GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכל כהן: ואם אנחנו מדברים על מימוש הפוטנציאל, ואם אנחנו מדברים על תהליך של מימוש עצמי, ואם אנחנו מדברים על צמצום פערים, אותם אלמנטים חוזרים בכל התכניות.
<מיכל כהן: הדבר הנוסף שאנחנו אומרים, אנחנו לוקחים אחריות והיא אחריות משותפת, וגם בקיץ זו אחריות משותפת.
<מיכל כהן: והדבר האחרון: אמון.
<מיכל כהן: אמון במערכת, שיכולה לעשות את זה.
<מיכל כהן: אנחנו נמצאים בעולם שהרבה מאד סקפטיות מסביב.
<מיכל כהן: כל הזמן – אתם לא יכולים, אתם לא יכולים.
<מיכל כהן: אני חושבת שהבשורה של התהליך הזה ותהליכים אחרים שהשר מוביל, זה הנושא של אמון.
<מיכל כהן: אמון במורים, אמון במנהלים, אמון במערכת, שהיא נותנת את החינוך ושואפת לתת את החינוך הכי טוב שיש.
<מיכל כהן: ואם נסת
<מיכל כהן: כל על זה בפרספקטיבה מלמעלה, נראה שבכל התכניות שאנחנו מציגים ונראה את היישום שלהן בשנה הקרובה, אלה האלמנטים.
<מיכל כהן: אם כך, מסגרת הפעילות, כפי שהשר אמר, אני אעבור מהר, מרבית הדברים הוזכרו: מקום הפעילות – בית הספר.
<מיכל כהן: בית הספר הוא העוגן.
<מיכל כהן: לא במתנ"ס ולא ברחוב ולא במקום אחר.
<מיכל כהן: בית הספר הוא מקום הפעילות.
<מיכל כהן: המוטיבציה שבית הספר, כפי שאמר השר, הוא לא רק המחברת והספר, הוא גם הפעילות, העשרה, הוא גם העיסוק בחוויה ולכן לא בית ספר, לא קייטנה, בית ספר של החופש הגדול.
<מיכל כהן: אנחנו עושים את הפעילות מ-1 ביולי ועד ה-21, משעה 08:00 עד 13:00, ומספר התלמידים בממוצע הוא 28 תלמידים; ובכיתות החינוך המיוחד 7 תלמידים, בהתאם למסגרת הקיימת.
שמעון אוחיון: זה לא מוגבל בזמן?
<מיכל כהן: שנייה, אני אסיים.
<מיכל כהן: זה לא מוגבל בשום דבר.
שמעון אוחיון: לא, הזמן של חינוך מיוחד נקבע לשלושה שבועות גם?
<מיכל כהן: רגע, רגע.
שי פירון: כמו שמקובל.
שי פירון: אנחנו לא מדברים על החינוך המיוחד, זה המשולב.
<מיכל כהן: אני אתייחס.
<מיכל כהן: החינוך המיוחד, הלקויות הקלות שאין להם הארכת שנת לימודים, מקבלים ככלל ילדי ישראל גם את זה.
<מיכל כהן: מי שיש לו הארכת שנת לימודים – יש לו הארכת שנת לימודים.
<מיכל כהן: זה לא פוגע זה בזה.
<מיכל כהן: להיפך, פה יש הרחבה לילדים שלא היו זכאים בחינוך המיוחד.
<מיכל כהן: כפי שאמרתי, זו הקואליציה.
<מיכל כהן: יש פה הרבה מאד שותפים, יש פה מקסום של היכולות של כל אחד מאיתנו, וכפי שהשר אמר, אנחנו לא מתחרים באף אחד.
<מיכל כהן: אנחנו מעצימים תכנית שתהיה טובה לילדים, להורים ולמורים.
<מיכל כהן: ההורים, כמובן שיש כאלה ותמיד צריך לזכור, כי כל אחד מסתכל מהפרספקטיבה שלו.
<מיכל כהן: אלה שידם משגת אומרים – זה לא אטרקטיבי כמו קייטנה, אין שם כל יום מימדיון ולונה פארק וזה.
<מיכל כהן: אנחנו לא מתיימרים וגם לא רוצים.
<מיכל כהן: העוגן הוא בית הספר.
<מיכל כהן: הפעילות לתוך בית הספר.
<מיכל כהן: לא מתחרים באטרקציות בקייטנה.
<מיכל כהן: אנחנו מתחרים בחינוך, עם עצמנו.
<מיכל כהן: במקום של להביא איכות פדגוגית, לפקח עליה, לבקר אותה וגם ללוות את מוסדות החינוך שיעשו את זה הכי טוב שיש.
<מיכל כהן: באשכולות 1-4 – ללא עלות להורים.
<מיכל כהן: זאת אומרת, אנחנו מניחים ששם פחות ילדים נשלחו לקייטנות, ולכן שם הבשורה היא קודם כל מסגרת של שלושה שבועות שהילדים לא ברחוב.
<מיכל כהן: באשכולות 5-7 – 300 שקלים, שאנחנו כולנו הורים ואנחנו יודעים שזה כמעט כלום.
<מיכל כהן: ובאשכולות היותר גבוהים – 450 שקלים.
<מיכל כהן: מכל ההיבטים, בחנו את האפשרות שלנו ובדקנו את כל התשלומים הניתנים.
<מיכל כהן: זו בשורה מאד גדולה להורים.
