GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אורית זולברג: אנשים לומדים בזמן ומקבלים שיעורי עזר ותמיכה כך שאפשר ללמוד רק את המושגים המקצועיים אבל לא להגביל אותם עד סוף שנה ראשונה אלא לתת עד סוף התואר.
<אורית זולברג: הקטע של הזמן והתמיכה, הוא מאוד חשוב לאנשים חירשים וכבדי שמיעה.
<אורית זולברג: לכן הבחינה הפסיכומטרית לא משקפת כי צריך את הזמן להשלים את הפערים ואת המידע.
<אורית זולברג: לגבי פסיכומטרי.
<אורית זולברג: אנחנו מציעים לבטל את הפסיכומטרי כי הוא לא משקף.
<אורית זולברג: אם זה בלתי אפשרי, לפחות בטח הקטע של האנגלית לא ייחשב כציון בתוך הפסיכומטרי שחוסם את האנשים מלהיכנס למערכת ההשכלה הגבוהה.
עמרם מצנע: תעבירי לנו את ההצעות שלכם.
<אורית זולברג: אני מעבירה.
<אורית זולברג: תודה רבה.
<אבי בלאו: אני יושב ראש "בקול", ארגון של כבדי שמיעה.
<אבי בלאו: אני חייב לציין שאני בעצמי כבד שמיעה.
<אבי בלאו: השמיעה שלי ירדה בגיל ההתבגרות או לקראת גיל הבגרות כך שאת חיי הצעירים עברתי עם שמיעה נורמלית.
<אבי בלאו: אני בכוונה מציין את זה כי יש הבדל גדול בין אנשים שאיבדו את שמיעתם במהלך החיים ואגב, אלה הם רוב כבדי השמיעה.
<אבי בלאו: יש מיעוט קטן שנולד כך או שזה קרה לו בגיל צעיר.
<אבי בלאו: רוב כבדי השמיעה איבדו את שמיעתם או שמיעתם ירדה במהלך החיים, כלומר, כשהם כבר בוגרים והצרכים שלהם קצת שונים.
<אבי בלאו: אני זוכר את עצמי באוניברסיטה – יש לי תואר שני – ואת חיי האוניברסיטאיים ביליתי בקשיים רבים מאוד בגלל בעיית השמיעה.
שמעון אוחיון: באיזה אוניברסיטה?
<אבי בלאו: בכמה אוניברסיטאות.
<אבי בלאו: בעיקר בבן גוריון ובתל אביב.
<אבי בלאו: אני זוכר הרבה מאוד קשיים והקשיים הם בעיקר לשמוע את המרצים.
<אבי בלאו: בתקופה שלי אף אחד לא סיפר לי על נגישות ולא רק שלא סיפרו לי אלא שמכיוון שאיבדתי את השמיעה בגיל מתקדם, התביישתי בלקות הזאת ולכן לא רציתי לחשוף אותה ואפילו הסתרתי אותה.
<אבי בלאו: אגב, רוב כבדי השמיעה הם כאלה.
<אבי בלאו: שמונים אחוזים מכבדי השמיעה לא יוצאים מהארון.
עמרם מצנע: באיזה גיל איבדת את השמיעה?
<אבי בלאו: אני איבדתי את השמיעה באופן הדרגתי בגיל ההתבגרות.
עמרם מצנע: באיזה גיל?
<אבי בלאו: הירידה הייתה הדרגתית מגיל נניח 10, 11, 12 ואצלי זה התייצב פחות או יותר לפני גיל עשרים ומאז השמיעה שלי ירודה.
<אבי בלאו: כלומר, באוזן אחת אני לא שומע כליל ובאוזן השנייה אני שומע באופן חלקי.
<אבי בלאו: אני יכול להעיד על עצמי שהיו לי הרבה קשיים בזמן הלימודים האקדמיים.
<אבי בלאו: הקושי העיקרי הוא לשמוע את המרצים.
<אבי בלאו: למשל באנגלית, הקושי הוא בעיקר בדיבור ובשמיעה.
<אבי בלאו: כלומר, אין לי בעיה לכתוב ולקרוא אנגלית, אני זורם כמעט כמו בעברית, אבל כל מה שקשור לדיבור ולשמיעה, מאוד בעייתי כי לכבדי שמיעה קשה מאוד ללמוד דיבור ושמיעה של שפה חדשה.
<אבי בלאו: זה הרבה יותר קשה להם מאשר לאחרים.
<אבי בלאו: אם רוצים הקלות באנגלית, יש בחינות בעל פה או דברים מהסוג הזה, אין שום סיכוי שכבדי שמיעה יעברו את הבחינות האלה כמו אנשים רגילים כי הם פשוט לא שומעים ולא מבינים את מה שנאמר להם.
<שולמית כהן: אגב, במערכת החינוך הם מקבלים מזה פטור ומקבלים משהו חלופי.
עמרם מצנע: עוד מישהו שרוצה להתייחס?
<שירן חוגי: אני בת שירות לאומי בעמותת שמע ואני גם בוגרת העמותה.
<שירן חוגי: אני בעיקרון עשיתי פסיכומטרי ובאמת החלק של האנגלית הפיל אותי כי הכמותי היה מצוין, העברית שלי הייתה מצוינת, כמעט 130 או 120 ומשהו, אבל באנגלית קיבלתי שמונים שזה כמו שלושים וזה נכשל.
