GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נסים מלכה: יש לנו עוד בעיה פיזית שמקשה, עם כל זה שהמרחק קצר, המעבר הוא יותר ארוך.
<נסים מלכה: היום מה שעשה מע"צ, הוא חצה את כל העיר בגדר לכל האורך.
<נסים מלכה: זאת אומרת מי שצריך לבוא מצד מזרח לצד מערב לבית ספר, הוא הולך יותר, אבל מבחינת המדידה הוא קצר.
<נסים מלכה: לכן יש לנו בעיה והם לא מבינים.
<נסים מלכה: הבאנו אותם לסיור, סיירנו במקום, הם הבינו שאנחנו צודקים, אבל יש חוק, זה יבש וזה מה שיש.
עמרם מצנע: לא, מבחינת הנהלים הם צריכים למדוד את הציר לבית הספר.
רות קלדרון: אם אין גשר, יש גשר?
<נסים מלכה: אין גשר.
עמרם מצנע: לא חשוב, אם אין אז - - -
<יגאל בוזגלו: ילדים עם תיקים נאלצים לחצות כבישים סואנים.
<שולה בן מטות: ומדובר על כיתה ה' שהם עדיין צעירים.
עמרם מצנע: הנושא הזה הוא ארצי, הם לא ישנו את הקריטריונים, אבל לפחות שבקריטריונים יהיה - - -
<תמי לוי: לגבי טרכטנברג, אפרופו, אנחנו היינו, כמו שאמרתי כבר קודם, בחוק חינוך חובה מגיל 3, אבל מבחינת פסיכולוגים, וזו הערה בכלל לכל הארץ, לא רק לקרית שמונה, ואתם כוועדת חינוך, לדעתי שווה להעלות את זה, לא מתקצבים אותנו בפסיכולוגים לטרום חובה.
<תמי לוי: זאת אומרת - - -
עמרם מצנע: לא הגדילו את התקן.
<תמי לוי: לא הגדילו את התקנים, למרות שחוק חינוך חובה התחיל עכשיו מגיל 3 אנחנו מתוקננים רק מגני החובה ומעלה.
<תמי לוי: לדעתי זה משהו ש - - - איך אנחנו תמיד אומרים?
<תמי לוי: מתחילים בגיל הרך, זה החלק הכי חשוב והכי קשה ומה שלא מזהים - - -
עמרם מצנע: התקן שלכם מלא?
<תמי לוי: כן, התקן מלא.
<תמי לוי: אנחנו מנצלים את כל ה-5.9 שלנו.
<תמי לוי: אני חושבת שצריך בעקבות טרכטנברג להוריד את הפסיכולוגים כבר לטרום חובה, להתחיל מטרום חובה.
<תמי לוי: אנחנו נצא לסיור.
<תמי לוי: אנחנו מבקרים בגן אם, במרכז לגיל הרך.
עמרם מצנע: אני רוצה רק להגיד לכם שבאמת היוזמה שלנו לבוא לבקר אצלכם היא כי הוועדה שמה לעצמה כנושא מרכזי את הנושא של סגירת פערים בין מרכז לפריפריה.
עמרם מצנע: זה לא מקרה, כי אני התנסיתי גם בחיפה וגם בירוחם ואני חושב שזה אולי הנושא החשוב ביותר.
עמרם מצנע: לשמחתי גם שר החינוך הולך בכיוון הזה ואנחנו מאוד מקווים להגדיל את העדיפות המתקנת לפריפריה.
עמרם מצנע: קרית שמונה זה פריפריה, אין חולק על זה משום בחינה שהיא.
עמרם מצנע: הוויכוח היחידי כרגע בין שר האוצר לשר החינוך זה האם צריך לעשות תקציב תוספתי ועל ידי כך להקטין את הפער, או לחלק את העוגה הקיימת בצורה אחרת.
עמרם מצנע: כשאתה מציג את זה לראשי הערים הגדולות, הן מתנגדות לרעיון.
עמרם מצנע: זה הוויכוח כרגע, אבל זה הולך לכיוון הזה.
עמרם מצנע: דרך הכיוונים האלה אני מקווה שאפשר יהיה להתמודד עם חלק מהבעיות, כדי שלא יהפכו להיות ארציות, כי ברגע שאתה רוצה להוסיף עוד פסיכולוגים, עוד ספרנית לבית ספר, לשנות את הקריטריונים של מרחקים, אז אם זה כלל ארצי זה מבהיל מבחינת הכספים, אבל אם אתה אומר, רגע, פריפריה לחוד ומרכז לחוד, אז המשמעות היא אחרת לגמרי.
עמרם מצנע: אז צריך להחליט באמת מה הכיוונים.
עמרם מצנע: למשל הנושא של המאטצ'ינג העירוני, אם ברווחה זה 75%-25%, הכוונה לשנות את זה ל-10%-90%.
<איתי אזרן: שיהיה דיפרנציאלי.
עמרם מצנע: אם פסיכולוגים, אתם משלמים, נדמה לי - - -
<תמי לוי: 70-30.
עמרם מצנע: אז גם כאן הכוונה היא לעבור ל-10-90.
עמרם מצנע: כלומר חלק מהדברים שבהחלט ישחררו לכם כספים ויאפשרו לכם גם כעירייה לטפל בדברים.
עמרם מצנע: אלה בוויכוחים, אבל זה יגיע, כי גם שר החינוך וגם שר האוצר וגם אנחנו בוועדה לא מניחים - - - דבר נוסף, לא שאלתי אתכם בנושא של תמרוץ מורים.
