GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: אנחנו זוכרים שלפני שנה ושנתיים הייתה הרבה התעסקות תקשורתית, הרבה פניות אלינו, ובשנה האחרונה יש איזשהו שקט שאני לא יודע אם פשוט נשבר לאנשים לעלות את הנושא בפנינו או שהמציאות יותר טובה.
עמרם מצנע: הדרת תלמידים, בתי ספר שכולם על בסיס אתיופים וכולי.
עמרם מצנע: הייתי מבקש שתרחיבו על כך.
<שרה זילברשטרום: אני מנהלת את אגף ההתמחות והכניסה להוראה במשרד החינוך.
<שרה זילברשטרום: מתוקף תפקידי אני עוסקת גם בליווי אותם בוגרים מצוינים.
<שרה זילברשטרום: משה סיפר על התכניות הללו.
<שרה זילברשטרום: זאת תכנית שהשם שלה "טספה", באמהרית – תקווה.
<שרה זילברשטרום: זאת תכנית שבאמת נותנת תקווה.
<שרה זילברשטרום: כמו שמשה אמר כאן כל כך יפה, זה באמת מה שקורה.
<שרה זילברשטרום: התכנית הזאת קיימת כיום באורנים, בקיבוצים, בשאנן ובאפרתה.
<שרה זילברשטרום: היא הייתה גם באחווה וממשיכה כי עכשיו אחווה לא מכללה לחינוך אלא היא עברה למתכונת של ה-ות"ת אבל גם שם זה מתקיים.
<שרה זילברשטרום: אנחנו רוצים להרחיב אותה כך שהיא תתקיים בעוד מקומות.
<שרה זילברשטרום: מה המיוחד בתכנית הזאת.
<שרה זילברשטרום: סטודנטים בני הקהילה האתיופית, רובם ישראלים, מצטיינים, אתה צודק שמבחינת תנאי הקבלה כן בודקים.
עמרם מצנע: כולם ישראלים.
עמרם מצנע: מה זה רובם ישראלים?
<שרה זילברשטרום: אני מתכוונת לומר שהם ילידי הארץ.
<שרה זילברשטרום: אני מתנצלת.
<שרה זילברשטרום: דליה אחר כך תדבר על מורים שהיו מורים באתיופיה וכאן הם רוצים לעבוד, וזאת עוד סוגיה.
<שרה זילברשטרום: אני מתייחסת לאוכלוסייה של ישראלים, רובם נולדו בארץ, בני הקהילה האתיופית, שיש להם תכניות מיוחדות.
<שרה זילברשטרום: מה התכנית.
<שרה זילברשטרום: התכנית היא ביחד ולחוד.
<שרה זילברשטרום: רוב הלימודים – אפשר להגיד כל הלימודים – הם ביחד.
<שרה זילברשטרום: לימודים אקדמיים להוראה.
<שרה זילברשטרום: יחד עם זאת, יש להם קורס שמאפשר את קבוצת השבים, קבוצת תמיכה לזהות מקצועית משותפת.
<שרה זילברשטרום: נמצאת כאן יעל שהיא בוגרת תכנית דומה מאורנים והיא תוכל לספר לנו מכלי ראשון והיה חשוב לי שהיא תבוא לכאן כדי שתראו גם את האיכויות וגם את ההכשרה המיוחדת.
<שרה זילברשטרום: האנשים הללו משתבצים בהוראה.
<שרה זילברשטרום: הבעיה של התכנית היא שמדובר במספרים קטנים וזה נובע גם מתנאי הקבלה.
<שרה זילברשטרום: אנחנו כן מתגמשים על הפסיכומטרי.
<שרה זילברשטרום: אולי סמינר הקיבוצים קצת יותר אדוקים, אבל יכול להיות שצריך לעשות עוד חשיבה מיוחדת כי הפסיכומטרי הוא באמת כלי תלוי תרבות, במיוחד היום לאור הדיבור על ביטול.
<שרה זילברשטרום: אם כן, צריך לחשוב על מה שנאמר.
<שרה זילברשטרום: בסך הכול המספרים עדיין קטנים.
שמעון סולומון: בכמה מדובר?
<שרה זילברשטרום: בכל התכנית יש כ-112 אנשים.
שמעון סולומון: מתי היא התחילה?
<שרה זילברשטרום: תלוי.
<שרה זילברשטרום: בסמינר הקיבוצים לפני שנה ובאורנים לפני כן.
<שרה זילברשטרום: בארבע השנים האחרונות.
<שרה זילברשטרום: זה ממומן מתכנית החומש ומאיה שריר שנמצאת כאן תוכל לספר עליה.
<שרה זילברשטרום: היום במכון מופת מתקיים כנס של התכנית ומורים מספרים.
<שרה זילברשטרום: מה המיוחד בתכנית.
<שרה זילברשטרום: זאת הוכחה שהאנשים מצוינים, הם משתלבים במערכות, במערכת הממלכתית, במערכת הממלכתית-דתית, והם מצליחים בהוראה והם לא מלמדים רק ילדים בני הקהילה האתיופית.
<שרה זילברשטרום: הם משתלבים יפה והמנהלים אוהבים אותם וכולם באמת מרגישים שווה בין שווים.
<שרה זילברשטרום: הקורס הזה של הזהות האישית כן מאפשר את קבוצת השבים, איזושהי קבוצת תמיכה.
