GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ענת לוי: למרות שעכשיו הם בעצם לא יודעים מה לעשות עם זה, איך הגזבר יהיה אחראי על משהו שמישהו אחר חותם.
<ענת לוי: יש פה עניין סביב הישות המשפטית
<יערה קדוש: משפטי חשבונאי לנטו.
<ענת לוי: לגמרי, לא משהו מהותי.
<ענת לוי: זה באופן כללי.
עמרם מצנע: נשים את זה רגע בצד.
עמרם מצנע: איך בנוי התקציב שלך?
<מירה יניב: בדיוק כמו שענת הסבירה.
עמרם מצנע: מספרים.
<מירה יניב: כמה כסף הולך על זה וכמה כסף הולך על זה?
עמרם מצנע: לא, כמה כסף את מקבלת במועצה.
<ענת לוי: אני אגיד לך 900 שקלים לתלמיד.
<ענת לוי: חוץ מזה, בערך, 250 שקלים סל להסעות, נוסף על הסעות לבית הספר.
עמרם מצנע: שזה לא אצלה, ההסעות.
<ענת לוי: לא אצלה, אני נותנת לה תקציב פר ילד, לה זה יוצא סדר גודל של 30,000 בשנה, שהיא יכולה לעשות טיולים, מה שהיא רוצה.
<גיורא זלץ: את ההסעות אנחנו עושים.
<ענת לוי: וכמובן אני נותנת את השמירה, את הדברים שאני מחויבת, שיפוצים גדולים או דברים כאלה.
עמרם מצנע: וזה יורד מהסל שלה?
<ענת לוי: לא.
<ענת לוי: זה יוצא סדר גודל של 1,300 שקל לילד.
עמרם מצנע: כמה משרד החינוך?
<מירה יניב: משרד החינוך מעביר למועצה והמועצה מעבירה אלינו.
עמרם מצנע: זאת אומרת כל זה לא קשור למשכורות המורים.
<מירה יניב: משכורות מורים של משרד החינוך משולמות על ידי משרד החינוך.
עמרם מצנע: כשאת מקבלת סל של שעות.
<מירה יניב: כן, אני מקבלת סל של שעות.
<מירה יניב: השעות האלה מתחלקות בין המחנכות והמורות המקצועיות.
עמרם מצנע: איזה חופש פעולה יש לך בסל השעות?
<מירה יניב: מה זאת אומרת חופש פעולה?
עמרם מצנע: את יכולה להגיד למורה אחת, את תעבדי אצלי רק 50% ואת תעבדי 80%?
<שרה רוזנצוויג: אני יכולה לתת לך דוגמה, למשל יועצת.
<שרה רוזנצוויג: אין תקן ליועצת בבית ספר יסודי, זה שיקול דעת של מנהלת.
<מירה יניב: יש את העניין של קביעות.
<מירה יניב: מורה שהיא קבועה - - -
עמרם מצנע: את הבעיות אני מכיר, אני רוצה לשאול אם יש לך איזה שהוא שיקול דעת בתוך השעות שאת יכוה לשחק עם זה.
<מירה יניב: בטח שיש לי שיקול דעת.
<מירה יניב: יש לי אל"ף, כמובן שיקול דעת במובן של פיצולים בכיתות.
<מירה יניב: יש כיתות מסוימות, אם דיברנו מקודם על 34 תלמידים בכיתה, אז אני יכולה לשחק עם השעות, שבכיתה הזאת יהיו יותר פיצולים מאשר בכיתה של 28 תלמידים.
עמרם מצנע: אבל אז זה מחייב אותך להכניס לתוך המערכת הזו גם כסף, כי יש לך שעות חינוך.
<מירה יניב: רוב בית הספר מנוהל על ידי שעות משרד החינוך, שבסך הכול, נגיד באופן כללי, השעות יחסית מספיקות.
<מירה יניב: תמיד אנחנו רוצים יותר, אבל יחסית מספיקות.
<מירה יניב: בנוסף לזה יש את השעות של - - -
עמרם מצנע: גם לפיצול כיתות.
<מירה יניב: גם לפיצול.
<מירה יניב: היום משרד החינוך נותן גם פיצול כיתות ל-א'-ב'.
<מירה יניב: אני רוצה להגיד עוד דבר, יש לנו גם קרן קרב בתוך בית הספר.
<מירה יניב: קרן קרב זה גם שעות, זה גם מורים נוספים.
<מירה יניב: רוב קרן קרב עובדים בחצאי כיתות, אם זה דרמה, אם זה מוזיקה, אם זה תנועה.
<מירה יניב: אז מול אותה קרן קרב עובדת מורה של משרד החינוך - - -
עמרם מצנע: בכסף שאת מקבלת מהמועצה או מגורמים חיצוניים אחרים, את גם ממירה את זה לשעות באיזה שהיא צורה?
<מירה יניב: הכסף שאני מקבלת מהמועצה?
<מירה יניב: לא, לא לשעות.
<מירה יניב: בעצם הדבר המרכזי זה כוח אדם.
<מירה יניב: כוח אדם זה משרד החינוך, קרן קרב, שזה תשלומי הורים ואנחנו, מה שנותנים, ומעט מאוד הסייעות שזה גם מועצה.
<מירה יניב: אם אני מחזיקה מישהו על חשבוני, כאילו על חשבוני, זה הספרנית, כי אין תקציב לספרנית - - -
<ענת לוי: מצנע, יש פה תרומת הורים.