<שירן חוגי: אני לא אוכל להתקבל ללימודים באוניברסיטת חיפה או באוניברסיטה העברית, בה אני מאוד מאוד רוצה ללמוד ביולוגיה וזה מקצוע שמצריך ידע באנגלית.
<שירן חוגי: אני לא מבקשת פטור מאנגלית כי אני יודעת שאני צריכה לקרוא מאמרים באנגלית אבל אני מבקשת הקלות והתאמות.
<שירן חוגי: אני לא יודעת אם לקרוא לזה הקלות אבל התאמות.
שמעון אוחיון: אנחנו מדברים על תואר ראשון בלבד.
שמעון אוחיון: נכון?
עמרם מצנע: במקרה שלה.
שמעון אוחיון: כי שמעתי מישהו שמדבר על תואר שני.
<שירן חוגי: כרגע אני בת שירות לאומי ורק בשנה הבאה אני מקווה ללמוד.
<שירן חוגי: אני מקווה שגישה שלי ללימודים לא תיחסם ושאני לא אאלץ לוותר על המקצוע אותו אני רוצה ללמוד או על מקום לימודים מכובד.
<עדי מרלה: אני מנגישות ישראל.
<עדי מרלה: אני רוצה לחדד כמה דברים קטנים שעלו כאן
<עדי מרלה: לגבי לוחות הזמנים של התקנות להשכלה גבוהה, מה שבעצם יסדיר את רוב הדברים שעולים כאן בשולחן, אם זה תמלול, אם זה לשבת בקדמת האולם בהשכלה הגבוהה, אם זה מכשירי FM והדרכות של הסגל ושל המרצים.
<עדי מרלה: זה משהו שחייב להיות מקודם כמה שיותר מהר כי זה בעצם נותן את הפתרון ואת המענה לדברים האלה.
<שירן חוגי: לא ממש.
<שירן חוגי: חלקית.
<עדי מרלה: לגבי לוחות זמנים.
<עדי מרלה: לפני כחודש נתבקשו כל הארגונים להעביר את ההערות שלהם לוועדה ושם זה תקוע.
<עדי מרלה: אני לא יודעת מתי מתכוונים לשבת על התקנות האלה, אבל זה משהו שיסדיר ויעשה סדר בדברים האלה.
שמעון אוחיון: האמת שאני קצת מזועזע מן הדברים שאני שומע כאן, במיוחד מההתנהלות ומהתגובות של האוניברסיטאות.
שמעון אוחיון: כאיש אוניברסיטה בעברי, הייתי בטוח שהדברים הללו מצאו להם אוזן קשבת וגם פתרונות, וחבל שזה לא כך כי מצאנו פתרונות דומים לאוכלוסיות שיש להן בעיות יותר קלות.
שמעון אוחיון: אנחנו גם המצאנו את המושג שקראנו לו מבחן פטור באנגלית.
שמעון אוחיון: כלומר, קבוצה ייחודית.
<קריאה: מי קיבל קבוצת פטור?
שמעון אוחיון: בבר אילן לפחות היינו חלוצים ולכן אני חושב שזאת התייחסות מוסדית.
שמעון אוחיון: זה היה כדי לעשות אקדמיזציה למורים, לפני עשרים שנים, וידענו שמורים לא יתמודדו עם השפה האנגלית.
שמעון אוחיון: קבענו מכסה ורמה מסוימת של ידיעה בשפה האנגלית ואמרנו שלום, תסיים את התואר הראשון, אמנם חסמנו לך את הדלת לתואר השני אבל לפחות נתנו לך תואר ראשון.
שמעון אוחיון: אותו דבר לגבי המגזר החרדי ואמרנו שנביא אותם לא לשלב חמש אלא לשלב שלוש כי הם מתחילים מאפס, אבל לפחות אנחנו רוצים שזה לא יהווה מחסום.
שמעון אוחיון: לשמוע על קבוצות אוכלוסיות מיוחדות שמתקשות בשמיעה שזה המחסום, במיוחד כששאלתי כל אחד מה הוא לומד ולאיזה רמה, מדוע אי אפשר לתת למישהו את הפטור הזה?
שמעון אוחיון: אני מתפלא על כך שמכריחים אותם להיבחן בבחינה הפסיכומטרית.
שמעון אוחיון: אני הייתי מתייחס לזה קצת באופן שונה, בצורה ייחודית ופרטנית, אבל אם אדם נבחן באותו כלי ומוכיח ידע ככלי מנבא גם במתמטיקה וגם בשפה, אני הייתי מוציא את סיפור האנגלית מהממוצע.
שמעון אוחיון: לכן אני מציע בעניין הזה כן לעשות איזושהי פנייה.
שמעון אוחיון: ההחלטה היא מוסדית ולמיטב ידיעתי היא ברמה של דיקאן.
שמעון אוחיון: אם דיקאן רוצה, יחליט ויאמר שלגבי הקבוצה הזאת עושים משהו מדורג.
שמעון אוחיון: הספרות קיימת בעברית ואדם יכול להתמודד אתה.
שמעון אוחיון: לא מדובר ברמה מתקדמת במקצועות מסוימים שאני צריך את השפה האנגלית או שפה לועזית אחרת.
שמעון אוחיון: לפחות לפתוח דלת תקווה לאנשים האלה שמתמודדים ואני רואה את ההתמודדות ואני מתפעל.