עמרם מצנע: תעני לי על שאלה ששאלתי והיא בעצם שאלה אליכם.
עמרם מצנע: מתוך אלה שסיימו, האם כולם משובצים בעבודה?
<שרה זילברשטרום: אני יכולה לספר על השנה האחרונה.
<שרה זילברשטרום: היו לנו 17 שסיימו את המחזור ו-21 השתלבו כי היו עוד ארבעה משנה קודמת.
<שרה זילברשטרום: כולם מוצאים עבודה וזה גם אודות למאמצים כפי שמשה תיאר וגם אני מטעם האגף שלי, יש לי מדריכה – טלי אלבז – שהיא עוברת אחד-אחד ומבקשת מהרפרנטים במחוזות ומכניסה.
<שרה זילברשטרום: לקראת הדיון הזה התכוננו גם עם דליה מזרחי ואמרנו שנעשה את זה טוב יותר, דרך כוח אדם.
עמרם מצנע: זאת אומרת שהנתיב הקריטי הוא לא הבוגרים אלא הוא בעצם היקף הנכנסים לתכנית.
<שרה זילברשטרום: אני אדגיש שכיוון שאלו אנשים איכותיים במיוחד, הם כבר עושים לנו את הדרך של חבר מביא חבר.
<שרה זילברשטרום: כאשר אתה רואה שיש אמון ושיש אנשים שהם ראויים, המנהלת, ההורים והילדים שהיו להם סטיגמות או דעות קדומות, אומרים שהם רוצים כאלה.
<שרה זילברשטרום: יש להם מסירות.
<שרה זילברשטרום: אתה שאלת מה האפיונים שלהם והאמת שלא אוהבים את השאלה הזאת כי רוצים להיות כמו כולם אבל האפיונים המרכזיים הם מסירות ואחריות.
<שרה זילברשטרום: אולי בגלל שהם רוצים את העבודה והם לא עם רגל אחת בחוץ אלא הם נשארים.
<שרה זילברשטרום: אלה אנשים שמוכיחים את עצמם והם מצוינים.
שמעון סולומון: המורים האלה, ה-21 שהשתלבו, הם כמורים מן המניין מבחינת ההעסקה או בשעות עולים?
<שרה זילברשטרום: כל מורה, כדי שהמנהל יקבל אותו, יש לו את התוספת מהאגף למורים עולים שדוקטור מיכאל כהן עמד בראשו והוא מקבל שמונה שעות אבל צריך מצ'ינג.
<שרה זילברשטרום: אני אסביר את השיטה.
<שרה זילברשטרום: אגב, אם לא היו השעות האלה, הייתם דורשים שהן יהיו.
שמעון סולומון: שיהיו מורים מן המניין.
עמרם מצנע: לא זאת השאלה.
עמרם מצנע: השאלה אם יש מורים שגמרו את המכסה ופיטרו אותם.
<שרה זילברשטרום: לא.
<שרה זילברשטרום: האנשים האלה נשארים במערכת.
<שרה זילברשטרום: היעד הוא שאלו מורים לכל דבר ועניין, מהתקן המוסדי ולא כמשרות יזומות ונעלמות.
<שרה זילברשטרום: כיוון שיש איזשהו קושי בכניסה, גם מנהל בית הספר מרוויח בהתחלה ואחר כך הוא מתאהב באותו מורה והוא משאיר אותו בתקן של השעות שלו.
<שרה זילברשטרום: אלה האנשים שנשארים.
<שרה זילברשטרום: הנה, היא סיימה את ההתמחות והיא ממשיכה להיות מורה למדעים ועכשיו היא לומדת לתואר שני.
<שרה זילברשטרום: כמוה יש רבים.
<שרה זילברשטרום: רציתי להביא גם גננת אבל ידעתי שהדיון קצר.
<שרה זילברשטרום: יש אנשים מצוינים וזה עובד וזה קורה אבל צריך להגדיל את המספרים גם לקראת ההכשרה וגם להשמה.
עמרם מצנע: יעל, נשמע אותך.
<יעל דסטה: שלום, נעים מאוד.
<יעל דסטה: שמי יעל דסטה ואני מורה למדעים וטכנולוגיה בבית ספר יסודי, כיתות ג' עד ו'.
<יעל דסטה: בראשון לציון.
<יעל דסטה: אני גם בלימודי תואר השני שלי.
<יעל דסטה: סיימתי במכללת אורנים בשנה שעברה את התואר הראשון.
<יעל דסטה: בתנאי הכניסה שלי אמנם נכנסתי כחריגה אבל די התעקשתי לקבל הזדמנות ולהוכיח את עצמי ואכן הדבר קרה.
<יעל דסטה: לאורך ארבע השנים שהייתי באורנים באמת קיבלתי כלים גם במובן המקצועי וגם במקום האישי שכן הייתי צריכה, לאו דווקא עזרה לימודית אבל היו דברים שהם יותר אישיים ושם באמת הייתי צריכה משהו ונעניתי.
<יעל דסטה: כאשר יצאתי מאורנים, בעצם יצאתי עם זהות מקצועית וזהות אישית מאוד מגובשת.
<יעל דסטה: הדרך לחיפוש עבודה הייתה די פתוחה בפני, גם כי המקצוע שלי הוא מאוד מבוקש.
<יעל דסטה: כמורה למדעים, זה משהו שאני מאוד מעודדת ורוצה שסטודנטים בני העדה ילכו וילמדו את המקצוע הזה.