<ענת לוי: תרומת הורים, יש תשלומי חובה הורים ויש תרומת הורים 600 שקלים בשנה לפי בחירת ההורים.
עמרם מצנע: הורים משלמים?
<מירה יניב: בטח, שכר לימוד.
עמרם מצנע: חבר'ה, זה הקיבוץ המופרט.
עמרם מצנע: אבל אם זה קיבוץ לא מופרט, אז הקיבוץ משלם?
<גיורא זלץ: מחייבים את ההורים בתקציב.
<גיורא זלץ: זה לא כל כך חשוב הטכניקה, אבל כן חשוב להבין שיש פה משרד החינוך, יש פה תקציב של המועצה, מתוך השוטף של המועצה ויש השתתפות הורים.
<גיורא זלץ: חייבים להבין את זה, זה שלושה מרכיבים של התקציב וזה מה שמאפשר את כל מה - - -
עמרם מצנע: כשחלק החובה הוא לפי החוק.
עמרם מצנע: וחוץ מזה יש תרומת הורים?
<ענת לוי: נכון.
<ענת לוי: 600 שקלים.
עמרם מצנע: שיש כאלה ש- - -?
<ענת לוי: שבוחרים לא לשלם.
<גיורא זלץ: בשוליים, מאוד בשוליים.
עמרם מצנע: אני מתעניין בזה, כי אחד הכיוונים שאנחנו מנסים ללכת היום, גם משרד החינוך מנסה, זה הרבה יותר עצמאות למנהלים.
עמרם מצנע: זה נכון שבתיכון זה יותר אטרקטיבי, אבל זה נכון גם ביסודי.
עמרם מצנע: כל הרעיון של הלימוד המשמעותי והורדה עתידית של בחינות הבגרות, הכוונה היא להגיע לשלוש בחינות בגרות בסוף הדרך.
עמרם מצנע: זה בעצם לתת הרבה יותר עצמאות למנהלי ומנהלות בתי הספר, גם בקודש הזה של השעות.
עמרם מצנע: עכשיו איך עושים את זה בדיוק, עדיין לא ברור לנו.
<מירה יניב: אני רוצה שנפסיק את הדיון ונראה.
<גיורא זלץ: אנחנו נדבר על זה קצת במועצה.
<גיורא זלץ: כשדיברנו על חינוך התיישבותי, זו בדיוק הדילמה שאנחנו מתעסקים איתה.
<מירה יניב: אני רק רוצה לומר משפט, שפעם, בעידן הישן והקודם של בתי הספר הקיבוציים, לפני 15, 20, 25 שנה, ככה בדיוק התנהלו בתי הספר, הייתה כאן אוטונומיה.
עמרם מצנע: טוב, אז הייתה בכלל בעיה, כי המורים לא קיבלו תלוש משכורת.
עמרם מצנע: אשתי לימדה 15 שנה בעין גב ורשמו לה מתוך זה 8 שנים.
<גיורא זלץ: גם לאשתי, היא גננת, יש לה אותה בעיה.
<גיורא זלץ: סיור בכיתות:
<מורה: כאן לומדת כיתה אחרת, אנחנו כיתה ד' רגילה, עם 31 תלמידים ואנחנו משלבים אצלנו ילדים מהכיתה של החינוך המיוחד.
<מורה: הם באים איתנו ללמוד פעמיים בשבוע.
<מורה: עכשיו למדנו על תל חי וניצלנו את אדר א' לעבוד קצת יותר ברצינות.
<מורה: בכל אופן השילוב בכל מיני מינים שקשורים למפתח הלב, לערכים, בכל מיני דברים שקצת יותר קלים להעביר.
<מורה: עכשיו יש להם מרכזי פעילות.
<מורה: ישיבת סיכום, לשכת ראש מועצת גליל עליון:
<גיורא זלץ: אני קצת אדבר.
<גיורא זלץ: אנחנו נעשה את הדברים של ההצגה די מהר, גם היינו בבית ספר הגומא וקצת ראינו את הדברים ואני משאיר קצת זמן לדבר, שזה יותר חשוב.
<גיורא זלץ: אני מניח, אני אומר גם לזוהרה וענת וגם אני, אחרי שנכיר ונראה את האנשים אז אפשר גם לקבוע פגישה בירושלים על נושאים ספציפיים, זה יותר פשוט ויותר קל, עם לוח הזמנים של מצנע ושל רות, אבל אני אומר שוב, אני אומר כמה מילים עלינו באופן כללי.
<גיורא זלץ: אז גליל עליון, הדברים שמייחדים אותנו, יש לנו שטח מאוד מאוד גדול.
<גיורא זלץ: למעשה מקדרים בדרום, מורדות הגולן, הקו הירוק, במזרח, ובמערב עד הר אדיר, קיבוץ סאסא, ברעם וצבעון.
<גיורא זלץ: צבעון, אני לא יודע כמה אתם מכירים, זה בעצם קיבוץ שכבר 14 שנים הוא לא קיבוץ, הוא 12, 14, 15 משפחות.
עמרם מצנע: הוא גם כל הזמן חדש.
<גיורא זלץ: לא, זה השינוי, שעכשיו אנחנו בשלב שגמרנו את כל ההכנות והתחלנו בעצם לשווק ובתוך שלוש שנים, סדר גודל, צבעון יהיה יישוב של 200 משפחות, וזה כן חדש וזה שונה וזה עושה מהפכה בהר שלנו.