שמעון אוחיון: לשים מחסום בפני האנשים האלה, אני מתפלא איך יכול להיות שלא נמצאו אוניברסיטאות קשובות ששמות את הבחינה הפסיכומטרית בצד ואומרות מספיקה שפה עברית ומתמטיקה וכל הכבוד לך, בוא תתקבל לפחות לתואר ראשון.
שמעון אוחיון: בתואר שני אני צריך ידיעה יותר מבוססת ואז נבדוק.
שמעון אוחיון: לכן המלצתי היא, אם אפשר, שוועדת החינוך תפנה למועצה להשכלה גבוהה שתיתן הנחיה בעניין הזה שהכלי שנקרא פסיכומטרי לא יהווה מחסום כולל.
שמעון אוחיון: שמענו חוות דעת מקצועיות שכאשר מדובר בשפה יש בעיה לאנשים שמתקשים בשמיעה, אנא שימו את הכלי הזה בצד ולכו על מתמטיקה ועל הלשון העברית אותה הם מכירים עוד מילדות ובוודאי רגילים ומאומנים בה, וזה יהיה המבחן שלך כדי לקבל מישהו לאוניברסיטה או לא לקבל אותו.
קארין אלהרר: אני ממש מצטערת על כך שנציגי המועצה להשכלה גבוהה לא הגיעו.
עמרם מצנע: קיבלנו תשובה.
עמרם מצנע: זה שהיה צריך להגיע חולה.
קארין אלהרר: גם לאדם חולה יש צרכים מיוחדים ואני לגמרי מכבדת אותם, אבל יחד עם זאת אני חושבת שיש מספיק אנשים במל"ג שיכלו להחליף אותו או לפחות לתת תשובה.
קארין אלהרר: אני רוצה להצטרף לקריאתו של חברי.
קארין אלהרר: בעיני ההוראה צריכה להינתן מגבוה.
קארין אלהרר: זאת צריכה להיות הוראה של המל"ג.
קארין אלהרר: המוסדות כמובן צריכים לאמץ ולנסות ולפתור כל מקרה לגופו, אבל כן חייבת להיות אמירה מגבוה כדי שבאמת הדברים האלה לא יינתנו על בסיס טוב לב של מוסד כזה או אחר.
קארין אלהרר: אתה בעצמך אומר שבבר אילן הייתה נכונות והייתה הבנה ואנחנו שומעים שבמוסדות אחרים אין נכונות ואין הבנה.
קארין אלהרר: יש אוכלוסיות מוחלשות אחרות שמקבלות תנאי קבלה מותאמים ואני חושבת שבמסגרת הזאת צריך להתייחס לאוכלוסיית החירשים וכבדי השמיעה כאוכלוסיות שבעצם אנחנו רוצים לתת להן שוויון הזדמנויות בדיוק כמו לכולם.
קארין אלהרר: צריך לפתוח בפניהם את מערכת ההשכלה הגבוהה בצורה שגם תניב תוצאה.
קארין אלהרר: לא רק להגיד להם בסדר, התקבלתם ומכאן והלאה תסתדרו בעצמכם אלא באמת לאפשר להם את הלימודים ואת הצלחתם בלימודים.
קארין אלהרר: ממה שאני שומעת גם בדיון הזה וגם בדיון הקודם, זה אומר ויתור מוחלט על מקצוע האנגלית כתנאי להצלחה וכתנאי לקבלת הכשרה מלאה ולתעסוקה בהמשך.
קארין אלהרר: זאת בעצם הצעתי, לקבל אותם כאוכלוסייה עם התאמות בבחינה.
עמרם מצנע: קודם כל, מרשים מאוד לשמוע את הנציגים.
עמרם מצנע: לא יכולנו להביא לכאן את כל כבדי השמיעה והחירשים אבל היה מרשים מאוד לשמוע את הנציגים, על ההתמודדות היום יומית והמוטיבציה שבעצם היא הכוח המניע כדי להגיע להשכלה הגבוהה, למקצוע ולהשתלבות בחיים.
עמרם מצנע: אני עצמי נחשפתי בחיפה – שם יש את שמע, את מיח"א ויש בית ספר שמותאם וכמובן יש כיתות רגילות שמותאמות – וראיתי שזה בהחלט תחום מאוד מאוד מחייב הבנה והתייחסות.
עמרם מצנע: אני מוכרח לומר שגם די השתכנעתי – למרות שקשה לאדם שלא סובל מהלקויות האלה להבין את המהות עד הסוף – שלקות השמיעה היא אולי הלקות, אני לא רוצה לדבר במונחים של קשה או קלה אבל זאת הלקות שיוצרת את ההפרדה הזאת ואת חוסר היכולת להשתלב בחברה השומעת יותר מאשר לקויות אחרות.
עמרם מצנע: שוב, זה לא סטטיסטי אבל אני מכיר הרבה מאוד עיוורים שמגיעים לדרגת פרופסורה ודוקטורט בהרבה מאוד תחומים ואני לא מכיר הרבה חירשים או כבדי שמיעה שהגיעו באמת לרמות הבכירות ביותר בתחום האקדמיה.
עמרם מצנע: זה באמת מרשים וזה מחייב התערבות שלנו וטיפול שלנו.
עמרם מצנע: הדבר היותר קונקרטי.
