GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נועם קוריאט: בתי הספר נמצאים עכשיו בשלב של היערכות כדי ליישם את ההנחיות האלה, ומשרד החינוך נערך כדי לעשות בקרות בבית הספר, להגיע לבית הספר ובעצם לוודא שבתי הספר יישמו את ההנחיות.
<נועם קוריאט: ובמידה והם לא יישמו חלק מההנחיות, להגדיר לבית הספר מה הגאפ שנמצא.
<נועם קוריאט: סם קפלן יסביר יותר בנושא הזה.
<סם קפלן: אני אמשיך.
<סם קפלן: שמי סם קפלן ממשרד החינוך, מינהל מדע וטכנולוגיה.
<סם קפלן: אני אמשיך בדיוק מהנקודה שנועם עצר בה, בצד היישומי – מה אנחנו עושים על מנת לבדוק.
<סם קפלן: פה נפעל בשני מישורים.
<סם קפלן: במישור הראשון פנינו כבר למשרד להגנת הסביבה וביקשנו שיבצעו בדיקות קרינה מדגמיות או בהיקף, מדובר בכסף גם.
<סם קפלן: ככל שידינו תהיה משגת, נעשה יותר, כי בסך הכל, כמו שנועם אמר קודם, הבדיקות האלה יהיו בדיקות שלנו, כמשרד אחראי, כרגולטור, בנוסף לבדיקות שנועם תיאר קודם.
<סם קפלן: אני שמח שהמשרד להגנת הסביבה השיב בחיוב.
<סם קפלן: בימים הקרובים נבצע העברה תקציבית ואז הבדיקות תתחלנה.
<סם קפלן: אני לא יודע כמה נספיק לבצע, או נציגי הגנת הסביבה יספיקו עוד בשנת הלימודים הנוכחית.
<סם קפלן: חופשת הקיץ מתחילה ב-30 ביוני, אבל אין ספק שבשנת הלימודים הבאה יהיו הרבה בדיקות כאלה, בכפוף לתקציב.
<סם קפלן: במקביל, התחלנו בפעולה נוספת עם חברת הבקרה שלנו, שממילא מתמחה בבדיקה של תקינות ציוד תקשוב בבתי ספר.
<סם קפלן: פתחנו כלי בדיקה שבודק עד כמה ואיך מיושמת ההנחיות של חוזר המנהלת הכללית, זה שנועם תיאר קודם בפירוט.
<סם קפלן: כשבסך הכל אני אוסיף, זו בדיקה לא פשוטה.
<סם קפלן: צריך גם לתשאל אנשים טכניים לגבי הציוד שהותקן, צריך גם לעיתים לברר עם נציגי הבעלות או הרשות המקומית מה בדיוק ענו, לא תמיד יודעים.
<סם קפלן: לברר אפילו עם החברות שסיפקו את הציוד ולתשאל עובדי הוראה כמה שעות הם באמת משתמשים עם ציוד פולט קרינה.
<סם קפלן: אנחנו עשינו כבר בדיקות כאלה גם בראש העיר ובעיר חיפה, הנציג פה נמצא משמאלי, בדיקות כאלה מבוצעות בימים אלה, וגם כאן מיועד, מסומן, צבוע לזה תקציב בתכניות העבודה שלנו, עד לסוף שנת הלימודים, ונשאף לעשות כמה שנוכל יותר.
<סם קפלן: הכוונה היא לייצר דו"ח בדיקה שיענה בצורה די חדה וברורה – תקין, לא תקין, מה צריך לתקן וגם אחר כך לבקר ולהמשיך לעקוב אחרי תיקון הליקויים.
<סם קפלן: עד כאן.
עמרם מצנע: מה שאני מבין מכם, משרד החינוך, זה שאלף יש חוזר מנכ"ל שפרטת אותו; ב' – תיאמתם עם משרד הגנת הסביבה בדיקות, כשאתם מעבירים את התקציב הדרוש לבדיקות; וזה אומר מה?
עמרם מצנע: עד מתי לפי הערכתם, תסתיים בדיקה בכל מערכת החינוך בארץ?
<סם קפלן: אני מעריך שזה דבר שיהיה מחזורי.
<סם קפלן: אני לא מעריך שיהיה לו סוף.
עמרם מצנע: כן, אבל יש קודם כל רפרנס שאתה מתחיל.
<סם קפלן: זו שאלה שאני לא יכול לענות כרגע, כי היא תלוית תקציב, ככל שיהיה.
עמרם מצנע: אתה אומר שהעברתם תקציב.
<סם קפלן: אמרתי שזה יקרה, לא אמרתי שזה עדיין קרה.
עמרם מצנע: ויש תקציב?
<סם קפלן: כן.
<סם קפלן: אני לא יודע, כי זה הרמה מעלי.
עמרם מצנע: מה אתה לא יודע?
<סם קפלן: אני עוד לא יודע כמה תקציב מנהל המנהל שלי מייעד בצורה סופית.
עמרם מצנע: המשרד להגנת הסביבה.
<סטליאן גלברג: אכן היה שיתוף מעולה עם משרד החינוך בכל מה שקשור להכנת חוזר מנכ"ל.
<סטליאן גלברג: גם המשרד מעוניין לדעת איך מיישמים את חוזר המנכ"ל, מכיוון שמתקבלות הרבה תלונות שלמרות חוזר המנכ"ל, יש הרבה בתי ספר שעודכנו Wi-Fi ונשענים רק על Wi-Fi, כולל Wi-Fi בחצר, שכל השימוש שלו זה רק שילדים יוכלו להשתמש בטלפונים הסלולאריים.