<יעל דסטה: הרבה נוטים ללכת למקומות של מקרא, למקצועות בהם אחר כך יש פחות עבודה.
<יעל דסטה: מדעים הוא מקצוע טוב וראיתי שיש לו ביקוש.
<יעל דסטה: שלחתי קורות חיים ונעניתי.
<יעל דסטה: הגעתי לראיונות והצגתי את החזון שלי ואת נושא קידום ערכים וכן הלאה.
<יעל דסטה: הייתי צריכה לבחור ובחרתי את בית הספר בו אני מלמדת היום כי הרגשתי חיבור למנהלת שמייצגת את מה שאני באמת רוצה להעביר לתלמידים שלי.
<יעל דסטה: אני מלמדת אותם את כל מה שבעצם הם צריכים לדעת על מדעים וגם מעבר.
<יעל דסטה: העניין של ערכים הוא מאוד חשוב אצלי והוא לפני הכול.
<יעל דסטה: יש לי קשר מאוד טוב עם הצוות, עם המנהלת וההורים גם הם מאוד מעריכים את העבודה שלי.
<יעל דסטה: אני מקבלת פידבקים חיוביים, אם זה באופן ישיר ואם זה באופן עקיף.
<שרה זילברשטרום: אולי תשתפי בהתלבטות שהייתה לך בהתחלה.
עמרם מצנע: בקשיים שהיו.
<יעל דסטה: אני מדברת על עצמי ואך ורק על מה שאני חווה אבל אני אתייחס באופן כללי למה שקורה עם אנשים אחרים.
<יעל דסטה: כן, הגעתי לבית הספר ודיברתי על מה שאני רוצה ועל מה שאני חושבת.
<יעל דסטה: המנהלת מאוד הוקסמה ובסוף היא שאלה: מה את אומרת על זה, אם ישאלו אותך למה את כהת עור?
<יעל דסטה: אמרתי לה: נהדר, אני חושבת שזאת שאלה מצוינת כי אם לא נדבר על זה, אז מה?
<יעל דסטה: אמרתי לה שיש עניין מדעי לדבר הזה וגם יש את הסיפור התרבותי שאני מעלה אותו ואכן העליתי אותו בשנה שעברה עת חגגנו שם את חג הסיגד.
<יעל דסטה: מדובר בבית ספר שאין בו ילדים ממוצא אתיופי ואולי השנה יגיע רק אחד קטן וחמוד.
<יעל דסטה: אנחנו כן חוגגים את חג הסיגד ואני כן מדברת על זה, אני כן מדברת על התרבות והילדים שואלים שאלות.
<יעל דסטה: הם מרותקים והם רוצים ללמוד.
<יעל דסטה: זה חלק ממה שקורה בחברה שלנו והם מתעניינים.
עמרם מצנע: היו הורים שהרימו גבה?
<יעל דסטה: לא.
<יעל דסטה: ממש לא.
<יעל דסטה: הם דווקא מקבלים את זה ומחמיאים.
<יעל דסטה: הם באים ונותנים פידבקים ואפילו יותר מזה, כאשר דיברנו על חג הסיגד, ההורים באו וסיפרו לי שהילדים שיתפו אותם.
<יעל דסטה: הנה, זה השירות הטוב ביותר.
<יעל דסטה: אם אנחנו מדברים על הגעה למשפחות ולתת שירות, זה דרך הילדים.
<יעל דסטה: אנחנו יודעים שהילדים באים הביתה עם הידע והמידע ומשתפים.
<יעל דסטה: ראיתי את זה באופן אישי.
<דליה מזרחי: אני מייצגת את כוח האדם בהוראה.
<דליה מזרחי: רציתי להתייחס לדברים שאמר משה.
<דליה מזרחי: לגבי תכניות הסבת אקדמאים, יש לנו הלוואות מותנות במשרד החינוך שכוללות את כל המגזרים ולא שייכות לאתיופים או לכל קבוצה אחרת.
<דליה מזרחי: מי שהוא בעל תואר ורוצה ללכת ללמוד להוראה, הוא יכול לפנות אלינו ולקבל הלוואה מותנית.
<דליה מזרחי: אחר כך הוא צריך לעבוד פרק זמן מסוים וההלוואה הזאת הופכת למענק.
<דליה מזרחי: אם כן, זה קיים גם במגזר הזה.
<דליה מזרחי: לגבי הקצאת שעות עליהן דיבר משה.
<דליה מזרחי: במשך הזמן, אחרי כמה שנים, התלמיד כבר לא עולה חדש ואז לא מוקצות לו שעות.
<דליה מזרחי: דווקא למגזר האתיופי יש לנו בחוזר מנכ"ל ניסוח האומר שלגבי המגזר האתיופי, לעומת מגזרים אחרים, אנחנו לא מפסיקים להקצות את השעות המיוחדות והנוספות וזה נמשך לאורך כל הדרך.
<דליה מזרחי: רציתי להתייחס לגבי אוכלוסייה שבאה מאתיופיה.
עמרם מצנע: מצטרפת אלינו חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.
פנינה תמנו: אני יודעת שאתם לקראת סיום, אבל הנושא כל כך חשוב.
עמרם מצנע: איזה סיום?
עמרם מצנע: אנחנו רק התחלנו.
פנינה תמנו: כל הכבוד.