<מיכל כהן: היישום, כפי שאמר השר, הדרגתי.
<מיכל כהן: תלמידי כיתות א'-ב', לא כמו שעשינו בשנים קודמות פיילוט, אנחנו הולכים על כל הארץ.
<מיכל כהן: מפה הסיכוי, אבל יש פה גם את ה-, אני לא אגיד סיכון, אבל יש פה גם את המחיר שיכול להיות שיהיו כאלה שיהיה להם יותר קשה בהפעלה, ולכן אנחנו ערוכים גם לתת ליווי לרשויות שקשה להן, אם באמצעות המשכ"ל, אם באמצעות ליווי שלנו.
<מיכל כהן: המוטיבציה להגיע לכל רשות.
<מיכל כהן: 30,000 תלמידים בכיתות ג'-ה' כן יהיו בפיילוט והם יקבלו כבר מהשנה הראשונה גם את בית הספר של החופש הגדול.
<מיכל כהן: הרשויות כבר בתהליך הכנה, ואנחנו מתקדמים.
<מיכל כהן: שנה הבאה יהיו תלמידי כיתות ג'-ד', ובשנת תשע"ו – גן וכיתות ה'.
אראל מרגלית: לרשויות היותר מתקשרות אתם נותנים עזרה דיפרנציאלית, ומה קורה עם שכונות יותר מתקשות בערים - - -
<מיכל כהן: אני אגיד.
<מיכל כהן: קודם כל ההפעלה היא הפעלה רשותית.
<מיכל כהן: הסיבה שהיא הפעלה רשותית מכיוון שלא משרד החינוך מפעיל את המקום הספציפי, וברשות חזקה, שיש בה שכונות שזקוקות ליותר סיוע, אנחנו נותנים מנגנון רשותי שיסייע.
<מיכל כהן: זאת אומרת רכז ישובי, פעילות ישובי, ליווי ישובי, כדי שייתנו סיוע לבית הספר הזה.
<מיכל כהן: אני אתייחס אחר כך.
שי פירון: רק ברשותך, המנכ"לית, אני רק רוצה להעיר הערה.
שי פירון: רק כדוגמא, אני רוצה להעיר שלמשל ב-30,000 תלמידים, ואחר כך זה יתרחב ליותר ויותר, אנחנו נאפשר בכיתות ג'-ד' גם לבדוק כל מיני בדיקות באוכלוסיות מוחלשות, כדי לייצר בשלושה שבועות האלה, אפרופו יציאה למימדיון לעומת תוכן, לייצר Upgrading של התלמידים.
שי פירון: ולכן למשל אנחנו עושים ניסיון בשני מקומות – במגדל העמק ובנצרת עילית – אם אני זוכר נכון, שהקייטנות בכיתות ג'-ד' יהיו מפוקסות על תגבור לימודי האנגלית.
שי פירון: דווקא בגלל שבמקומות האלה גילינו, זיהינו-, אנחנו עושים פיילוט כדי לראות מה יקרה אם ננצל את השלושה שבועות האלה.
שי פירון: עלה רעיון למשל באוכלוסיות בנגב, בשיח עם ראשי המועצות, ללכת על לימוד עברית בבתי הספר.
שי פירון: זאת אומרת, ללכת על דברים שיתנו, לצד הפאן וההנאה והיציאה וכו' וכו', לקחת נושאים שהם נושאים בעייתיים, והם מצמצמים פערים בראייה ארוכת טווח.
שי פירון: אתה לוקח ילד בפריפריה ואתה מחזק את האנגלית, אני לא צריך להסביר לאדם כמוך מה המשמעות של זה בראייה ארוכת טווח.
אראל מרגלית: אנחנו מניסיון בעבודה בשטח, רואים שהקייטנות הלימודיות, דווקא של שכונות מתקשות יותר בקיץ, הרבה מאד פעמים מהוות את השינוי הגדול ביותר לקראת השנה הבאה, ובמצב שבו יש ערים שלמות עם שכונות שיכול להיות שהן במעמד סוציו-אקונומי באופן כללי יותר טובות, אבל שכונות שלמות שנמצאות מאחור, שמקבלות תקצוב דיפרנציאלי מאד בתוך העיר עצמה.
עמרם מצנע: כן, בואו נמשיך בהצגה.
<מיכל כהן: בעצם הרכיבים הפדגוגיים והפעילות תכיל את זה.
<מיכל כהן: כפי שאמרתי, יש נושאים מרכזים.
<מיכל כהן: אם אנחנו רוצים להדגים מדוע זה לא קייטנה ולא בית ספר, אז אנחנו לוקחים חלקים מהנושאים השנתיים והנושאים הערכיים שאנחנו מתעסקים בהם במהלך השנה, ומושכים אותם לפעילות בקיץ.
<מיכל כהן: זה נושא משפחה, נושא ידידות, נושא חברות, הנושאים שהם נושאים שאנחנו מתעסקים איתם בכל מקרה.
<מיכל כהן: אנחנו מאד נדגיש את הנושא של הקריאה במהלך הפעילות, וכמובן כפי שאמרתי, אנחנו ניתן העשרה.
<מיכל כהן: בכלל, החלוקה היא, תיכף תראו, של כמה מרכיבים, גם בהיבט התקצובי.
<מיכל כהן: יום לדוגמא: מפגש בוקר בנושא – האחר הוא אני – כפי שאמרנו, נושא של סופרים ומשוררים, חוגי עניין, צפייה במופע אומנותי, וכמובן מפגש בין החברים לסיכום היום.
