GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אביבית ברקאי-אהרונוף: קודם כל אני שמחה לתשובת השר לגבי הסייעות, שגם הסייעות הרפואיות תמשכנה לעבוד בקיץ.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: רק שאלה, האם התכנית, כלומר כדי לשלב ילדים עם צרכים מיוחדים מעבר לסייעת, נדרש שגם התכנית תהיה מותאמת ומונגשת גם בפעילויות הבית ספריות, אבל בעיקר בפעילויות החוץ בית ספריות, ככל שיהיו.
עמרם מצנע: לילי, אחרונה.
<רויטל לן-כהן: אני ביקשתי משפט.
עמרם מצנע: רויטל, ניתן לך משפט, אבל לא מעבר, בבקשה.
<רויטל לן-כהן: שני דברים ממש קצרים.
<רויטל לן-כהן: אחד המתי"אות, חופשות, הן יוצאות לחופש בחופש הגדול.
<רויטל לן-כהן: האם יחד עם התכנית הנפלאה הזאת, ובאמת תודה, היא מדהימה, נכיר בעובדה שהמתי"א חייבת לעבוד בחופש הגדול, כי היא צריכה להתארגן גם למה שהם עושים בתכנית הזאת, וגם לקראת השנה הבאה.
<רויטל לן-כהן: זאת אומרת האם במהלך השלושה שבועות האלה נוכל לקבל את המשך הרצף הטיפולי וגם אחר כך.
<רויטל לן-כהן: והדבר הנוסף שאני רוצה להגיד, זה שבמיוחד במערכת כמו שאתם מתכננים בשלושת השבועות האלה, מדובר בפעילות שהיא יותר חברתית והיא יותר פיזית, וילד שיש לו למשל 18 שעות, לא יוכל להסתדר.
<רויטל לן-כהן: זאת אומרת האם אנחנו נוכל להתאים את שעות הסיוע, שמקבל ילד, באמת לכל השעות שיהיו בתוך התכנית הזאת, אחרת הוא לא באמת יוכל להיות בה.
<לילי הלפרין: אני רוצה לברך על התכנית היפיפייה הזאת, מחממת את הלב, כיוון חדש לחינוך, אבל אני רוצה לציין רווח משני נוסף שאולי לא היה במטרה הזו, שעוסקת בנושא של אלימות וגזענות אצל בני נוער.
<לילי הלפרין: אני מנסה לבדוק איך אפשר להקהות את תחושת הניכור, שהיא אחד המקורות הראשונים לאלימות כלפי מערכת החינוך, של ילדים ובני נוער.
<לילי הלפרין: והעניין הזה פה, שגם רות ציינה, על העניין של איך מחבבים.
<לילי הלפרין: התכנית הזאת מחבבת את בית הספר לאו דווקא על התלמיד, על הוריו ועל אחיו הבוגרים.
<לילי הלפרין: אני עובדת עם אלימות של בני נוער, ובית הספר פתאום נראה אחרת.
<לילי הלפרין: מערכת החינוך שכל כך סוחבת איתה את הניכור ואת הרגשות של הכעס, כאן הולכים לכיוון אחר.
עמרם מצנע: לילי גם ביקשה להזכיר שהיום זה - - -
שמעון אוחיון: קרן אור.
<לילי הלפרין: בדיוק, בדיוק.
עמרם מצנע: לילי ביקשה גם להזכיר שהיום זה יום המאבק בגזענות.
<שלי מידד: שלום לכולם, קוראים לי שלי מידד, אני ממועצת התלמידים והנוער הארצית.
<אבישי אברהם: אני אבישי אברהם, גם ממועצת התלמידים והנוער הארצית.
<שלי מידד: רציתי רק להתייחס לאחת מהנקודות.
<שלי מידד: קודם כל אנחנו מברכים על כל היוזמה והיינו גם שותפים מלאים עם השר.
<שלי מידד: אנחנו מברכים את יושב ראש המועצה יגאל יוסף, שהייתה שותפה מלאה בכל התהליך, אז זה קודם כל.
<שלי מידד: דבר שני, רצינו להתייחס, רק היום אנחנו מדברים הרבה על היסודי ועל הגנים, אבל בכל הרפורמה של הגנים והיסודי צריך לזכור את בני הנוער, לשלב אותנו.
<שלי מידד: בתכלס, הנקודה היא לשלב אותנו.
<שלי מידד: אם אנחנו לא נשתלב - - -
עמרם מצנע: בהדרכה.
<שלי מידד: אז השאלה היא, כולם התייחסו פה לגבי סטודנטים, על סטאז'ים, על כל מיני דברים כאלה, ובתור בת נוער זה לא כל כך מכוון אלי.
<שלי מידד: השאלה אם יכול להיות שאפשר לשלב את בני הנוער כחלק מהפעילות, אם בשעות של התנדבות, כחלק מתעודת הבגרות החברתית, או חלק באמת של עבודה ושכר, כמו בקייטנות רגילות.
<אבישי אברהם: אני גם רוצה להוסיף.
<אבישי אברהם: אנחנו רוצים קודם כל לציין לשבח גם את השר וגם את המנכ"לית על החופש הגדול שהיה שנה שעברה.
<אבישי אברהם: קיבלנו תגובות מדהימות ומאד חיוביות על כל הנושא של 24/7 ועל האוהלים וכל מה שהיה, אז באמת כל הכבוד.