עמרם מצנע: אתם יודעים שתמרוץ המורים שהיה הופסק לחלוטין, מקבלים היום מורים שעוברים מהמרכז לפריפריה, רק אלה שכבר קיבלו לפני זה כמעט עשר שנים, היום אין כלום.
עמרם מצנע: אנחנו מטפלים גם בזה.
עמרם מצנע: זה מענקים, השתתפות בשכר דירה, העדפה מתקנת בעניין הזה כדי לעודד.
עמרם מצנע: לא שאלתי, אבל אני מניח שיש לכם מחסור במורים מקצועיים.
<שולה בן מטות: כן, מתמטיקה ואנגלית.
<שולה בן מטות: ועכשיו גם בלשון.
עמרם מצנע: כלומר יש תקווה שבאמת דברים יקבלו פרופורציות אחרות.
עמרם מצנע: כל הרעיון שילד בקרית שמונה וילד בירוחם וילד בהרצליה, מבחינת ההזדמנויות, יהיו לו הזדמנויות שוות.
עמרם מצנע: המשמעות היא כמובן עדיפות מתקנת.
רות קלדרון: מה עושים כאן עם תרבות?
רות קלדרון: אין קולנוע, מה קורה עם תיאטרון?
רות קלדרון: הילדים רואים דברים - - -
<תמי לוי: יש לנו סל תרבות בבתי הספר.
<יגאל בוזגלו: דווקא יש פה יוזמה של תלמידים בנושא קולנוע.
<יגאל בוזגלו: ראש הממשלה היה פה בביקור ומנכ"ל המשרד לקח את זה בשתי ידיים, אני מאמין שזה יתקדם.
רות קלדרון: גם בעניין של תרבות, אם נוכל לעזור.
רות קלדרון: זה מאוד חשוב שיהיה כאן
רות קלדרון: כל מה שאנשים - - - לא צריך לנסוע לסטימצקי איפה?
<איתי אזרן: יס פלנט מתאים לנו פנו
<תמי לוי: בטח שיש סטימצקי.
רות קלדרון: חנות ספרים טובה.
<תמי לוי: ברור, ברור.
<שולה בן מטות: חנות ספרים טובה וספרנית טובה בבית ספר - - -
עמרם מצנע: בואו נצא.
<שולה בן מטות: בנושא הצהרון, אם יהיה פיילוט בקרית שמונה, בתי הספר וההורים - - - סיור במרכז לגיל הרך:
<נעמה קקול: ברוכים הבאים.
<נעמה קקול: זה המרכז לגיל הרך של קרית שמונה, הוא קיים זאת השנה הרביעית, הוא הוקם בסיוע של קרן רש"י, סן פרנסיסקו, מגבית קנדה.
<נעמה קקול: המרכז מתכלל בתוכו בעצם את כל השירותים הקיימים ברשות לגיל הרך, יש לנו כאן יחידה התפתחותית, יש לנו את גן אם, שאותו אנחנו תיכף נבקר, שזאת פעילות העשרה בשעות הבוקר לילדי גני החובה בקרית שמונה.
עמרם מצנע: זאת אומרת שהגנים באים לפה ליום?
<נעמה קקול: נכון.
<נעמה קקול: גני החובה מגיעים לשעתיים וחצי כל פעם, פעם בחודש פלוס מינוס, זה יוצא, יחד עם כל החופשים של משרד החינוך.
<נעמה קקול: זה יוצא להם שש פעמים בשנה.
<נעמה קקול: בפעם הראשונה אנחנו מגיעים אליהם והפעילות האחרונה היא טיול, תמיד פה בקרית שמונה.
<נעמה קקול: הפעילות של גן אם היא בשיתוף רווחה חינוכית ושיקום שכונות ובנוסף לזה אנחנו מקיימים - - -
עמרם מצנע: אמרת שזה גם מרכז טיפולי.
<נעמה קקול: יש פה יחידה התפתחותית של התפתחות הילד, טיפולים פרא רפואיים, טיפולים רגשיים.
<נעמה קקול: הם פועלים ממש מהבוקר עד אחר הצהריים.
עמרם מצנע: שממומנים על ידי הרווחה?
עמרם מצנע: משרד הבריאות?
<נעמה קקול: גם, גם וגם.
<נעמה קקול: זאת עמותה עצמאית שהרשויות המקומיות של האזור בעצם הקימו אותה ומממנים אותה, הם ממומנים על ידי קופות החולים, הילדים מגיעים עם התחייבויות.
<נעמה קקול: משרד הבריאות לא מממן אותה כי היא לא יחידה סמוכה לבית חולים.
<נסים מלכה: בעבר כן נתנו והפסיקו עם זה.
עמרם מצנע: אז מי?
עמרם מצנע: קופות החולים?
<נעמה קקול: קופות החולים והרשויות ומגייסים פה ושם גם תרומות, אבל העיקר זה קופות החולים והרשויות.
עמרם מצנע: יש פה גם מרכז פדגוגי?
<נעמה קקול: כן, זה במרכז פסגה.
עמרם מצנע: זה משמש גם את האזור או רק את קרית שמונה?
<נסים מלכה: אחר הצהריים גם את האזור.
<נעמה קקול: נכון, אבל בשעות הבוקר פעילות של גן אם רק לקרית שמונה.