<גיורא זלץ: דיברנו על זה בדרך, אבל חשוב להדגיש, שאנחנו, זה לא נכון להגיד גובלים, אנחנו צריכים לשנות את זה אולי פעם, למצוא את המונח, אנחנו מעורבבים, במונח החיובי, עם 13 רשויות נוספות, אמרנו את זה, זה גם מועצות מקומיות, זה טובא זנגרייה שזה בדואים, וזה גם חצור, קרית שמונה, זה באמת ערב רב של אנשים מהסוגים השונים ואנחנו מעורבבים בהם ויש הבדל גדול מאוד בין שטח השיפוט המועצתי המוניציפאלי לבין רשות החינוך.
<גיורא זלץ: אנחנו רשות חינוך הרבה יותר גדולה מאשר שטח השיפוט המוניציפאלי.
<גיורא זלץ: דיברנו על זה.
<גיורא זלץ: אנחנו 18,300 תושבים.
<גיורא זלץ: התחלנו את שנות ה-2000 באזור ה-12,000, זאת אומרת יש פה גידול גדול מאוד של המועצה.
<גיורא זלץ: חלק גדול מהגידול הוא ההרחבות החיצוניות, אבל נכון לארבע השנים האחרונות זה גם גידול גדול מאוד פנימה, זאת אומרת ההפרטה יצרה תהליך שבנים ובנות חוזרים לקיבוצים שלהם והבנים שחוזרים בהרבה מקרים הם לא פחות שונים מהקיבוץ הישן מאשר התושבים החדשים.
<גיורא זלץ: צריך להבין את זה, זאת אומרת זה לא שהבנים באים, כמה שנים הם לא היו והם - - -
רות קלדרון: חוץ מזה שהם יודעים למה הם שונים.
<גיורא זלץ: לא, זה בדיוק זה.
<גיורא זלץ: כי הם גם שונים והם גם מכירים את הדברים, בקיצור זה מגדל בבל של תרבויות, של שפות, של תפיסות, והחוכמה שלנו תהיה בשנים הקרובות לנסות ולייצר איזה שהם מודלים של שיתוף פעולה, של שיחה משותפת, וזה בהרבה מקומות לא פשוט.
<גיורא זלץ: אבל זה קיים.
<גיורא זלץ: יש לנו גם את בית ספר שדה חרמון, את חוות ורד הגליל ובית ספר לכמורה, פחות רלוונטי מבחינת העסק הזה.
עמרם מצנע: ליד ורד הגליל.
<גיורא זלץ: רות, אם לא היית את חייבת להיות, זה מקום מאוד מיוחד.
<גיורא זלץ: זה מקום שאת באה לשם ואת שומעת פרח כמורה ששר את שמע ישראל.
<גיורא זלץ: הם מחברים את היהדות והנצרות בצורה, אפרופו השיחה הקודמת שלנו, מדהימה.
<גיורא זלץ: תהיי שם בהזדמנות.
<גיורא זלץ: חוץ מזה, האפיפיור יהיה שם כנראה במאי.
<גיורא זלץ: בכמה מילים את האני מאמין של המועצה.
<גיורא זלץ: שוב, באמת בכמה מילים.
<גיורא זלץ: אז דיברנו על הנושא של אל"ף, לפתח את הקהילות, את הקיבוצים, כל אחד בתחום שלו, בצורה שלו, שיהיה עם הד.נ.א והעצמאות והצניעות שלו, אבל לעשות מזה קהילה אזורית תומכת, משפיעה ומובילה, גם ברמה הלאומית.
<גיורא זלץ: התחלנו לדבר על זה, אחת הבעיות שלנו שאנחנו קצת נסוגונו ואנחנו חוששים להגיד מילים כמו שליחות לאומית ורצון להוביל דברים ואנחנו רוצים לחזור לשם, אנחנו מרגישים שאנחנו יכולים.
<גיורא זלץ: פיתוח כלכלי.
<גיורא זלץ: קודם דיברנו כמה מילים עם מצנע על תקציב ומצנע, שאלת אותי, האם יש לנו איזה שהם מקורות כספיים שלנו, אז כרגע אין לנו.
<גיורא זלץ: אנחנו מבינים שאנחנו צריכים לעשות את זה.
<גיורא זלץ: החינוך.
<גיורא זלץ: זה לא כתוב בשבילכם, החינוך כנכס אסטרטגי מבחינתנו זה אחד מהדברים הכי חשובים שיש לנו במועצה.
<גיורא זלץ: אנחנו בעיקר מזהים פה יכולת, כי יש פה אוכלוסייה חזקה, בתי ספר חזקים, תושבים חזקים, צוותים חינוכיים בבתי הספר וברשויות חזקים, אפשר פה באמת ללכת לכיוונים של לעשות את החינוך אחר, שונה, מתאים למה שצריך היום ואמרתי, אנחנו מזמינים אתכם בכל מחשבה, בכל מודל שאתם רוצים לעשות אנחנו מוכנים, אני אומר ככה אפ פרונט, להיות המעבדה של הניסויים האלה.
<גיורא זלץ: אנחנו באמת רואים את החינוך כאיזה שהוא משהו מאוד מאוד משמעותי בכל מה שאנחנו עושים במועצה.
<גיורא זלץ: ואנחנו רוצים לגדול.
<גיורא זלץ: אנחנו מניחים שב-2015 נחצה את ה-20,000, אנחנו רוצים דרך הגידול העצמי, אבל גם בצורות אחרות, לגדול.
<גיורא זלץ: יש איזה שהיא מסה קריטית מסוימת שבלי זה למועצה קשה לתפקד, כמו ביישוב, דרך אגב.