<אבישי אברהם: אנחנו רוצים גם להוסיף ולשאול אם אפשר באמת להוסיף את בני הנוער שיהיו מדריכים בקייטנות עצמן, כי זה בחופש הגדול ובני הנוער רוצים לעבוד וכן הם רוצים לחסוך כסף לשנה הבאה.
<אבישי אברהם: אז אם באמת אפשר לעשות איזה שהוא קורס, או איזו שהיא הכנה, שככה בני הנוער באמת יוכלו להשתלב גם כמו שהוא משתלב בתנועות הנוער, ככה הוא יוכל להיות גם בקייטנה, כי הרבה ילדים גם נמשכים לאותה קייטנה בזכות אותו מדריך.
<רויטל לן-כהן: וככה אנחנו גם מונעים אלימות והתדרדרות לאלכוהול.
רות קלדרון: משפט סיום.
רות קלדרון: אני רוצה לומר ראשית דבר מאחת מהמחנכות, אני משתתפת עם חבר הכנסת ברכה, פוליאנה, שכשאימצו אותה והגברת דיברה על סדר היום, היא אמרה – אבל מתי אני אחיה?
רות קלדרון: אני רוצה שנזכור שילדים צריכים גם לחיות.
רות קלדרון: שזה לא יהיה יותר מדי מתוקתק כשהכל נורא חינוכי, אלא גם קצת - - -
<קריאה: זה החיים האמיתיים.
רות קלדרון: עכשיו, אני אומרת את זה באופן עמוק גם להורים, שתודה רבה על היזומה, אבל אני חושבת, חלילה לנו לבטל את המילה הישראלית – החופש הגדול.
רות קלדרון: אפילו אם זה יהיה הרבה יותר נוח לנו, ההורים, צריך לקרוא לזה חופש גדול, כי עבדים לי ולא עבדים לעבדים.
רות קלדרון: אחד הדברים שהכי קשה לחנך ילד, זה להיות חופשי, זה להיות עצמאי, זה להיות ריבוני, זה להתמודד עם החופש שלו.
<רויטל לן-כהן: להיות חופשי משתים עשרה.
<גדעון פישר: ההורים חופשיים, לא הילדים חופשיים.
עמרם מצנע: המנכ"לית, בבקשה.
<מיכל כהן: אני אבקש לחלק את התשובה.
<מיכל כהן: דודי, בבקשה תתייחס לכל ההיבטים התקציביים והדיפרנציאליים, מעוטי היכולת.
<מיכל כהן: יהודית תתייחס לכל ההיבטים התוכניים ואחר כך אנחנו נוסיף.
<דודי מזרחי: אז ככה, קודם כל השלטון המקומי הוא באמת שותף מרכזי בתכנית ובאמת יהיו רכיבים תקציביים, שאכן השלטון המקומי ... בהם.
<דודי מזרחי: צריך לזכור, אנחנו למעשה מאריכים את שנת הלימודים ומשרד החינוך והרשויות המקומיות מנהלות יחד את מערכת הלימודים.
<דודי מזרחי: מטבע הדברים יהיו דברים שיהיו גם באחריות הרשויות.
<דודי מזרחי: יחד עם זאת, בחודשים האחרונים, בשיתוף פעולה עם מרכז השלטון המקומי, התחלנו לצמצם את ההשלכות התקציביות על כלל הרשויות ובפרט, באופן דיפרנציאלי, על הרשויות החלשות.
<דודי מזרחי: קודם כל רשויות באשכולות 1-4 – המדינה תממן שם את כל עלות ההסעות, 100 אחוז עלות ההסעה, 100 אחוז העלות של הסייעות הרפואיות, דרך אגב שלא במהלך שנת הלימודים הרגילה.
<דודי מזרחי: עכשיו לגבי כל הארץ, הכנסנו רכיב שמגיע לכ-15% מעלות התכנית של תקורה לטובת ניהול ותפעול הפרויקט.
<דודי מזרחי: ניקיון, החזקה, השתלמויות וכיוצא בזה, שאגב זה דבר שאין לו אח ורע בתכניות אחרות, מי שמכיר תכניות של המדינה.
<דודי מזרחי: רכיב מאד משמעותי שצריך לתת מענה טוב לרוב הרשויות.
<דודי מזרחי: יכול להיות שבקצה יהיו דברים שאנחנו נלמד גם תוך כדי תנועה, אבל זה חלק מהדברים.
<דודי מזרחי: מישהו דיבר כאן על ירושלים, ירושלים היא באשכול 4.
<דודי מזרחי: באשכול 4 אנחנו מממנים מלא את כל הרכיבים של התכנית, אין עלות להורים.
<דודי מזרחי: אני אתייחס לגבי הנושא של ה-60 תלמידים - - -
עמרם מצנע: מה אתה בתל אביב מתפלא?
שי פירון: הוא תיכף יתייחס גם לתל אביב.
<דודי מזרחי: אני אתייחס לנושא של 60 תלמידים: זה לא הייתה הכוונה ואולי אם זה הובן, אז זה הובן שלא כהלכה.
<דודי מזרחי: אם יש בתי ספר שבהם אין מאסה קריטית של לפחות 60 תלמידים, אין הכוונה שהמסגרות לא יפעלו, אבל יכול להיות שמסגרות לא יפעלו בתוך המסגרת האורגנית של אותו בית הספר, ובשיתוף פעולה עם הרשות המקומית, נמצא את הדרך המיטבית להפעלה.