<מיכל כהן: כמובן שבנושא של ארוחת 10, אנחנו נעשה אותה לפי הקריטריונים של משרד הבריאות וקידום הבריאות, ואנחנו ניתן ארוחה קלה לכל ילד, אבל שהיא תכיל דברים מזינים.
<מיכל כהן: אני יודעת שזה תמיד הופך להיות עיסוק, אז זה משהו שאנחנו מתייחסים אליו.
שי פירון: צריך להבין שבמסגרת הפיילוט הייתה לנו התלבטות להיכנס כבר בשנה הראשונה להזנה של 220,000 ילדים.
שי פירון: בכל זאת רצינו לתת את המוצר השלם והשיטתי והמקיף, ולכן אנחנו מכניסים גם את ההזנה כבר בשנה הראשונה.
<מיכל כהן: יש פה שבוע לדוגמא.
<מיכל כהן: השר הזכיר שאנחנו לא מאחרים, אנחנו גם לא מתעכבים, אז אנחנו רצינו לסגור מודלים שונים כדי לסייע למוסדות החינוך – איך צריך להיראות שבוע.
<מיכל כהן: יש פה רק הצעות.
<מיכל כהן: יש פה הנחיות.
<מיכל כהן: פרסמנו את כל ההנחיות לרשויות, למנהלי המחוזות, למפקחים, למנהלים, למורים.
<מיכל כהן: שוב, אנחנו נעשה תהליך ממוקד של גיוס.
<מיכל כהן: כפי שהשר אמר, זו לא חובה למורים.
<מיכל כהן: זו לא חובה למנהלים.
<מיכל כהן: מי שירצה שכר נוסף – יוכל.
<מיכל כהן: המוטיבציה שלנו זה כפי שראינו בציל"ה ובצהרונים, מורים רצו לקבל שכר נוסף והמוטיבציה שלנו שרכז הפעילות בקיץ יהיה רכז מטעם בית הספר.
<מיכל כהן: השכר הוגן וראוי.
<מיכל כהן: המודל התפעולי הוא מודל שעבדנו עליו במשך החודשים האחרונים.
<מיכל כהן: עשינו תהליך של ועדות היגוי, תהליך של תכנים בפעילות רשותית.
<מיכל כהן: עבדנו, כפי שנאמר, עם השלטון המקומי, שיש לו גם ניסיון בהפעלה של הקיץ, ובכל המחוזות נערכים לתהליך פדגוגי, עם הפיקוח ועם הרשויות.
<מיכל כהן: בכל מקרה יהיה לנו מערך של ליווי ובקרה והערכה על התהליך.
<מיכל כהן: צריך לזכור שזו שנה ראשונה להפעלה, אנחנו רוצים ללמוד.
<מיכל כהן: אנחנו בטוחים שיהיו דברים נהדרים ואנחנו בטוחים שיהיו דברים שיהיה צריך לתקן אותם, ולכן מ-Day One אנחנו עושים בקרה והערכה לתהליך, כדי שבשנה הבאה, כשנרחיב לכיתות ג'-ד', נהיה טובים יותר בהפעלה.
<מיכל כהן: התקצוב יכיל ארבעה סלי תקצוב.
<מיכל כהן: יהיה סל הוראה-הדרכה.
<מיכל כהן: זה אומר התקציב של כוח אדם.
<מיכל כהן: יהיה סל ניהול ותפעול, שזה התקורות.
<מיכל כהן: יהיה סל העשרה, שבעצם מחייב את הפעילות להביא העשרה, מה שבדרך כלל לא עושים בבית ספר.
<מיכל כהן: סל הארוחה, ובעצם נתנו לכל מסגרת סל ראוי, צריך לומר, ראוי מבחינה תקציבית.
<מיכל כהן: משרד האוצר היה נדיב ונתן לנו באמת את היכולת להבנות סלים שעומדים בסטנדרטיים החינוכיים-פדגוגיים שאנחנו חושבים שצריך.
<מיכל כהן: כמובן שיש לנו שותפות גם עם משרד הרווחה ושוקלים גם את השותפות עם משרד החקלאות בנושא של הארוחה.
<מיכל כהן: ובסך הכל יש פה באמת הרבה מאד שותפים.
<מיכל כהן: חקלאות זה סביב הנושא פרי לכל ילד.
<מיכל כהן: אנחנו עסוקים בזה.
<מיכל כהן: וברכיבי התקצוב הנוספים אנחנו מדברים על אבטחה, על רכז בית ספרי והגעה למסגרות בהתאם ללוח ההסעות הקבוע בתוך שנת הלימודים.
<מיכל כהן: זאת אומרת, אם ילד היה מוסע למסגרת בבית הספר, הוא גם בקיץ יהיה מוסע ואנחנו נממן את זה, וגם תהיה אבטחה.
<מיכל כהן: למדנו מתהליכים קודמים - - -
<קריאה: גם סייעות.
<מיכל כהן: גם סייעות, כמובן, אמרנו.
<מיכל כהן: למדנו מתהליכים קודמים איפה היו הלקונות ותפרנו את זה כמו שצריך.
<מיכל כהן: אנחנו מנגישים את המידע לציבור באמצעות נהלים, הנחיות, שאלות, תשובות.
