GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נחמה בר כוכבא-בריל: אני עוברת לנושא לטרון.
<נחמה בר כוכבא-בריל: אנחנו מוכרים כמוזיאון של טנקים, יד לשריון השם שלנו, אבל מה שחשוב לי בקצרה לציין, המקום הזה מיום היווסדו, דצמבר 82', כשנפתח המקום, אחד הנושאים המשמעותיים שהחליטו האנשים שפתחו את המקום בעמותת יד לשריון, שהחינוך יהיה חלק מאוד מאוד משמעותי לפעילות של המקום.
<נחמה בר כוכבא-בריל: אז ראיתם באמת מקום מפואר ותראו איך השקענו ופיתחנו, לתפארת, אבל גם לתפארת העשייה החינוכית שבמקום.
<נחמה בר כוכבא-בריל: הנושאים שמופעלים במקום הם נושאים ממגוון מאוד רחב של ילדים בכל הגילאים, לכל האוכלוסיות, תלמידים, מורים, מנהלים, מדריכים, תנועות נוער, אבל אנחנו לא מסתפקים בזה.
<נחמה בר כוכבא-בריל: אז קודם אני אלך לנושא של תלמידים, שבעיקר זה הנושא שלנו, אנחנו מפעילים נושאים מאוד מגוונים, מלבד ההנצחה, שזו המהות של המקום.
<נחמה בר כוכבא-בריל: אנחנו מפעילים נושאים של מנהיגות, נושאים של מה היא רעות, אנחנו נותנים דגש מיוחד, כי אנחנו בדרך לירושלים, לנושא של השיירות לירושלים.
<נחמה בר כוכבא-בריל: אנחנו יושבים במקום שהוא בעצם ההיסטוריה והמורשת של עם ישראל, עמק איילון, יהושע בן נון, שמש בגבעון דום, לידינו המכבים, יש לנו את כביש בורמה, שכשירושלים במלחמת השחרור הייתה במצור נגמר לאט לאט הנשק, נגמרו אמצעי העזרה הראשונה, לוחמים חזרו, אמר בן גוריון למפקד חטיבה 7 דאז, האלוף שלמה שמיר, אין אפשרות למדינה בלי עיר בירה, תפרצו את הדרך בכל מחיר.
<נחמה בר כוכבא-בריל: זו הייתה ההוראה של בן גוריון לאלוף שמיר ואכן חטיבה 7 פרצה מכביש בורמה את הדרך העוקפת לירושלים, שייתכן שזה מה שהציל את ירושלים במלחמת השחרור.
<נחמה בר כוכבא-בריל: כל הנושא הזה, הרצף מיהושע בן נון דרך המכבים, דרך מלחמת השחרור, רואים התלמידים מהגג שאנחנו היינו וזה סיפור שאי אפשר ללמוד מספרים.
<נחמה בר כוכבא-בריל: את זה אפשר ללמוד כשעומדים ורואים על הגג, וזה גם ממחיש שישראל זה לא ניו יורק, יש לנו עדיין את המורשת שלנו, של העם, של כל מה ששייך לנו אלפי שנים.
<נחמה בר כוכבא-בריל: זה נושא חשוב.
<נחמה בר כוכבא-בריל: נושא אחר זה להיות אזרח במדינת ישראל.
<נחמה בר כוכבא-בריל: הנושא למשל של מנהיגות, זו מנהיגות בבית הספר, מנהיגות אזרחית ומנהיגות צבאית.
<נחמה בר כוכבא-בריל: אנחנו מאפשרים מגוון של נושאים.
<נחמה בר כוכבא-בריל: כשמתכננים את הביקורים בבית ספר של תלמידים, כל מנהל או כל מדריך קבוצה יכול לקבוע את התכנים של בית הספר ושלנו לשילוב ביחד, מטרתנו בעצם להשלים, להוסיף את הנושאים הלימודיים חברתיים שלא נלמדים כמעט בבתי הספר.
<נחמה בר כוכבא-בריל: מעבר לכך שעשרות אלפי תלמידים באים לכאן ויותר במשך השנים, אנחנו גם מרכז לימודי.
<נחמה בר כוכבא-בריל: ביוזמה שלנו אנחנו פונים, כמו שהסביר המנכ"ל, לראשי עיר, אנחנו באים אל העיר, המנכ"ל ואני, פורשים בפניו את התכניות שלנו ומשלבים את התכניות של העיר עם התכניות שלנו.
<נחמה בר כוכבא-בריל: אבל עוד דבר ייחודי מאוד שלנו, כי אנחנו אתר ייחודי של הנצחה, שעוסק בחינוך, היחידי בארץ ואולי גם היחידי בעולם ואנחנו משלבים את התכנית של העיר עם תכנית האתר ואנחנו מזמנים ביוזמה שלנו את ראש העיר, אנשי המינהל של העיר, מועצת העיר עם המנהלים ליום עיון כאן כאשר אנחנו מעבירים ביחד את הנושאים שמעוניין ראש העיר, לפעמים עם מרצים מבחוץ שלהם, ואת הנושאים שלנו, וזה מקום יחידי שראש עיר, עם המינהל והמנהלים יושבים ביחד ודנים בנושא חינוכי ששייך לעיר.
<נחמה בר כוכבא-בריל: ראשי העיר משקיעים הרבה מאוד היום בנושא החינוך ואנחנו עוברים כך מעיר לעיר.
