GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שי גלבוע: קודם כול, עד לאחרונה היינו "מכון לב – בית-הספר הגבוה לטכנולוגיה" ומעכשיו אנחנו "המרכז האקדמי לב".
<שי גלבוע: הייחוד שלנו למעשה הוא הנגשה של לימודי ההנדסה גם לאוכלוסייה החרדית.
<שי גלבוע: למיטב ידיעתי אנחנו המקום היחיד שמנגיש את לימודי ההנדסה, הפיזיקה, האלקטרוניקה והאלקטרואופטיקה לאוכלוסייה החרדית.
<שי גלבוע: אני רוצה לומר שלימודים של חרדים באקדמיה, בלימודי הנדסה, היו כבר בשנת 1986, אמנם לא במאות אלא בעשרות.
<שי גלבוע: כסטודנט בשנת 1986 בבית-הספר הגבוה לטכנולוגיה למדו אתי חרדים, וזה לא "חרדים לייט" אלא חרדים אמיתיים שישבו ולמדו ואחר-כך השתלבו בתעשיית ההיי-טק ונמצאים היום בעמדות בכירות בתעשיית ההיי-טק ובתעשייה האווירית.
<שי גלבוע: לפני 15 שנים כבר הוקמו המסגרות של שילוב נשים חרדיות בתוך לימודי ההנדסה במכון "דעת", תוכנית "דעת" שנמצאת בירושלים ותוכנית "לוסטיג" שנמצאת באזור המרכז.
<שי גלבוע: היום בתוכנית הזאת לומדות 1,000 נשים חרדיות, נשים שגמרו לימודים ב"בית יעקב", חלקן עם לימודים תואמי-בגרות, חלקן בכלל בלי בגרות, שנדרשות היום להשלים את לימודי הבגרות במכינה, אבל 1,000 נשים לומדות היום במסגרת של לימודי הנדסה לנשים חרדיות.
יעקב אשר: אולי תסביר לנו, כי קודם דיברו על שניים וכאן זה 1,000, מה הדברים שגורמים לכך שפה זה מצליח יותר כאשר בדרך אחרת זה לא מצליח.
יעקב אשר: בואו נרד לשורש העניין.
<שי גלבוע: כבר אגיע לזה.
<שי גלבוע: בנוסף לכך יש היום 500 גברים חרדים שלומדים אצלנו בקמפוס "לב" בירושלים ומשולבים בכיתות הרגילות שלנו.
<שי גלבוע: זה 500 סטודנטים חרדים גברים שלא למדו לימודי ליבה, שלמדו במכינה ותוך שנה השלימו את לימודי הליבה שלהם בפיזיקה, מתמטיקה ואנגלית, מרמה מאוד-מאוד נמוכה, ועברו מבחני בגרות בהצלחה.
<שי גלבוע: אמנם, כפי שאמר חבר הכנסת אוחיון – זה היה "הכנה להנחתה" מבחינתי – באמת רק 50%, לצערנו הרב, עוברים את המכינה.
<קריאה: צריכים חונכות.
<שי גלבוע: אגיע גם לזה.
<שי גלבוע: רק 50% אכן עוברים את המכינה, כפי שהוא שמע בביקור שלו אצלנו.
<שי גלבוע: אנחנו חושבים שאפשר להעלות את השיעור לסביבות 80% אם יינתנו המשאבים, ואגיע לזה לקראת הסוף.
<שי גלבוע: אותם 500 חבר'ה שעברו, ואכן רק 50% התקבלו ללימודים אצלנו, זה כי הרמה הנדרשת מהם היא רמה גבוהה.
<שי גלבוע: כלומר, אותו חרדי שרוצה להתקבל אצלנו ללימודים אחר-כך בשנה א' באלקטרוניקה או בפיזיקה או במחשבים נדרש לעמוד באותם קריטריונים בדיוק כפי שנדרש עתודאי שלמד 5 יחידות פיזיקה ומתמטיקה והצבא אמר שהוא מאשר אותו לעתודה.
<שי גלבוע: אין אצלנו הנחות לתלמידים האלה, אם אדם חרדי או אתיופי, אם יש לו כיפה סרוגה או כיפה שחורה.
<שי גלבוע: כולם צריכים לעמוד באותם קריטריונים.
<שי גלבוע: כך למעשה אנחנו שומרים על הרמה, שהרמה לא תרד.
<שי גלבוע: גם במהלך הלימודים, בשנה הראשונה וכן הלאה הלימודים נעשים חלקם בכיתות נפרדות, זה המח"רים של הנשים, וחלקם בכיתות מעורבות, כאשר אותם מרצים מלמדים בכל הכיתות בכל המכונים.
<שי גלבוע: אותם מבחנים נערכים בדיוק באותה שעה בכל המקומות, גם לחרדים וגם למי שאינם חרדים, והמבחנים נבדקים בבדיקה רוחבית.
<שי גלבוע: כלומר, יש מרצה אחד שבודק את כל השאלה הראשונה בכל המבחנים בכל הקמפוסים.
עמרם מצנע: יש לי שתי שאלות אליך.