<מיכל כהן: יש אתר מכוון, יש מפגשי למידה במחוזות ויש תלקיט חומר, שהופץ ברמה הניהולית-פדגוגית, שנותן את כל ההנחיות גם לצוותי ההוראה וגם להורים, שיכולים להיכנס ולראות ועדיין לשאול שאלות אם משהו לא ברור.
<מיכל כהן: כפי שאמרתי, עשינו את כל הדברים, אני לא אחזור עליהם.
<מיכל כהן: בסך הכל אנחנו ערוכים ומוכנים לצאת לדרך, וזהו.
שי פירון: לפני שאנחנו מעבירים את השרביט חזרה ליושב ראש הוועדה, ידידי, חבר הכנסת עמרם מצנע, אני רוצה קודם כל לומר שאני משוכנע שלצד הקשיים שקיימים תמיד, מעצם הפעלתו של רעיון חדש בהיקף כזה גדול, סך הכל אנחנו מדברים על 250,000 ילדים, רשויות שונות, פרישה ארצית, אנחנו משוכנעים שהדבר הזה הוא דבר נכון.
שי פירון: אנחנו משוכנעים שזה, בצירוף מה שנעשה בחטיבות הביניים ובעל יסודי, פעילות העומק מייצרת מעטפת שמקטינה את רמת הסיכון של ילדים בישראל, בזמן החופשה הגדולה, וזה בעיני מטרה מאד מאד גדולה וחשובה, שמגדילה את הזמן לפניות ולשיח של חינוך לשמו מסביב לדברים משמעותיים.
שי פירון: השנה אנחנו בחרנו את נושא המשפחה כנושא מרכזי.
שי פירון: אנחנו נשתדל כל שנה לבחור נושא שהוא יהיה הגורם המרכז של השיח כולו.
שי פירון: אנחנו משוכנעים ששיתוף הפעולה הוא חלק מההצלחה.
שי פירון: אני רוצה להודות לכל השותפים שהיו איתנו בזמן הזה, קודם כל בראש ובראשונה למנכ"לית שעשתה פה עבודה יוצאת דופן.
שי פירון: אני אומר לכם שמי שיראה את התלקיט ויראה את רמת הפירוט ורמת היחידות ורמת ההצעות ורמת המכוונים ורמת הגופים שכבר דיברו איתם, אני מבין שהעובדה שחיכינו כל כך הרבה זמן לפעמים נראית כאילו לא עשינו, אבל פשוט המטרה הייתה להביא באמת דבר שלם.
שי פירון: למי שניצח על המלאכה, יהודית קדש, שיושבת כאן, שעושה עבודה יוצאת דופן.
שי פירון: דודי מזרחי ומשה שגיא, אנשי התקציבים שלנו שעשו עבודה נהדרת.
שי פירון: אנשי השלטון המקומי לגווניו, אנשי הסתדרות המורים, ארגוני ההורים, ארגון ההורים וכל מי שהיה שותף לשיח הזה.
שי פירון: וכמובן אי אפשר בלי תודה רבה למשרד האוצר.
שי פירון: אני חושב שלולא ההירתמות של שר האוצר ומשרד האוצר זה לא היה קורה.
שי פירון: צריך להגיד, מדובר על 200 מיליון שקלים נוספים לתקציב החינוך בשנה.
שי פירון: בואו רק נשים את הדברים על השולחן: מדובר בתהליך של שלוש שנים ב-600 מיליון שקלים, ולכן בעצם זאת ההזדמנות גם להודות למשרד האוצר.
עמרם מצנע: האם זו תוספת או שינוי פנימי?
שי פירון: תוספת תקציבית למשרד החינוך.
שי פירון: לא מדובר על כסף שבא מתוך התקציב, מדובר על תוספת לתקציב משרד החינוך, של 200 מיליון שקלים בשנה.
שי פירון: סך הכל בסוף התהליך 600 מיליון שקלים.
שי פירון: אני חושב שזה סכום ראוי שמבטא איזו אמירה.
שי פירון: אנחנו נקצה סכומים גם לצורך העמקת הפעילות בגילאים האחרים.
שי פירון: המנכ"לית ויושב ראש מרכז השלטון המקומי מנהלים ביניהם שיחות איך להעמיק גם את זה.
שי פירון: גם כאן אנחנו נציג בקרוב תכנית בעלת משמעות.
עמרם מצנע: אני רוצה לשמוע עכשיו את שני השותפים המרכזיים, שזה מרכז השלטון המקומי - - -
מוחמד ברכה: כבוד השר, למה אתה לא מנצל את ההזדמנות בכל הדיון החשוב הזה, להגיד מילה או שתיים על מה שקרה באבו גוש?
מוחמד ברכה: אני חושב שזה חשוב מאד.
עמרם מצנע: יכול להיות, אבל אנחנו - - -
מוחמד ברכה: לא, זו הזדמנות.
מוחמד ברכה: ועדת החינוך, עם השר והמנכ"לית - - -
עמרם מצנע: חבר הכנסת ברכה, אנחנו נמשיך - - -
מוחמד ברכה: יש בית ספר במערכת החינוך שמושבת יומיים - - -
עמרם מצנע: אנחנו נמשיך בסדר היום.
מוחמד ברכה: בגלל התנהגות של המשטרה.
עמרם מצנע: בסדר, אני שמעתי.
מוחמד ברכה: למה לא להגיד מילה או שתיים, מה קרה?
עמרם מצנע: אני שמעתי, אני שמעתי וקודם כל אנחנו נמשיך בסדר היום.