<דודי מזרחי: יכול להיות שירכזו בשנה הראשונה את הפעילות בבית ספר אחד, בית ספר מסוים.
<דודי מזרחי: נעשה ביחד, בשיתוף פעולה עם הרשויות.
<דודי מזרחי: המטרה של כולנו היא להצליח, בהידברות.
שי פירון: דודי, לא התייחסת לגבי דיפרנציאל בתוך עיר.
<דודי מזרחי: בהתאם להבנות שלנו עם השלטון המקומי, יהיה מנגנון של מתן מלגות לתלמידים מעוטי יכולת בתוך כל רשות.
<דודי מזרחי: צריך גם לציין, זה לא עלה קודם לכן, שיש לנו שותפה לתכנית, את קרן הידידות, שקרן הידידות מקצה תרומה ייעודית, שבין היתר תופנה לטובת משאבים תוספתיים לרשויות חלשות, וכך נוכל לתת מענה ופעילויות מתוגברות, דווקא במקומות החלשים, וזה גם דבר נוסף.
<רויטל לן-כהן: מה לגבי הסייעות?
<רויטל לן-כהן: עוד סייעת.
<דודי מזרחי: התכנית כוללת את כל השירותים שפועלים במהלך שנת הלימודים, הם ממשיכים לפעול מא' ועד תו.
<דודי מזרחי: כל השירותים שפועלים במהלך שנת הלימודים, בין אם זה סייעות רפואיות, סייעות שילוב, סייעות חינוך מיוחד.
<דודי מזרחי: כל השירותים שפועלים בשנת הלימודים.
<רויטל לן-כהן: אבל התייחסתי לנקודה הזאת שהפעילות מהסוג הזה שמדובר עליה בקייטנות האלה, היא פעילות שמצריכה יותר שעות סייעות משתלבות, כי ילד יכול להסתדר בכיתה ואומרים המורה מנחה את השילוב.
<רויטל לן-כהן: בקייטנה אין מורה מנחה את השילוב, והוא לא יושב 45 דקות בכיתה, אז זה אומר שהוא נמצא כל הזמן בפעילות שדורשת סיוע, תיווך, הנגשה והתאמה.
<רויטל לן-כהן: האם תתנו להם את הסייעות למלוא השעות?
שי פירון: השאלה הזו בבקשה ליהודית.
<מיכל כהן: אנחנו נותנים בדיוק את מה שאנחנו נותנים בשנת הלימודים.
<מיכל כהן: באמת, בואו תברכו - - -
<רויטל לן-כהן: אז הם לא יוכלו להשתלב.
<מיכל כהן: לא, רגע, רויטל, בואו תברכו על זה שהיום אנחנו פעם ראשונה נותנים את כל השירותים, את כל השירותים שאנחנו נותנים.
<מיכל כהן: עכשיו, תזכרי - - -
<רויטל לן-כהן: גם מבחינת מתי"א?
<מיכל כהן: רגע, אני מבינה את הדאגה, אבל לכן אנחנו אומרים שמרבית הפעילות תתרחש בתוך בית הספר.
<מיכל כהן: זו המוטיבציה, לכן אנחנו לא קייטנת פעילות חוץ.
<מיכל כהן: אנחנו נותנים את השירותים - - -
<רויטל לן-כהן: גם בתוך - - -
עמרם מצנע: רויטל, שאלת.
<רויטל לן-כהן: זה לא נענה.
<דודי מזרחי: רק עוד משפט, היינו קשובים מאד לנושא הזה של ילדי החינוך המיוחד.
<דודי מזרחי: עלות תלמיד בחינוך המיוחד בתוך בתי הספר הרגילים היא כמעט פי שלושה לעומת המשאבים שהולכים לילד רגיל.
<דודי מזרחי: התכנית היא מאד עשירה כלפי החינוך המיוחד, היינו מאד מודעים ורגישים לה.
<רויטל לן-כהן: אני לא מדברת עכשיו על הכיתות.
<דודי מזרחי: אני מדבר על כלל השירותים.
עמרם מצנע: יהודית.
<יהודית קדש: בנושא של ההתאמות לאוכלוסיות שונות, אז לא כללנו באמת את הדוגמאות ליום לימודים אחד בכל המקומות, אבל בהחלט, חבר הכנסת נהרי, בנושא של ההתאמה של התכנים הפדגוגיים.
<יהודית קדש: אז אמנם לא כללנו כאן דוגמא ליום שנמצא בחינוך הממלכתי דתי, אבל אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם מנהל החינוך הדתי.
<יהודית קדש: יש לנו התאמות מדויקות לגמרי - - -
משולם נהרי: זאת אומרת שיש גמישות.
<יהודית קדש: לא רק שיש גמישות, יש גם הרבה מאד כלים ויש הרבה מאד תכנים שאנחנו בעצם מאפשרים לכל אחד מבתי הספר לבחור בהם.
<יהודית קדש: יש תכנים מאד מגוונים, מאד עשירים, גם למגזר הלא דובר עברית, גם לחינוך - - -
מוחמד ברכה: למגזר הערבי.
<יהודית קדש: נכון, גם למגזר הערבי וגם למגזר הדרוזי.