עמרם מצנע: אני מניח שזאת אוכלוסייה שהולכת וקטנה, אבל בכל זאת מה לגבי מורים שהוכשרו באתיופיה ולא מצליחים להשתלב?
<דליה מזרחי: לפני שבועיים הייתה לנו ישיבה אתם והם העלו את הבעיה הזאת שהם לא מצליחים להשתלב במערכת החינוך, מאחר וההשכלה שלהם מאתיופיה לא מתאימה להשכלה אותה אנחנו דורשים בארץ.
<דליה מזרחי: אנחנו ביקשנו מהם שיעבירו את כל אישורי ההשכלה שלהם.
<דליה מזרחי: הקמנו ועדה שתבדוק את אישורי ההשכלה ותראה איזה קורסים הם צריכים להשלים ואנחנו נלווה אותם.
<דליה מזרחי: אחרי שהם ישלימו את הקורסים האלה, אנחנו מתחייבים לפנות לכל מנהלי המחוזות, מפקחים וכולי ולעשות את המיטב כדי לשלב אותם במערכת החינוך.
<דליה מזרחי: בנוסף לכך, הקצינו לכך מדריכה שתהיה צמודה אליהם.
עמרם מצנע: אתם יודעים בכמה מורים כאלה מדובר?
<דליה מזרחי: אני קיבלתי רשימה.
<דליה מזרחי: כרגע לא קיבלתי את אישורי ההשכלה שלהם אבל קיבלתי רשימה של 82 אנשים שלא משובצים והם בעלי השכלה מאתיופיה.
<חיים סלם: עם תואר ראשון מאוניברסיטאות או ממכללות?
<דליה מזרחי: כל מיני.
<דליה מזרחי: זה דיפלומה, זה ב.א.
<חיים סלם: מאוניברסיטאות או ממכללות באתיופיה?
<דליה מזרחי: גם וגם.
שמעון סולומון: בתקופה שהם באו, לרוב הם בוגרי מכללות.
<דליה מזרחי: אנחנו מחכים שהם יעבירו לנו את אישורי ההשכלה, את האישורים ואת גיליונות הציונים שלה, אנחנו נעביר אותם לוועדה ונראה מה כל אחד צריך להשלים.
<דליה מזרחי: אחרי שייעשו ההכשרות, אנחנו נעזור להם במהלך השיבוץ.
עמרם מצנע: יש מישהו ממשרד החינוך שרוצה להתייחס לנושא עליו דיברה מיכל?
<מאיה שריר: המדיניות של המשרד היא מדיניות של שילוב ושל חיזוק.
עמרם מצנע: האם יש היום בתי ספר שהם רק על טהרת אתיופים?
עמרם מצנע: אין אף בית ספר כזה.
<זיוה מקונן דגן: יש עם 98 אחוזים ועם 95 אחוזים.
<זיוה מקונן דגן: הם קיימים.
פנינה תמנו: מאיה, צריך להכיר במציאות.
פנינה תמנו: יש הרבה גני ילדים שהם על טהרת יוצאי אתיופיה.
פנינה תמנו: יש לא מעט בתי ספר שהאחוזים של יוצאי אתיופיה הם בכיוון של 98 אחוזים ושמונים אחוזים.
פנינה תמנו: לצערי יש גם תופעה של בידול בתוך כיתות גם של ילדים ותיקים.
פנינה תמנו: צריך להכיר במציאות הזאת ואנחנו מדברים על זה ולא צריך להסתיר את זה כי כולנו באותו צד של המתרס.
<מאיה שריר: המדיניות של המשרד היא בעד אינטגרציה ונגד סגרגציה.
<מאיה שריר: הנושא של גני הילדים הוא הרבה יותר מורכב מפני שזה משקף את מקום המגורים שלהם.
<מאיה שריר: יש כאן חילוקי דעות באשר לאפשרות ולייתכנות של הסעת ילדים בגיל כל כך צעיר מעבר למקום בו הם גרים מפני שבכך אנחנו גם מונעים מההורים מלהשתתף בגן ובחייו גם אחר הצהרים וגם בבוקר.
<מאיה שריר: הדעות הן לא אחידות.
<מאיה שריר: גם לגבי בתי ספר אנחנו יודעים על בתי ספר שכוונת המשרד הייתה כן לסגור אותם אבל ההורים נגד.
<מאיה שריר: לא תמיד הדעות הן חד משמעיות לכאן ולכאן ויש יתרונות וחסרונות בכל אחת מן הבחירות.
<מאיה שריר: לשם כך היום אנחנו יושבים במהלך הגדול מאוד של השולחנות העגולים ואנחנו שותפים לקביעת מדיניות משותפת.
<מאיה שריר: ההחלטות צריכות להינתן ברמה של מדיניות וברמה של צרכים ומיפוי של השטח באופן מדויק.
פנינה תמנו: בסופו של דבר אני ביקשתי מיפוי מתחילת הדרך ואני לא מקבלת.
פנינה תמנו: השאלה אם גם יש נכונות לבוא באופן אמיץ ולומר שזה המיפוי וזאת תמונת המצב.
פנינה תמנו: הרי יש לנו דוח של מרכז המחקר של הכנסת אבל הוא כבר הולך ומתיישן לגבי הריכוזים של יוצאי אתיופיה.