<סטליאן גלברג: מבחינת בתי הספר, אנחנו עשינו - - -
עמרם מצנע: נדמה לי שחוזר המנכ"ל לא אוסר על שימוש ב- Wi-Fi, הוא בעצם רק - - -
<סטליאן גלברג: מגביל, הוא לא אוסר.
עמרם מצנע: הוא מגביל והוא מנחה לכל מערכת חדשה שנכנסת, לעשות אותה קווית.
<סטליאן גלברג: בדיוק.
עמרם מצנע: אבל איך לכם הנחיה לבטל את ה- Wi-Fi ולעבור לקווי.
עמרם מצנע: אין הנחיה כזאת.
<נועם קוריאט: ההנחיה היא להעדיף את הרשת החוטית.
<נועם קוריאט: דבר ראשון, בכל עמדת מורה תהיה תמיד רשת חוטית, לא משנה מה המצב בבית הספר.
<נועם קוריאט: ובכיתות שבהן יש התקני קצה, אז לא תמיד אפשר לפרוש רשת חוטית להתקני הקצה מכל מיני סיבות, גם פדגוגיות וגם סיבות בטיחותיות.
<נועם קוריאט: ובמקומות האלה אנחנו נתנו הנחיות איך משתמשים ברשת האלחוטית, גם ברמה של התקנה, גם ברמה של כמות שימוש, גם ברמה של היישומים של השימוש – מתי כן משתמשים ברשת אלחוטית בשימוש פדגוגי מסוים, ומתי לא.
עמרם מצנע: כלומר, עמדת מורה חייבת להיות קווית?
<נועם קוריאט: חייבת להיות מחוברת לקיר.
<נועם קוריאט: הוא לא צריך להשתמש ברשת אלחוטית.
עמרם מצנע: ואיך זה עומד מול המציאות?
עמרם מצנע: הרי מרגע שאתה מעביר כבר קו למורה, אז גם יותר פשוט לחבר את התלמידים אחר כך.
<נועם קוריאט: זה לא בדיוק ככה, כי התלמידים לא יושבים תמיד צמוד לקירות.
<נועם קוריאט: התלמידים, חלקם יושבים באמצע הכיתה.
<נועם קוריאט: הרבה פעמים גם רוצים לשנות את המבנה של הכיתה.
<נועם קוריאט: לפעמים המורה רוצה לעבוד בקבוצות, לפעמים היא רוצה ב-ח', לפעמים היא רוצה בשורות, וברגע שאתה עושה נקודות קוויות, אתה בעצם מקבע את המצב של הכיתה.
<נועם קוריאט: זו הדרך היחידה לעשות את זה עם רהוט קבוע, כשהשולחנות בעצם רצים מהקיר לאמצע הכיתה, ואז בעצם גם אין רווח בין השולחנות, קשה להם - - -
עמרם מצנע: מה קורה עם כל המדיניות עכשיו לעבור בכלל לטאבלטים?
עמרם מצנע: הם לא יכולים להיות קשורים לשולחנות או לכבלים?
<קריאה: הם כן יכולים.
עמרם מצנע: יכולים בטוח, הכל יכולים, אבל בשביל זה לא צריך טאבלטים.
עמרם מצנע: כל הרעיון של הטאבלט שהוא בעצם נייד, נע, התלמיד נע איתו.
<נועם קוריאט: משרד החינוך לא הגדיר שטאבלטים זה התקן הקצה שאנחנו רוצים לראות בבתי הספר, לעומת התקנים אחרים.
<נועם קוריאט: היום בתי הספר משתמשים גם במחשבים ניידים קטנים, או קצת יותר גדולים, וגם בטאבלטים בכל מיני סוגים של התקני קצה.
<נועם קוריאט: וזאת הסיבה שנתנו לבית הספר את שיקול הדעת להחליט, כי יש פה גם עניין פדגוגי – האם אתה רוצה לקבע את הכיתה או לא – ובהתאם לזה גם בית הספר יחליט איזה התקני קצה להכניס אליו.
<נועם קוריאט: משום שאם בית הספר רוצה לשמור על הגמישות הפדגוגית בתוך הכיתה והוא מקבע את הרהוט, בעצם זה סותר אחד את השני, הוא לא יוכל לעשות את זה.
<רם דישון: זה שווה לך להקריב את הבריאות של הילדים בשביל ה - - - -
עמרם מצנע: רגע, רגע, רגע, עד עכשיו זה התנהל בשקט.
עמרם מצנע: לאט, לאט.
<סטליאן גלברג: בכל אופן, יש נטייה להתמקד בנושא של Wi-Fi, שלפי מדידות שאנחנו עושים לאורך השנים, אולי יש לדון אם החשיפה ל- Wi-Fiמוצדקת או לא מוצדקת, אבל היא חשיפה יחסית נמוכה ביחס לחשיפה של הילדים למתקני חשמל ולאנטנות שמסביב.
<סטליאן גלברג: בכל מה שקשור למתקני חשמל, רוב החשיפה היא לא חשיפה של מתקני חשמל שמחוץ לבית הספר, והנושא הזה היה בין הנושאים הראשונים שהוסדרו יחד עם חברת החשמל, מיד אחרי כניסתו של חוק קרינה בלתי מייננת, ורוב החשיפה זה של מתקנים בתוך בית הספר – ארונות חשמל, מה שנקרא חלוקת פנים בבית הספר.