עמרם מצנע: אני רוצה לשמוע קודם כל את שני השותפים המרכזים, זה השלטון המקומי וההורים, ואחר כך נפתח את זה לדיון.
מוחמד ברכה: יושב הראש, השר מוכרח להגיד מילה או שתיים, למה לא לאפשר את זה?
<מיכל מנקס: בוקר טוב, אני שמחה להיות כאן ביום חג, וזה אכן יום חג.
<מיכל מנקס: בראש ובראשונה אני רוצה להודות על שיתופי הפעולה עם משרד החינוך, שהם לא מובנים מאליהם, והם לדעתי לא היו מעולם הדוקים כמו שהם היום.
<מיכל מנקס: היה לנו מאד חשוב להגיע לפרטי הפרטים ולוודא שאכן כל רשות תוכל להעמיד את המנגנון הכל כך ערכי וחשוב הזה.
<מיכל מנקס: יושב ראש המרכז, חיים ביבס, מעורב אישית, עד כדי פרטי פרטים, ואכן אנחנו סבורים שעל אף שגם על הרשויות המקומיות ישנה הוצאה לא מבוטלת ולא מתוכננת, השירות לתושב ולהורים ולתלמידים הוא חשוב מאין כמותו.
<מיכל מנקס: חשוב היה לנו שאנחנו נוכל לאפשר שירות איכותי, מבוקר, מפוקח, באחריות המדינה, ושאנחנו בסופו של יום נותנים מענים לכולם.
<מיכל מנקס: אנחנו ממשיכים להיות שותפים ומקיימים ועדות וצוותים עם משרד החינוך.
<מיכל מנקס: בעזרת החברה למשק וכלכלה, היא הזרוע הביצועית שלנו, אנחנו נעמיד את האפשרות להפעיל את המנגנונים ברשויות שאין להן כוח אדם שמסוגל לעשות כן, וגם על זה אנחנו נקיים יום עיון, יחד עם איגוד מנהלי מחלקות החינוך ואיגוד הגזברים.
<מיכל מנקס: עוד הסברה, עוד סיוע, תודה לכולם, ושיהיה בהצלחה.
עמרם מצנע: עורך דין גדעון פישר, בבקשה, יושב ראש ארגון ההורים הארצי.
<גדעון פישר: תודה, כבוד יושב הראש.
<גדעון פישר: לפני שהשר נבחר, ישבנו מספר פעמים, הוא בכובעו הקודם כמנכ"ל הכל חינוך, ואני בכובעי הנוכחי כיושב ראש ארגון הארצי.
<גדעון פישר: הבעתי בפני השר, אז המנכ"ל, את עמדת ארגון ההורים הארצי ואת שאיפתי האישית שאחת המשימות המרכזיות של ההורים במדינת ישראל, לטעמנו, זה לצמצם את ימי החופשות של הילדים בבתי הספר וגני הילדים בכלל, ובחופש הגדול בפרט, כדי שיהיה פחות גדול, כיוון שיש אי הלימה בין כמות ימי החופש שלנו, ההורים, כעובדים, לבין ימי החופש של הילדים.
<גדעון פישר: ואנחנו יוצאים מתוסכלים מכך שהילדים בבית, רק שאנחנו לא בבית.
<גדעון פישר: ואם אנחנו צריכים להיות בבית – אז הפרנסה נפגעת.
<גדעון פישר: זה מצב בלתי אפשרי שחייב להיות מטופל.
<גדעון פישר: והנה חלף זמן ואנחנו רואים היום בשורה היא בהחלט, בהחלט, בהחלט בכיוון הנכון: צמצום ימי החופש, אבל לא רק צמצום ימי החופש, אלא גם הפיכתם לימים ערכיים.
<גדעון פישר: אני והארגון לא מזלזלים בכלל בשום קייטנה, משום סוג שהוא.
<גדעון פישר: ויחד עם זאת, קייטנה זה קייטנה, ובית ספר זה בית ספר.
<גדעון פישר: אני חושב שהאמירה שהימים האלה יהיו בבית הספר היא אמרה מאד מאד חשובה.
<גדעון פישר: היא מסמנת שהמדינה לוקחת פיקוד גם בימים האלה, בחופש הגדול.
<גדעון פישר: מבחינתנו זו אמירה חשובה וערכית.
<גדעון פישר: יחד עם זאת, אנחנו עדיין מאד מאד מבקשים מהשר, מהמנכ"לית, מהמשרד, מכל הגורמים הרלבנטיים, להמשיך ולעשות כדי לצמצם את ימי החופשה בכלל, וימי החופש הגדול בפרט.
<גדעון פישר: המצב הזה עדיין הוא מצב שתמיד טעון עוד שיפור.
עמרם מצנע: השר, אתה רוצה להשיב על מה שאמר חבר הכנסת ברכה?
שי פירון: אני אומר לגבי דברי חבר הכנסת ברכה שני דברים קטנים, ואני אבקש מהמנכ"לית גם להתייחס, כי ביקשתי ממנה אתמול בבוקר לטפל באופן אישי בסוגיה הזאת.
שי פירון: זה היה הטלפון הראשון שעשיתי אתמול בבוקר.
שי פירון: קודם כל אני אומר את הדברים בזהירות רבה.
שי פירון: אחד, אנחנו מצד אחד נתקלים בגרסאות סותרות בתוך הבירור שלנו למה בדיוק קרה שם.