פנינה תמנו: צריך להודות על האמת ולומר שעד היום לא נלקחה דעתה של הקהילה באופן אקטיבי ועכשיו היא תילקח.
פנינה תמנו: דעות לכאן או לכאן, בסופו של דבר המדיניות לא צריכה גם להיות פטרונית ולא פטרנליסטית.
פנינה תמנו: אני יודעת שאת עושה מאמצים ועובדת, אבל אותו אגף שלך גם לא צריכים להיות בו ילדים אתיופים ותיקים וגם זה צריך להיות כתוב שחור על גבי לבן.
עמרם מצנע: עוד לא התחלנו בהתייחסויות.
עמרם מצנע: אני מבקש לשמוע את משרד הקליטה.
<חיים סלם: אני מהאגף לקליטת עולי אתיופיה ובעבר עבדתי במינהל הסטודנטים.
<חיים סלם: אני חושב שצריך לעשות הבדל בין מה שהמדינה עושה לבין מה שקורה בשטח.
<חיים סלם: מידיעה אישית שלי, אני חושב שהחברה עדיין לא בשלה לקבל מורים אתיופים.
<חיים סלם: אמנם יש הצלחות פה ושם, אבל בגדול זה המצב.
עמרם מצנע: למרות שלפי הנתונים לא זאת הבעיה.
<חיים סלם: אני אומר שזאת הדעה האישית שלי.
עמרם מצנע: זה לא עניין של דעה.
עמרם מצנע: אני אומר מבחינת נתונים, אני מבין שאין מורים אתיופים שהם לא מועסקים.
<חיים סלם: יש הרבה.
עמרם מצנע: אני מדבר על אלה שסיימו לימודים בארץ.
<חיים סלם: יש רשימה.
עמרם מצנע: אפשר להתווכח על דעות אבל יש נתונים וכדאי שנדע אותם.
<זיוה מקונן דגן: יש נתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שמדברים על 308 בוגרים שלמדו הוראה משנת 2008-200, 338 בשנת 2011 ו-2012.
<זיוה מקונן דגן: זאת אומרת, יש נתונים שמראים קרוב לאלף מורים יוצאי אתיופיה והם בוגרי חינוך והוראה.
<זיוה מקונן דגן: על מה אנחנו מדברים?
<זיוה מקונן דגן: למה אנחנו מדברים על פרויקטים ייחודיים אלה?
עמרם מצנע: אני רוצה לברר את הנקודה הזאת.
עמרם מצנע: זיוה אומרת שלפי המידע שיש לה, יש קרוב לאלף מורים.
<זיוה מקונן דגן: כן.
<זיוה מקונן דגן: לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
עמרם מצנע: אני לא יודע מהיכן הנתונים, אבל נניח שאלה הנתונים.
<זיוה מקונן דגן: נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
<זיוה מקונן דגן: נתונים על בוגרי חינוך והוראה בהם יש לנו את כל האקדמאים יוצאי אתיופיה.
עמרם מצנע: אבל המספר הזה מבטא את כל מי שסיים ויש לו תעודת הוראה.
<זיוה מקונן דגן: תעודת הוראה.
עמרם מצנע: אבל המספר הזה לא אומר מי מאלה בכלל רוצה לעבוד בהוראה.
<זיוה מקונן דגן: זה משהו אחר.
עמרם מצנע: משרד החינוך, אתם מכירים את המספר הזה?
<דליה מזרחי: אני קיבלתי נתונים.
<דליה מזרחי: ביקשנו מכל המדריכים שלנו בארץ שמחולקים לכל המחוזות לבדוק אם יש מורים כאלה שפנו אליהם ולא הצליחו לשבץ אותם.
<דליה מזרחי: אני קיבלתי רשימה של 16.
פנינה תמנו: השאלה אם את ה-16 הולכים לשבץ.
פנינה תמנו: אם הולכים לשבץ את ה-16, לדעתי זה יפה מאוד ולדעתי כל זמן מסוים צריך לעצור ולשאול אם יש כאלה.
<חיים סלם: התחלתי את הפתיח בדברים שלי בגלל שאני מחובר למה שזיוה ציינה כאן.
<חיים סלם: הנתונים קיימים גם במינהל הסטודנטים לגבי חלק מהסטודנטים שסיימו.
<חיים סלם: משרד הקליטה כרגע במסגרות פרויקטים כאלו ואחרים כמו אופק והפרויקט הלאומי משקיע סכומים עתקים בנושא של חיזוק בתחום הכנה לבגרויות, בתחום החינוך ובכל מיני מסגרות כאלה ואחרות כדי שאחוז בני הקהילה שיוצא עם תעודת בגרות יהיה מאוד גבוה.
<חיים סלם: המשרד משקיע בפרויקטים כאלה ואחרים.
<חיים סלם: תכנית פוירשטיין נכנסה גם לאוניברסיטת בר אילן וגם לאוניברסיטה העברית כדי לענות על הצורך בו בני הקהילה לא מוציאים את הממוצע הנדרש לקבלה לחוגים כאלו ואחרים ובבחינה הפסיכומטרית.
<חיים סלם: לכן לדעתי הוא נותן פתרון טוב.
עמרם מצנע: אתה מדבר עכשיו על כלל המקצועות.
<חיים סלם: כן, על כל המקצועות.
<חיים סלם: לחלקם יש את התכונות בנושא של החינוך, הנגישות וכל מה שנדרש לתחום החינוך אבל הם לא מצליחים להתקבל מבחינת תנאי הקבלה.