<סטליאן גלברג: בדרך כלל כל מה שצריך, ויש באמת שיתוף פעולה עם משרד החינוך לבדוק שאין ילדים שיושבים צמוד לקיר, שבצד השני יש ארון חשמל.
<סטליאן גלברג: במרחק של מטר כבר אין קרינה כמעט בכלל.
<קריאה: אנחנו יושבים פה שעות מאחורי הקיר.
עמרם מצנע: את לא ילד.
עמרם מצנע: עדיין.
<סטליאן גלברג: אבל גם את לא צריכה לשבת, אין שום הצדקה.
עמרם מצנע: תאמר לי, אני רוצה רגע לחזור לעניין ה- Wi-Fi, שאנחנו עכשיו מסתערים עליו.
<סטליאן גלברג: הנושא של Wi-Fi – יש את הראוטר האלחוטי שנמצא באיזה שהוא מקום בכיתה, שזה כמו ראוטר אלחוטי שיש כמעט בכל בית בישראל.
<סטליאן גלברג: זה הספק של 100 מילי וואט, ולכן החשיפה היא יחסית נמוכה.
<סטליאן גלברג: הבעיה היא לא הנקודה הזאת, הבעיה שהיא בכיתה שיש 40 מחשבים, בכל מחשב נייד, כמו שיש פה, יש שני משדרים בשני הצדדים של המסך.
<סטליאן גלברג: כל משדר כזה מסוגל לשדר 50 מילי וואט, אז אם יש 30 או 40 מחשבים שמשדרים בו זמנית, החשיפה בכיתה יכולה להגיע לרמות די גבוהות.
<סטליאן גלברג: זה עוד פעם, לא כשמורידים קובץ, אלא דווקא כשמשדרים, שהמחשב הנייד משדר.
<סטליאן גלברג: אז לכן הבעיה היא לא אם יש נקודה.
<סטליאן גלברג: הנקודה הזאת, עוד פעם, זו חשיפה שאנחנו חושבים, במשרד להגנת הסביבה, שהיא לא מוצדקת, בהתחשב בזה שקיימת אלטרנטיבה שזה רשת חוטית, אבל היא חשיפה יחסית נמוכה.
<סטליאן גלברג: אנחנו גם חושבים שילד בבית הספר, כל עוד החינוך הוא חובה, מחייבים אותו להגיע לבית הספר, ויש ילדים, נוכחנו לדעת - גם בישראל וגם בחו"ל – ילדים שיש להם רגישות יתר לנושא של קרינה, ובדיוק כמו שמנגישים בית ספר בשביל ילד עם נכות, אין שום סיבה לא לעשות משהו דומה לילד שיש לו רגישות יתר לנושא של קרינה.
עמרם מצנע: אבל לא יצאו עד היום הנחיות חד משמעיות שאומרות - - -
<סטליאן גלברג: לא בכל בית ספר - - -
עמרם מצנע: שאפשר, זאת אומרת אוסרות על מצב שבו בכיתה יש 30, 40, 35 ילדים שמפעילים בו זמנית מחשבים דרך ה- Wi-Fi.
<סטליאן גלברג: דרך אגב, גם אם מפעילים 30 מחשבים או 40 מחשבים דרך ה- Wi-Fi, רמת הקרינה לא עולה על מה שמותר.
<קריאה: אבל מה הנזק המצטבר?
<קריאה: מה הנזק המצטבר, אתה יכול להגיד?
<קריאה: מה התקן?
<קריאה: מה הנזק המצטבר בשש שנים.
<סטליאן גלברג: רגע, מיד אני אסביר.
<סטליאן גלברג: יש המלצות.
<קריאה: הוא לא יודע, מה?
<יעל לוין: מישהו פעם בדק מה קורה עם הילדים?
עמרם מצנע: אני אתן לכם רשות לדבר.
<סטליאן גלברג: אני חושב שבאמת כל הורה זכותו וגם חובתו, לקבוע באיזו סביבה הילד שלו צריך להיות, אבל יש המלצות של ארגון הבריאות העולמי.
<סטליאן גלברג: דרך אגב, גם הנושא של קרינת רדיו וגם קרינה ממתקני חשמל, הוכרזו על ידי ארגון הבריאות העולמי כמסרטן אפשרי, שזה קטגוריה שלישית, אבל רוב המסרטנים הוודאים עברו דרך הקטגוריה הזאת, בשלב כזה או אחר.
עמרם מצנע: לפני שהם טיפסו בקטגוריה.
<סטליאן גלברג: לפני שטיפסו.
<סטליאן גלברג: אנחנו לוקחים בחשבון - - -
<אברהם טחובר: קטגוריה שנייה, לא שלישית.
<סטליאן גלברג: שלישית.
<אברהם טחובר: סוג B.
<אברהם טחובר: B זה 2.
<סטליאן גלברג: לא.
<סטליאן גלברג: יש מעט דברים שאני מכיר, זה אחד מאלה.
עמרם מצנע: בואו נתווכח על המשמעויות ולא על העובדות.
<סטליאן גלברג: כן.
<סטליאן גלברג: זו קטגוריה שלישית.
<סטליאן גלברג: הספים מותרים בישראל, בכל מה שקשור לקרינת רדיו הם פי עשרה יותר מחמירים.