<נחמה בר כוכבא-בריל: רק כמה דוגמאות שהיו ועשינו את הפעילות המצוינת הזאת, תל אביב וכל האנשים, רמת הגן, רמת השרון, נתניה, חדרה, אשדוד, אופקים, רעננה.
<נחמה בר כוכבא-בריל: אני לא ארחיב, כי אין לנו זמן.
<נחמה בר כוכבא-בריל: יש לנו מפגשים רבים עם מסקנות והצלחה בנושא הזה וזה עוד פן שאנחנו יוזמים ומפעילים.
<נחמה בר כוכבא-בריל: בכלל הנושאים החינוכיים שמופעלים במקום הם ביוזמה שלנו.
<נחמה בר כוכבא-בריל: למשל אם דיברו על של"ח, שדה, לאום, חברה, זה פירוש השם, הקצינו שטח מהאתר למען של"ח בנושא שנלמד מטעם משרד החינוך.
<נחמה בר כוכבא-בריל: זה משרד החינוך, מנהל האתר הוא מטעם משרד החינוך והמדריכים.
<נחמה בר כוכבא-בריל: אנחנו נותנים את המקום, את האמצעים, את העזרה, ומנשה משקיע הרבה מאוד באתר הזה ויש לנו תפוסה מלאה, השנה 1,500, בשנים קודמות יותר, של תלמידי תיכון או חטיבות הביניים שבאים ליום או יומיים, מקסימום היום אפשר שלושה, ושם הנושאים הם כמובן הדרך לירושלים, שיירות, הם גם נותנים דגש מיוחד , כביש בורמה, מבצע נחשון, נוף וטבע, כי יוצאים החוצה, שדאות, איך מסתדרים בחוץ, וכמובן מנהיגות.
<נחמה בר כוכבא-בריל: גם התלמידים של של"ח מבקרים באתר, יש לנו קשר מאוד בתכניות ביחד וזה עם שיתוף משרד החינוך מצליח לנו מצוין.
<נחמה בר כוכבא-בריל: אם למשל קרית החינוך, שדיברנו עליה, שזה הצבא נמצא שם ואנחנו המפעילים, זו יוזמה שלנו.
<נחמה בר כוכבא-בריל: אנחנו מחפשים איפה עוד אנחנו יכולים להשתלב בנושא חינוך.
<נחמה בר כוכבא-בריל: קרית החינוך היא יוזמה שלנו, אנחנו גייסנו את הכספים להקמת הקריה, היה קשה מאוד, ובאמת, כמו שהסביר המנכ"ל, כל שבוע 250 לוחמים באים, לומדים, נושאי חינוך ואחרים.
<נחמה בר כוכבא-בריל: בעיקר התכנים הם של קצין חינוך ראשי של צה"ל והכול אנחנו משתפים איתם ביחד, כך שאנחנו פורשים את התכניות שלנו ממגוון של אנשי חינוך בארץ.
<נחמה בר כוכבא-בריל: הנושא של הלוחם היהודי, שכל כך התרשמנו, צביקה, זה נושא שגם הוא ייחודי שלנו.
<נחמה בר כוכבא-בריל: זה יהיה המוזיאון היחידי בעולם בנושא הזה וכאן אנחנו לא רק התחלנו, משרד החינוך עדיין מגמגם עם הנושא הזה מאוד מאוד, אבל עם היוזמה שלנו מורים להיסטוריה למדו אצל צביקה קן-תור מה זה הלוחם היהודי, תלמידים לפני הנסיעה לפולין, או אחרי הנסיעה לפולין, באים למוזיאון ולומדים, מנהלים של בתי ספר מבקרים.
<נחמה בר כוכבא-בריל: יש לנו פעילות שאנחנו יוזמים ומביאים, כי מאחר שזה כל כך מגומגם במשרד החינוך ולנו הוא כל כך משמעותי ובהחלט יוצאת התורה מאיתנו.
<נחמה בר כוכבא-בריל: גם זו דוגמה איך אתר שבעצם מספר מורשת של צבא הוא מורשת של נושא חינוך.
<נחמה בר כוכבא-בריל: כך שהנושאים האלה מאוד משמעותיים.
<נחמה בר כוכבא-בריל: אנחנו פורשים את הנושאים שלנו ברחבי כל המדינה, לכל הגילאים.
<נחמה בר כוכבא-בריל: ביקור כל גיל כמובן, או כל בית ספר, הוא שונה.
<נחמה בר כוכבא-בריל: בנושא של בתי ספר לא רק הביקורים הרגילים.
<נחמה בר כוכבא-בריל: יש בתי ספר שמקיימים כאן את הטקס של מתן תעודות זהות, יש בתי ספר שבסיום השנה מקיימים אצלנו סיור ואחר כך באמפי, עם ההורים והאורחים, עם אלפי אנשים מופיעים תלמידי בית הספר ואנחנו עוזרים להם בארגון ובכל הנושאים.
<נחמה בר כוכבא-בריל: יש גם נושאים ייחודיים, למשל ד"ר יחיאל לסרי מאשדוד רצה לחדש את הנושא של העלייה לירושלים בשלושת הרגלים.
<נחמה בר כוכבא-בריל: בשנה שעברה הוא ארגן את כל כיתות ה', 3,000 תלמידים, קודם התכנסו אצלנו, קיבלו הדרכה, היה רקע לנושא והם עלו לירושלים.
<נחמה בר כוכבא-בריל: אחר כך כיתות ז', 3,000 תלמידי אשדוד, השם של הסיור היה 'תלמידי אשדוד עולים לירושלים כהמשך למסורת של עם ישראל'.