עמרם מצנע: גם אני מבין מה שחבריי - קארין ושמעון – העלו כאן שבעצם האנגלית היא החסם העיקרי.
עמרם מצנע: לא שאין דברים אחרים ולא שאין מה להרחיב בתחומים מסוימים, אבל בסוף בתחום שיקום ולקויות זה איזשהו קודקס התנהגות של חברה, מה היא מוכנה לעשות, מה היא יכולה לעשות ועד כמה היא באמת עונה על כל הצרכים כשאנחנו יודעים שבתחומים רבים אחרים לא עונים על כל הצרכים.
עמרם מצנע: רק הבוקר ישבנו בישיבה ארוכה על תחום הסייעות ואתם מכירים את זה כי בבתי הספר ובגני הילדים יש גם את התחום הזה.
עמרם מצנע: אנחנו באמת נוציא סיכום מאוד ברור שקרוא למועצה להשכלה גבוהה ולשר החינוך שהוא גם יושב ראש המועצה להשכלה גבוהה, למצוא דרך להקלה משמעותית ואני בהחלט מתכוון אפילו לפטור מאנגלית.
עמרם מצנע: אנחנו יודעים שהדרישה לאנגלית היא חשובה, אתם יודעים שהיום בלי ארבע יחידות בבגרות אין אקדמיה בכלל וטוב שעושים את זה, אבל לא צריכים להיות בירוקרטיים ומרובעים עד הסוף.
עמרם מצנע: הערך של השתלבות בחברה ובעבודה ועל ידי כך להיות אדם תורם לעצמו ולחברה שבה הוא חי, הוא ערך הרבה יותר גבוה מאשר לימוד האנגלית ואנחנו יודעים כמה מאלה שעושים את הבחינות באנגלית ומגיעים לפטור באנגלית, כמה מהם באמת משתמשים אחר כך באנגלית כדי להמשיך בלימודים.
עמרם מצנע: לכן הטיעונים כאן קצת חלשים.
עמרם מצנע: המועצה להשכלה גבוהה מאוד לא אוהבת לקבוע הקלות ספציפיות אבל היא בהחלט יכולה לעודד ולאפשר למוסדות האקדמיים להקל והמוסדות האקדמיים שלנו היום נלחמים על סטודנטים.
עמרם מצנע: זה לא שיש ביקושים ואין מקומות אלא נלחמים היום על סטודנטים.
עמרם מצנע: אנחנו בהחלט נטפל בזה.
עמרם מצנע: אסתר, תני אחר כך את הפרטים לעוזרת שלי כי אני רוצה לכתוב מכתב לנשיאת אוניברסיטת בן גוריון בעניין האישי שלך.
<קריאה: אסור מחיאות כפיים, אבל מגיע.
עמרם מצנע: אסור.
עמרם מצנע: בוקר טוב, עמיתי חברי הכנסת, אדוני שר החינוך, המנכ"לית.
עמרם מצנע: אנחנו התכנסנו כדי לשמוע משר החינוך על תכנית בתי הספר של החופש הגדול.
שי פירון: בוקר טוב, תודה רבה.
שי פירון: אני רוצה ברשותכם קודם כל רק לתת איזו שהיא פתיחה קצרה על ההקשר הכולל של הדברים, ואחר כך לנהל את הדברים.
שי פירון: הדברים יתנהלו באופן כזה שאני אציג את התפיסה העקרונית והערכית, ואחר כך אני אבקש מהמנכ"לית, מיהודית קדש ומדודי מזרחי לתת את האספקטים המקצועיים, וכמובן אחר כך נשמח לענות על כל שאלה.
שי פירון: בבסיס העניין עומדת תפיסה חינוכית, שהתחלנו בה ממש עם תחילת הקדנציה, שמדברת על רצף של אחריות של מערכת החינוך על כלל התלמידים 24/7 ובעצם אנחנו לא רוצים לראות את משרד החינוך רק כמי שמנהל את האופרציה של החינוך, אלא גם כמי שלוקח אחריות על כל ילד וילד.
שי פירון: אנחנו נמצאים בתוך עולם של סיכונים גדולים והולכים.
שי פירון: בתוך עולם שבו רמת החשיפה, בתוך עולם שבו רמת הפיתויים שילדים נתקלים בהם הם בלתי סבירים, ולכן מערכת החינוך לא יכולה להסתפק, מבחינת המודעות שלה, רק בימים שבהם יש לימודים ורק בשעות שבהן יש לימודים.
שי פירון: זה לא אומר שהאחריות על 24/7 היא של המורים והמנהלים.
שי פירון: זה אומר שבתוך סינרגיה שלמה של דברים, שבהם יש גם את בתי הספר, אבל גם תנועות נוער וארגוני נוער וחברה למתנ"סים וטלוויזיה חינוכית וארגוני הורים ועוד כהנה וכהנה.
שי פירון: היכולת לאגם את כל הדברים האלה מבחינת תפיסה אחת, ולייצר מצב של שיח בין הגורמים כולם, לייצר מצב שבו אנחנו בשיח המשותף הזה מייצרים מצב שבו אין רגע שבו תלמיד בישראל לא נמצא תחת איזו שהיא אופציה, בחלק מהגילאים, תחת אופציה של פעילות, אנחנו רואים בזה טעות גדולה.