שי פירון: בכל מקרה, יהיה הדבר אשר יהיה, אני לא הייתי רוצה לראות שמשטרה גוררת מורים, מורה במקרה הזה, בתוך בית ספר.
שי פירון: זה מקרה שני של כניסה לבית הספר בזמן האחרון, וביקשתי מהמנכ"לית לשוחח עם מפכ"ל המשטרה, כדי שלגבש דרך מתאימה יותר.
שי פירון: בסך הכל, כשמדובר במורים לא מדובר באנשי עולם תחתון ובפשע, ונראה לי שכל הסיטואציה היא לא ראויה.
שי פירון: אני לא מתעלם מהעובדה ששני המקרים היו במגזר הערבי, וזה מצריך בדיקה עוד יותר.
שי פירון: אתה יודע שאני לא מטייח, אז הדבר הזה חייב להיבדק עוד יותר ואני רוצה לגנות את האופן שבו אנחנו לפעמים נכנסים לטיפול, שאולי הוא ראוי, באופן שהיה יכול להיות יותר עדין או יותר מתכתב עם המערכת.
שי פירון: יחד עם זאת, העובדה שהייתי רוצה שהדרך לטיפול תהיה עדינה יותר, לא אומרת מי צודק בין הצדדים.
שי פירון: יש פה דיון אחר, שכנראה יתברר במהלך הזמן הקרוב ונברר אותו, ולכן צריך להיות זהירים.
שי פירון: פעם אחת - היה פה משהו לא תקין וצריך לברר אותו והמנכ"לית בודקת אותו.
שי פירון: פעם שנייה - לא זו הדרך לפנות מורה מבית ספר, לא אלה התמונות שצריכות להיראות.
שי פירון: לכן זאת ההתייחסות.
שי פירון: אני ביקשתי מהמנכ"לית וזה ייעשה.
שי פירון: יהיה שיח בין המנכ"לית לבין מפכ"ל המשטרה, ויסוכמו כללים ונהלים כדי שלהבא לא ישנו מקרים מהסוג הזה.
מוחמד ברכה: האם מישהו ממשרד החינוך מטפל בשביתה?
שי פירון: מנהל המחוז.
<מיכל כהן: אנחנו מטפלים, יש צוותי עבודה שעובדים גם עם הצוות, גם עם הילדים, גם מול ה - - -
מוחמד ברכה: אני הולך לבקר שם היום.
מוחמד ברכה: אני רוצה גם כן להשתמש בדברים שאתם אומרים, על מנת להרגיע את האנשים.
<מיכל כהן: המסר, כפי שהשר אמר, ברור.
<מיכל כהן: יש מלחמת גרסאות, אחד אומר ככה, אחד אומר ככה.
מוחמד ברכה: ללא קשר.
<מיכל כהן: שנייה.
<מיכל כהן: המסר הוא שאנחנו נערכים לחזרה לשגרה, מה שנקרא, לקראת מחר.
<מיכל כהן: יש צוותים גם של השירות הפסיכולוגי וגם של צוותי המחוז, שמלווים את בית הספר ואת כל השותפים.
<מיכל כהן: במקביל אנחנו עושים עבודה מול המשטרה.
<מיכל כהן: המסר צריך להיות, גם אם יש אירוע, יש כללים איך נכנסים לבית הספר.
<מיכל כהן: אני לא רוצה להיכנס כרגע למה אומרים כל צד, אבל הכיוון הוא: הבדיקה עוד לא הסתיימה.
<מיכל כהן: זאת אומרת צריך להבין שגם מתוך האנשים שהיו שם, התמונה נראית בעיני כל אחד - - -
מוחמד ברכה: השר אמר את המשפט העיקרי, שאף אחד לא היה רוצה שמשטרה תיכנס לבית ספר.
עמרם מצנע: שיגררו.
<מיכל כהן: ברור.
עמרם מצנע: אין ספק בכלל.
עמרם מצנע: כניסה לבית ספר צריכה להיות משולה כמו כניסה למוסד אקדמאי, עם כללים ונהלים מתי כן, - - -
<מיכל כהן: נכון, וזה מה שאנחנו עושים.
עמרם מצנע: וכמובן מגבלות על מתי נכנסים.
מוחמד ברכה: להשתמש בגז מדמיע ו...
מוחמד ברכה: מורה, זה דבר שהוא בלתי נסבל.
עמרם מצנע: חבר הכנסת נהרי הציע הצעה לסדר יום באותו נושא, אז ניתן לך לפתוח.
משולם נהרי: תודה רבה, בוקר טוב לכולם.
משולם נהרי: כבר נאמר במקורותינו שהבטלה מביאה לידי שעמום והשעמום מביא לידי חטא.
משולם נהרי: הבטלה היא אם כל חטאת.
משולם נהרי: הימצאות תלמיד במסגרת חינוכית, זה תריס בפני הפורענות.
משולם נהרי: ברגע שתלמיד עוזב את המסגרת לפרק זמן ארוך, אזי כל ההשקעה החינוכית שהושקעה בו, יורדת לטמיון.
משולם נהרי: ככל שנגרום לתלמיד להישאר בתוך המסגרת החינוכית, כך נטיב איתו.
משולם נהרי: לכן, אני רוצה לברך את מערכת החינוך, שיפה היא עושה בזה שהיא מבקשת להאריך את שהותו של התלמיד במוסד החינוכי.