<יהודית קדש: לכן אנחנו אומרים - - -
מוחמד ברכה: המגזר הערבי זה.
<יהודית קדש: אז יש לנו למעשה התאמות לכן האוכלוסיות, וגם לחינוך המיוחד.
עמרם מצנע: קצת פחות רגישות למילים.
<יהודית קדש: במקום של שילוב תלמידים בוגרים בתוך המסגרת של בתי הספר של החופש הגדול, מבחינתנו זה winwin.
<יהודית קדש: אין ספק, הדלת היא ענקית לתוך הפעילות של הבוגרים.
<יהודית קדש: אנחנו בימים אלה עוסקים בהרבה מאד הכשרה של מדריכים צעירים.
<יהודית קדש: במקביל למסלול הזה, אנחנו משלבים כמובן ונותנים אפשרות לתלמידים מכיתות י'-י"א'-י"ב' – להשתלב בתכנית הזאת כחלק מהחובות שלהם לתעודות בגרות למעשה.
<יהודית קדש: אז אלה שני המסלולים.
<מיכל כהן: אני חושבת שאמרו את הכל.
<מיכל כהן: רציתי רק לומר על מנגנון הביקורת, מישהו שאל.
<מיכל כהן: כפי שהצגנו, המפקחים, קודם כל המפקחים יאשרו את התכניות של הקיץ ובמקביל אנחנו עושים מנגנון של ליווי, הערכה ובקרה.
<מיכל כהן: זאת אומרת נדגום את הפעילות הקיימת, כדי פעם אחת לראות שזה מתיישם, מה שאנחנו רוצים.
<מיכל כהן: פעם שנייה כדי ללמוד ולראות האם מה שכיוונו זה מה שנכון וזה מה שיוצא.
<מיכל כהן: ניתן מערך ליווי לכאלה שיתקשו.
עמרם מצנע: כדאי לזכור, דרך אגב, שכספי חינוך צריכים להיכנס לחשבון בנק מיוחד, שזו עבירה פלילית להשתמש בהם לדברים אחרים.
שי פירון: אני אומר כמה משפטים כלליים לצורך הסיכום.
שי פירון: אחד, קודם כל אנחנו נמצא את הדרך המתאימה, בשיתוף עם הוועדה ובשיתוף עם חברים נוספים, האם הדרך הנכונה כדי לעגן את הרציפות היא הצעת מחליטים בממשלה, או דרך אחרת, אבל אנחנו לא נשאיר את זה כפרויקט שנמצא באוויר.
שי פירון: כשנגמור להגיע לחתימה מדויקת על כל הדברים ותהיה לנו תכנית מלאה ונראה גם איזה משרדים שותפים, כי המנכ"לית כתבה, בצדק, משרדי ממשלה, אבל יש פה סיפור עם משרד התרבות שאנחנו במשא ומתן, וסיפור עם משרד החקלאות וכו' וכו'.
שי פירון: כשנגמור את ההידוקים הללו, יש גם את קק"ל, ויש את מפעל הפיס, גורמים שונים שהם גורמים תוספתיים, נגיש את ההצעה על מכלול שותפיה, לעיגון חקיקתי מנהלתי ראוי, שלא ייווצר מצב שכל שנה ושנה הסוגיה תעלה מחדש לדיון.
שי פירון: זאת הערה אחת שאני רוצה לומר, היא מאד חשובה.
שי פירון: יש פה בשורה של התחלת דרך.
שי פירון: זה לא סיום, אבל אנחנו מתחילים מהלך.
שי פירון: הדבר השני שאני רוצה לומר, תראו, אני רוצה להגיד משהו.
שי פירון: אני מכיר את החינוך המיוחד, בכל הרשויות שאתם רק רוצים לבחון אותו – כמנהל, כמורה, בכל מגזר שתבדקו את הקשר בין אדם לבין המיוחד, אני מכיר את המערכת.
שי פירון: וצריך לדעת, גם לגבי החינוך המיוחד, גם לגבי שאלות דיפרנציאליות בשכונות כאלה ואחרות, אי אפשר לתת את כל הפתרונות בשנה הראשונה ויש דברים שנלמדים תוך כדי תנועה, ויש דברים שמשתפרים בהם תוך כדי עשייה.
שי פירון: אני רק אומר בענווה שבשנה שעברה סייעות רפואיות – סידרנו.
שי פירון: סייעות לפולין – סידרנו.
שי פירון: הארכת יום לימודים ללקויות, שלפני כן לא קיבלו 1-4, סידרנו.
שי פירון: רק זה, אתם יודעים, לא מדברים על זה, אבל רק זה זה איזה 70-80 מיליון שקלים.
שי פירון: כאילו, אף אחד בכלל לא מדבר.
שי פירון: הכפלנו את דורנר.
שי פירון: הגעתי למשרד, היו 69 ילדים שהיו זכאים ליישום דו"ח דורנר.
שי פירון: בשנה שעברה אנחנו עומדים על כ-1,500 - - -
<מיכל כהן: 2,500, תוספת של 1,500.
שי פירון: 2,500, סליחה.
שי פירון: מוסיפים 1,500 ואנחנו נעמוד על 2,500 ילדים בתוך דו"ח דורנר.
<קריאה: גם חוק השאלת הספרים.
שי פירון: אני מדבר על החינוך המיוחד.