שי פירון: ולכן אנחנו מנסים, בתהליך ארוך טווח, הוא לא יקרה ביום אחד, לייצר סיטואציה שבסופו של דבר כלל ילדי ישראל יהיו תחת מעטפת חינוכית כוללת, לכל אורך ימות השנה, בכל שעות היממה.
שי פירון: זאת התפיסה שקראנו לה – מחנכים מסביב השעון.
שי פירון: אנחנו לא רואים יכולת ערכית ומוסרית לתחום את האחריות של שר החינוך ומטה משרד החינוך, לשעות מסוימות.
שי פירון: אנחנו כן רואים חלוקה שונה בין הגופים השונים, כך שכל גורם אחראי בחלקו, אבל ביחד, בתכלול שאנחנו עושים במשרד, אנחנו מתכללים את הילד לכל אורך ימות השנה בכל השעות.
שי פירון: לדבר הזה יש משמעויות רבות בכמה מישורים.
שי פירון: המישור הראשון, צריך לומר, הוא המישור שנוגע גם לסוגיית צמצום הפערים, משום שלא כל הילדים גרים במקומות שבהם להורים או לסביבה יש יכולות לייצר חינוך משלים, ראוי והולם.
שי פירון: אנחנו רק נדבר, בלי קשר לבתי הספר, נדבר על הקייטנות.
שי פירון: לא כל הילדים הולכים לקייטנות.
שי פירון: לא כל ההורים יכולים לשלוח את ילדיהם לקייטנות, ובעיקר לא לקייטנות אטרקטיביות כאלה ואחרות.
שי פירון: אנחנו מדברים על חוגים אחרי הצהריים.
שי פירון: לא כל הילדים יכולים ללכת לחוגים אחרי הצהריים, זה כרוך בכסף.
שי פירון: ולכן קודם כל התפיסה של 24/7 והתכלול של כל הגורמים, היא מקדמת שוויון הזדמנויות ומייצרת צמצום פערים אמיתי ונותנת שפה חינוכית ראויה לכל ילד וילד.
שי פירון: פעם שנייה, העלות.
שי פירון: אנחנו מדברים על מצב שבו נטל התשלומים על ההורים בישראל גדול ואנחנו רוצים לייצר תהליך שבו לאט לאט אנחנו מפחיתים את מידת ההוצאה לחינוך, שלכל משפחה ומשפחה בישראל.
שי פירון: הדבר השלישי, אנחנו מדברים על הפער ההולך וגדל בעקבות שינויים בדפוסי העבודה, בין ימי העובדה ושעות העבודה של ההורים, לבין שעות הלימודים.
שי פירון: אנחנו צריכים מצד אחד, שוב, לא לפגוע בהסכמי השכר ובמבנה העבודה של המורים, אבל מצד שני, כמעטפת שלמה, בהתחשב כפי שאמרתי בגורמים נוספים, לייצר משהו שהוא הוליסטי ונותן מענה גדול.
שי פירון: והדבר האחרון, זאת הזדמנות ליצור שפה חינוכית.
שי פירון: זאת הזדמנות לעסוק בנושאים בעלי ערך גדול.
שי פירון: זאת הזדמנות לעסוק בחינוך שהוא לא חינוך של תעודות, שהוא לא חינוך של הישגים, שהוא לא חינוך של מבחנים, אלא זמן שבו אפשר לדבר בחינוך לשמו.
שי פירון: זה פחות או יותר הרציונאל שאנחנו רוצים להציג בפתח הדברים.
שי פירון: לכן, אנחנו בשנה החולפת כבר החילונו בקיץ הקודם, בשיתוף עם השלטון המקומי ועם גורמים אחרים, החילונו בתהליך שבו ניסינו לייצר חלופות ומעטפות לילדים, כאשר המיקוד היה קצת יותר לגבי החטיבה העל יסודית.
שי פירון: עשינו אוהלים באזורים עתירי סיכון, ליווינו ילדים בדרך לאילת, יצרנו קווים טלפונים שבהם אפשר היה לקבל מענים.
שי פירון: יצרנו במסגרת הרשת החברתית מסגרות לימודיות, שבהן תלמידים גם בגיל היסודי וגם בגיל היותר מבוגר יכלו לנהל, ועוד שורה ארוכה של דברים.
שי פירון: התכניות האלה תורחבנה.
שי פירון: אנחנו נרחיב אותן במהלך השנה הקרובה, בזמן הקרוב, עם מספיק זמן להיערכות.
שי פירון: במקביל למה שאנחנו מציגים עכשיו, אנחנו עובדים בצורה מאסיבית על הרחבת התכניות שנותנות מענה של 24/7, כדי להעמיק את העשייה, כדי להעמיק את הקשר, כדי להעמיק את החיבור של המשרד לכל ילד וילד, אבל מטבע הדברים, לא כל פעולה מתאימה לכל גיל.
שי פירון: לא כל מה שמתאים לילד בכיתה א' ו-ב', מתאים לילד בכיתה י"א ו-י"ב.
שי פירון: ולכן בעצם אנחנו עסוקים כרגע מצד אחד בהעמקה והרחבה, אבל מצד שני בהתאמה של התכניות לכל שכבה ושכבת גיל.