<חיים סלם: פוירשטיין מגיע ובעצם מדלג על הנושא הזה.
<חיים סלם: האוניברסיטאות הבינו והטמיעו את הנקודה הזאת כאשר הן יודעות שיש יכולת אבל בגלל שלא מצליחים לעבור את התנאים האלה, הן מקבלות את האבחון של פוירשטיין ועכשיו יש לנו את בני הקהילה גם בתחומי הרפואה ובפקולטות כאלה ואחרות שהן יוקרתיות יותר.
<חיים סלם: לכן חשוב מאוד לא לדבר על פרויקט כזה או אחר שנמצא במכללה או באוניברסיטה אלא חשוב להסתכל על המכלול.
<חיים סלם: אני חושב שמשרד החינוך צריך גם להקצות השמות מראש ותקנים בבתי הספר והתקנים האלה יאמרו שמראש הם משוריינים לבני הקהילה.
עמרם מצנע: הם אומרים לך שכל בוגר עם תעודת הוראה שרוצה להתקבל להוראה, בא עם קופה של שעות.
<שרי פייר: מנהלת תחום בכיר לחינוך במשרד הקליטה.
<שרי פייר: אני רוצה להוסיף ולומר שבמסגרת התכניות לחינוך לא פורמלי, קידום מצוינות ודברים מן הסוג הזה אנחנו משלבים - וראינו שזה מאוד מאוד מועיל - בני קהילה בהוראה במסגרת החינוך הלא פורמלי.
<שרי פייר: ראינו שבמסגרת החינוך הלא פורמלי, וגם לפי מה שאתה הצגת במסגרת החינוך הפורמלי, יש יתרון אדיר כי בעצם מורה שהוא בן הקהילה, מעבר למה שאת אמרת כשהוא נכנס לבתי ספר בו לא נמצאים בני הקהילה ונותן את הידע, כאשר נמצאים בני הקהילה בבית הספר, הוא גם משמש כאיזשהו סוג של גשר וגישור בין התלמידים לבין ההורים לבין הנהלת בית הספר.
<שרי פייר: לכן יש לזה חשיבות רבה מאוד.
עמרם מצנע: עוד מישהו ממשרד הקליטה?
<ורה אופיר: אני מרכזת הכשרה ורישום.
<ורה אופיר: קלאודיה כץ מנהלת האגף ולא הגיעה כי היא בסיור בצפון ואני מייצגת אותה.
<ורה אופיר: באגף תעסוקה הקשר שלנו הוא עם מורים שבאים כבר עם השכלה.
<ורה אופיר: זאת אומרת, בגדול, אגף תעסוקה נותן את העבודה במקצוע לאלה שכבר באים עם המקצוע הזה.
עמרם מצנע: אותם 82 אנשים.
<ורה אופיר: בדיוק.
<ורה אופיר: את זה רציתי לומר.
<ורה אופיר: שמעתי כאן על התכנית עליה דיברה דליה.
<ורה אופיר: אני לא יודעת אם היה לך קשר עם קלאודיה כץ.
<דליה מזרחי: לא.
<ורה אופיר: אני חושבת שדווקא בתכנית שדליה הציגה, חשוב שאנחנו נהיה מעורבים ואולי נוכל לעזור גם באיתור של עוד מועמדים שלא משתתפים מסיבה כלשהי בתכנית אותה תיארת וגם בכלל בהכנה ובשיתוף פעולה.
עמרם מצנע: עוד מישהו ממשרד החינוך או ממשרד הקליטה?
עמרם מצנע: פנינה, בבקשה.
פנינה תמנו: חשבתי שאין את המספר הזה של מורים יוצאי אתיופיה.
פנינה תמנו: אני באמת מכירה את הקהילה, כמי שחורשת את הארץ ומדברת הרבה עם צעירים.
פנינה תמנו: אני חושבת שצריך לקחת את הנתון של 230 ולעשות חתך שיראה מי המורים האלה כי אם בתוכם יכניסו לי מורה שנמצא בברנקו וייס או אחרי לימודים, בעיני הוא לא נחשב מורה.
פנינה תמנו: אני רוצה לראות כמה באמת משולבים כמורים מחנכים בתוך בתי הספר כמו שאר המורים ולא כעובדי קבלן או עובדים שהם במיקור חוץ ואין להם את הנגישות לא לכלל הילדים ולא ליוצאי אתיופיה.
פנינה תמנו: לכן חייב להיות כאן מעקב של הוועדה.
עמרם מצנע: אני כבר רשמתי לבקש ממרכז המחקר של הכנסת עבודה קצת יותר לעומק.
שמעון סולומון: אני לא מופתע מכך שיש צעירים מצוינים שיכולים להיות בין המורים המובילים.
שמעון סולומון: אין כאן בכלל ויכוח.
שמעון סולומון: אנחנו צריכים להיות מעבר לכך.
שמעון סולומון: יש בני קהילה מבריקים שיכולים להיות לא פחות מאחרים ואין לי ספק בכך.
שמעון סולומון: חשוב לי לדעת נתונים אמיתיים לגבי ה-230 מורים, 240 מורים, והיכן הם מועסקים.
שמעון סולומון: אני עבדתי במערכת החינוך.
שמעון סולומון: מ-1994 הייתי בתוך ליבו של משרד החינוך כיועץ לשר החינוך.