<נחמה בר כוכבא-בריל: הם קיימו גם סיור אצלנו, עם ראש העיר וכל המועצה וההורים.
<נחמה בר כוכבא-בריל: אנחנו מאפשרים אירוע חגיגי לימודי בתנאים טובים ואנחנו עוזרים בכל דבר ודבר, גם בסיור וגם בארגונים האחרים ואנחנו מאוד שמחים לשמוע אחר כך את המסקנות.
<נחמה בר כוכבא-בריל: עוד דבר קטן.
<נחמה בר כוכבא-בריל: כל נושא החינוך כל כך משמעותי במקום, שהם מתפרסמים באינטרנט שלנו, באמצעות שאול, ובביטאון של השריון יש לנו מקום מיוחד לנושא חינוך.
<נחמה בר כוכבא-בריל: בביטאון ליד הטנקים וליד כל מה שקורה יש מקום לנושא החינוך.
<נחמה בר כוכבא-בריל: אני רק רוצה לסיים, כי הזמן קצר והמלאכה מרובה, כמו שאומרים אצלנו, בלומר שקודם כל מפעל כזה ענק צריכים להוביל אנשים שאכפת להם, שרוצים, שהנושא של החינוך קרוב להם מאוד למרות שהם אנשי שריון בעברם, יושב ראש העמותה חיים ארז, שמשקיע בזה כל כך הרבה זמן ורעיונות ותכניות וביצוע ומנכ"ל העמותה מנשה ענבר, שמנהל את הדברים יחד עם חיים ארז בכזו הצלחה, בכזו דייקנות, ברוח כל כך נכונה של חינוך, שהמנכ"ל הוא יקיר מחוז תל אביב בנושא חינוך ומאגף חברה ונוער של ירושלים הוא צוין לשבח על הנושא של פעילות של"ח.
<נחמה בר כוכבא-בריל: כך שאם יש מנהיגות נכונה, אז גם הפעילות נכונה, ושותפים לפעילות במקום לא רק האנשים שעוסקים בחינוך, אלא כל מי שנמצא כאן שותף לנושא, גם היושב ראש וגם המנכ"ל הצליחו ליצור רוח צוות שעושה הכול ביחד, לא אני עושה זה ואתה עושה זה, כולנו שותפים לעשייה ביחד.
<נחמה בר כוכבא-בריל: כסיכום, אני אקרא מה כתבה לנו הגב' אורלי פרומן, מנכ"לית משרד התרבות והספורט כיום, הייתה קודם מנהלת מחוז תל אביב, היא מכירה את המקום הזה גם כמנהלת מחוז תל אביב, ולאחרונה הבאנו אותה לראות את המוזיאון שלנו, של הלוחם היהודי, ואני חושבת שהדברים שלה מייצגים גם דברים אחרים שרשומים בספר האורחים.
<נחמה בר כוכבא-בריל: הגב' אורלי פרומן כותבת: 'לנחמה, מנשה וצביקה היקרים והנדירים, תודה רבה על בוקר מרגש, תודה רבה על חיבור נוסף לשורשים, יישר כוח גדול על פועלכם החשוב והמבורך.
<נחמה בר כוכבא-בריל: פגשתי הבוקר אנשים טובים באמצע הדרך.
<נחמה בר כוכבא-בריל: בזכותכם תישאר מורשת חשובה לדור ילדינו, נכדינו ונינינו.
<נחמה בר כוכבא-בריל: בהערכה רבה ובברכה חמה, אורלי פרומן'.
עמרם מצנע: תודה רבה, נחמה.
שמעון אוחיון: אני מבין שזאת אורלי פרומן של תרבות.
שמעון אוחיון: בואו נעשה את החלוקה הזאת, מה עוד שאני לא יודע כמה הם תומכים, ואם בכלל יש להם כסף לתמוך במוזיאון כזה, אבל העיקר שמשרד החינוך, שר החינוך, פירון, אם הם ייקחו על עצמם את המשימה הזאת לשלב את הביקור ואת הרעיון של בית הלוחם בכלל בנקודה הזאת.
שמעון אוחיון: האם אתם יכולים לעשות לנו איזה שהוא פילוח כמה מתוך המבקרים, מהכלל, אמרתם 60,000, כמה מבקרים בשנה?
<מנשה ענבר: 300,000.
שמעון אוחיון: בשני המפעלים ביחד?
<מנשה ענבר: בכול.
שמעון אוחיון: וכמה מתוכם זה ארגונים כמו מסע ומה שאני קורא להם סוכנותיים?
<צביקה קן-תור: כלום.
<מנשה ענבר: לא כלום, אבל - - -
<צביקה קן-תור: לא, כלום.
<צביקה קן-תור: אני מבין בדיוק את השאלה.
<צביקה קן-תור: כל הפרויקטים האלה שנקראים תגלית ומסע, לצערי מדלגים עלינו.
<מנשה ענבר: מצטער, זה לא נכון.
<מנשה ענבר: תגלית הגיעה מאוד חלקית, בגלל כסף, כי שיטת המכרז שלהם אומרת שהם מפעילים קבלני משנה וקבלני המשנה מחויבים להביא את הילדים לפרויקטים מסוימים, כמו למשל אתר מורשת.
<מנשה ענבר: אז הם מעדיפים ללכת לגבעת הרדאר שלא עולה כלום והקבלן מרוויח את ה-20 שקל, ולא באים לפה, כי פה צריך להשקיע 20 שקל.
<מנשה ענבר: בגלל זה תגלית לא מגיעה.