<גיורא זלץ: גם הקיבוצים המופרטים היום, אם אין להם את ה-900, 1,000, 1,200 אנשים, הם לא יוכלו להתקיים לאורך זמן ולשלם את שאר הרוח, את התרבות, את החינוך, את הספורט, לא יוכלו.
<גיורא זלץ: היסטוריה, בכמה מילים.
<גיורא זלץ: אז באמת פה קמה מדינת ישראל.
<גיורא זלץ: אמנם מצנע גדל או חי קצת בעין גב, גם שם זה ככה, אבל באמת אני אומר את זה, כי זה מאוד חשוב להבין שהתושבים, גם הוותיקים, ועוד רובם חיים, רואים את עצמם בזכות כמי שסימן את הגבולות של המדינה ומאוד קשה להם הרבה פעמים עם כל מיני אמירות ציניות של המדינה ושל אחרים על המקום שלהם ועל אם יש להם זכות או אין להם זכות.
<גיורא זלץ: שוב, אני בתחושה שלשניכם זה מיותר להדגיש את זה.
<גיורא זלץ: עד 2006 היינו אזור במלחמה בעצם.
<גיורא זלץ: מהקמת המדינה והמלחמות והמחבלים שהיו פה, גם במשגב עם וגם בשמיר וקטיושות ומה שאתם רוצים.
<גיורא זלץ: מ-2006 יש שקט יחסי, מאז היציאה מלבנון, אבל בהחלט המקום שלנו והחיבור עם הגבול הסורי והגבול הלבנוני הוא משמעותי כמעט לכל דבר שעושים פה.
<גיורא זלץ: יש לנו תעשייה ומסחר ברמה מאוד מאוד גבוהה, בעיקר בתוך הקיבוצים, אבל לא רק.
<גיורא זלץ: יש לנו גם שני אזורי תעשייה שאנחנו מחזיקים, יש פה תעשייה מכל הסוגים וכל המינים.
עמרם מצנע: איפה השני?
<גיורא זלץ: יש גם תעשיית תל חי, שזה הוקם על ידי סטף ורטהיימר, ויש את אזור התעשייה הדרומי של קרית שמונה שהוא בעצם שלנו.
<גיורא זלץ: אנחנו מתחלקים בארנונה עם קרית שמונה אבל הוא שלנו.
<גיורא זלץ: אם מדברים על זה שהתעשייה הקיבוצית היא כ-10% מהתעשייה בארץ וגם ביצוא, מול 1.5% מהחלק באוכלוסייה, אז פה באזור זה עוד יותר גדול, זאת אומרת יש פה בהחלט באופן יחסי ריכוז מאוד גדול של תעשיות, תעשיות טובות, חזקות, מוצלחות, ובהחלט אנחנו רואים את זה כמשאב.
<גיורא זלץ: יש פה את מכון מחקר מיג"ל, בעיקר בתחום חקלאות ורפואה, אבל לא רק, שגם הוא - - -
עמרם מצנע: ביקרנו שם בתקופת הבחירות.
<גיורא זלץ: כי עכשיו יש שם משהו חדש.
<גיורא זלץ: אפרופו, אם אתם רוצים עוד משהו מעניין בחינוך, אז תלכו להרחבה שעשו בגן התעשיות בתל חי, עשו שם את אזור העבודה של המעבדות, שזה באמת הכיוון הבא בעולם, איך שזה בנוי ואיך שזה מורכב ואיך שאנשים יושבים.
<גיורא זלץ: שווה לבקר בזה בהזדמנות.
<גיורא זלץ: בכלל תל חי עצמה זה משהו מעניין, יש המון מה לדבר.
<גיורא זלץ: חקלאות.
<גיורא זלץ: אנחנו אזור חקלאי.
<גיורא זלץ: הרבה מאוד דונמים של חקלאות וחלק משמעותי מההכנסות של האזור הן חקלאות.
<גיורא זלץ: חשוב לומר, גם בהיבט של חינוך, שחקלאות היא לא רק ערך הכלכלה, אלא בהחלט זה משהו משמעותי אצלנו פה באזור.
<גיורא זלץ: לא מספיק, אבל זה בהחלט חלק גם מהעשייה בבתי הספר ובגנים ובתל חי.
<גיורא זלץ: שוב, לא מספיק, אבל החקלאות היא לא רק לשם עצמה, אלא היא גם לסביבה שלנו.
<גיורא זלץ: יש פה מרכזי מו"פ חקלאיים, גם חוות למחקר פיתוח חקלאי וגם גידולי שדה וגם חקלאות מים, בדן ובסאסא.
<גיורא זלץ: זאת אומרת החקלאות היא גם מקור ללימוד, למחקר, לא במובן הישן שלה.
<גיורא זלץ: אני אומר שוב, כשאנחנו היינו צעירים, אז גידלו פה כותנה בעצם, היום יש פה מגוון כמעט אינסופי של גידולים, חקלאות, ירקות, פירות, פטריות, המון המון דברים.
<גיורא זלץ: יש פה הרבה מאוד מחקר ופיתוח בתחום הזה.
<גיורא זלץ: התיירות.
<גיורא זלץ: יש פה תיירות תוכן, יש פה תיירות מהסוגים השונים.
<גיורא זלץ: לא אכנס לזה כרגע, אבל אלה שלושת העוגנים, התעשייה, החקלאות והתיירות, שאנחנו רואים את זה, אם נדבר על פיתוח, אז גם קדימה.