שי פירון: זאת סוגיה שלא טופלה, להבנתי, מצד אחד, ומצד שני לפעמים יש חשיבה שאם אנחנו הולכים למקום מסוים, אז צריך ללכת עד הסוף.
שי פירון: אז אני רוצה להסביר משהו שהוא מאד חשוב בתבונה.
שי פירון: אם אתה רוצה ללכת למקום ולהצליח, ואמרה את זה יפה שרה, אתה צריך לעקוף כל מכשול מעקב.
שי פירון: כל מה שנוגע לפתיחת הסכמי שכר - משמעותו החרבת כל המפעל כולו.
שי פירון: למשל המתי"א, זה רק לפתוח את הסכמי השכר, זה רק להגיע למלחמת עולם עם כל העולם.
שי פירון: אז לפעמים צריך לעבוד בתבונה, להתחיל את המהלך, לראות איך הוא עובד, למצוא דרכים.
שי פירון: אני מעריך שכשנבנה אמון אז אנשים יותר מפוקחים ומצד שני גם יותר מרוככים ואף אחד לא מרגיש מאוים ואף אחד לא מרגיש שלוקחים לו ואף אחד לא מרגיש שעושים לו את זה בדלת האחורית.
שי פירון: כל העניין שאנחנו מדברים עליו כל הזמן זה אמון, אמון, אמון.
שי פירון: אז אני לא באתי כרגע להשפיע על מבנה השכר של עובדי ההוראה בישראל, כפי שאמרה שרה.
שי פירון: כתוצאה מכך הם שותפים וכתוצאה מכך הם מרגישים שזה דבר בעל משמעות.
שי פירון: להביא עכשיו רכיבים כאלה ואחרים, שאני מבין את הבעיה - שאני מניח שהם ייפתרו תוך כדי תנועה בהמשך - להביא אותם כבר עכשיו - פירושו של דבר לייצר מלחמת עולם ולא לעשות את זה בכלל.
שי פירון: ולפעמים לא הכל קורה ביום הראשון.
שי פירון: לפעמים דברים קורים תוך כדי תהליך.
שי פירון: לכן היה חשוב לנו לעבוד בתבונה.
שי פירון: למקסם את שיתוף הפעולה, לעקוף דברים שיגמרו לנו לאיום אסטרטגי, לא איום נקודתי, לאיום אסטרטגי על פתיחת התכנית, וכל הדברים שהם מאיימים, שמנו אותם בשלב הזה בצד.
שי פירון: אנחנו נעשה כל מאמץ לפתור אותם בהמשך.
שי פירון: ודבר אחרון שאני אומר, אני חושב שהוא מאד מאד חשוב כדי להבין את הסיפור הזה.
שי פירון: אנחנו באנו לכאן היום, אני רוצה להבהיר, לא באנו להשיק תכנית.
שי פירון: באנו להניח תכנית מוכנה.
שי פירון: אנחנו לא באנו לכאן היום לספר מה אנחנו עושים, אנחנו באנו לכאן לספר מה עשינו.
שי פירון: אנחנו לא באנו לכאן היום לספר מה אנחנו מתכננים, אנחנו באנו לספר מה יוצא לדרך בימים אלה כבר במניפה רחבה, לכל ילד וילד בישראל בכיתות א' ו-ב'.
שי פירון: סוגית הגנים נשקלה, בעיקר בגלל מה שנאמר על ידי החבר מאשדוד, אריה, שנפגשנו כבר פעם אחת.
שי פירון: אני חושב שבגלל שישנן מסגרות, אמנם לא כולן, אבל ישנן מסגרות, רצינו ללכת למקומות שבהם אין אף מסגרת, וזיהינו שבכיתות א' עד ד' אין הם מסגרת, לכן אנחנו למקומות האלה.
שי פירון: יחד עם זאת, אמרתי שנה א'-ב', שנה הבאה ג'-ד', שנה אחרי זה ה' וגן.
שי פירון: מה יקרה אם עוד שנה נקיים דיון ונחשוב א'-ב'-ג', גן, ד'-ה'?
שי פירון: חברים, בואו נעבור את החופש הגדול הזה, נהיה כולנו שותפים, נעשה את זה הכי טוב שאפשר.
שי פירון: אנחנו לא מדברים פה על חתונות קתוליות, אנחנו מדברים על משהו שאפשר לשנות.
שי פירון: אם בסוכות, אחרי שנעשה סיכום, יתברר כתוצאה מהקולות בשטח, שהסדר של הצירוף לתכנית צריך להיות אחרת, נשקול את זה.
שי פירון: כל מה שאמרתי, הדבר העקרוני הוא בשלוש שנים נקיף את כל המערכת.
שי פירון: מה הוא הסדר?
שי פירון: אתם יודעים מה?
שי פירון: בואו נעבור קודם את א'-ב', נעשה את זה מקצועי, נדאג שכמה שיותר רשויות תהיינה, נלמד מהטעויות שעשינו, נראה מה חסר, נשלים את המקומות החסרים ונקבל החלטה.
שי פירון: ודבר אחרון לבני הנוער.
שי פירון: אנחנו נבוא גם, ולא התייחסתם לזה, לגבי השיתוף שלהם בעבודה - - -
<מיכל כהן: של הבוגרים?
<מיכל כהן: כן, בטח.