<סטליאן גלברג: גם בארגון הבריאות העולמי, הסף שנקבע נקבע בעיקר על האפקט התרמי, על חשיפה אקוטית, על חימום רקמות, לא על אפקטים אחרים שקיים חשש שקיימים גם אפקטים אחרים.
עמרם מצנע: ההשפעה היא מונח מצטבר, קרינה מצטברת.
עמרם מצנע: תסביר לנו את זה.
עמרם מצנע: תראה, הילד ש - - -
עמרם מצנע: זה מצטבר?
עמרם מצנע: זאת אומרת אם אני יום אחד חטפתי כך וכך, למחרת, ועוד יום ועוד יום, האם זה מצטבר?
<סטליאן גלברג: טוב, אז תן לי, מיד אני אסביר.
<סטליאן גלברג: עוד פעם, אני לא - - -
<קריאה: זה כמו אלרגיה.
<סטליאן גלברג: אני פיזיקאי, לא רופא.
עמרם מצנע: אני שואל אותו.
עמרם מצנע: אחר כך כל אחד יוכל לומר דעתו.
<סטליאן גלברג: אז אני אסביר לך מבחינה פיזיקאלית, אני לא יודע מבחינה רפואית.
<סטליאן גלברג: התדר שמשדרים גם ה- Wi-Fiוגם הטלפונים הסלולאריים, זה אותו תדר שמשדר המיקרו גל שלך בבית.
<סטליאן גלברג: עכשיו מה שקורה, אם אתה מכניס משהו למיקרוגל זה מתחמם ואם אתה מפסיק את המיקרוגל, זה מתקרר אחרי כמה זמן.
<סטליאן גלברג: לא שנשאר באותו-.
<סטליאן גלברג: כשאתה ממשיך עוד פעם אחרי שעה, זה לא - - -
עמרם מצנע: אתה מתחיל מאפס.
<סטליאן גלברג: אתה מתחיל מאיפה שהיה.
<סטליאן גלברג: מצד שני, זה שהגוף כל הזמן מתמודד, בניגוד למה שאתה מכניס למיקרו גל, אני מקווה, בגוף החי הגוף מתמודד עם השינויים האלה.
<סטליאן גלברג: זה שינויים של 2 מיליארד שינויים בשנייה, הגוף מנסה להתמודד וזה בא על חשבון המערכת החיסונית.
<סטליאן גלברג: כלומר, במקום להתמודד עם ה - - -
עמרם מצנע: תשובה ברורה לא קיבלתי.
<סטליאן גלברג: אבל זה הכי ברור שאני יכול להסביר לאדוני.
עמרם מצנע: ארגון ההורים.
<זאב גולדבלט: טוב, רמת המודעות של הציבור בכלל וההורים בפרט, עלתה בשנים האחרונות לכל נושא הקרינה, סכנות הקרינה, בדגש כמובן על בני הנוער ובעיקר על הילדים בגיל הרך, שם הרגישות היא גדולה יותר, ולכן באופן די טבעי, ההורים מודאגים.
<זאב גולדבלט: לכן אני רוצה להודות ליו"ר הוועדה שנענה לבקשתנו לקיים את הישיבה הזאת ולהציג את הנושאים.
<זאב גולדבלט: כהכנה למפגש הזה, ביצע ארגון ההורים, יחד עם מלר"ז, בדיקה.
<זאב גולדבלט: אני לא יכול להגיד שזה מדגמי, זה לא עונה לקריטריונים של מדגם מייצג, אבל עשינו איזה שהוא מדגם בנושא הקרינה האלקטרו מגנטית, גם בתחום ה-RF, וגם ה- Wi-Fiוגם ה-ELF.
<זאב גולדבלט: התוצאות, כפי שיוצגו עוד מעט, הן מאד מאד מאד מטרידות, כי הגענו או הממצאים מצביעים על סטייה של 63% בבתי הספר שנבדקו, שבהם קיימת סכנת קרינה.
<זאב גולדבלט: בבקשה, קובי.
<קובי שטיינברג: בעצם הכל התחיל ממדגם מייצג.
<קובי שטיינברג: שמי קובי שטיינברג.
<זאב גולדבלט: ממזכרת בתיה, והוא מרכז בארגון את נושא המחשוב והקרינה.
<קובי שטיינברג: בעצם הכל התחיל לפני כשנה כשמשרד הגנת הסביבה הוציא מדגם בידיעות אחרונות, שבעצם 61% מבתי הספר חשופים לקרינה.
<קובי שטיינברג: כמובן שכולם, וחשבו שזה קרינה מ- Wi-Fi.
<קובי שטיינברג: זה היום מה שההורים מכירים, זה טרנד.
<קובי שטיינברג: אני חושב שמשרד החינוך עושה דברים בנושא, הוא מקדם את זה, ומה ששמענו עכשיו, אני חושב שזה יעצור לבתי הספר בתקציבים וכו', למדוד את ה... הזאת.
<קובי שטיינברג: עם זאת, יש קרינה שההורים פחות מודעים, זה פחות טרנדי ואין בחוזר מנכ"ל אכיפה או הנחיה לבצע בדיקות, וזה לוחות חשמל, ששם, כמו שסטליאן אמר ואנחנו נראה את זה עוד מעט במצגת, אחוז הקרינה ורמת הקרינה של לוחות החשמל, הם הרבה יותר גבוהות ממה שקורה ב- Wi-Fi.
<קובי שטיינברג: זהו.
<קובי שטיינברג: אני אעביר את רשות הדיבור לחיליק.