<מנשה ענבר: מסע כן מגיעים, הרבה פחות ממה שאני רוצה, אבל בשבת האחרונה היו תלמידי רמלה, מיום חמישי עד מוצאי שבת, לפני זה היו תלמידי ימין אורד.
<מנשה ענבר: שבת כן, שבת לא יש לנו פה בית ספר, כיתות י"א-י"ב.
עמרם מצנע: זה ביקור רשמי של הוועדה, למרות שהגענו רק שני חברי כנסת, אבל זה הרבה לגבי סיורים, וכמובן שיירשם גם פרוטוקול של הביקור הזה ויופיע בדברי ימי הכנסת.
עמרם מצנע: לא צריך לומר שלצורך גילוי נאות, שאני מרגיש מחובר למקום ומכיר ומוקיר את כל העשייה .
עמרם מצנע: אני זוכר גם את משה בריל שהיה ידוע אצלנו כבולדוזר, עוד לפני שהיה D9 הוא כבר היה D8 ו-D9 ו-D10 ומשה בריל נחשב אצלנו הצעירים כפנטזיונר.
עמרם מצנע: הוא היה רואה משהו שאנחנו בכלל לא הבנו מה הוא רואה, בין אם זה בהקמת יחידות בצבא, בין אם זה ברעיונות משוגעים של צורות לחימה ובין אם זה הסיפור פה של יד לשריון.
עמרם מצנע: כבוד גדול, נחמה, שאת פה, פעילה, הוא מסתכל מלמעלה ואומר 'יש המשכיות'.
<נחמה בר כוכבא-בריל: בפקודה.
<צביקה קן-תור: במידה רבה זה מפעל הנצחה של נחמה, נחמה מנציחה את משה בריל.
עמרם מצנע: כן, באמת כל הכבוד.
עמרם מצנע: כדי להפוך את זה למשהו שהוא במסגרת מקום ביקור רשמי של משרד החינוך הכיוון של מוזיאון הלוחם היהודי הוא דבר הנכון.
עמרם מצנע: כי שריון, יש צנחנים, יש תותחנים, יש הנדסה, יש כל מיני מקומות וכשאתה בא למכור משהו אתה צריך להראות את האפקט ואת המשמעות הלאומית הרחבה שלו.
עמרם מצנע: אנחנו כמובן נעשה כל שביכולתנו כדי שהמקום הזה יהווה את אחת מנקודות החובה, כחינוך.
עמרם מצנע: יש את ירושלים, יש את מוזיאון 'יד ושם' ומדי פעם צצים עוד דברים, לא סתם זרקתי חברון וכל מיני מקומות אחרים, אבל אין לי ספק ממה שלמדנו היום ושמענו את צביקה, בהתפתחות הזו של הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה על כל החזיתות, הוא נותן נופך מאוד מאוד לאומי כלל ארצי ונשתדל לעשות את זה ככל שאפשר.
עמרם מצנע: כשתכננו את הביקור היה עוד האיום של מפקדת חילות השדה בעניין הזה של הוצאת היחידות שלהם מפה, ואני מבין שזה עבר מן העולם ואולי אפילו התחזק הקשר כתוצאה מהאיום הזה.
<חיים ארז: אני חושב שכן, אתה צודק.
עמרם מצנע: זה בהחלט משמח.
עמרם מצנע: בפגישות העבודה שלי עם שי פירון, עם שר החינוך, אנסה לכוון אותו לבוא לפה לביקור.
<צביקה קן-תור: כן, להמליץ לו.
עמרם מצנע: ואני חושב, עוד פעם, הנושא המרכזי זה המוזיאון והסיפור של הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה.
עמרם מצנע: זה לדעתי הנושא המרכזי שסביבו אפשר ליצור את ה - - -
<צביקה קן-תור: ותרומתם להקמת עם ישראל ומדינת ישראל.
עמרם מצנע: הם קודם כל תרמו לניצחון במלחמת העולם השנייה, אבל אחר כך בהמשך הם קצינים שהגיעו והביאו מניסיונם ולוחמים רבים.
עמרם מצנע: מאוד מרשים, באמת.
עמרם מצנע: אני בא לפה רק לטקסים ואירועים, אז אני לא ממש ראיתי את המקומות האלה, אבל זה מאוד מרשים, ובידיעה מה היה פה ב-1982 וב-1990, לא היה פה כלום.
עמרם מצנע: בבירוקרטיה הישראלית ובכספים שגייסתם, או בשווה ערך כסף.
<חיים ארז: הבירוקרטיה באמת לא עוזרת.
<חיים ארז: היו לנו מלחמות, עד היום יש, רוצים שנשלם ארנונה, אז עכשיו בכנסת זה עבר, כנראה שניפטר מזה גם כן, ועוד כל מיני צרות.
<חיים ארז: אני רוצה להגיד עוד דבר.
<חיים ארז: יושב פה נציג משרד הביטחון ובאמת, אנחנו רואים במקום הזה לא ת"פ משרד הביטחון אבל פרטנר של הצבא ומשרד הביטחון.
<חיים ארז: יש לנו סיוע הרבה מעבר למה שאפילו החוק מחייב.
עמרם מצנע: אני זוכר, דרך אגב, עכשיו שאתה אומר זה מזכיר לי כשהייתי ראש אג"ת ותקננו את היחידה הצבאית שפה - - -
<מנשה ענבר: אנחנו משתמשים עדיין במסמכים שלך.