שמעון סולומון: הבעיה היא לא כמה יש ובאמת אתם עושים דברים נהדרים, פורצים דרכים, הכשרות ומנסים ואני לא מבטל את זה.
שמעון סולומון: אני אומר שמהמספר ניכנס לאיכות.
שמעון סולומון: בואו נדבר עכשיו על ה-230 האלה ונראה כמה הם מורים מן המניין, מורים מקצועיים בתוך המערכת ולא שעות עולים , לא ברנקו וייס ולא כוח אדם.
שמעון סולומון: לצערי הרב, בגלל שעבדתי במשרד, כל יום יש אלי הרבה פניות.
שמעון סולומון: כל פעם אומרים להם ששעות העולים נגמרו.
שמעון סולומון: יש מישהו שעבד תשע שנים בשעות כאלה ואחרות, בקוסמטיקות כאלה ואחרות, ובסוף אמרו לו ללכת הביתה והוא הלך הביתה.
שמעון סולומון: הוא לא בתקן.
שמעון סולומון: חשוב לדבר על איכות ובאיזה תקן הם נמצאים בתוך המערכת.
שמעון סולומון: אדוני היושב ראש, אתה אדם רציני, בואו נתחיל לדבר על איכות.
פנינה תמנו: אני מצביעה על זה.
שמעון סולומון: אני לא רוצה שנסמן וי ונלך.
עמרם מצנע: למרות שאם אתה שואל אותי, כאשר יהיו 500, 600 ו-700 אלף, אז תוכל לראות מה קורה, אם הוא מורה והוא מלמד.
עמרם מצנע: עוד לא הגענו לשלב שבו המספר הוא מספיק גדול כדי שאפשר יהיה עכשיו להיכנס לזה.
שמעון סולומון: אם אנחנו רוצים לפתור את הבעיה, אנחנו כבר שלושים שנים כאן, כל פעם יש פרויקטים ותכניות, אבל אני אומר לכם שאין שום סיבה שהבחורה הנחמדה והמקצועית לא תהיה מורה מן המניין בתקן.
עמרם מצנע: היא בתקן.
שמעון סולומון: אני נותן דוגמה.
שמעון סולומון: חברים, אל תקפצו.
שמעון סולומון: אנחנו מכירים את השטח ואני לא מדבר באוויר.
שמעון סולומון: אני רק אומר שאני חושב שהדיונים צריכים להיות על מורים מן המניין.
פנינה תמנו: השאלה היא לגבי אחוז מה-230 או לא.
פנינה תמנו: אנחנו רוצים שהמסה העיקרית תהיה.
שמעון סולומון: בואו נעשה את זה פרקטית והדיון הבא בעוד שבועיים-שלושה חודשים נדבר על ה-230 ונראה היכן הם נמצאים.
שמעון סולומון: אז תבינו על מה אני מדבר.
שמעון סולומון: אני חייב לדבר גם על דברים שהצליחו.
שמעון סולומון: עוד ב-1998 לקחנו 24 מורים, חצי מאתיופיה, חצי שמלמד כאן, והכשרנו אותם כך שהם נכנסו עם קביעות.
שמעון סולומון: אני מדבר אתך על 1998-1999.
שמעון סולומון: הם בין הבודדים שנמצאים בתקן וכך זה עד עכשיו.
שמעון סולומון: במקום שזה ימשיך כלפי מעלה ונכניס אותם, היום אנחנו שומעים על כך שיש תכניות רבות שאפשר להצליח אתם.
שמעון סולומון: לא סתם הכנסתי את נושא הזהות.
שמעון סולומון: אכן יש לנו בעיה וצריך להכיר בה כי דווקא בקרב ילידי הארץ צריך לעבוד הרבה על הנושא של חיזוק הזהות.
שמעון סולומון: אם זה לא פוגע בשעות הלימודים אלא אתה מוציא אותם אחר כך ואתה עושה משהו בנוסף ולא על חשבון בנושא של הזהות, לאף אחד כאן אין מונופול.
שמעון סולומון: אני באופן אישי מזהה ילדים שדווקא נולדו בארץ ובקהילה מצד אחד רואים אותם כילידי הארץ, צברים, ומצפים מהם לגדולות, להיות מן המניין כמו כל אחד אחר, ובחברה הישראלית אנחנו יודעים שהם תמיד יישארו אתיופים וטוב שכך.
שמעון סולומון: בין זה לבין זה, מה שאתם עושים זה מצוין וצריך לחזק את זה.
שמעון סולומון: אני חושב שזה נכון לחזק אותם ולתת להם את התוספת של הזהות.
שמעון סולומון: נקודה אחרונה היא לגבי ה-16 מורים שעומדים להיקלט.
שמעון סולומון: זאת תוספת רצינית ואני מקווה שזה יהיה בתקן מן המניין ולא משהו בתוספת.
שמעון סולומון: זה כוח רציני.
פנינה תמנו: נכון, אבל היא הרימה גבה.
<דליה מזרחי: לא, לא הרמתי גבה אלא פשוט אין לי עדיין את נתוני ההשכלה שלהם.
<דליה מזרחי: אני לא יודעת איזה מקצועות.
פנינה תמנו: לא ביקשנו הנחות.
פנינה תמנו: אנחנו מדברים על לקחת חבר'ה רציניים.