<זאב גולדבלט: חיליק עובד איתנו, הוא מטעם מלר"ז.
<חיליק רודלין: חיליק רודלין, מנכ"ל מלר"ז.
עמרם מצנע: תן לנו איזה משפט או שניים מה זה מלר"ז.
<חיליק רודלין: מלר"ז היא עמותה לאיכות הסביבה, הראשונה בישראל.
<חיליק רודלין: בת 53 שנים, פועלת בנושא איכות הסביבה בתחומים רבים.
<חיליק רודלין: אנחנו בנושא הקרינה פועלים מזה כ-10 שנים, כשאנחנו הגוף היחידי במדינת ישראל, שמוסמך על ידי הרשות להסמכת מעבדות.
<חיליק רודלין: כמובן גם על ידי המשרד להגנת הסביבה.
<חיליק רודלין: כל הפעילות שלנו מתואמת מול סטליאן מהמשרד להגנת הסביבה.
<חיליק רודלין: מה אנחנו מראים פה?
<חיליק רודלין: אז ראשית, כמובן מה שהציג ועד ההורים בתחילת דברי, ארגון ההורים, אז הם הציגו סקר שהזמין המשרד להגנת הסביבה ממשרד החינוך על 40 בתי ספר.
<חיליק רודלין: אנחנו בדקנו ב-5-6 שנים האחרונות, למעלה מ-10,000 בדיקות וזה נתון הרבה יותר מרחיב.
<חיליק רודלין: והבאנו לכאן, מה שאתם יכולים לראות, רק את הנושא של מוסדות חינוך בלבד.
<חיליק רודלין: כי עשינו את זה גם במפעלים, בתעשייה, בבתים.
<חיליק רודלין: המיוחד בבדיקות שלנו, אנחנו לא בודקים ליד האנטנה, אנחנו לא בודקים ליד אנטנות ה- Wi-Fi או ליד אנטנות הסלולר, אנחנו בודקים במקומות ההימצאות של התלמידים.
<חיליק רודלין: זאת אומרת על השולחן, בגובה הראש, בגובה הרגליים, בחדר המורים, את הצוות החינוכי, במקומות שהצוות הזה עובד, או אפילו גם בחצר בית הספר, בכל מה שמתרחש סביב גן הילדים וסביב בית הספר.
<חיליק רודלין: מה שאנחנו יכולים לראות, בדגימה יותר מקיפה אפשר לראות פה, מ-300 בתי ספר, וזה בתי ספר מסוגים שונים ברחבי הארץ, בדרך כלל בהזמנות או שהזמינו בתי הספר עצמם, ותיכף אני אסביר למה כל בית ספר יכול להזמין.
<דוד אלמקיאס: מה זה חריג?
<חיליק רודלין: אני אסביר תיכף מה זה חריג.
<זאב גולדבלט: תהיו סבלניים, חברה, זה יוצג.
<חיליק רודלין: ההנחיות של משרד הבריאות והמשרד להגנת הסביבה, קבעו שילד לא ישב, ילד או אדם בכלל, אבל נתייחס פה לילדים, כי שם אנחנו מדברים בצורה הרבה יותר עדינה בכל מה שקשור להתפתחות התאים.
<חיליק רודלין: מעל 4 מיליגאוס, במהלך שנת הלימודים כולה, בממוצע.
<חיליק רודלין: ואפילו עכשיו זה הוחמר עוד יותר, 4 מיליגאוס חריג, אפילו לא בממוצע.
<חיליק רודלין: אנחנו מדברים לא שהייתה חריגה מ-4 ל-5 או לא מ-4 ל-7.
<חיליק רודלין: אנחנו לא נמצאים בסף הזה.
<חיליק רודלין: אז גם שם זה נלקח בחשבון.
<חיליק רודלין: אנחנו מדברים בקרינות, ותיכף אתם תראו, בקרינות של 40 מיליגאוס, 70 מיליגאוס, 100 מיליגאוס, שעליהן יושבים תלמידים והתלמיד רואה בדרך כלל, ותיכף אתם תראו, הוא רואה מן לוח כזה, זה מאד יפה, מאד אסתטי, אף אחד לא מדמיין שבעצם הוא יושב על לוח חשמל.
<חיליק רודלין: וכמו שכאן כל מי שיושב מסביב אוהב להישען על הקיר, ככה הילדים אוהבים לשבת ולהישען על הקיר ואף אחד לא מעלה בדעתו בכלל, שאנחנו לפעמים יושבים ארבע שעות על ארון חשמל.
<חיליק רודלין: מה שקרה בבתי ספר - - -
עמרם מצנע: תחזור רגע אחורה, תסביר לנו עוד פעם מה זה חריגה.
<חיליק רודלין: אמרתי חריגה זה כל פעם שאנחנו מדדנו במקום מסוים בבית הספר, שזה מעל 4 מיליגאוס.
<חיליק רודלין: זה אומר - כדי שכל הנוכחים פה יבינו – זה לא מדבר שכל בית הספר לא בסדר, זה אומר שבמקום מסוים אנחנו הולכים עם הגלאים שלו, כמו מי שמכיר שדה מוקשים, הולכים ומחפשים בסמוך לקווי מתח, לארונות חשמל, איפה יש חריגה.
<חיליק רודלין: ואז זה יכול להיות, ותיכף אתם תראו: בכיתה ז/3, בחצר, במקום מסוים, כל בית הספר יכול לפעול, הכל יכול לעשות, אבל במקום מסוים צריכים לטפל.