<נעמה קקול: הפעילות היא באוריינטציה מדעית, אנחנו גן מדגים מדעי, כשהרעיון הוא גם לתת לילדים פעילות שאי אפשר לעשות בתוך הגן ולהקנות מושגים מדעיים בסיסיים ובכל סוג פעילות עושים פעילות הורים וילדים, כדי שגם ההורים יגיעו ויחוו את זה.
<נעמה קקול: אנחנו בעצם יוצרים מצב שהילד גם מדריך את ההורה שלו בתוך הפעילות וזה מעצים את הילדים.
<נסים מלכה: ופעילות הורים וילדים זה כולל את כל האזור, מאפשרים לכל האזור להגיע לפעילות הזו.
<נעמה קקול: כרגע יש לנו גן חובה - - -
עמרם מצנע: רק חובה מגיעים לכאן?
<נעמה קקול: גם הגנים הארוכים, שהם רב גילאים, מגיעים לפה, אבל הפעילות היא לרוב לגני חובה.
<נעמה קקול: גם גני החינוך המיוחד שהם חובה מגיעים, כשאנחנו עושים עכשיו פעילות של פורים מדעי, לקראת חג הפורים.
<נעמה קקול: אתם תיכף תראו ילדים שמכינים איפור מחומרים טבעיים, יש לנו חדר מראות, שמדבר על התכונות של המראות, וסוג של סנדלרייה.
<נעמה קקול: פה זה חדר המראות, את רוצה להסביר בשתי מילים?
<גננת במרכז: כן.
<גננת במרכז: אנחנו עושים פה כל מיני ניסויים עם מראות.
<גננת במרכז: הם בעצם חוקרים מה אנחנו יכולים לעשות עם ההשתקפות של מראה ואיך זה עוזר לנו.
<גננת במרכז: אז יש להם כל מיני כרטיסים שיש למשל חצי ליצן וברגע ששמים את המראה, מגלים שזה ליצן.
<גננת במרכז: יש להם מראות שהן בכל מיני צורות, למשל מראה קמורה וקעורה והם רואים מה קורה לגוף שלהם כשהם נכנסים לתוך המראה.
<גננת במרכז: הם גם מנסים בהשתקפות לצייר את הדמות שלהם במראות.
<גננת במרכז: יש פה גם תמונה שמסתתרת בהשתקפות של מים והם צריכים לגלות מה מסתתר פה.
<גננת במרכז: יש פה ממש לידכם ממש לא מראה, שהאפקט שהם מגלים ברגע שהם מכניסים משהו, זה שבעצם יש פה דמות אינסופית.
<גננת במרכז: פה הם ממציאים, איך נוצרת מראה.
<גננת במרכז: איזה שני חומרים אני שם כדי שתהיה מראה?
<גננת במרכז: למשל אם אני אשים חומר שקוף על חומר שקוף, תצא מראה, לא תצא מראה?
<גננת במרכז: הם נכנסים, הם שמים למשל בד אטום, או בריסטול אטום, או רשת ולאט לאט מגלים איך באמת אפשר ליצור מראה.
<גננת במרכז: בשולחן הזה מנסים לעשות מראות בצורות שונות ולראות מה קורה וגם בודקים באיזה חומר החדות היא הכי חדה ובעצם היא המראה הכי טובה.
<גננת במרכז: במראות שתלויות פה הם בעצם מציירים את הגוף שלהם.
עמרם מצנע: את בחדר הזה מקבלת כל פעם גן אחר?
עמרם מצנע: זאת אומרת זה החדר שלך?
<גננת במרכז: כן, אבל אנחנו גם יכולים להתחלף בחדרים, זה לא משנה.
<גננת במרכז: כולם בונים את החדרים וזה פתוח.
<נעמה קקול: כל חודש מתחלפת תכנית.
עמרם מצנע: את תושבת קרית שמונה?
<גננת במרכז: כן, 19 שנה.
עמרם מצנע: באיזה מסגרת הגעת לפה?
<גננת במרכז: בעלי למד פה בישיבת הסדר, ככה התחלנו ונשארנו.
<תמי לוי: חשוב להגיד שכל חודש מתחלפת תכנית.
<תמי לוי: זו תכנית של משרד החינוך, אבל שמים להם כיעד איזה מושגים רוצים להסביר באותו חודש, מושגים מדעיים שרוצים להסביר באותו חודש.
עמרם מצנע: הגן בא עם הגננת?
<נעמה קקול: כן, והסייעת.
עמרם מצנע: היא גם פעילה?
<גננת במרכז: כל גן מקבל חומר לפני הפעילות וחומר אחרי הפעילות, הם באים מוכנים.
<גננת במרכז: הם לא מגיעים ולא יודעים מה הולך להיות.
<גננת במרכז: כל המושגים של השתקפות, של קרן אור חוזרת, כל הדברים האלה, הם מקבלים לפני כן ואז אנחנו ממשיכים את הנושא והם אחר כך ממשיכים אותו בגן.
<גננת במרכז: אנחנו פותחים את הפעילות בהצגה, כשאנחנו עושים דיון עם הילדים ורואים שבאמת הם מכירים את המושגים.
<גננת במרכז: החדרים האחרים, הייתם כבר?
<גננת במרכז: יסבירו לכם שם, אבל בעיקרון יש חדר שהילדים מפיקים לבד איפור.
<גננת במרכז: הנושא הוא פורים מדעי, אז לקחנו דברים שמתאימים לפורים.