שי פירון: ולכן, בזמן הקרוב אנחנו נציג את תכנית ההעמקה, שתיתן מענה לא רק לילדים של א' ו-ב', כפי שאני מציג היום, אלא מענה גם לילדים בשכבות הגיל הגדולות, בהתאמה לגילם ולצרכים החינוכיים, הפדגוגיים והחברתיים שלהם.
שי פירון: אנחנו החלטנו לייסד את בתי הספר של הקיץ.
שי פירון: בתי הספר של הקיץ הם לא בתי ספר במובן הרגיל של המילה והם גם לא קייטנה במובן הרגיל של המילה, אלא בעצם אפרופו הביטוי של לימוד לשמו, מערכת שתאפשר בסופו של תהליך, בסוף שלוש שנים, לכל ילדי ישראל, מהגן ועד כיתה ה', להאריך את שנת הלימודים בשלושה שבועות ברוטו, ב-15 ימי לימוד נטו.
שי פירון: זאת בעצם התכנית, כלומר אנחנו מדברים על 5 ימים בשבוע כפול 3 שבועות.
שי פירון: זה לא יתקיים בימי שישי, ואנחנו נתחיל את זה כבר בשנת הלימודים הקרובה.
שי פירון: כאשר השנה הראשונה תתמקד בכיתות א' ו-ב', בשנה השנייה נתמקד בכיתות ג' ו-ד', ובשנה השלישית גנים וכיתה ה'.
שי פירון: ההערכה החינוכית שלנו אומרת שלמעלה מכיתה ה' – אמרתי שאנחנו נתאים לכל שכבת גיל את מה שמתאים לה – בכיתה ו', ז' ו-ח' כבר צריך מתווה אחר, שונה, שגם אותו, בבוא העת, כפי שאמרתי אנחנו רוצים להעמיק ולהציג.
שי פירון: מה הן המטרות?
שי פירון: המטרות זה קודם כל אנחנו רוצים לתת מענה חינוכי, כפי שאמרתי, לילדי ישראל בחופשת הקיץ וזו התפיסה שכבר אמרתי מקודם.
שי פירון: אנחנו אחראים על ילדי ישראל לכל אורך ימות השנה.
שי פירון: אני יודע שהדבר הזה מעורר דיון, אבל זה חלק מהרצון לחזק את החינוך הציבורי בישראל.
שי פירון: אנחנו ניתן את זה רק לתלמידי החינוך הרשמי.
שי פירון: אנחנו רוצים שהחינוך הציבורי בישראל יהיה החינוך האטרקטיבי ביותר, החזק ביותר, הטוב ביותר, זו חובתה של המדינה.
שי פירון: הזכרנו את שוויון ההזדמנויות, יהיו תכנים מבוקרים ואיכותיים.
שי פירון: חברים, זו לא קייטנה, אני מדגיש באופן הכי ברור.
שי פירון: זאת לא קייטנה, זאת מסגרת חינוכית, עם תכנים שאנחנו נציג אותם בפני כולם.
שי פירון: אנחנו מדברים על חינוך, לא רק על צריכה של תרבות פנאי משמעותית, אלא גם על חינוך לצריכה של תרבות פנאי משמעותית.
שי פירון: אנחנו רוצים שבתי הספר יהפכו להיות עוגן מרכזי בקהילה.
שי פירון: אנחנו נציע, נפנה, אין פה שום הכרח ושום כפייה, אבל אנחנו נפנה למורי בית הספר ונציע להם.
שי פירון: אנחנו יודעים שלמשל, לצורך הדוגמא ,מורים שמלמדים בכיתות התיכון, מי שבוחר ורוצה לבדוק בחינות בגרות, יש לו מקור של הכנסה נוספת.
שי פירון: אף אחד לא מכריח אותו.
שי פירון: אם הוא בחר לבדוק בחינות בגרות – מצוין.
שי פירון: אנחנו רוצים להציע הצעה כזאת גם למורי בתי הספר היסודיים.
שי פירון: אנחנו רואים ברכה בכך שמורים יהיו הגורמים שיובילו את זה, אבל פעם ראשונה זאת בחירה, פעם שנייה אנחנו נציע עוד מגוון של אפשרויות.
שי פירון: למשל, מתוך שיח שמתקיים בינינו לבין המכללות להוראה, סטודנטים להוראה, שישתלבו בתכנית, זה יוכר להם כשעות סטאז'.
שי פירון: בעצם סטודנט להוראה שנמצא עכשיו במכללה ורוצה לבוא לשלושת השבועות האלה, זה יוכר לו כחלק מהתהליך של הסטאז' שלו, ולכן הדבר הזה הוא בעל משמעות מבחינתם.
שי פירון: ועוד דוגמאות רבות שאנחנו עמלים עליהן בימים האלה.
שי פירון: הקלת נטל התשלומים של ההורים, כבר הזכרתי.
שי פירון: קיום קשר רציף עם דמות חינוכית משמעותית עשוי לתרום לתחושת המוגנות, וכבר הזכרתי את הסכנות ואת ריבוי הסכנות שאנחנו נמצאים בהן, ולכן העובדה שיש מבוגר משמעותי ולא רק, חלילה וחס, לא שאנחנו מזלזלים בכך, לא רק ילד כזה או צעיר בכיתה י' שבא להדריך בקייטנה, אלא מישהו בוגר שהוא מלווה, אנחנו רואים בזה ברכה גדולה.
שי פירון: אנחנו רוצים לעמוד על שלושה קשיים שחשוב לי לומר אותם.