<חיליק רודלין: וחשוב שהוועדה תדע, אין שום בעיה לטפל.
עמרם מצנע: מה הירידה בקרינה ככל שאתה מתרחק מהארון?
<חיליק רודלין: כבר במרחק של 1-2 מטר בדרך כלל, כמעט ואין קרינה מאותו מקור.
<חיליק רודלין: אבל יחד עם זה, לפעמים אנחנו צריכים להבין שעובר קו לאורך כל בית הספר.
<חיליק רודלין: זאת אומרת יש דברים כאלה ותיכף אתם תראו.
<חיליק רודלין: אנחנו הבאנו לפה, משום מה זה קצת לא ברור, אבל אפשר לראות משהו.
<חיליק רודלין: אתם יכולים לראות שתי תמונות שבצד ימין אנחנו רואים את ארונות החשמל בבית ספר חורה למשל, ואתם יכולים לראות מה קורה.
<חיליק רודלין: בצד ימין רואים את ארונות החשמל כשפותחים את הדלתות במסדרון, אז בהחלט רואים ארונות.
<חיליק רודלין: מה שחשוב שכבוד יושב הראש יידע, בית הספר הפך למפעל.
<חיליק רודלין: זה כבר סדרי גודל של ארונות שאתם לא מדמיינים.
<חיליק רודלין: בגלל כמות החשמל הרבה שבית הספר צורך, מדובר בארונות כמו במפעלים.
<חיליק רודלין: אנחנו לא רואים הבדלים גדולים במפעלי תעשייה, לעומת בית ספר שיש לו 50 מזגנים, 200 מזגנים וכו', או בצורה אחרת של קירור.
<חיליק רודלין: שימו לב, בצד ימין רואים את ארונות החשמל, בצד השמאלי רואים מה קורה בכיתה, ליד התלמיד שיושב במקום הזה.
<חיליק רודלין: הוא מקבל, שימו לב - - -
<זאב גולדבלט: ארונות חשמל זה בקיר החיצוני, הכיתה היא בקיר הפנימי.
<חיליק רודלין: אז אלף, רואים שהכיתה מאד נאיבית, רואים קישוטים על הקירות.
<חיליק רודלין: 60 מיליגאוס, או 17 מיליגאוס, ממש איפה שיושב התלמיד כל היום.
<חיליק רודלין: נעבור לדוגמא אחרת, זה דבר שוב, מאד נאיבי.
<חיליק רודלין: זה בית ספר שהוא מאד סביבתי, שרצה להתקין מערכות סולאריות על הגג, אבל הוא שכח דבר אחד – איך להעביר את הכבלים של החשמל.
<חיליק רודלין: ואז אפשר לראות, הצילום פה קצת מטושטש, אבל אפשר לראות את התעלה שהיא מחוץ לגן ילדים, רואים פה את התעלה.
<חיליק רודלין: בצד השני של אותה תעלה שהיא מאד נאיבית, מי חושב על קו חשמל ועל מה שקורה בצד השני.
<חיליק רודלין: אתם יכולים לראות שבפינת המשחקים זה 5.5 או 4.4 מיליגאוס.
<חיליק רודלין: כאן זה אטרקציה.
<חיליק רודלין: כזה דבר עוד לא ראינו בשום מקום.
<חיליק רודלין: רבותי, חדר מורים בתוך ארון חשמל.
<חיליק רודלין: מישהו מדמיין כזה דבר?
<חיליק רודלין: זאת אומרת מה שקורה - - -
<קריאה: כן, זה גם אצלנו.
<קריאה: המורים לא יודעים שהם מתבשלים גם.
<חיליק רודלין: מה שקורה, בארבעת קירות החדר, חדר המורים, יש ארונות חשמל.
<חיליק רודלין: אתם מבינים גם שכל זה גם מתחת לרצפה.
<חיליק רודלין: זה אומר שאנחנו מקבלים את ארונות החשמל, שימו לב לגודל של ארונות החשמל.
<חיליק רודלין: המורים יושבים בתוך התהליך הזה כל הזמן.
<חיליק רודלין: עכשיו, חשוב שנדע, אדוני יושב הראש, זה לא משהו חריג.
<חיליק רודלין: אם אנחנו מדברים על 60% ממוסדות החינוך שאנחנו מוצאים את הדברים האלה, ובכוונה הם מצולמים, כי על פי הנחיות הרשות להסמכת מעבדות, חייבת שתהיה אופציה לחזרתיות, ואז צריך לסמן, אתם רואים, את החץ המדויק, בדיוק איפה נמצאת המדידה, שאפשר לראות מה קורה אחרי שיפור.
<חיליק רודלין: על כל פנים, אלה התהליכים ונעבור הלאה.
<זאב גולדבלט: אני כבר אתייחס.
<זאב גולדבלט: תראו, אחד הדברים שתמיד שואלים אותנו, טוב, אז כמה זה עולה, כמו שגם יושב הראש שאל.
עמרם מצנע: אבל אני רוצה לשאול לפני זה.
עמרם מצנע: ארונות חשמל זה שם כולל לארון קטן, שנמצא בכיתת לימוד, לבין ארונות גדולים ואני מניח שיש כבלים מסוגים שונים.
עמרם מצנע: איך זה מתקשר למידת הקרינה?
עמרם מצנע: או שכל חוט חשמל - - -
<חיליק רודלין: ראשית אנחנו צריכים להבין, וזה גם בתכניות עתידיות של משרד החינוך והרשויות המקומיות, עד עכשיו מקום המדינה, תמיד בדקו אם יש סכנת התחשמלות.