משולם נהרי: שמענו מהשר שזו מסגרת יותר לימודית, ואי אפשר לקרוא לזה קייטנה, אבל כשאני רואה את היום לדוגמא ואת השבוע לדוגמא, אני מתקשה למצוא את הדברים.
משולם נהרי: ודבר נוסף, אני מבין שהתכנית הזו מותאמת גם לממלכתי הדתי.
משולם נהרי: אני לא בטוח שבממלכתי דתי פותחים את הבוקר בתכנית הזו.
משולם נהרי: אני חושב שאומרים מודה אני או מתחילים את התפילה.
<יהודית קדש: זה בשבע.
משולם נהרי: אה, הם באים יותר מוקדם?
משולם נהרי: יכול להיות.
משולם נהרי: בכל אופן, למרות שאני מברך על התכנית הזו, דא עקא זה אליה וקוץ בה.
משולם נהרי: ואני שואל: מדוע להמשיך את האפליה הפסולה בין תלמיד לתלמיד.
משולם נהרי: מדוע ייגרע חלקם של תלמידי המוכר שאינו רשמי.
משולם נהרי: אני מתאר לעצמי שהתשובה שאני אקבל תהיה – הגיע הזמן לחזק את החינוך הציבורי, אבל את הדברים הללו אפשר גם לבדוק, את החוקתיות שלהם, אבל אני אומר, מעבר לבדיקה הזו, מעבר למה שנעשה בכל הדבר הזה, בבדיקה של הנושא הזה – אני אומר:
משולם נהרי: שר חינוך שרוצה להיות שר החינוך של כלל ילדי ישראל, לא יכול להדיר חלק מילדי ישראל.
שי פירון: אני מזמין אותך לחינוך הציבורי.
שי פירון: אני מזמין אותך, אני לא רוצה להדיר אותך.
שי פירון: אני מזמין אותך מחר בבוקר, בכללים שתבחר בהם מבחינת אוטונומיה פדגוגית - - -
משולם נהרי: אבל - - -
שי פירון: רגע, משולם, שאלת.
שי פירון: באוטונומיה פדגוגית מתוך אי פגיעה בקמצוץ באורחות החיים הדתיים, מתוך הבנה לצרכים בסדר היום, אני מזמין אותך מחר בבוקר לחינוך הציבורי.
שי פירון: פתחתי מחוז חרדי, אתה מוזמן מחר בבוקר להצטרף.
שי פירון: ואני אומר יותר מזה, אני מציע ואני אומר את זה דווקא בגלל שאנחנו משוחחים, ואתה יודע את הערכה הרבה שיש לי להבנתך בחינוך.
שי פירון: אני מציע לא להשתמש בסעיף של "ככלל ילדי ישראל", כי אז אני אשנה גם אותו.
שי פירון: אז אני אומר באופן הכי פשוט והכי ברור: אני מציע לא להשתמש בסעיף הזה, כי אם ישתמשו בסעיף הזה – אני אשנה אותו.
שי פירון: אני נמנעתי מלשנות אותו.
שי פירון: ואני אומר עוד דבר, במהלך השנים האחרונות, חבר הכנסת נהרי, כיוון שאני מכיר את העולם הדתי היטב, חלק מבתי הספר הדתיים, בעיקר החרדיים, כבר למדו עוד חודש.
שי פירון: זה כבר קיים.
שי פירון: הם כבר לומדים עוד חודש.
שי פירון: הרי אתה ואני יודעים שהם כבר לומדים עוד חודש.
שי פירון: זה לא שכאילו עד עכשיו לא למדתם ופתאום כולם לומדים.
<גדעון פישר: הם יוצאים בתשעה באב.
<גדעון פישר: להם יש שכל.
שי פירון: רק שנייה.
שי פירון: אתם בתבונה גדולה ובהערכה רבה ואנחנו בסך הכל מעתיקים.
שי פירון: אתם בתבונה רבה - - -
משולם נהרי: לכן אני מברך.
משולם נהרי: אני חושב שילד צריך להיות במסגרת כיתתית.
שי פירון: אז אני אומר, אתם בתבונה רבה עושים את זה.
משולם נהרי: אגב, כשעשו את זה לא קיבלו על זה, אז אתה לא יכול להגיד שמקבלים פעמיים.
משולם נהרי: זה דבר אחד.
משולם נהרי: אם נותנים, נותנים לכולם.
שי פירון: חבר הכנסת נהרי, אני מוכן מחר בבוקר לצרף את מעיין החינוך התורני לחינוך הרשמי, לשמור על האוטונומיה שלו, לתת לכם את כל האפשרויות לגבש תכניות לימודים מתאימות, לסכם על מורים שפועלים לפי תפיסתכם, לא לפגוע כהוא זה באורחות החיים.
שי פירון: אין סיבה שבעולם שבמדינת ישראל החינוך הרשמי לא יכלול את כלל ילדי ישראל.
שי פירון: הגיע הזמן שכלל ישראל יהיה באמת כלל ילדי ישראל.
שי פירון: אתם מוזמנים, כולל בתי הספר של הקיץ, כולל סלים שלא מקבלים במוכר שאינו רשמי.
שי פירון: אנא, ברשותך, תאתגר אותי ביכולת להעניק לכל ילדי ישראל את כל מה שמגיע להם.
משולם נהרי: אבל אתה יודע שחינוך זה לא בכפייה אלא בהידברות.
משולם נהרי: התחלת בהידברות, תמשיך בהידברות, אבל למה בכפייה?