<גננת במרכז: הם מפיקים לבד איפור מכל מיני צמחים, תבלינים, והרעיון פה זה שהם בעצם מתייחסים למרקם והם לבד מחליטים אם זה צריך להיות סמיך יותר או סמיך פחות, או נוזלי, ואחר כך בוחרים את הכלי המתאים לאחסן.
<גננת במרכז: זו בעצם הטכנולוגיה של האיפור.
<גננת במרכז: יש חדר שפתחנו מפעל לנעליים, שהם מוצאים נעל שמתאימה לתחפושת שלהם והם מכינים אותה לבד.
<גננת במרכז: מרגע שהם משרטטים את הנעל ועד השרוך, או העור, או מה שהם בוחרים לעשות.
<נסים מלכה: מה אתם עושים?
<נסים מלכה: ספרו לנו מה אתם עושים?
<נסים מלכה: נעליים?
<נסים מלכה: איזה יופי.
<תמי לוי: שאלת אם הצוות של הגן משתתף, אז זה הצוות של הגן.
עמרם מצנע: את הגננת של הגן?
<סייעת בגן: אני הסייעת.
<תמי לוי: הם משתתפים בתחנות, הם חלק מהתחנות.
עמרם מצנע: זה גן חובה?
<סייעת בגן: כן.
עמרם מצנע: כמה ילדים בגן?
<סייעת בגן: 33.
<תמי לוי: מה אתם עושים פה?
<ילד בגן: עושים נעליים.
עמרם מצנע: מה קרה לכם בפרצוף?
<סייעת בגן: מה קרה לכם בפנים, מה עשו לכם?
<ילד בגן: איפרו אותנו.
<סייעת בגן: עם איזה חומרים איפרו אתכם?
<סייעת בגן: נעמה, את יודעת עם מה איפרו אותך?
<סייעת בגן: איתי, אתה זוכר מה הסבירו לכם, עם איזה חומרים איפרו אתכם?
<סייעת בגן: עם תבלינים, נכון?
<גננת במרכז: את כל החומרים לחדר הזה תורמים לנו ממפעל טבע נאות של נעליים ומעוד מחסן אחד.
<גננת במרכז: אנחנו כל הזמן רוצים חומרים אותנטיים, מחזור.
<גננת במרכז: זה מה שהילדים הכינו עד עכשיו.
<גננת במרכז: כל גן, חלק הם לוקחים איתם וחלק - - -
<תמי לוי: את רוצה להסביר, אתי, עם איזה חומרים אנחנו עובדים?
<אתי-גננת במרכז: ילדים, אתם רוצים להסביר לנו מה אנחנו עושים?
<אתי-גננת במרכז: מה אנחנו מכינים?
<אתי-גננת במרכז: אנחנו נתקלנו בבעיה, פורים ואין לנו איפור, אז החלטנו שאנחנו מפיקים איפור מהטבע.
<אתי-גננת במרכז: אז הבאנו תבלינים והבאנו אבקות של קקאו ועלים של כל מיני פרחים מיובשים ותוך כדי כתישה וערבוב חומרים במכתש ועלי הם רואים גם מה מפיק צבע ומה לא וכל מיני מרקמים, של רך, נוזלי, על ידי הוספת קורנפלור וקמח זה יותר עיסתי וסמיך.
<אתי-גננת במרכז: אז הם יוצרים כל מיני גוונים, גם בערבוב של צבעים.
<אתי-גננת במרכז: חוץ מלהיצמד לצבע אחד, מי שרוצה רק צהוב או רק אדום.
<אתי-גננת במרכז: הם מגיעים לכל מיני גוונים גם על ידי ערבוב שמן, מים.
<נסים מלכה: אתי עובדת פה קבוע, הם מקבלת את כל הגנים ועובדת איתם, והגננת נמצאת פה.
<נסים מלכה: יופי.
<נסים מלכה: להתראות, ילדים.
<נסים מלכה: להתראות.
<נסים מלכה: סיור ביחידה להתפתחות הילד:
<תמי לוי: רחל, מנהלת היחידה להתפתחות הילד.
<רחל פרץ: אנחנו היחידה להתפתחות הילד, אנחנו עמותה אזורית, אנחנו נותנים שירותים לכל - - -
עמרם מצנע: כשלעמותה האזורית יש עוד כמה מרכזים כאלה או שרק זה?
<רחל פרץ: לא, רק אנחנו.
<יגאל בוזגלו: היא יחידה אזורית שמשרתת את מבואו חרמון, את כל הגולן וגליל עליון.
עמרם מצנע: את עובדת סוציאלית?
<רחל פרץ: לא, אני מורה במקצועי.
<יגאל בוזגלו: אבל היחידה עברה משבר לפני שנתיים-שלוש.
<רחל פרץ: נכון.
<רחל פרץ: אנחנו היינו בוועדה למעמד הילד בכנסת.
<יגאל בוזגלו: ונכון להיום משרד הבריאות וקופת חולים לא מעבירים את הכספים.
<רחל פרץ: לא, קופת חולים מעבירה, משרד הבריאות אומר שיחידות מעין אלה, שאינן סמוכות לבתי חולים, הם לא אמורים לממן אלא הרשויות ואנחנו לא חושבים לנכון - - -
<יגאל בוזגלו: ובעבר הם הביאו.
<רחל פרץ: עד 2006 הם העבירו לנו כספים ומ-2006 הם לא מעבירים.
עמרם מצנע: אבל אתם עובדים מול משרד הרווחה, נכון?
<רחל פרץ: לא, אנחנו עמותה עצמאית.
עמרם מצנע: לא, בסדר, אבל מי המתכלל של המרכז?