שי פירון: האחד, אני רוצה לפנות מכאן לכל הגורמים והגופים השונים שעשו קייטנות במהלך השנים האחרונות, ולהגיד שלא באנו לפגוע בהם.
שי פירון: אני חושב שאם הקייטנות הללו יעברו לחודש אוגוסט, ובאופן הזה אנחנו נוכל לתת להורים מעטפת שלמה, שמקיפה את מכלול החופשה הגדולה, ובעצם אנחנו נייצר מצב שביולי שלושה שבועות יש את בתי הספר של הקיץ, ובאוגוסט שלושה שבועות יש את הקייטנות המסורתיות, ושבועיים אנחנו משאירים למשפחות ולהורים, אני חושב שעשינו פה פעולה חברתית משמעותית מאד.
שי פירון: ולכן אני מבקש להבהיר ולבקש ולפנות לכל הגורמים שעסקו בנושא הזה בעבר, אנחנו מושיטים פה יד, אנחנו לא רוצים לייצר פה תחרות.
שי פירון: להיפך.
שי פירון: אנחנו סבורים שהדבר הנכון יהיה שכחלק משינוי תרבותי אנחנו נתגייס יחד, כדי לתת פתרון מקיף לכלל ימי החופשה.
שי פירון: בשונה משלושת השבועות הראשונים שיכולים להתקיים בתוך בתי הספר, התקופה השנייה לא יכולה, כי הרשויות המקומיות צריכות להכין את בתי הספר לשנת הלימודים.
שי פירון: ולכן זה בדיוק הזמן המתאים לייצר חלופות אחרות בחודש אוגוסט.
שי פירון: הדבר השני שאני רוצה לציין כאן:
שי פירון: אנחנו נמצאים בתוך תהליך של שיתוף פעולה מלא, מלא, מלא, עם המרכז לשלטון מקומי.
שי פירון: אנחנו אף פעם לא מתעכבים, גם אם מישהו מלחיץ אותנו, אנחנו לא מתעכבים.
שי פירון: אנחנו פשוט אוהבים לעשות עבודה יסודית, והסיבה שהתעכבנו הייתה כי, ואני מזכיר, היו בחירות בשלטון המקומי וזה יצר עיכוב מסוים, וברגע שהסתיימו הבחירות בשלטון המקומי נכנסנו לתהליך מואץ של דיונים עד רמת הפרט ורמת השקל, כמו שאומרים, ובסופו של דבר חתמנו על הסכם משותף לשלטון המקומי ולמשרד החינוך, על מתווה ההפעלה, אופן ההפעלה והיקף ההפעלה, כפי שיוצג תיכף על ידי המנכ"לית והצוות המקצועי; אבל אני חושב שצריך לדעת שמדובר בתכנית מאד רצינית, מאד מפורטת, מאד מדויקת, עם מכוונים ברורים במגוון רחב של תחומים.
שי פירון: והדבר השלישי שאני רוצה לומר - שהוא בעיני מאד מאד משמעותי - אנחנו לא יכולים, לא יכולים לכפות ראש רשות לפתוח את התכנית הזאת.
שי פירון: אנחנו יכולים להציע, אנחנו יכולים להגיד זה ההסכם, אבל אנחנו חושבים שראוי יהיה שהתכנית הזאת תהיה בכל מקום, כי יש בה בשורה חינוכית.
שי פירון: בראש ובראשונה יש בה בשורה חינוכית.
שי פירון: יש בה בשורה חינוכית אמיתית, מעבר לעניין הכלכלי ומעבר לעניין של מציאת פתרון לילדים ועוד שורה ארוכה של דברים; מעבר לכל זה – יש פה בשורה חינוכית אמיתית, נכונה, ראויה, מקיפה.
שי פירון: ולכן גם כאן אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולקרוא:
שי פירון: אנחנו נייצר גוף תמיכה בתוך המשרד שיסייע לרשויות מקומיות, שתבקשנה למצוא את הדרך הנכונה, בהתאמה לקשיים מקומיים כאלה ואחרים שקיימים.
שי פירון: אנחנו ניתן כל סיוע נדרש ואני חושב שזה לא שירות, אלא זאת בשורה שמגיעה לכל ילד בישראל, ויש בה, בעומק שלה - אם נחשוב על זה לעומק ונצרף את זה לכל הדברים שאנחנו מדברים עליהם בזמן האחרון - יש בה בשורה מאד גדולה על מה הוא חינוך ומה היא אחריות חינוכית.
שי פירון: אלה הדברים שאני רוצה לומר בתור פתיחה.
שי פירון: אני מבקש מהמנכ"לית לקחת את שרביט ההובלה מכאן, ולעסוק בהיבטים המקצועיים, ואני אומר משפט אחד לסיום.
שי פירון: אנחנו החלטנו שאנחנו רוצים להרחיב ככל שניתן, ולכן אנחנו נפעיל את התכנית.
שי פירון: מי שמכיר אותי יודע שאני לא אוהב את המילה פיילוט, אז אנחנו הולכים על כל כיתות א' ו-ב' כבר בשנה הראשונה.
שי פירון: זה למעלה מ-200,000 תלמידים.
שי פירון: אנחנו יודעים מפרויקטים אחרים שנעשו במשרד החינוך, כגון ציל"ה ועוד כהנה וכהנה, שאף פעם אין 100 אחוז מיצוי.