שי פירון: רק עוד הערה אחת חשובה מאד לחבר הכנסת נהרי, אני מאד מבקש שיישמע פה בסדר יום.
שי פירון: אסור, מוכר שאינו רשמי זה גם דמוקרטיים ואנתרופוסופיים ומונטוסורי - - -
עמרם מצנע: במגזר המערבי יש.
שי פירון: כלומר, אסור שחלילה וחס ינסה מישהו לצייר את ההחלטה הזאת כאילו היא נוגעת לקבוצה מסוימת.
משולם נהרי: לכן אני מדבר בשם כולם.
שי פירון: אני רק רוצה להבהיר, שהאמירה - - -
משולם נהרי: קו החוק שלי היה לכולם.
שי פירון: בסדר.
שי פירון: רק רציתי להעיר, שלא תהיינה אי הבנות.
רות קלדרון: אדוני יושב הראש, כבוד השר, כבוד המנכ"לית וכל החברים, חברי חברי הכנסת.
רות קלדרון: אני מאד נרגשת.
רות קלדרון: אני גם מצטרפת לדבריכם, זה באמת יום חג.
רות קלדרון: אני מכירה אותך, שר החינוך, אבל אתה באמת מדהים אותי כל פעם מחדש.
רות קלדרון: זה גם מדהים אותי כמה מהר עשיתם את זה.
רות קלדרון: אתם מתנצלים שזה לאט, אבל לא ראיתי דברים כאלה נעשים כל כך מהר.
רות קלדרון: אני רוצה להגיד למה מבחינתי זה כל כך טוב.
רות קלדרון: ראשית, המושג בית ספר, מושג שלפחות אני והילדים הפרטיים שלי, איך להגיד, לא מתעוררים נרגשים שעתיים קודם כדי כבר ללכת לשם, עשוי להפוך להיות מושג רחב הרבה יותר, שמכיל באמת גם את השעות החברתיות, גם את השעות של הפנאי, של שמחה וכייף וקיץ, וקצת יותר חופש וגוף ולא רק לילדים שיודעים לשבת, אלא גם לבנים בדרך כלל, שאוהבים להסתובב, ובנות כמוני.
רות קלדרון: דבר שני, יש צורך גדול לחנך לפנאי.
רות קלדרון: אני חושבת שאחד מהדברים שאנחנו הכי חלשים בהם, ודרך אגב שבת קשורה לזה, מה עושים אם סוגרים את כל המכשירים?
רות קלדרון: אני חושבת שהאדם המודרני, הישראלי, הילד המודרני הישראלי, לא יודע לחיות בלי חיבורים לחשמל.
רות קלדרון: ובמשפחה שלנו, כשביום כיפור עושים Unplugged, זה ממש מרעיש: איך אדם יחיה 24 שעות בלי כל המכשירים שלהם?
רות קלדרון: ויש כאן משהו שבית הספר מלמד איך לנפוש, איך להיות חופשי, איך להיות לא כל הזמן בשורות ולא רק בתהליך לימודי ולעשות את זה באופן-, ולא ללכת ישר לחוויות קיצון כמו לונה פארק, אלא להנות משגרה, ליהנות מהריח הזה של חופש.
רות קלדרון: זה דבר עצום בעיני.
רות קלדרון: דבר שלישי, באמת להשיב את כבוד הממלכתי, שזה יהיה דבר שאנשים רוצים להתקבל אליו ושיהיו חרדים ממלכתיים ושיהיו בתי ספר ערבים ממלכתיים ויהיו בתי ספר-, כלומר באזורים שבהם אני חיה, בית הספר הטוב יותר הוא הלא ממלכתי, לפחות ביסודיים - - -
משולם נהרי: ייקח זמן עד שזה ישתנה.
רות קלדרון: כן, אבל זאת הדרך.
רות קלדרון: שיהיה חשק להורים להירשם לממלכתי.
רות קלדרון: הדבר הנוסף שאני אוהבת פה מאד זה החיסכון, נגד בזבוז.
רות קלדרון: השימוש במבנים נפלאים, שעומדים מיותמים חודשיים בשנה, בדומה למה שחברת סיעתנו, עדי קול, עשתה באוניברסיטה בע"מ, שמשתמשת באוניברסיטאות בערב, לתת אפשרות לימוד לאנשים שלא מתקבלים לאוניברסיטאות בבוקר.
רות קלדרון: להשתמש באותו מרחב ולעשות בו טוב, בעיני זה נפלא.
רות קלדרון: אני רוצה להוסיף שלוש-.
רות קלדרון: ברוך הבא חבר הכנסת גפני.
משה גפני: ברוכה הנמצאת.
משה גפני: אני שמעתי ש - - -
עמרם מצנע: כולם הרגישו שאתה נכנסת, אתה לא צריך להוסיף.
משה גפני: לא, שמעתי שהשר אמר שהוא לא נגד החרדים - - -
עמרם מצנע: לא, לא, חבר הכנסת גפני.
משה גפני: אתם פשוט שונאים את החרדים.
משה גפני: שונאים את החרדים.
עמרם מצנע: חבר הכנסת גפני - - -
עמרם מצנע: חבר הכנסת גפני נא לצאת.
עמרם מצנע: נא לצאת.
משה גפני: לחרדים אין פתרון אחר.
משה גפני: לחילונים יש.
משה גפני: הוא פשוט שונא חרדים.
משה גפני: שונא חרדים.
משה גפני: ילד חרדי לא תהיה לא קייטנה.