<גיורא זלץ: וגם פה, בנושא של התיירות יש בהחלט דברים שבמחשבה שלנו כשאנחנו מדברים על חינוך אחר, אז זה גם חלק מהעסק.
<גיורא זלץ: זאת אומרת אם יש ילד שהוא מוכשר לבשל, שייצא בכיתה י' הטבח הכי טוב בעולם.
<גיורא זלץ: זה חינוך לגמרי.
<גיורא זלץ: כשעושים עוגה אז צריך לעשות מתמטיקה ופיזיקה ולקרוא גם ספר באנגלית.
<גיורא זלץ: שוב, אני משום מה בתחושה שלא צריך להרחיב על זה מול הפורום הזה.
<גיורא זלץ: אבל מה שחשוב לנו להגיד שאנחנו רואים את הכול קשור, עוד מעט ידברו על זה המומחים והמומחיות הגדולות.
<גיורא זלץ: שוב, ה-7/24 שהשר מדבר על זה, פה עושים את זה.
<גיורא זלץ: נדבר על זה תיכף, אני לא רוצה להיכנס לזה כרגע.
<גיורא זלץ: התחום האחרון שנכנס ובשנים האחרונות הוא משמעותי מאוד ובשנה הזאת בעצם החלטנו על תכנית חדשה, שהיא של מחזור ושל שימוש בפסולת, אנחנו הולכים להשקיע בשלוש השנים הקרובות כ-10 מיליון שקל, הרוב לא שלנו, מאירופה והמשרד לאיכות הסביבה, אבל גם שלנו, בשביל לעשות פה תהליך שהוא הסברתי, חינוכי, קהילתי שבסופו כל המועצה תפריד את הפסולת בבית לשלושה זרמים ועם החלק הגדול של הפסולת האורגנית נשתמש חזרה בקיבוצי המועצה.
<גיורא זלץ: שוב, לא פה המקום לפרט אבל זה גם קיים.
<גיורא זלץ: ונדמה לי שהחלק האחרון שאני מדבר זה הנושא של החינוך הבלתי פורמלי.
<גיורא זלץ: יש לזה כל מיני שמות וניסיונות כל הזמן איך לקרוא לזה - - -
<קריאה: זה כבר זוהרה.
<גיורא זלץ: אני רק אומר, אני רוצה להסביר למה זה בעיניי חינוך בלתי פורמלי, כי לפעמים קצת מתבלבלים בשמות.
<גיורא זלץ: כשאנחנו מדברים על זה שאנחנו רוצים לייצר פה מציאות של 24/7 שגם בית הילדים, או בגן או בבית הספר ואחר כך גם ההורים, ואחר כך גם בערב, שהכול יהיה מחובר, אנחנו רואים בכל הסיפור הזה של תרבות הפנאי, של ספורט, של מחול, של מוזיקה, של חינוך בלתי פורמלי, חלק מכל העסק הזה.
<גיורא זלץ: זה לא פשוט להחזיק את זה, מתוך סדר גודל של 13.5 מיליון שקל שהמועצה מתקציבה משקיעה בחינוך, מתוך זה חצי כמעט זה בכל מה שאנחנו קוראים חינוך בלתי פורמלי.
<גיורא זלץ: צריך להבין, זה לא מובן מאליו, היום יש הרבה אמירות, 'מה אתם רוצים מאיתנו?
<גיורא זלץ: ' לא רוצים את המוזיקה, מי שרוצה מוזיקה שישלם, מי שרוצה מחול שישלם, מי שרוצה כדורסל או אקרובטיקה או התעמלות, שישלם, הארנונה של התושבים לא שייכת לזה, זה בהחלט שיחה שאנחנו בתוכה והיא לא פשוטה.
<גיורא זלץ: אנחנו נכנסים לזה.
<גיורא זלץ: גם הנושא של התרבות, יש פה כמה פסטיבלים גדולים של קול המוזיקה ולא בשמים.
<גיורא זלץ: היית בלא שמים, יצא לך לראות, רות?
רות קלדרון: לא ממש.
<גיורא זלץ: אז אנחנו מאוד מבקשים שאת תיקחי על עצמך הפעם לקחת חלק בזה.
רות קלדרון: לא ניכנס לזה.
<גיורא זלץ: למה?
<גיורא זלץ: תובילי לאן שאת רוצה.
רות קלדרון: לא, בסדר.
רות קלדרון: השנה אני חושבת שאני אהיה שם.
<גיורא זלץ: מצוין.
<גיורא זלץ: בכל אופן, אני אומר, גם התרבות, ושוב זה אותו ויכוח, כשאנחנו מביאים לפה מופע או הצגה לילדים ומבוגרים או כל דבר אחר, בסוף המופע, בסוף ההצגה, המועצה משהו משלמת.
<גיורא זלץ: אף פעם זה לא סוגר את הכול ואנחנו אזור קטן, גם פה יש ויכוח, למה הארנונה שלי צריכה להיות מופע לצעירים?
<גיורא זלץ: מה פתאום?
<גיורא זלץ: זה שיחה שהיא חדשה לאזור הזה.
<גיורא זלץ: אנחנו עכשיו עוסקים בה, נעשה אותה ואני מניח שבסוף נהיה מקום עוד יותר טוב ממה שאנחנו היום.
<גיורא זלץ: כן, זוהרה.
<זוהרה דגן: אני מנהלת היום את אגף תפו"ח, אגף תרבות, פנאי וחינוך.