שי פירון: אז מעבר לעובדה של העבודה וההשתלבות בתוך המהלך, אנחנו גם נציע לכם, באופן הרבה יותר רחב והרבה יותר עמוק מהשנה הקודמת, מגוון של תכניות חינוכיות מעשירות בשבילכם, כלומר כבני נוער.
שי פירון: זה ייקח עוד קצת זמן.
שי פירון: המנכ"לית שלי לא מוכנה שאני אצא עם משהו עד שהוא לא מודפס בחוברת, מדויק, כולל מי עושה מה, באיזה שעה וכו'.
שי פירון: אז בשבועות הקרובים יהיה לכם דבר כזה, שהוא מרחיב באופן מאד מאד משמעותי.
שי פירון: וכפי שאמרה מיכל מהשלטון המקומי, אני שמח, אחד הדברים הכי חשובים שהיה לי לשמוע היום זאת האמירה שגם אתם מרגישים ששיתוף הפעולה הוא שיתוף פעולה הדוק ואחר.
שי פירון: אנחנו נפגשים כמעט כל יום בימים האחרונים, בעוד מגוון רחב של סוגיות, כדי להדק את הממשק הזה בין השלטון המקומי לבין המשרד.
שי פירון: אנחנו רואים את זה גורמים משלימים, אנחנו רואים את זה גורמים שצריכים ללמוד לעבוד יחד ולמנף את העשייה החינוכית.
שי פירון: התחלנו משהו, אני בטוח שהוא יצליח, נעשה ביחד עוד הרבה דברים חשובים.
עמרם מצנע: אלף, באמת מגיעות כל הברכות כפי שנאמרו כאן.
עמרם מצנע: זה כיוון חשוב מאד, התחלתם אותו בשנה שעברה ואתם מקיימים את ההרחבה שלו השנה.
עמרם מצנע: אני גם מודה על כך שהבטחת לבוא לכאן מרגע שהתכנית תסוכם ותאושר על ידי הגורמים, ואכן אנחנו מקיימים היום, בשבוע האחרון של הכנסת, את המפגש הזה.
עמרם מצנע: חשוב לדעתי להבין שהמבחן הוא הביצוע.
עמרם מצנע: ניכר מאד שנתתם תשומת לב להרבה מאד פרטים.
עמרם מצנע: יחד עם זאת, המבחן הוא הביצוע, כי אתם לא המבצעים.
עמרם מצנע: מי שמבצע זה השלטון המקומי.
עמרם מצנע: אין לכם את מערך מנהלי בתי הספר.
עמרם מצנע: אינני יודע כמה מנהלי בתי ספר ייקחו חלק בתכנית באופן מעשי, אבל מי שבעצם מפעיל את התכנית, כמובן במימון שלכם, בהנחיות שלכם, זה השלטון המקומי, ועל כן שיתוף הפעולה פה הוא קריטי.
עמרם מצנע: כמובן גם ההורים, גדעון.
עמרם מצנע: אתם צריכים, יש פה תחרות לא פשוטה עם הקייטנות.
עמרם מצנע: זה מסתיים בצהריים, הקייטנות ממשיכות עד אחרי הצהריים.
עמרם מצנע: הקייטנות מסיעות את כל הילדים בדרך כלל, כאן מסיעים על פי קריטריונים קבועים, וכמובן הקייטנות נותנות התפרקות, בידור ובילוי, ולכן יש פה תחרות לא פשוטה, ואתם צריכים לשדר כלפי מטה, לוועדי ההורים היישוביים והבית ספריים, את הערך החשוב, ולתת תוכן לתכנית הזו, כי אחרת היא לא תתקיים כפי שאנחנו רוצים.
עמרם מצנע: אני גם מאד שמח על הדיפרנציאליות שאנחנו מנסים להכניס אותה בכל תחום ובכל מקום, גם ביישובים.
עמרם מצנע: דרך אגב, יש לי פה סקר משנת 2012, שבאשכולות 1-2 רק 6% מהילדים השתתפו בקייטנות, שזה בעיקר, דרך אגב, זה 99% היישובים הערביים.
עמרם מצנע: באשכולות 3-4 – 25%.
עמרם מצנע: בהחלט אני מקווה מאד שנראה פה כניסה מאסיבית לתוך אותם שכונות ויישובים חלשים.
עמרם מצנע: צריך לזכור וזה עוד פעם לשלטון המקומי, בלי הצוות הקבוע של בית הספר, המזכירה, המנהלן, מאד קשה להפעיל את זה ולשמור גם על בית הספר כמו שצריך.
עמרם מצנע: כל שנה יש ויכוח איתם, כי הם אין להם את מערך החופשות שיש למורים ושומרים את ימי הפעילות שלהם לחודש השני, שבו מכינים.
עמרם מצנע: יש פה הרבה מאד דברים שחיי היום יום יהיו פחות קלים ופחות פשוטים מהתכנית עצמה, ולכן השלטון המקומי צריך להיות פה בהחלט שותף מלא בדברים האלה.
עמרם מצנע: אני בהחלט מקווה שעושים צעד ראשון, חשוב מאד למימוש החלק הלא פורמאלי של היממה, של השבוע, של השנה, כי בסופו של דבר החינוך הוא, כפי שנאמר פה – 24/7 וזה בהחלט כיוון נכון וראוי.