<רחל פרץ: התקציבים שלנו מגיעים מקופות החולים ומהרשויות המקומיות, כל אחד החלק היחסי של הילדים שמטופלים כאן.
<רחל פרץ: ובא משרד הבריאות ואומר 'תשמעו, אנחנו לא נותנים לכם כי אתם לא סמוכים לבתי חולים'.
<רחל פרץ: בפריפריה מן הסתם אין בתי חולים.
עמרם מצנע: לא, ברוב המקומות בארץ אין בית חולים צמוד.
עמרם מצנע: עושים פה גם מפגשים של הורים-ילדים?
<רחל פרץ: בוודאי.
עמרם מצנע: לא, אני מתכוון למפגשים של ילדים שהוצאו מהבית על ידי בית משפט.
<רחל פרץ: לא, זה מרכז קשר, זה לא אנחנו.
<רחל פרץ: אנחנו מטפלים בילדים תחת פקודה של צו בית משפט.
עמרם מצנע: כן, אבל זה לא נעשה כאן, ה - - -
<קריאה: יש הדרכה הורית פה.
עמרם מצנע: לא, אני שואל כי אני לא כל כך מבין את המבנה.
<רחל פרץ: אנחנו נותנים הדרכה להורים, מטפלים בילדים שנמצאים באומנה, במסגרת - - -
עמרם מצנע: המבנים שאני מכיר הם מבנה כולל, שבעצם המשרד המתכלל שלהם זה משרד הרווחה.
עמרם מצנע: יש שם - - -
<קריאה: פה זה מתי"א, התפתחות הילד וגן אם.
עמרם מצנע: מתי"א זה דבר עצמאי, זה לא קשור.
<קריאה: מתי"א, התפתחות הילד.
<קריאה: החדר הזה זה מתי"א, שם זה התפתחות הילד וכאן זה גן אם והמכלול ביחד זה - - -
<יגאל בוזגלו: אם אפשר שוועדת החינוך תשאל את משרד הבריאות מדוע הם לא מתקצבים.
עמרם מצנע: הם ייתנו את אותה תשובה.
עמרם מצנע: הבעיה זה לא לשאול, הבעיה היא - - -
<יגאל בוזגלו: זה שאתה תשאל אותם - - -
עמרם מצנע: לא, הבעיה היא לראות - - -
<קריאה: בנוסף יש את משרד העבודה והרווחה, באמצעות אגף הרווחה של קרית שמונה.
<רחל פרץ: לילדים זכאי החוק במעון השיקומי שאנחנו מפעילות.
עמרם מצנע: אנחנו נבדוק את כל הדבר הזה.
<יגאל בוזגלו: בסופו של דבר הילדים משלמים מחיר כבד.
<רחל פרץ: עיריית קרית שמונה עושה עד כמה שאפשר על מנת לסייע, אבל - - -
עמרם מצנע: אני אגיד לך, משרד הבריאות מתקצב את סל השירותים דרך קופות חולים.
<רחל פרץ: לא, הם לא נותנים.
<רחל פרץ: יש את סל השירותים שאנחנו מקבלים - - -
עמרם מצנע: לא, הלוא יש סל בריאות ודרך סל הבריאות קופת חולים מחויבת לתת שירות.
עמרם מצנע: היא יכולה לעשות את זה דרככם והיא יכולה לעשות את זה בסניפים שלהם.
<רחל פרץ: אבל העלויות שקופות החולים משלמות הן בטח לא ריאליות כאשר משרד הבריאות אומר שעלות טיפול פרא רפואי אמור להיות 180 והקופות מעבירות 100, מישהו אמור לשלם את ההפרש, את כל ההפרשים.
עמרם מצנע: אנחנו נלמד את העניין הזה.
עמרם מצנע: סיור בבית ספר דנציגר-דרכא:
<יפעת שטייר: אנחנו שמחים מאוד לארח אצלנו בדנציגר-דרכא את חברי ועדת החינוך של הכנסת, את יושב ראש הוועדה וכמובן את כבוד ראש העיר ואת מנהלת אגף החינוך, ואני רואה מפקח ממשרד החינוך ודובר הרשות והסגנים, שאני לא אמעד בגין ההתרגשות.
<יפעת שטייר: איתנו נמצאים כאן יושב ראש הנהגת ההורים שלנו ונציגי הנהגת ההורים וכמובן חלק מהנהלת בית הספר, מעט בגין הזמנים, ונמצאים איתנו תלמידים משכבת י"ב, לבקשתכם, שהאמת היא שהיות שאנחנו כל כך סומכים עליהם וכל כך גאים בהם, שלא הכנו אותם, לא מה להגיד ולא על מה לדבר.
<יפעת שטייר: הדבר היחיד שאמרנו להם זה שהם צריכים, כמו תמיד, לייצג בכבוד את עצמם, את העיר ואת בית הספר.
<יפעת שטייר: עכשיו נראה איך הם עומדים במשימה המשולשת הזאת.
<יפעת שטייר: אני רק רוצה שישים שניות על בית הספר.
<יפעת שטייר: אני לא יודעת מה אתם יודעים, אבל בית ספר דנציגר-דרכא הוא קרית שמונה וקרית שמונה היא בית הספר.
<יפעת שטייר: במסיבת הסיום האחרונה אחת התלמידות בקטעי הקישור אמרה שזה בית הספר היחיד כנראה בארץ שאפשר לראות על השולחן את השם של סבא וסבתא שחרתו על השולחן.