<זוהרה דגן: אני אתחיל בספורט שהוא גאווה אזורית, יש פה הרבה מאוד ילדים, בני נוער, מבוגרים שעוסקים בספורט, בהחלט תשתית הרבה מעבר לגודל גם של האוכלוסייה וגם של המקום.
<זוהרה דגן: אנחנו מתמקדים בעמותת הספורט בארבעה ענפי ספורט עיקריים, שזה אופניים, שיחה, טריאתלון וכדורסל.
<זוהרה דגן: בכדורסל הכי הרבה ילדים.
<זוהרה דגן: נוסף לזה יש הרבה מאוד פעילויות שהן לא בתוך העמותה, אבל הן במרחב האזורי.
<זוהרה דגן: הרבה מאוד ילדים פעילים בהרבה מאוד תחומים.
<זוהרה דגן: בזמן האחרון ממש בשלבים האחרונים של תכנית אב לתחום הספורט, שכללה סקרי בתי אב וגם סקרים בבתי הספר וגם קבוצות מיקוד ואנחנו עכשיו ממש בחלק האחרון.
<זוהרה דגן: היום בדיוק מציגים במליאה את קווי המדיניות של תכנית האב במטרה לראות את הספורט באזור ב-5-10 השנים.
<זוהרה דגן: כמו יתר התחומים, אגב, אנחנו גם בספורט עושים המון ספורט שהרבה מאוד אנשים מרשויות שכנות מרוויחים אותו ואנחנו שמחים על כך וגם גאים על כך.
עמרם מצנע: שאלה אלייך.
עמרם מצנע: יש לכם הרבה קבוצות שמשתתפות בתחרויות.
<זוהרה דגן: כן, מעממי ועד הישגי תחרותי.
עמרם מצנע: את מכירה את הקשר שלכם אל התקציבים של הטוטו?
<זוהרה דגן: יש לנו תקציבים, אנחנו מקבלים תקציבים מהטוטו, גם מהטוטו וגם מהפיס.
עמרם מצנע: אני לא מדבר על המתקנים, אני מדבר על קבוצות הספורט.
עמרם מצנע: את מכירה?
עמרם מצנע: זה הולך ישירות - - -
<ענת לוי: זה נכנס חדש.
<ענת לוי: הוא היה אצלנו פה, זה אמור להיכנס - - -
עמרם מצנע: לא, זה פרחי ספורט, זה משהו אחר.
עמרם מצנע: אני מדבר על קבוצות הספורט התחרותיות.
<זוהרה דגן: אני לא מכירה, אבל לא בטוח שאין.
<זוהרה דגן: זאת אומרת בגלל שיש מנכ"לית אגודת ספורט ואני לא יושבת על התקציבים, אז - - -
<גיורא זלץ: לא, יש השתתפות, אבל היא מאוד מאוד בשוליים.
<גיורא זלץ: ושוב, מכיוון שפה מדובר גם על הסעות וגם על - - - זה מאוד מאוד בשוליים, זה בקצה בקצה עוזר.
עמרם מצנע: לא, אני רוצה לומר לך, אנחנו עכשיו בדיוק ואני מקווה שמחר נוכל לגמור את החוק הזה, עד היום הכסף של הטוטו, הטוטו מחלק איזה 80 מיליון שקל בשנה לקבוצות התחרותיות, מליגת העל בכדורגל, עד קבוצת סיף או כדורעף.
עמרם מצנע: נכון להיום כל הסכומים האלה עוברים דרך מרכזי הספורט, הפועל, מכבי.
עמרם מצנע: עכשיו בחקיקה החדשה תהיה אפשרות גם למרכזים וגם דרך הרשויות המקומיות - - -
<זוהרה דגן: לפנות ישירות לטוטו ולקבל תקציבים עבור הקבוצות ההישגיות?
עמרם מצנע: הטוטו יתקצב אתכם, בהתאם לפעילות, ואת הכסף אתם צריכים להעביר לקבוצה.
<יערה קדוש: זה במקום האגודות, או בנוסף?
עמרם מצנע: זה בנוסף.
עמרם מצנע: זאת אומרת אפשר יהיה לבחור.
<זוהרה דגן: אוקיי, מעולה, יופי.
<זוהרה דגן: מעבר לזה, יש לנו פה מרכז גדול למוזיקה ומחול, מרכז קלור, שיש בו כ-500 נגנים, נגניות ורקדניות.
<זוהרה דגן: לצערנו אין רקדנים, אבל רקדניות, שרוקדים ומנגנים בין פעם לארבע פעמים בשבוע.
<זוהרה דגן: התרבות, מבחינת התרבות - - -
עמרם מצנע: אתם מתוקצבים במרכזים האלה ממשרד התרבות?
<גיורא זלץ: לצערי הרב זה ירד כמעט לאפס.
<זוהרה דגן: כן, מתוקצבים מעט.
<גיורא זלץ: כן, לצערי הרב.
<גיורא זלץ: היום נשאר כ-75,000 שקל, זה היה 300, היום נשאר כ-75,000 שקל מהמשרד וזה בעצם מהמדינה הכסף היחידי שאנחנו מקבלים.
<גיורא זלץ: זה לשיחה אחרת, אבל זה עיוות לא נורמלי.
עמרם מצנע: זה בתחום הוועדה.
<גיורא זלץ: זה עיוות לא נורמלי.
רות קלדרון: בכיתה של אמא שלך היה מופע המחול הזה, של הילדים.
<זוהרה דגן: מנהלת האקדמיה בירושלים.
<גיורא זלץ: למה היא זוכרת?