עמרם מצנע: עלו נושאים נוספים, החופשות בכלל, נושא הסייעות וההסעות בחינוך המיוחד שעסקנו בהן לא מזמן, נצטרך להמשיך לעסוק בהם.
עמרם מצנע: דברים רבים נוספים שמחכים כמובן לטיפולה של הוועדה.
עמרם מצנע: דיברת הרבה על אמון, אז הוועדה נותנת בכם אמון מלא.
שי פירון: אני חייב לומר שאני מאחל לכל שר יושב ראש כזה, גם - - -
עמרם מצנע: אה, זה לא - - -.
עמרם מצנע: אני קודם כל מתנצל על האיחור, עיכוב, נקרא לזה איך שרוצים.
עמרם מצנע: סדר הדברים יהיה שמשרד החינוך יציג את ההנחיות והנהלים.
עמרם מצנע: נשמע אחר כך את ארגון ההורים המרכזי, ואחר כך המשרד לאיכות הסביבה.
עמרם מצנע: אני אשמע את משרד החינוך, אחר כך את המשרד להגנת הסביבה ולאחר מכן את נציגות ההורים.
עמרם מצנע: בהמשך נפתח את הנושא כמובן לדיון.
עמרם מצנע: נושא הקרינה הבלתי מייננת בבתי הספר, מלווה אותנו הרבה מאד שנים, מאז בעצם שהתחלנו להכניס מחשבים.
עמרם מצנע: והיום, עם כמות המחשבים, מערכות Wi-Fi, כלומר כל המערכת האלחוטית, השימוש המאסיבי כמובן בטלפונים סלולאריים והקרינה הנובעת ממערכת החשמל, בין אם זה קווי מתח או בין אם זה כמובן ארונות חשמל, ארגזי חשמל, בהחלט מטרידה.
עמרם מצנע: אני יודע שיעלו פה בטח וגם ראינו את המסמך שהוציאה מחלקת המחקר של הכנסת.
עמרם מצנע: יש עדיין הרבה מאד הייתי אומר ויכוחים, ואין עדיין מחקרים מקצועיים משמעותיים, שמקובלים על כולם, שמראים את הסיכון הישיר והחד משמעי מהאמצעים הללו.
עמרם מצנע: יחד עם זאת, אני כבר מוצא לנכון לומר שאנחנו, כדרכנו, נוקטים בזהירות מונעת.
עמרם מצנע: ובכל מקום שאפשר, בכל מקום שצריך וניתן ואפשר, להקטין את רמת הסיכונים, נכון לעשות את זה.
עמרם מצנע: בעיקר כשמדובר על ילדים, כי אין ויכוח על כך שילדים, שחשופים לקרינה לאורך היום ובבית הספר, הם פגיעים יותר, בגלל גדילה, בגלל כל הדברים האחרים, ובאמת יצאו הנחיות שונות ומשונות גם להרחקת אנטנות מאזורי בתי ספר וגני ילדים, וגם כמובן על ההתנהלות בתוך בית הספר.
עמרם מצנע: ועדיין, בצדק, אני חושב שההורים מוטרדים ואנחנו, הממסד, מחויבים לעשות את הכל כדי להקטין, לצמצמם למינימום האפשרי, את מידת הסיכון, גם אם אין עליו היום הסכמות ואיזה שהוא מכנה משותף בארץ ובעולם.
עמרם מצנע: אנחנו התכנסנו פה לא על מנת לדון עוד פעם בכל המחקרים שמציגים, שאין הסכמות, אלא התכנסנו כדי לדון מה ניתן לעשות עוד ומה לא נעשה מספיק, כדי שהילדים של כולנו יהיו פחות בסיכון, בטח כאשר הם הולכים לבית הספר.
<נועם קוריאט: משרד החינוך הוציא חוזר מנכ"ל שהתוקף שלו הוא מיום 27 באוגוסט 2013.
<נועם קוריאט: אני אסקור בקצרה את ההנחיות של החוזר.
<נועם קוריאט: החוזר הזה הוכן בוועדה בין משרדית שהיו שותפים לה המשרד להגנת הסביבה, משרד הבריאות, משרד המדע והטכנולוגיה, משרד התקשורת, המנמ"ר הממשלתי וכמובן כל הגורמים ממשרד החינוך, שרלבנטיים לנושא הזה.
<נועם קוריאט: וכל ההנחיות פה זה על דעתם של המשרדים ובהנחייתם של משרד הבריאות ושל המשרד להגנת הסביבה, שהם בעצם שני המשרדים שעוסקים בנושא של הקרינה ובהשלכות הבריאותיות שלה.
<נועם קוריאט: אנחנו הנחנו את כל בתי הספר שמותקן בהם ציוד תקשורת ותקני קצה, לבצע בדיקת קרינה, גם לטווח התדרים שקשור לרשתות האלחוטיות וגם לטווח התדרים שקשור לחשמל.
<נועם קוריאט: את הבדיקות עושים בהתאם להנחיות של המשרד להגנת הסביבה, ובהתאם לרמות הסף שהוא קבע.
<נועם קוריאט: אנחנו דרשנו שהבדיקה תבוצע כשבבית הספר מפעילים את כל ציוד המחשוב שיש בבית הספר, כל המחשבים, כל האקסס פוינטים שיש בבית הספר.