<יהודית גידלי: אתם נחשבים לאחד מ-19 המוזיאונים של משרד הביטחון?
עמרם מצנע: לא, זה לא מוזיאון של משרד הביטחון, אבל תוקננה פה יחידה צבאית.
<חיים ארז: דרך אגב, השתמשנו בעובדה הזאת בשיחה עם זרוע היבשה, אמרנו זה בכלל לא נושא שלך, זה המנכ"ל - - - אז אף פעם אתה לא יודע איפה הדברים יצוצו.
עמרם מצנע: ואפילו ביוזמת ז'נבה נלחמנו על הגבול העתידי, שהוא יעבור מזרחה.
עמרם מצנע: כל הסיפור עם שלושה הכפרים הפלשתינים.
<חיים ארז: עד היום יש בעיה להכיר במקום הזה כאתר הנצחה לאומי, בגלל העובדה שהאתר מחולק לשניים, חלק במה שהיה ישראל עד 67' ואנחנו יושבים עכשיו בחלק שהיה הצד הירדני.
עמרם מצנע: לא, יש פה סיפור גם עם שטח מפורז.
<חיים ארז: כן.
<מנשה ענבר: יש פה שמתייחסים למפורז ויש המתייחסים לקו.
<חיים ארז: הגבול עבר פה ממש על יד המשטרה ולכן עד היום יש לנו פה בעיה.
עמרם מצנע: כן, כשהם רוצים להלבין - - -
<חיים ארז: כן, מחפשים את הבעיות לבד.
<חיים ארז: כשרוצים להלבין איזה הר מלבינים את זה בקלות.
<חיים ארז: כיוון שאני לא מכיר את כל הוועדה ואני מכיר חלק ממנה, אני בטוח שהביקור הזה יסייע לנו.
<צביקה קן-תור: יש לנו פה ספר אורחים.
עמרם מצנע: (הצגת הנוכחים).
עמרם מצנע: אנחנו ביקשנו לבוא ולבקר במשחטה אחרי דיונים שהיו לנו בוועדה גם בעקבות חוקים ותקנות שעדיין אנחנו עומדים לתקן וביקשתי שיגידו לי איפה המשחטה הכי מודרנית בארץ.
עמרם מצנע: זאת אומרת אני לא רוצה ללכת למשחטות הדפוקות, קודם כל ללכת למקום הכי מודרני, אמרו לנו 'שגב שלום'.
עמרם מצנע: שמחנו מאוד והרי אנחנו כאן.
עמרם מצנע: באנו לראות בעיניים באמת איך עוסקים בתהליכים האלה.
עמרם מצנע: אנחנו לא ועדת הכלכלה, אנחנו ועדת החינוך, העיסוק שלנו הוא בכל נושאי צער בעלי חיים, יחד עם זאת ברור לנו לחלוטין שתעשייה המזון, המזון מן החי, היא בסופו של דבר מביאה לכך שאנחנו אוכלים גם בעלי חיים שגידלו אותם ובסוף הביאו אותם לסוף חייהם.
עמרם מצנע: מטרת צער בעלי חיים, כפי שזה בא לידי ביטוי בחוקים ותקנות, היא לאפשר את קיומה של התעשייה הזו אבל לנסות לראות איך מונעים סבל ככל שניתן מבעלי חיים.
עמרם מצנע: באנו לראות, להתרשם.
עמרם מצנע: נשמח לשמוע מכם, קודם כל, על הפעילויות וכל הדברים ולאחר מכן לראות בעיניים איך התהליכים האלה מתבצעים.
עמרם מצנע: זו ישיבה רשמית של הוועדה, אז היא מוקלטת ויש פרוטוקול אחר כך, שאפשר לקרוא אותו גם, וזהו.
עמרם מצנע: אני שמח מאוד שאנחנו פה.
<עוזי מחלב: אתם נמצאים במתחם שהוא הכי גדול במדינת ישראל והכי מודרני.
<עוזי מחלב: לא רק במדינת ישראל, הוא גם מודרני מבחינה אירופית ברמה הכי גבוהה.
<עוזי מחלב: חברת 'עוף עוז' היא אינטגרציה מלאה מהקטע של האמא, הביצה, האפרוח, הגידול, השחיטה והשיווק עד ללקוח.
<עוזי מחלב: אנחנו למעשה שולטים בכל התהליכים.
<עוזי מחלב: אנחנו מגדלים בעצמנו את העופות, גם בתנאים של משרד החקלאות, תנאים של - - -
עמרם מצנע: אתם מגדלים או שאתם בחוזים עם מגדלים.
<עוזי מחלב: אנחנו בחוזים עם מגדלים, אבל למעשה הגידול הוא שלנו.
<עוזי מחלב: אנחנו נותנים את התנאים, את התערובת ואת הכול.
עמרם מצנע: זה במושבים השונים?
<עוזי מחלב: ביישובים בדרום, חוות גדולות.
<עוזי מחלב: אלה חוות מודרניות, מניצנה, אשלים, קדש ברנע וכל הדרום, עמי עוז, עין הבשור, קלחים וכל המושבים באזור.
<עוזי מחלב: אלה החוות הכי מודרניות שיש.
<עוזי מחלב: לאחרונה הכול ממוחשב, כל התאורה, אוורור, הכול מסודר ברמה מאוד גבוהה.
<עוזי מחלב: הקטע הזה של הגידול.
<עוזי מחלב: יש שם כל מיני תנאים ותקנות של צער בעלי חיים, אנחנו עומדים בכל הדברים האלה.