<גיורא זלץ: כי במופע הזה, שוב, בעצם בריקוד היא הראתה את כל הילדים, את שמעון זייד, את נחום, את דורית, את יובל.
<זוהרה דגן: תחום התרבות, אני אחלק אותו לשניים.
<זוהרה דגן: יש תרבות מסורתית שמתנהלת בתוך כל 28-29 קיבוצים, חגים ואירועים על פי מיטב המסורת ומאוד לוקלית ומחזקת את השייכות וכל מה שצריך בתוך הקיבוצים.
<זוהרה דגן: ויש תרבות ברמה האזורית, שלזה אנחנו יותר דואגים, שזה מנויי תיאטרון, מחול, שני הפסטיבלים הגדולים ועוד כהנה וכהנה.
רות קלדרון: באים לכאן תיאטרון או שנוסעים?
<זוהרה דגן: באים הנה, יש פה מנויי תיאטרון.
עמרם מצנע: מה זה, תכנית מנויים?
<זוהרה דגן: כן.
<זוהרה דגן: יש פה תכנית מנויים בבית העם בכפר בלום.
<זוהרה דגן: גם במחול וגם בתיאטרון וגם במוזיקה, וגם הצגות לילדים.
<זוהרה דגן: תחום התרבות מאוד מאוד מפותח פה, ועוד פעם, לכל האוכלוסייה במרחב האזורי.
<זוהרה דגן: הספרייה האזורית, תגידי איזה מילה, אילה.
<אילה כפיר: לגבי הספרייה האזורית - - -
<זוהרה דגן: הפנייה שהייתה לך על הספריות.
עמרם מצנע: הפנייה הייתה שלך?
<אילה כפיר: הפנייה הייתה מהתרבות, הם לא יכלו להיות אז אני מייצגת אותם, עסקתי איתם בנושא הזה.
עמרם מצנע: כי הייתה לי התכתבות עם - - -
<אילה כפיר: כן, הייתה לך התכתבות עם רונית יהל.
<אילה כפיר: בעצם יש לנו ספרייה כמעט בכל יישוב, 27 ספריות מתוך 29 יישובים.
<אילה כפיר: היה מעבר לספריות אזוריות והפסיקו לתקצב את הספריות היישוביות.
<אילה כפיר: הבחירה שלנו לפני שנתיים-שלוש הייתה להישאר בספריות היישוביות ובעצם בזה נפרדנו מתקצוב המדינה שעמד אז על 100,000, מ-2010 לא קיבלנו יותר את התקציב הזה - - -
עמרם מצנע: המדינה לא מוכנה לראות למשל את כל הספריות המקומיות כספרייה אחת גדולה, לא?
<אילה כפיר: לא.
עמרם מצנע: כי זה ההיגיון.
רות קלדרון: אז כל קיבוץ מחזיק ספרייה בתקציב הקיבוץ?
<אילה כפיר: כן.
<אילה כפיר: עשינו עבודה רצינית ומצאנו שהצנועים ביותר משקיעים בספרייה 20,000 שקל, נניח זה קצת שכר כזה סמלי למי שמחזיק את הספרייה, קצת ספרים וכן הלאה, אז עדיין הקיבוצים מתעקשים להחזיק את זה.
<אילה כפיר: והדבר השני שעוד לא מצאנו את הפורמט לעבור לספרייה אזורית.
<אילה כפיר: אנחנו בוחנים את זה מדי פעם, אבל עוד לא ביצענו את זה בפועל.
עמרם מצנע: צריך בטח איזה משהו, איזה משלוח של ספרים שלא מחייב את ה - - -
<יערה קדוש: זה בעצם מה שהיה פעם, הם קיבלו סכום כסף לרכישת ספרים.
<יערה קדוש: כל קיבוץ.
עמרם מצנע: אבל אני אומר שעם ספרייה אזורית אתה איכשהו יוצר משלוחים.
<יערה קדוש: סביב 1,000 שקלים בשנה.
<אילה כפיר: עדיין, מה שאני רוצה לומר, שאחד הדברים שהמדינה ראתה לנכון זה שתהיה תרבות ספר ומפגשים סביב יוצרים ויצירות ואנחנו מקיימים את זה ורונית יהל, שפנתה אליך, מקיימת פה פעילות בהשקעה שלנו, של 45,000 שקל, אבל עדיין - - -
<גיורא זלץ: 60 עם שבוע הספר.
<אילה כפיר: ועדיין אנחנו לא זוכים וזה כואב לנו.
<אילה כפיר: למען האמת, רצינו להביע את מורת רוחנו על זה שמ-2010 אנחנו לא מקבלים תקצוב ואנחנו עושים פעילות רחבה.
עמרם מצנע: אלה, תרשמי את הנקודה הזאת, ננסה לראות מה אפשר לעשות.
<גיורא זלץ: אנחנו גם נוציא סיכום מסודר אחר כך של כל הדברים.
עמרם מצנע: אתם גם תוכלו לראות את עצמכם בפרוטוקול של הכנסת, כי זה מפגש - - -
<זוהרה דגן: חזון מערכת החינוך.
<זוהרה דגן: בגדול אני יכולה לשים את זה באיזה שהיא עטיפה שמבחינתנו, בטח כבר דיברתם על זה, השילוב לאורך כל היום, מבוקר לבוקר, חינוך פורמלי ובלתי פורמלי, זה בגדול גולת הכותרת שלנו, גם ברמה של הקיבוצים וגם ברמת האזור, ברמת התפיסה.
<זוהרה דגן: איך אנחנו מקיימים את הדבר הזה?