<יפעת שטייר: אני חושבת שזה חלק מההוויה המאוד מאוד חזקה שלנו - - -
<קריאה: אלה אותם שולחנות?
<יפעת שטייר: בבית הספר לומדים 1,300 תלמידים מ-ז' עד י"ב.
<יפעת שטייר: זה בית ספר מקיף, יש בו 9 כיתות של חינוך מיוחד, גם של עיצוב התנהגות וגם של לקויות למידה.
<יפעת שטייר: באמת יש לנו הכול מהכול, יש לנו הרבה מאוד מגמות, אנחנו מאוד גאים בעשייה של בית הספר, שיושבת באופן מאוד רציני על שלוש רגליים, על רגל אחת של לימודים והצטיינות בלימודים ותעודת בגרות בתשע"ג אנחנו ב-78% בגרות, שיש לנו גם על זה גאווה מאוד גדולה, כולל שאנחנו באמת בשנה-שנתיים האחרונות מצליחים להוסיף עוד ועוד תלמידים שקודם לא היו תלמידים שיועדו לבגרות.
<יפעת שטייר: פתחנו כיתה ב-י' וב-י"א, הוספנו קבוצה מאוד גדולה של תלמידים לבגרות מלאה.
<יפעת שטייר: המעבר מ-ז' שבו יש יותר היערכות, למידה, התאקלמות, אל י"ב ברצף, כשאנחנו עובדים הרבה מאוד על הרצף.
<יפעת שטייר: יש לנו מספר גדול מאוד של תלמידים, אני מחזיקה את זה ביד, אז אני אשאיר את זה ככה, שעושים 5 יחידות מתמטיקה, 5 יחידות אנגלית, 5 יחידות כימיה, פיזיקה, במספרים שעומדים בכל קנה מידה, לדעתי אפילו יותר.
עמרם מצנע: מה האחוז מתוך סך הכול?
<יפעת שטייר: בשכבת י' השנה 71 מתוך 190 תלמידים עושים 4-5 יחידות מתמטיקה.
<יפעת שטייר: שזה ממש אחוזים גבוהים בכל קנה מידה.
עמרם מצנע: כן, זה גבוה מאוד.
<יפעת שטייר: יש לנו תכנית עתודה מדעית טכנולוגית ואנחנו שומרים על כ-30 תלמידים בכל שכבה שבעתודה המדעית טכנולוגית.
<יפעת שטייר: יש לנו הרבה מאוד מגמות - - -
עמרם מצנע: יש לכם קדם עתידים?
<יפעת שטייר: יש לנו קדם עתידים ויש לנו פרויקט של שתי כיתות שחברת טבע - - -
<נסים מלכה: סיפרתי להם על זה.
<יפעת שטייר: אנחנו בעזרתם עושים עבודה שמקדמת.
<יפעת שטייר: השנה הצלחנו להגיע לזה שכל התלמידים בכיתות האלה ניגשים ל-4 יחידות באנגלית, שזה לא תעודת בגרות, זה תעודת בגרות אקדמית.
<יפעת שטייר: זהו.
<יפעת שטייר: את הילדים אנחנו נשמע.
<יפעת שטייר: יש לנו שיתוף פעולה ורוח גבית מאוד חזקה מהנהגת ההורים, אנחנו מאוד עובדים בשיתוף.
<יפעת שטייר: לא בכדי נמצאים פה שלושה מתוכם ביום עבודה, זה לא נדיר, ואנחנו בעיקר נשמע את התלמידים ואם תרצו אחר כך אנחנו נענה לשאלות.
עמרם מצנע: לא חייבים לשאול, אפשר גם להגיד.
רות קלדרון: איך זה ללמוד בקרית שמונה, איך זה לחיות כאן?
<תלמידה: אני באופן אישי נורא אוהבת כאן, כי יש משהו בזה שאתה בעיר קטנה, מעבר ליחס אישי כזה, אתה מרגיש שאתה לא לבד בעולם.
<תלמידה: כאילו יש עם מי לדבר.
<תלמידה: בית הספר שלנו, מעבר לזה שהוא היחיד בעיר, אז רוב העיר בעצם נמצאת פה.
עמרם מצנע: את באיזה כיתה?
<תלמידה: י"ב.
עמרם מצנע: כמה מהיוד-ביתניקים מהמחזור שלכם הולכים לשנת שירות מוקדמת?
<תלמידה: קצת מאוד.
<תלמידה: פחות מעשרה.
עמרם מצנע: למכינות קצת צבאיות?
<תלמידה: מכינות יותר.
<תלמידה: עכשיו מתמיינים.
<תלמיד: חשוב לציין שבשנת שירות אנחנו מוגבלים, בגלל שיש בעיה עם התנועה הקיבוצית, שלא מאפשרת לנו לכל מקום.
עמרם מצנע: זאת אומרת יש כאלה שרוצים ולא - - -?
<תלמיד: ולא פתוחה האפשרות.
<תלמיד: יש שנת שירות - - -
<תלמידה: המקומות הטובים זה מהתנועה הקיבוצית, שזה רק לקיבוצים.
<יפעת שטייר: יש לנו יחסים מאוד יפים, גם לזה וגם לזה וגם לזה, אנחנו מאוד גאים ומאוד מחנכים ל - - - הם עשו השנה - - - ספרו מה עשיתם השנה.
<תלמידה: היינו ביומיים שעברנו בהם בין שנת שירות ומכינות וישנו במכינת בני ציון בתל אביב ונחשפנו לכל ה - - -
עמרם מצנע: האפשרויות.