<דליה מזרחי: אני קיבלתי את הרשימה וביקשתי שכל אחד יכתוב לי איזה מקצוע, מה תחום ההוראה שהוא רשאי ללמד אותו והיכן הוא רוצה ללמד בארץ.
<דליה מזרחי: אז נוכל לבדוק.
<דליה מזרחי: רק אחרי שהנתונים האלה יהיו, נוכל לבדוק.
שמעון סולומון: המסר שלנו כחברי כנסת – לא ניכנס לפרטים – הוא שיש יוצאי אתיופיה ראויים והם צריכים להיות בתקן.
שמעון סולומון: איך עושים את זה – זה אתם.
<משה ישעיהו: משהו פרקטי.
<משה ישעיהו: בעוד חודש יסיימו אצלנו תשעה סטודנטים ובטח גם במכללות אחרות.
<משה ישעיהו: למי פונים?
<משה ישעיהו: למי הולכים?
<משה ישעיהו: עוד הפעם מסכת כפי שהייתה עד כה?
<משה ישעיהו: זאת הפרקטיקה אותה אנחנו מחפשים.
פנינה תמנו: הם צריכים גם להגיע אליכם, אבל אני חושבת שבמסלולים הרגילים ולא צריך ליצור מסלול מיוחד.
<שרה זילברשטרום: אנחנו מדברים על המסלולים הייחודיים האלה ובאמת יש לנו את הרשימות.
<שרה זילברשטרום: יש לנו גם מדריכה שעוזרת ועכשיו גם כוח אדם.
<שרה זילברשטרום: האחריות שלנו היא על השיבוץ.
עמרם מצנע: זיוה.
<זיוה מקונן דגן: תודה.
עמרם מצנע: התגעגענו אליך.
<זיוה מקונן דגן: אתם הייתם בחופשה ארוכה.
<זיוה מקונן דגן: האמת היא שאני מרגישה שהדיון הוא מאוד מאוד בעייתי.
<זיוה מקונן דגן: קודם כל, אני מאוד מאוד שמחה ומברכת את יושב ראש הוועדה שכינס דיון בשני נושאים מאוד מהותיים שבסופו של דבר הם אותו הדבר אבל בהחלט מהותיים.
שמעון אוחיון: זיוה, איזה גוף את מייצגת?
<זיוה מקונן דגן: אני מנכ"לית האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.
<זיוה מקונן דגן: הדיון הזה שכאילו מדובר באוכלוסייה עם צרכים מיוחדים ואוכלוסייה כזאת מיוחדת, זה נורא מטריד אותי.
<זיוה מקונן דגן: זה מטריד וזה בעייתי כי אם יש בוגרי הוראה שסיימו את הלימודים שלהם במכללה או באוניברסיטה בישראל, הם צריכים להשתלב במערכת החינוך כמו כל אחד אחר.
<זיוה מקונן דגן: האבסורד הזה שאנחנו יודעים מנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שהם בדוקים שכל שנה בין 45 ל-50 סטודנטים בעשור האחרון מסיימים את הלימודים שלהם ואנחנו לא רואים אותם בבתי הספר, זאת בעיה.
<זיוה מקונן דגן: יש לי חמישה ילדים, ארבעה מהם בבתי ספר במסגרות החינוך הרגילות והבן שלי היחיד הוא זה שפגש מורה אתיופית בבית הספר.
<זיוה מקונן דגן: אני מאוד שמחה וגאה בו שהוא לא אמר לי שיש לו מורה אתיופית אבל כאשר פגשתי אותה באסיפת הורים, שמחתי מאוד.
<זיוה מקונן דגן: לא יכול להיות שמערכת לא תקבל את המורים האלה אבל התפיסה הבעייתית שמקבלים לפי צבע – ודרך אגב, זאת מערכת החינוך לה יש את יכולת ההחלטה ומנהל בית הספר הוא זה שמקבל מורה או המפקחים הם אלה שמסננים ומקבלים את המורה והם יחליטו - זה מאוד מאוד בעייתי וצריך לשנות את התפיסה הבעייתית הזאת.
<זיוה מקונן דגן: אנחנו העברנו בכנסת הקודמת חוק שנקרא חוק ייצוג הולם בתאגידים, בחברות הממשלתיות וברשויות המקומיות וזה צריך לקרות גם במערכת החינוך.
<זיוה מקונן דגן: צריכים להיות מורים שהייצוג שלהם, של יוצאי אתיופיה, הוא יהיה לפי אחוזם באוכלוסייה ולא 0.77 אחוז אלא 1.5 אחוז מורים יוצאי אתיופיה שיהיו בכל מערכת החינוך.
<זיוה מקונן דגן: אף אחד לא מבקש לעשות הנחה.
<זיוה מקונן דגן: אף אחד לא רוצה בכך.
<זיוה מקונן דגן: אני לא רוצה שאת הילדים שלי ילמדו מורים בינוניים כך שאני לא אומרת שתקבלו מורים בינוניים או לא אבל לדבר על קהילה שלמה שצריך לעשות לה תכנית ייחודית, מסגרות ייחודיות ומכללות ייחודיות עם מסגרות ייחודיות בתוכן - על מה אנחנו מדברים?
<זיוה מקונן דגן: על חבר'ה שסיימו את מערכת החינוך בישראל.
שמעון אוחיון: את צריכה לענות על השאלה שכבר היושב ראש שאל אותה.