<זוהרה דגן: אנחנו מדברים פשוט המון.
<זוהרה דגן: יש לנו הרבה פורומים של מנהלי מערכות חינוך בקיבוצים ויש לנו מנהיגות חינוכית, זה כל מנהלי בתי הספר, התיכונים והיסודיים ביחד והמכינה הקדם צבאית והחינוך במועצה ומרכז קלור פורום, של מנהיגות חינוכית אזורית.
<זוהרה דגן: יש לנו פורום של מדריכי נוער ויש לנו פורום של מדריכי יסודי ויש לנו פורום של גננות ויש לנו פורום של מטפלות.
<זוהרה דגן: אנחנו כל הזמן מדברים אחד עם השני ומייצרים בתוך האזור תפיסה שהיא תפיסה כוללת, תפיסה מערכתית.
<זוהרה דגן: לא מסכימים על הכול, כשאנחנו מדברים יש לנו הרבה ויכוחים - - -
עמרם מצנע: לא חשדתי.
<זוהרה דגן: אבל אנחנו בקשר.
<זוהרה דגן: אנחנו בקשר טוב בין המערכות והתפיסה היא באמת תפיסה מערכתית שיש בה הרבה מאוד כבוד ואוטונומיה לכל מערכת בפני עצמה.
<זוהרה דגן: גם לכל בית ספר וגם לכל קיבוץ וגם לכל אופי, ואנחנו בתוך הדבר הזה מדברים.
<זוהרה דגן: השלב הבא שלנו זה באמת לפתח איזה שהוא משהו שהוא יהיה פחות כאידיאל ייחודי וחדשני, אבל כן יביא את הגליל העליון לדבר הבא, גם מבחינת מערכת החינוך הפורמלית והבלתי פורמלית, שנוכל להגיד שאנחנו מתואמים עם הזמן פחות או יותר.
<זוהרה דגן: איך אתה יודע להגיד את זה?
<זוהרה דגן: מתואמים עם המאה הנוכחית מבחינת מערכות החינוך.
<זוהרה דגן: עכשיו ענת.
<ענת לוי: על המערכת, אני לא אחזור על הדברים, ראינו גם הרבה דברים.
<ענת לוי: אנחנו תופסים את החינוך בשתי פאזות, בוא נגיד.
<ענת לוי: פאזה אחת זה החינוך בקהילה, זה מה שקשור לגיל הרך, שתיכף שרון תרחיב, והחינוך הבלתי פורמלי, שרובו, נכון להיום, מתקיים בתוך הקהילה.
<ענת לוי: זאת אומרת בכל קהילה יש מענה, או אם זה קיבוץ ממש קטנצ'יק, אז קיבוץ לידו.
<גיורא זלץ: יש אחד כזה, שניים.
<קריאה: שלושה.
<ענת לוי: ובכל קיבוץ גם יש מועדון ילדים ומועדון נוער, אתם מכירים את התפיסה.
<ענת לוי: חוץ מזה יש גם הסתכלות אזורית, גם בבלתי פורמלי יש לנו פעילויות אזוריות וגם בבתי הספר.
<ענת לוי: בתי הספר, כבר ראיתם, יצאו ממרחב הקיבוץ והם בעצם אזוריים.
עמרם מצנע: ילד נתון שלומד בגומא והוא גם משתתף בשני חוגים, שהם לא בקיבוץ שלו - - -
<ענת לוי: כמה ההורים שלו משלמים?
עמרם מצנע: איך מערך ההסעות?
עמרם מצנע: הוא מבית הספר נוסע ישר לחוג?
<ענת לוי: אז זה תלוי מאוד.
<ענת לוי: גומא זה קל, למה זה קל?
<ענת לוי: כי כפר בלום הוא מרכז, זה החלק הפשוט, הוא יכול להישאר ולעבור למרכז קלור ברגל.
<ענת לוי: הבעיה היא זה כל המערך ש - - -
עמרם מצנע: לא, הייתה שם רוני, הילדה, היא ממעין ברוך.
עמרם מצנע: היא לומדת, גם ראיתי, בקרית שמונה, היא אמרה.
<יערה קדוש: כי זה קרוב, אבל אם היא מקדרים או מעמיעד או מסאסא והחוג שלה בכפר בלום, זה כבר סיפור אחר.
<ענת לוי: כן, אבל יש מערך הסעות גם אחר הצהריים.
<ענת לוי: ואגב, זה אחד הדברים שאנחנו מנסים לפתור.
<זוהרה דגן: לשאלתך, כן, אנחנו משקיעים מאות אלפי אם לא מיליונים של שקלים בלשנע במרחב הגיאוגרפי הענק את הילדים מפעילות לפעילות.
<ענת לוי: יש אתגר נוסף, בוא נגיד ככה, אחד האתגרים, אתם ראיתם, יש לנו בכל הקיבוצים הרחבה, יש צמיחה דמוגרפית, 20 מהם עם הרחבה.
<ענת לוי: זאת אומרת אנחנו רואים אתגר בקליטת אוכלוסיות בשיח אחר, קולות אחרים, גיוון של קהילה חדשה, מתחדשת.
<ענת לוי: זאת אומרת זה אתגר שמערכת החינוך מתמודדת איתו.
<ענת לוי: אגב, אנחנו רואים את זה, שם זה הבטן הרכה, גם בחינוך הבלתי פורמלי, גם בחינוך הפורמלי.
עמרם מצנע: היא רכה כי ההורים שם לא מספיק מעורבים או - - -?