<תלמידה: כן.
<תלמידה: גם לכל מקום שהגענו כולם אמרו שזה בית הספר היחיד שבאמת מכין תלמידים ומראה להם שיש שנת שירות, מלמדים אותנו.
<תלמידה: יש כאן צוות חינוכי שמאוד עוזר לנו, עוזר לנו להגיע למיונים ובודק לנו כל מיני אפשרויות.
עמרם מצנע: מה את רוצה לעשות אחרי שתגמרי את בית הספר?
<תלמידה: אני רציתי שנת שירות ממש.
<תלמידה: חיפשתי, אבל כל מה שרציתי זה היה של התנועה הקיבוצית, אז בסוף החלטתי לוותר ולהתגייס - - -
<קריאה: סליחה על השאלה, אבל מה הבעיה עם התנועה הקיבוצית?
רות קלדרון: יש מקומות עם מכסות.
עמרם מצנע: כן, אנחנו עוסקים בזה.
עמרם מצנע: קודם כל יש מכסה מבחינת צה"ל למספר הילדים ש - - - חלק הולכים דרך התנועה הקיבוצית, שהיא בעצם המציאה את שנת השירות.
עמרם מצנע: פעם קראו לזה שנת שירות שלישית, כשהשירות היה שנתיים אז הלכו לשנת שירות שלישית.
עמרם מצנע: אבל מה את רוצה לעשות בצבא?
<תלמידה: או מדריכת חי"ר, או מ"כית טירונים.
רות קלדרון: יש לך מחשבה לאחרי?
<תלמידה: לחתום קצונה ולחזור לדנציגר - - -
עמרם מצנע: לחזור זה להיות מורה או בוועד ההורים.
<יפעת שטייר: יש פרויקט דלתות בבית הספר, שילדים - - -
עמרם מצנע: ואת, מה את רוצה לעשות כשתסיימי את בית הספר?
<תלמידה: האמת שהלכתי בדיוק ליום פתוח של מכינה השבוע, בני ציון, אז אם אני אתקבל לשם, אז להעביר שם שנה ואם לא, אני אתגייס.
עמרם מצנע: לאן ללכת?
<תלמידה: האמת שכל פעם אני שומעת על עוד ועוד תפקידים ואני באמת לא יודעת.
<תלמידה: אני אומרת לדוד שלי, 'הנה, אני רוצה את זה', אז הוא אומר לי 'מה, את זה?
<תלמידה: אבל זה חמש שעות מהבית ואת תעשי ככה ותחזרי פה ושם'.
עמרם מצנע: זה הכיף, מה שיותר רחוק מהבית.
<תלמידה: כן, זהו.
<תלמידה: אז מישהו אומר לי ככה ומישהו אומר לי ככה, אז אני עדיין לא כל כך סגורה.
עמרם מצנע: ו-?
<תלמיד: אוניברסיטה, ללמוד, כרגיל.
רות קלדרון: זה נשמע שאתה מתלהב מזה.
רות קלדרון: מישהו יכול להגיד משהו שהוא קיבל בבית הספר, שזה מתנה מבחינתו?
<תלמיד: ערכים.
<תלמיד: להתנהג בכבוד כלפי מבוגרים.
<תלמיד: לדעתי זה דבר מאוד חשוב.
<תלמיד: את זה לימדו אותי גם בבית, לתת למבוגרים כבוד, זה הכי חשוב.
<תלמיד: להתנהג בנורמה, לא להתחצף, לכבד מורים שעושים עבודה קשה.
<תלמיד: זהו.
עמרם מצנע: אתה בתנועת נוער כלשהי?
<תמי לוי: מי בתנועת נוער?
<תלמיד: אני.
<תלמידה: היינו, עזבנו.
<תלמיד: כנפיים של קרמבו.
עמרם מצנע: זה נקרא ארגון, לא תנועת נוער.
<תלמיד: בשבילנו זו תנועת נוער.
עמרם מצנע: בתקנה של משרד החינוך זה ארגון נוער.
<תמי לוי: אנחנו בכמות התלמידים שמשתתפים בתנועת נוער בכנפיים של קרמבו זה מספר שתיים בארץ.
עמרם מצנע: בקרית שמונה?
<תמי לוי: כן.
<יפעת שטייר: והשבוע הם הציגו שאנחנו ב-75% התנדבות בבית הספר, בעיר.
עמרם מצנע: ומה אתה רוצה לעשות כשתסיים?
<תלמיד: בדקתי אפשרויות של שנת שירות.
<תלמיד: שוב, זה לא התאפשר להגיע למקומות היותר מעניינים.
<תלמיד: אני מקווה שאני אצליח להגיע לאיזה שהוא תפקיד טוב במודיעין ומשם להתקדם.
עמרם מצנע: אתם לומדים ערבית בבית הספר?
<תלמיד: כן, יש מגמת ערבית, אבל אני אישית לא לוקח בה חלק.
עמרם מצנע: ואת?
עמרם מצנע: לאן את רוצה להגיע?
<תלמידה: אני פניתי לבני ציון ואני מאוד אשמח אם אני אהיה שם בשנה הבאה.
עמרם מצנע: זה בגלל תל אביב או בגלל המכינה?
<תלמידה: בגלל המכינה.
<תלמידה: נטו בגלל המכינה.
<קריאה: למרות תל אביב.