<עוזי מחלב: אחרי שהעוף גדל, 45-43 יום, אנחנו מעמיסים אותם על הכלובים, הוא מגיע למשחטה, הכי מודרני שיש, מבחינת נוחות לעוף ובצורה מסודרת.
<עוזי מחלב: כמובן שאם נרד ונראה שחיטה, אז לראות שחיטה זה לא דבר יפה, אבל עד שהוא מגיע לשוחט הוא מגיע שמח, בוא נגיד.
עמרם מצנע: הוא לא יודע מה מחכה לו.
<עוזי מחלב: הוא קודם כל לא רואה את חברו נשחט, זה מהקטע של הכשרות.
<עוזי מחלב: בכשרות יש הרבה בנושא הזה של צער בעלי חיים.
<עוזי מחלב: פה מתחיל הקטע של השוחט.
<עוזי מחלב: הסכין של השוחט היא סכין מאוד נקייה וחדה, שלמעשה העוף לא מרגיש את השחיטה, לא מרגיש אותה.
<עוזי מחלב: אם הוא מרגיש אותה הוא טרף, הוא אסור לאכילה.
<עוזי מחלב: זה בקטע של הכשרות.
<עוזי מחלב: זאת אומרת הסכין כל כך נקייה, שאם סכין של שוחט עוברת לך ככה על היד, אתה לא רגיש שנחתכת בכלל.
<עוזי מחלב: זה הקטע של הכשרות.
<עוזי מחלב: גם הכשרות נותנת הרבה בקטע של צער בעלי חיים.
עמרם מצנע: דב, אחר כך אתה תיתן לזה הכשר.
דב ליפמן: כמובן.
דב ליפמן: .. לא, אני שמח לשמוע את זה.
דב ליפמן: זה מאוד חשוב שמכירים - - -
עמרם מצנע: לא, העניין הוא שהיהדות שמה כללים - - -
<עוזי מחלב: מאוד.
<עוזי מחלב: אז אנחנו נראה פה את הקבלה של השחיטה ששם כל הנושא של העוף החי, היא סגורה הרמטית, היא מאווררת וממוזגת.
<עוזי מחלב: בחוץ אתה לא רואה כלום.
<עוזי מחלב: התאורה אינפרה כחול, העוף לא רואה, בן אדם רואה, אבל העוף לא רואה, כך שהוא הולך רגוע מאוד לשחיטה.
עמרם מצנע: במשחטות 'גויות', בחוץ לארץ, השחיטה היא בטח במערכת אוטומטית, לא? או שזה גם ידנית?
<עוזי מחלב: אני אגיד לך, במשחטת גויים אין שחיטה, קודם כל הם באים מכניסים במקום כמו אצלי, אבל הם נכנסים למנהרה בצפיפות ומקבלים גז CO2, אחרי שמקבלים גז CO2 העוף מעולף לגמרי, מאבד את ההכרה, עדיין הלב עובד, ואז תולים אותו והוא נכנס לשחיטה אוטומטית.
<עוזי מחלב: זה קצת, אני חושב, יותר אכזרי.
<עוזי מחלב: בשחיטה יהודית רואים משהו לא יפה, אבל בשחיטה של גוי זה נכנס לגז.
<עוזי מחלב: התיאור קצת קשה יותר.
<עוזי מחלב: הגויים אם היו מבינים איפה צער בעלי חיים, גז או שחיטה?
<עוזי מחלב: אז אני חושב שהשחיטה, נכון שהיא לא יפה ואכזרית, אבל העוף לא מרגיש שום דבר, כשהוא נשחט הוא לא מרגיש כלום.
<עוזי מחלב: עד שהוא מרגיש הוא כבר איבד את ההכרה.
דב ליפמן: האם זה שהעוף לא יודע מה קורה לו, זה דבר שמגיע בדרישה של הכשרות, או זה חלק מהחוקים של צער בעלי חיים?
דב ליפמן: זאת אומרת האם יש בחוק במדינה שחלק מהתהליך שהם לא יידעו מה קורה - - -
<עוזי מחלב: לא, זה לא בחוק מדינה ולא כלום.
<עוזי מחלב: זו הכשרות.
<עוזי מחלב: הכשרות דבר ראשון מחייבת סכין נכונה ונקייה.
<עוזי מחלב: זה בא מהתורה.
<עוזי מחלב: הסכין חייבת להיות נקייה.
<עוזי מחלב: אם הסכין לא טובה והעוף מרגיש את השחיטה, למעשה הוא טרף.
<עוזי מחלב: אסור לנו לאכול אותו.
<סרג'יו דולב: יש עוד שיטה אחת, שגם מקובלת בעולם, שאני חושב שזה הרבה יותר מהנושא של גז, כי גז התחיל לאחרונה, שזה תולים את העוף חי, עם הראש למטה והוא עובר דרך מתקן שמחשמל את העוף.
<עוזי מחלב: כן, מרטיבים אותו והוא מקבל זרם חשמלי.
<סרג'יו דולב: מבחינה זו השחיטה היהודית היא הרבה פחות אכזרית מהשחיטה בחוץ.
<עוזי מחלב: יש כאן סרט שנראה לכם אותו, זו העמסת העופות בלול.
<עוזי מחלב: זה לא פה.
<עוזי מחלב: העופות מגיעים לכאן במשך היום, אנחנו מעמיסים במשך היום, מזמן שהעוף יצא, זה בקטע של החוק, מזמן שהוא יצא עד השחיטה מקסימום עוברות שעתיים או שלוש שעות, לא יותר.