<חיליק רודלין: זה דבר ברור, ולשמחתנו אנחנו יודעים שאין התחשמלויות משגיאות.
<חיליק רודלין: לא בדקו ולא דרשו מקבלנים את - - -
עמרם מצנע: לא, את זה הבנתי.
<חיליק רודלין: עכשיו, אני לא יכול לקבוע, כמו שאני אומר, אני לא קובע מה הפורמייקה.
<חיליק רודלין: יכול להיות ארון קטן עם מערכת חבלול - - -
עמרם מצנע: תראה, זה כמו מי שאמר שכדי לפתור את בעיית זיהום הרכב, נפסיק להשתמש ברכב.
עמרם מצנע: הרי חשמל מלווה אותנו כל היום, 24 שעות ביממה, בכל מקום, בכל המדינה.
<חיליק רודלין: אתה לא יודע - - -
<זאב גולדבלט: זה קל מאד - - -
עמרם מצנע: קל מאד.
עמרם מצנע: קל מה?
<זאב גולדבלט: אפשר גם לפתור את הבעיה.
<חיליק רודלין: העניין הוא כזה, בכל בית ספר, ההימצאות היא בשניים-שלושה מקומות.
<חיליק רודלין: זה לא כל המוסד החינוכי.
עמרם מצנע: לא, יש את ארון החשמל המרכזי - - -
<חיליק רודלין: נכון.
עמרם מצנע: שמתחבר לחשמל החיצוני - - -
<חיליק רודלין: בוודאי.
עמרם מצנע: ומשם הוא מפלח את זה לכל בית הספר.
עמרם מצנע: אבל בכל כיתה או בכל מסדרון, או אם בית הספר יש לו כמה מבנים, אז יש לו ארון - - -
<זאב גולדבלט: קל מאד לפתור את הבעיה הזאת.
<קריאה: אז אפשר לסכם.
עמרם מצנע: חברים, חשוב קודם כל שנבין, כי אפשר להכניס פה את כל האיומים ואחר כך ללכת הביתה.
<זאב גולדבלט: לא, לא, אנחנו נציע גם פתרונות.
<חיליק רודלין: חשוב שנדע, אנחנו לא באנו לפה להפחיד.
<חיליק רודלין: באנו לפה לומר שיש בעיה ויש פתרון והבדיקה והפתרון קלים לביצוע וזולים.
<חיליק רודלין: זה מה שחשוב.
עמרם מצנע: הבדיקה הבנתי.
עמרם מצנע: מה הפתרון הקל?
<חיליק רודלין: למשל ארונות חשמל, לא נצמיד כיתה לארון חשמל מרכזי ולא נושיב שם תלמיד.
<חיליק רודלין: אתה לא מדמיין לעצמך שהכסא שלך יהיה מודבק על ארון חשמל.
<חיליק רודלין: היית אומר זה לא יעלה על הדעת.
<חיליק רודלין: תזיזו, תשנו.
<חיליק רודלין: זאת אומרת הדברים האלה הם ברי פתרון, בדרך כלל הפתרונות זולים, לא יקרים, ואין ספק שמעלים את זה - - -
עמרם מצנע: מזיכרוני, העתקת ארון חשמל זה סיפור כבד.
<זאב גולדבלט: לא, הוא לא אומר שצריך להעתיק את הארון.
<חיליק רודלין: לא צריך להעתיק.
<זאב גולדבלט: כבוד יושב הראש אנחנו נתייחס, אנחנו נציע את הפתרונות.
<חיליק רודלין: יש פתרונות סיכוך כאלה ואחרים, שיכולים למנוע את זה.
עמרם מצנע: הבנתי, אוקיי.
<חיליק רודלין: לפעמים החלפת הכבל - - -
<סטליאן גלברג: לא, יש אפילו מדריך שנכתב בסיוע של חברת החשמל והמשרד להגנת הסביבה.
<סטליאן גלברג: אנחנו נפרסם את זה בימים הקרובים.
עמרם מצנע: שאומר מה, בגדול?
<סטליאן גלברג: שאומר איך לתכנן את מערכת החשמל.
עמרם מצנע: לתכנן - הבנתי.
עמרם מצנע: אני מדבר מה עושים עם בתי הספר הקיימים.
<סטליאן גלברג: מה שעושים זה מאד קל.
<סטליאן גלברג: בדרך כלל כל חשמלאי יודע לסדר את החוטים, כך שלא תהיה קרינה.
<סטליאן גלברג: כל עוד החוטים צמודים אחד לשני, חוט אחד מנטרל את החוט השני.
<סטליאן גלברג: זה מה שיש אצלנו בבית.
<סטליאן גלברג: אצלנו בבית יש מלא חוטי חשמל, אבל מכיוון שהם הולכים ביחד, אחד מנטרל את השני, אין קרינה בכלל.
<סטליאן גלברג: איפה שהחוטים הם נפרדים, באזור של לוח החשמל.
<סטליאן גלברג: גם באזור של לוח חשמל אתה יכול לסדר את לוח החשמל כך שההפרדה לא תהיה בלתי גבוהה מדי.
<סטליאן גלברג: אפשר, כפי שנאמר פה, אם אתה מרחיק מטר באמצעות ארון, באמצעות שולחן, עד שאף אחד לא יכול להגיע, כבר רמת הקרינה יורדת, בגלל שהמקור הוא קטן, היא יורדת מאד מהר.
