמה הזאת, ככל שמורים נמצאים בבית הספר, פנויים לשיח, יש להם זמן – באופן טבעי זה מרגיע את הילדים, זה מרגיע את הצוותים ויש יותר זמן, ולכן יש ירידה גם בממדי האלימות.
<מיכל כהן: אנחנו יכולים להציג את זה בתהליך נפרד.
<מיכל כהן: הרפורמה נתפסת כמשפיעה לחיוב.
<מיכל כהן: לדברי 75% מן המורים ו-95% מן המנהלים, על העשייה הבית ספרית, הנושא של קשר מורה-תלמיד, עבודת צוות, שהרי אמרנו שמרבית השעות נלקחות לשם, יש תחושה של שיפור בהישגי הלימודים.
<מיכל כהן: צריך לומר שקשה מאד לעשות הבחנה מבדלת בשיפורים בהישגי התלמידים, מכיוון שזה לא רק אופק חדש.
<מיכל כהן: אנחנו מכניסים ומשקיעים הרבה מאד תכניות, ותמיד הראמ"ה אומרת – קשה מאד לראות מה בדיוק חלקו של אופק חדש בשיפור ההישגים, אבל אנחנו רואים שבבתי הספר במגמה, יש שיפור בהישגים.
<מיכל כהן: שביעות רצון של המנהלים מהרחבת סמכויותיהם, אך עדיין הם מבקשים להגדיל גם את השכר, גם את הסמכויות וגם את האוטונומיה.
<מיכל כהן: צריך לומר שבשנה זו, כפי שאתם יודעים, בקדנציה הזו אנחנו משקיעים מאד בנושא של אמון במנהלים, אמון בצוותי הוראה והגדלת הגמישות הניתנת להם והאוטונומיה, אם ברמה של ניצול שעות ואם ברמה של בחירה בתכני הלימוד, ואם ברמה של הערכה פנימית בית ספרית.
<מיכל כהן: לגבי הגנים, אני אתקדם מהר.
<מיכל כהן: הגנים נכנסו יחסית אחרונים בסבב.
<מיכל כהן: אנחנו רואים מגמה של שיוני חיובי כלפי מרבית ההיבטים.
<מיכל כהן: אנחנו ממש בתחילת הדרך.
<מיכל כהן: עדיין, בתום שנתיים, מרבית הגננות וההורים מצדדים בקיום הרפורמה.