עמרם מצנע: מרגע שהוא מגיע למפעל עד שהוא - - -
<עוזי מחלב: מרגע שאנחנו מוציאים אותו מהלול.
עמרם מצנע: שעתיים-שלוש?
<עוזי מחלב: כן, לא יותר.
עמרם מצנע: מה החוק קובע?
עמרם מצנע: כמה זמן?
<עוזי מחלב: שש שעות, אם אני לא טועה.
<מרסלו מיקוליצקי: ארבע שעות נסיעה, מהרגע שהוא נכנס למשחטה שש שעות.
<מרסלו מיקוליצקי: שש שעות בקיץ עד שמונה שעות בחורף.
<עוזי מחלב: גם מבחינת איכות הבשר, אחרי שאנחנו מעמיסים אותו למשאית, העוף עובר סטרס מסוים, כשהוא נכנס לכאן אנחנו מורידים אותו למנוחה, הוא נרגע, הוא מקבל אוויר קריר יותר והוא נהיה רגוע בחושך, אחרי שהוא נהיה רגוע, חילוף החומרים אצלו חוזר לעצמו, ואז אנחנו מכניסים אותו לשחיטה.
<עוזי מחלב: זה לטובת איכות הבשר.
<עוזי מחלב: זאת אומרת גם לקטע הזה אנחנו נותנים הרבה תשומת לב, בגלל שכשהעוף בסטרס הבשר יותר קשה.
<עוזי מחלב: זה כמו פרה.
<עוזי מחלב: פרה או עגל, אתה לא יכול להביא אותו ותיכף לשחוט אותו, אתה צריך לתת לו לנוח 24 שעות.
<עוזי מחלב: אז אנחנו נותנים לו לנוח בין חצי שעה לשעה במקסימום פה, אז העמסה ונסיעה בערך שעתיים, החוות הן ברדיוס מקסימום של 40 דקות עד שעה, זה הרדיוס, העמסה זה שעה, הנסיעה שעה, מנוחה שעה ולשחיטה.
<עוזי מחלב: זה המצב הכי טוב שנמצא בקטע הזה.
<עוזי מחלב: זה לא רק משחטה, בכל התהליך אנחנו נותנים תשומת לב לנושא של צער בעלי חיים, החוקים והתקנות וכל הדברים האלה.
עמרם מצנע: אני מבין שרוב המפעל הוא בעצם עיבוד הבשר.
<עוזי מחלב: שחיטה, מריטה, פתיחה, צינון ואחרי זה פירוקים ואריזה.
<עוזי מחלב: זה מפעל של 26,000 מטר, עובדים פה מעל 1,000 אנשים, רובם מהמגזר הבדואי.
<עוזי מחלב: יש כאן תעסוקה ל-1,000 אנשים.
<עוזי מחלב: הם באים כל יום בחמש וחצי בבוקר, מתחילים את העבודה.
<עוזי מחלב: זה גם שינה את האזור פה מבחינה כלכלית וחברתית.
<עוזי מחלב: המנכ"ל של המפעל הוא גם מהמגזר, יודע, מכיר את האנשים, את הציבור, חי איתם.
<עוזי מחלב: הוא מנכ"ל כבר שלוש שנים פה.
<עוזי מחלב: מה שאני רוצה זה שאתם תראו את הסרט של ההעמסה של העופות.
<עוזי מחלב: אני הכנתי את זה בשבילכם, כדי שתראו - - -
עמרם מצנע: כן, איך זה מתבצע.
עמרם מצנע: אמרתם שאתם מטפלים בכל התהליך, אבל אתה לא עוסק במדגרות.
<עוזי מחלב: עוסק, בטח.
<עוזי מחלב: יש לנו מדגרה ברביבים, מדגרה הכי חדשה, נפתחה לפני חודשיים.
<עוזי מחלב: יש את הקטע הזה של - - - אנחנו לא ממיתים את האפרוחים.
<עוזי מחלב: אני לא מגדל למטילות, הכול בשר.
עמרם מצנע: הסינון היחידי מבחינתך הוא רק הבריאות שלהם.
<עוזי מחלב: כן, אנחנו לא הורגים אפרוחים.
עמרם מצנע: אתם במדגרה מזריקים לביצה תרופות?
<עוזי מחלב: חיסון.
<עוזי מחלב: כן.
<עוזי מחלב: אנחנו לפעמים מזריקים, אני חושב, ובאותו יום שהוא נולד אנחנו מזריקים, נותנים לו חיסון.
עמרם מצנע: אני למדתי השבוע שמזריקים לתוך הביצה.
<עוזי מחלב: לפני הבקיעה, נכון.
עמרם מצנע: שזה יותר זול, יותר יעיל.
עמרם מצנע: אתם עושים את זה במדגרה?
<עוזי מחלב: עושים את זה.
עמרם מצנע: מזריקים לביצה טרם בקיעתה חיסון.
עמרם מצנע: למה אני מספר את זה?
עמרם מצנע: באמצעות ההזרקה הזו הם שואבים מהביצה איזה שהוא די.
עמרם מצנע: אנ.
עמרם מצנע: איי וכרגע יש פיתוח של רעיון שאפשר יהיה לזהות את מין העובר טרם בקיעת הביצה ואז יחסכו את כל החיסון של האפרוחים.
עמרם מצנע: זה הולך להיות משהו עולמי.
עמרם מצנע: בנוסף לזה, דרך הדי.