<סטליאן גלברג: וחוץ מזה, יש אפשרויות מאד זולות למגן ארונות.
<סטליאן גלברג: והאופציה שהיא חדשה והיא פטנט ישראלי, יש גם חוטים שאפשר להשתמש בסביבה, בעיקר בסביבה של מוסדות חינוך, שהקרינה מהם היא פי ארבעה פחות מהחוטים הרגילים, שזה פטנט - - -
עמרם מצנע: אבל צריך להחליף את החוטים.
<סטליאן גלברג: לא, רק באזור של לוח החשמל, לא את כל החוטים בכל מקום.
עמרם מצנע: כן, זאב.
<זאב גולדבלט: העלות של הבדיקה נשמעת כאילו מדברים על הון עתק.
<זאב גולדבלט: מדובר על סכומים קטנים מאד, כפי שאתם רואים מאחורי, כשהתוצאה של זה, או נגיד אחרת.
<זאב גולדבלט: אמר את זה גם חיליק, אני אומר את זה גם עכשיו.
<זאב גולדבלט: כשאומרים שיש חריגה גדולה במוסד חינוכי זה או אחר, זה לא אומר שכל המוסד נגוע.
<זאב גולדבלט: זה אומר שבנקודה ספציפית, וקל לפתור את הבעיה, מכיוון שזה לא כל המוסד, אלא רק האזור - - -
עמרם מצנע: אני מבין שזה אומר שמטר וחצי מנקודת החשמל, יש את הבעיה.
<זאב גולדבלט: או לחילופין סתם דוגמא, אפשר לשים אולי את רשת המתכת מוארקת ולחפות אותה עם קיר גבס ופתרת חלק גדול מהבעיה.
<זאב גולדבלט: זאת אומרת יש המון המון פתרונות שהם ממש לא יקרים.
<זאב גולדבלט: הם נוחים, הם פשוטים, הם גם לא מקטינים את שטח הכיתה כמעט, ופותרים את הבעיה בצורה די דרמטית.
<זאב גולדבלט: והבעיה היא באמת המודעות והנכונות להתמודד עם זה, ומי לוקח את האחריות לבצע את התיקונים.
<קובי שטיינברג: מניסיון שלי, אני פניתי למשרד להגנת הסביבה וקיבלתי בעצם תשובה שהמשרד להגנת הסביבה לא פועל במוסדות חינוך.
<קובי שטיינברג: מוסדות חינוך זה באחריות הרשות.
<קובי שטיינברג: והיום, לוועדים אין כלי לבקש מהרשות למדוד את הדברים האלה.
<קובי שטיינברג: כשאני באתי לרשות שאני גר בה - מזכרת בתיה – אין להם, הם לא רוצים להשקיע את הכסף הזה לא בבדיקות ולא ב - - -
עמרם מצנע: לא רוצים זה לא אומר שאין את הכלים.
<קובי שטיינברג: לא, יש את הכלים - - -
עמרם מצנע: מי שאחראי על הבטיחות בבתי הספר זה הרשויות המקומיות.
<קובי שטיינברג: יפה, אבל הם לא מחויבים לפי חוזר מנכ"ל.
<קובי שטיינברג: ופה מה שאנחנו מבקשים מהוועדה הזאת בעצם, את העזרה ואת האכיפה, שייקחו את זה לידיים שלהם.
עמרם מצנע: חברת החשמל.
<זאב גולדבלט: רק רגע, יש לנו עוד כמה דברים.
<זאב גולדבלט: עכשיו זה המסקנות, תן לי עוד שתי דקות.
עמרם מצנע: קיבלת שלוש.
<זאב גולדבלט: אחת, זה באמת ההמלצה שלנו להקים ועדה בין משרדית שתיתן מענה בחקיקה, כי היום אין חקיקה ספציפית לנושא הזה, ותגדיר גם את התקן.
<זאב גולדבלט: אין תקינה רלבנטית במקרה הזה.
<זאב גולדבלט: נקודה אחת.
<זאב גולדבלט: נקודה שנייה זה לחייב את הרשויות המקומיות במקום שאותרו הבעיות, להגדיר בזמן, תוך כמה זמן הם חייבים לתקן את החריגות שנמצאו.
<זאב גולדבלט: הדבר השלישי זה פרסום דו"חות שנתיים גם ברשומות ולהביא אותם לידיעתנו.
<זאב גולדבלט: אין שום סיבה שבדיקה כזאת תהיה נחלת הרשות או נחלת משרד החינוך או נחלת המשרד לאיכות הסביבה.
<זאב גולדבלט: זה נוגע לשלום ילדינו, וחובתנו לדעת, או חובת המערכת להביא את זה לידיעתנו.
<זאב גולדבלט: אני לא חושב שבעידן הנוכחי צריכה להיות עם זה בעיה.
<זאב גולדבלט: אני חושב שצריכה להיות הסברה גם ברשויות ולמנהלי אגפי חינוך בנושא הזה, ולתת לזה מענה במכרזים להקמת מוסדות חינוך חדשים, לא בתי ספר דווקא, אלא כל מוסדות החינוך.
<זאב גולדבלט: לבצע או לבקש מהשר להגנת הסביבה לממן מתקציבו את הבדיקות של הקרינה - אנחנו עוד מעט גם נציג איך - כשמכרז כזה לא צריך להיות יותר מאשר 45 יום, מהרגע שלוקחים את זה על עצמם.