<נועם קוריאט: המשרד הנחה שבבתי הספר יישמו תכנית פדגוגית, שמסבירה מה זה קרינה, מה הסכנות שלה, איך נמנעים מהסכנות וכו'.
<נועם קוריאט: המשרד כבר התחיל לעשות את הפעולות האלה מול בתי הספר.
<נועם קוריאט: אנחנו כבר פרסמנו בפורטל התוכן שלנו מספר יחידות לשיעורי מדעים, יחידות דיגיטאליות שמאפשרות למורים למדעים להציג לתלמידים את הנושא הזה, להסביר מה זה.
<נועם קוריאט: בנושא של קרינת Wi-Fi, המשרד מעדיף שבבתי הספר תהיה רשת חוטית, כל עוד היא לא יוצרת מפגע בטיחותי בכיתה, והמשרד אמר גם שבמקומות שבהם יש בעיה להתקין את הרשת החוטית, אפשר להתקין רשת אלחוטית, אבל הוא הגדיר מגבלות.
<נועם קוריאט: והמגבלות האלה קשורות גם לנושא של איך מתקינים את הרשת האלחוטית והן גם קשורות לכמות השימוש ברשת האלחוטית בהתאם לשכבות הגיל, כאשר המשרד בא ואמר שבכיתות א' עד ג' תהיה מגבלה בהיקף השעות והימים שאפשר להשתמש.
<נועם קוריאט: כיתות א' ו-ב', עד שעת לימוד אחת ביום, לא יותר משלושה ימים בשבוע, זה סך הכל שלוש שעות בשבוע.
<נועם קוריאט: כיתה ג' עד שעתיים ביום, לא יותר מארבעה ימים בשבוע, סך הכל שמונה שעות.
<נועם קוריאט: בגני הילדים ובחטיבה הצעירה אנחנו אסרנו את השימוש ברשתות אלחוטיות.
<נועם קוריאט: המשרד גם הנחה את בתי הספר, שבכל כיתה שבה יש רק למורה מחשב ולתלמידים אין מחשבים, הרשת האלחוטית לא תפעל, גם אם היא קיימת.
<נועם קוריאט: המורה מתחבר לקיר בעצם דרך נקודה חוטית, כל הזמן, ולא אמור להשתמש ברשת האלחוטית.
<נועם קוריאט: וברוב בתי הספר במדינת ישראל זה המצב היום, שיש רק למורה מחשב, ויש אינטרנט בכיתה ואין סיבה שבעצם המורה ישתמש ברשת האלחוטית.
<נועם קוריאט: המשרד גם הנחה את בתי הספר שככל שהם יכולים - - -
עמרם מצנע: איך המורה בכיתה קושר את עצמו לאינטרנט?
<נועם קוריאט: יש נקודת רשת בקיר.
עמרם מצנע: אם יש.
<נועם קוריאט: צריכה להיות.
<נועם קוריאט: בתי הספר נמצאים בתהליך של היערכות עכשיו כדי להמיר, במקומות שאין את זה, לייצר נקודת רשת למורה, שנמצאת ליד האזור שבו הוא יושב, והוא אמור לחבר את המחשב שלו לנקודת הרשת הזאת.
<נועם קוריאט: אנחנו גם הנחנו את בתי הספר, שבכל שימוש פדגוגי שלא מצריך אינטרנט - ויש לא מעט שימושים כאלה - אנחנו פרטנו אותם בנספח; בין אם זה עבודה על מעבד תמלילים, או הצגה של איזה שהוא תוכן שהוא תוכן אוף-לייני, שלא מגיע מהאינטרנט וכו', למעשה אין שום צורך להתחבר לרשת האלחוטית, ובזמנים האלה כמובן הרשת לא צריכה להיות פעילה בכיתה.
<נועם קוריאט: המשרד הנחה את בתי הספר גם לגבי האופן שבו מתקינים את הרשות האלחוטית, לגבי הפרישה של האקסס-פויינטים בכיתות.
<נועם קוריאט: אנחנו דרשנו שיהיה אקסס-פוינט בכל כיתה ולא אקסס-פוינט לדוגמא במסדרון, שמשרת את הכיתות ואז הקיר שנמצא בין הכיתה לבין המסדרון מנחת את האות וגורם לעוצמה יותר חזקה של המכשירים.
<נועם קוריאט: לגבי הפרישה של האקסס-פויינטים, אם יש כיתות שהן גדולות או אזורים שהם גדולים, אז צריך יותר מאקסס פוינט אחד, כדי להוריד את רמת הקרינה.
<נועם קוריאט: כמובן דרישה שהמכשירים, שהאקסס פויינטים יהיו אקסס פויינטים מנוהלים.
<נועם קוריאט: זאת אומרת אקסס פוינט שאתה יכול להגדיר להם שכאשר לא משתמשים בהם, האקסס פוינט למעשה כמעט מכבה את עצמו, מוריד את רמת השידור שלו כמעט לאפס.
<נועם קוריאט: שמאפשר לקבוע פוליסי שהאקסס פוינט נכבה ונדלק בשעות מסוימות של היום, בהתאם למדיניות של בית הספר, אם מדובר לדוגמא בכיתות של א'-ב'-ג', שהגדרנו שם מגבלות של שעות.
<נועם קוריאט: כמובן זה צריך להיות מכשירים שיש להם אישור אלחוטי של משרד התקשורת.
<נועם קוריאט: זה בגדול ההנחיות.