<תלמידה: אני כבר שנתיים מתנדבת במרכז הקליטה שחר, עם ילדים אתיופים, פרויקט שאני וחברה שם באיזה שהיא תכנית מנהיגות ביחד.
<תלמידה: ואז חשבתי על עתודה, אבל נראה לי עדיף - - -
עמרם מצנע: יש מישהו מכם בקדם עתידים?
<תלמיד: כולנו.
<תלמידה: לא כולם.
<תלמידה: חוץ ממני ומרון.
עמרם מצנע: ומישהו מתכוון ללכת לנסות להגיע לעתודה אקדמאית?
<תלמידה: כן, אני רוצה ללמוד משפטים.
עמרם מצנע: משפטים?
עמרם מצנע: זה לא התחומים הכול כך מומלצים שם בעתידים.
עמרם מצנע: ככל שאני זוכר.
<תלמידה: כן, אבל זה מעניין אותי, אז אני רוצה ללמוד את זה.
עמרם מצנע: גם אתה?
<תלמיד: כן, אני מחכה לתשובה מתלפיות, ואם לא, אז מתכנן לנסות באחד ממסלולי המצוינות של העתודה.
<תלמיד: כן, פסגות או - - -
עמרם מצנע: במסלול של עתידים?
<תלמיד: קדם עתידים עוזרים פה הרבה.
<תלמיד: היינו בכמה סיורים לא מזמן.
<תלמיד: אולי נצא ליום פתוח, הם דיברו על זה, נראה.
<יפעת שטייר: כחלק מהתכנית הם חושפים אותם לאקדמיה ולכל מיני ארגונים מתקדמים, ממש ככה מ-ז' עד י"ב, זה חלק מהאג'נדה.
עמרם מצנע: כן, אני שם לב שיש פה הרבה חשיפה וטעימה.
עמרם מצנע: מדברים עכשיו הרבה על לימוד משמעותי, נכון?
עמרם מצנע: אתם קוראים על זה?
עמרם מצנע: מישהו יכול להסביר לי מה זה?
<תלמידה: מה זה מבחינתנו?
עמרם מצנע: מה אתם מבינים מזה?
<תלמידה: מבחינתי לימוד משמעותי זה משהו שאני לא אשכח כשאני אעזוב את בית הספר.
<תלמידה: נגיד, סתם, נגיד, אני לומדת היסטוריה?
<תלמידה: ודוגרי, מה אני עושה?
<תלמידה: אני הולכת, מדקלמת חומר, מגיעה למבחן, פולטת חומר, אותו דבר בבגרות.
עמרם מצנע: ככה את לומדת עכשיו?
<תלמידה: למדתי, סיימתי ב-י"א.
<תלמידה: אבל לא באמת זוכרת את מה שלמדתי בכיתה י'.
<תלמידה: משהו שייתן לי - - -
עמרם מצנע: אז איך אפשר לעשות את לימוד ההיסטוריה ללימוד משמעותי?
<תלמיד: פחות חומר.
<תלמידה: לא פחות חומר, לתת לנו נושאים.
<תלמידה: למשל המורה שלנו דיבר איתנו על זה שהוא למד באוניברסיטה היסטוריה והוא אמר שכל אחד בחר נושא וחקר עליו ממש, עשה עבודה על הנושא.
<תלמידה: נגיד מלחמת העולם השנייה, אני חוקר את העם הזה ספציפית, את המדינה הזאת ספציפית וככה הוא באמת למד לימוד משמעותי ולא באופן כללי מספרים וזה.
<תלמידה: כאילו הכול טכני, כמה נהרגו, כמה זה.
<תלמידה: כאילו הכול לבוא ללמוד, לגשת ולשכוח.
עמרם מצנע: אזרחות אתם לומדים?
עמרם מצנע: מי יכול לספר לי על איזה פרויקט באזרחות?
<תלמידה: אנחנו עכשיו מתחילים עם זה.
עמרם מצנע: מה דעתכם על הסיפור של המורה והתלמידה בטבעון, אדם ורטל?
עמרם מצנע: מישהו יכול להגיד לי מה דעתו, לשתף אותנו?
<תלמיד: אני לא חושב שמורה צריך להיכנס למקומות האלה עם התלמידים שלו.
<תלמיד: מורה באיזה שהוא מקום מייצג מבחינתם סמכות, במיוחד כשזה דעות כאלה קיצוניות.
<תלמיד: אני חושב - - -
עמרם מצנע: זאת אומרת לא לדבר על נושאים פוליטיים בכיתה?
<תלמיד: מבחינתי לא.
עמרם מצנע: מי חושב אחרת?
<תלמידה: אני חושבת אחרת, כי בעיניי הכי חשוב לתת דוגמה לנוער, שתהיה להם דעה פוליטית, שהם יהיו דעתנים, שיהיו מכוונים פחות או יותר.
<תלמידה: אם המורה שלהם בא ומדבר איתם ולא מדבר איתם על הדברים האלה, לא מציג איזה שהיא עמדה פוליטית נסתרת כזאת, אז זה לא כל כך מודל לחיקוי.
<יפעת שטייר: רק משפט אחד.
<יפעת שטייר: אני חושבת שעל התלמידים שלנו, אחרי שהם דיברו אני לא צריכה לדבר, אבל על המורים שלנו אני רוצה להגיד משפט ולהגיד שאני חושבת שהתברכנו בהון אנושי ובמחויבות יוצאת דופן של מורים שהם ברובם אגב בוגרי בית הספר בעצמם ותושבי קרית שמונה והאזור.