שי פירון: פעם ראשונה יש הורה שהוא בבית והוא בכלל לא רוצה.
שי פירון: פעם שנייה הוא נסע.
שי פירון: אין מאה אחוז מיצוי.
שי פירון: אנחנו יודעים את זה, ואנחנו רוצים לומר שכשתהליך כזה קורה, הוא קודם כל תהליך חברתי, ולוקח שנה-שנתיים-שלושה עד שתהליכים כאלה מוטעמים.
שי פירון: זאת שפה.
שי פירון: כרגע אנשים רבים מתבלבלים: רגע, זו קייטנה?
שי פירון: זה לא קייטנה?
שי פירון: זה חובה?
שי פירון: זה לא חובה?
שי פירון: זה בית ספר?
שי פירון: זה לא בית ספר?
שי פירון: זה המורים?
שי פירון: זה לא המורים?
שי פירון: זה תהליך.
שי פירון: זה ייקח קצת זמן להטמיע את זה, להגיע למצב שבו זה יקיף מספרים גדולים מאד בתוך המערכת, אבל אנחנו מגויסים כדי שהתכנית הזאת תציג אחוזים גבוהים ככל שניתן כבר בשנה הראשונה.
שי פירון: כדי שיותר ילדים משכבות מוחלשות יזכו לכך, אנחנו כבר בשנה הראשונה, מעבר לכ-220,000 תלמידים, נפעיל את התכנית בקרב 30,000 ילדים בכיתות ג'-ה'.
שי פירון: המקומות ייבחרו בשיתוף בין משרד החינוך למשרד הרווחה, כדי שבאמת ילדים, שציינתי אותם מקודם, כאלה שמעולם לא הלכו או לא ילכו לקייטנה, נציג להם את בתי הספר של הקיץ כבר בשנה הנוכחית.
שי פירון: והדבר האחרון שאני אומר, ובזה אני אסיים: אנחנו ישבנו לא מכבר בהשקה של תכנית לימודים של ישראל עולה כיתה, ואני מאד התרגשתי מהעובדה שלא מעט מהאנשים שסיקרו וכתבו על הדבר, התייחסו לקואליציה.
שי פירון: לעובדה שמסביב לשולחן ישבו גורמים רבים, כל גורם שעוסק בעניין.
שי פירון: אני חושב שההצלחה של העניין תהיה ביכולת שלנו לרותם לקואליציה, דיברנו על ארגוני ההורים, דיברנו על הסתדרות המורים, שכיוון שהשנה מדובר על כיתות א' ו-ב', אז התחום שאליו אנחנו מדברים כרגע הוא הסתדרות המורים, ואיתה אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא בסוגיה הזאת.
שי פירון: אנחנו מדברים על המכללות להוראה, אנחנו מדברים על החברה למתנ"סים ועל הגופים המפעילים האחרים.
שי פירון: אנחנו מדברים על אומני ישראל, שיש להם הזדמנות אמיתית לתת שירות במחיר שווה לכל נפש, להביא 220,000 ילדים במדינת ישראל, עם הצגות איכותיות ומופעים איכותיים.
שי פירון: זו הזמנה אליהם גם כן.
שי פירון: זה סיורי טבע באזור וכו' וכו'.
שי פירון: אנחנו מזמינים את כל הארגונים וכל החברות, שהם השחקנים בסוגיית הפנאי עם תוכן, אנחנו מזמינים אותם להיות חלק מהסיפור הזה, ואנחנו בטוחים שבתהליך של שנתיים עד שלוש, זו תהיה בעצם אחת מהתכניות המשמעותיות שמשנות את כל המעמד ואת כל המקום של החופש הגדול בקרב תלמידי ישראל.
שי פירון: המנכ"לית, בבקשה.
<מיכל כהן: כפי שאמר השר, בפתח הדברים אני רוצה לומר שגם בתכנית הלמידה של משרד החינוך, גם בתכנית הערכית-חברתית – האחר הוא אני – וגם בתכנית הקיץ, יש ארבעה אלמנטים שחוזרים על עצמם.
<מיכל כהן: אחד, כפי שאמר השר, קואליציה של שותפים.
<מיכל כהן: אנחנו לא הולכים לבד לשום מקום.
<מיכל כהן: זאת אומרת תמיד אנחנו זוכרים שיש לנו פה את ההורים, יש לנו את המורים, יש לנו את התלמידים, את המנהלים, את הסתדרות המורים במקרה הזה, את השלטון המקומי.
<מיכל כהן: ובעצם היכולת שלנו, גם אם לפעמים זה לוקח קצת יותר זמן, כי ישר רוצים לראות תוצאה, היא ההתעקשות להביא תכנית שהיא תכנית סדורה וישימה, וכולם שותפים.
<מיכל כהן: ואין פה אמירה שלכם אין מקום ולכם אין מקום.
<מיכל כהן: להיפך.
<מיכל כהן: ככל שאנחנו מתחברים, אנחנו יודעים שהתכנית טובה יותר.
<מיכל כהן: אז האלמנט הראשון הוא קואליציה.
<מיכל כהן: האלמנט השני הוא אינטגרציה.
<מיכל כהן: זאת אומרת שהדבר מתקשר לשאר הדברים שאנחנו עושים בתוך המערכת.