עמרם מצנע: איי, החומר שהם מוציאים, הם יכולים להגיד אם העוף הזה לא בריא ואז גם להשמיד את הביצה, גם אם זה זכר שלא צריכים אותו לצורך מטילות וגם אם הוא חולה באיזה שהיא מחלה או שיש לו מום, אז אתה משמיד אותו כשהוא עוד ביצה.
<קריאה: זה לא יקר נורא?
עמרם מצנע: לא, הם אומרים שזה תעשייתי.
עמרם מצנע: אבל זה רק הוכח מדעית, זה עדיין לא - - - זה מאוד מעניין.
עמרם מצנע: (סרט).
<עוזי מחלב: כל התכנון וכל הציוד, הרוב זה הולנד.
<עוזי מחלב: כמובן שיש ציוד מדנמרק ומארצות הברית ומכל מיני מקומות, אבל התכנון כולו הוא הולנדי.
<עוזי מחלב: הם מספר אחת בעולם בנושא העוף
עמרם מצנע: כמה הושקע במפעל בהקמתו?
<עוזי מחלב: 350 מיליון.
<רונן ברי: הצילומים מהמדגרה שראינו, איזה מדגרה זו?
<עוזי מחלב: יבנה.
<רונן ברי: ואתם עובדים רק עם המדגרה הזו?
<עוזי מחלב: אנחנו עובדים עם יבנה ורביבים.
<עוזי מחלב: יש לנו מדגרה שלנו ברביבים.
<עוזי מחלב: מדגרה שנפתחה לפני חודש, חדשה, סופר מודרנית, בקיבוץ רביבים.
דב ליפמן: שאלה, אולי למנכ"ל, כמה פעמים בשנה האחרונה ביקרו פקחים ממשרד החקלאות?
<נואף אבו מעמר: ממשרד החקלאות כמעט כל חודש פה.
דב ליפמן: ובשנה האחרונה?
<נואף אבו מעמר: לפני שבועיים-שלושה הם ביקרו.
עמרם מצנע: זה אתם בעצם.
עמרם מצנע: תיכף נשמע אתכם.
<עוזי מחלב: יש גם הפיצוח.
<עוזי מחלב: באים לבקר את הכלובים, את כל הנושא הזה של - - - לא רק הקטע של הרופא.
עמרם מצנע: אולי באמת לאנשי משרד החקלאות.
<סרג'יו דולב: יש לי מצגת.
<סרג'יו דולב: קודם כל באופן כללי, איך אנחנו עובדים מבחינת שירותים וטרינריים.
<סרג'יו דולב: מה שהוא דיבר, על הפיקוח של הפיצוח, זו בעצם יחידה נפרדת מהשירותים הווטרינריים של משרד החקלאות, שהיא המשטרה הירוקה של משרד החקלאות שבודקת את כל הדברים של אכיפה ועבירות על התקנות.
<סרג'יו דולב: אבל מעבר לזה לשירותים הווטרינריים יש פיקוח שהוא מוסדר, עוד מעט אני אסביר על הנושא הזה.
עמרם מצנע: יש פיקוח נפרד וטרינרי ופיקוח נפרד על התהליך, או מה?
<סרג'יו דולב: עכשיו אני אסביר מה שאנחנו עושים, ובנוסף יש עוד כמה יחידות שעושות את הפיקוח.
<סרג'יו דולב: קודם כל בשירותים הווטרינריים יש מחלקה, אני בראש המחלקה, זה הנושא של פיקוח על מוצרים מן החי.
<סרג'יו דולב: אנחנו בודקים את כל המזון מן החי בחלק הראשוני של השרשרת.
<סרג'יו דולב: החלק השני, שזה בעצם משחטות והלאה, זה משרד הבריאות.
<סרג'יו דולב: זה מינהל השירותים הווטרינריים שהוא אחראי ויש ארבע יחידות בתוך השירותים הווטרינריים, שזה המספוא, יבוא/יצוא, זה כל המוצרים מן החי שבאים מחו"ל, המחלקה שלי והמחלקה של בריאות העוף, שזה בעצם כל עוד העוף חי.
<סרג'יו דולב: בתוך המחלקה של הפיקוח על מוצרים מן החי, זה מחולק לכל המוצרים.
<סרג'יו דולב: אנחנו מדברים עכשיו על עופות, זה הכי מפותח בארץ, הכמות הכי גדולה, בגלל זה יש לנו שלוש רופאות מרחביות, צפון, מרכז ודרום, שירה היא הדרומית, היא אחראית אך ורק על המשחטות והמפעלים שמטפלים בבשר עוף, אבל במקביל יש למשל את כל הנושא של בקר, שמטפל בכל השחיטה של בקר.
<סרג'יו דולב: יש גם רופא ארצי לבקר.
<סרג'יו דולב: מתחת לרופאות המרחביות, בעצם גם אני וגם הרופאות המרחביות, הן ממשלתיות, זה בתוך השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות, אבל יש לנו פיקוח בכל אחד מהמשחטות.
<סרג'יו דולב: יש רופא וטרינר פלוס פקחים.
<סרג'יו דולב: למשל עוף עוז זו המשחטה הכי גדולה, יש פה 11 פקחים וטרינריים ורופא שמנהל את הפיקוח - - -
עמרם מצנע: עובדים של המפעל?
<סרג'יו דולב: לא, הם חייבים להיות עובדים ציבוריים, או דרך מועצת הלול או דרך רשויות מקומיות.
<סרג'יו דולב: תלוי, כל אחד יכול לבחור - - -