עמרם מצנע: אחת, מה צריך לעשות כדי שיהיו יותר מסיימי מכינות שנכנסים ללימודים העיקריים, שמהמכינה ללימודים יעברו יותר מ-50%, מתוך הנחה כמובן שמי שנכנס למכינה בא עם רצון ועם ייעוד ללמוד?
<עדינה בר-שלום: חונכות וקבוצות קטנות.
עמרם מצנע: השאלה השנייה, האם יש לך נתונים גם על השמה של הבוגרים שלכם?
<שי גלבוע: עוד רגע אתייחס לשתי השאלות הללו.
<שי גלבוע: יש לי רק עוד נתון אחד שחשוב לי להגיד, שישליך על ההמשך.
<שי גלבוע: השנה היא השנה הראשונה שהצלחנו לצרף לתוך תוכנית המח"ר לנשים בירושלים יותר מ-20 בנות שמגיעות מהמגזר הכי קיצוני באוכלוסייה החרדית, בנות ממאה שערים ומשכונת גאולה שבאות אלינו ללמוד.
<שי גלבוע: בהפסקה הן מדברות ביניהן יידיש.
<שי גלבוע: רק שתבינו מה הצלחנו להביא, וזה השנה הראשונה.
שמעון אוחיון: כל הכבוד.
עמרם מצנע: זה פגיעה בעברית.
שמעון אוחיון: כאשר אביא אותם להשכלה הגבוהה הם ידברו אצלנו עברית, אל תדאג.
<שי גלבוע: כאשר פרסמנו לאוכלוסייה הזאת שאנחנו רוצים לפתוח לה את התוכנית הזאת, בדרך כלל סטודנט מגיע ובא לראות איפה הוא הולך ללמוד ומה הולכים ללמד אותו.
<שי גלבוע: פה הן הגיעו עם ההורים שלהן.
<שי גלבוע: כלומר הגיעו קודם כול ההורים ורק אחר-כך הגיעו ביחד עם הבת, בגלל החשד לאן הולכים לקחת אותן.
<שי גלבוע: פרופ' טרכטנברג הבין את זה, שאנחנו צריכים להגיע אליהם, לא רק שהם יגיעו אלינו, כי קשה להם מאוד להגיע אלינו.
יעקב אשר: איך מתנהלים הלימודים אצלכם בקמפוס, גברים ונשים לחוד?
יעקב אשר: יש קמפוס נפרד?
<שי גלבוע: יש קמפוס לגברים במכון "לב" וקמפוס לנשים במכון "טל", קמפוסים נפרדים לחלוטין, עם הדרת נשים, כפי שנאמר פה קודם.
עמרם מצנע: אנא תגיע לשורה התחתונה.
<שי גלבוע: איפה שתי הנקודות שאנחנו צריכים לתת עליהן את הדעת כמדינה, ואנחנו נותנים עליהן היום את הדעת בתוך המרכז האקדמי "לב"?
<שי גלבוע: אחת, קודם כול איך להביא יותר ויותר מהאוכלוסייה הזאת אל תוך הקמפוסים, אל תוך המסגרת הלימודית הזאת.
<שי גלבוע: יש לנו הצעות, חלקן אנחנו כרגע מציעים למל"ג ופרופ' טרכטנברג מכיר אותן.
<שי גלבוע: לפי דעתנו אפשר להגיע אליהם כדי "לתפוס" אותם באיזו שנה ואחרי כן "לגרור" אותם לתוכנו, שזה דבר שקל לעשות, במיוחד אצל הנשים, שכרגע חוששות מאוד להגיע בגלל נושא השידוכים.
<שי גלבוע: לפי דעתי זה יאפשר להגדיל בצורה משמעותית את המספר.
<שי גלבוע: היום יוצאות 7,000 בנות מהאוכלוסייה החרדית בכל שנה מ"בית יעקב".
<שי גלבוע: אחוז קטן מתוכן מגיע לאקדמיה, הרוב נשארות בתוך "בית יעקב" ובתוך הלימודים שלהן שהם לא לימודים אקדמיים, וחבל.
חנין זועבי: מי מממן את המלגות ותוכניות הליווי והתמיכה האישית?
<שי גלבוע: אכן רק קרנות פרטיות.
<רביד עומסי: ות"ת מסייעת לכל סטודנט חרדי, יותר מ-5,000 שקל בשנה עבור תמיכה, חונכות וסיוע.
יעקב אשר: אולי אפשר לשמוע את זה ממנו.
<שי גלבוע: המלגות שהאוכלוסייה החרדית מקבלת, בעיקר הגברים, אצל הנשים זה יותר בעייתי, יש את הקרנות שאנחנו מכירים, שקודם דיבר עליהן ידידי קנדלר, וגם קמ"ח, הם תומכים במימון.
<שי גלבוע: תחשוב על אדם שהגיע ללמוד בגיל 28, הרוב מגיעים באמת בגיל מבוגר ויש להם כבר משפחות.
<שי גלבוע: המימון של היום-יום, שיהיה לחם בבית, נעשה על-ידי קרנות חיצוניות.
<שי גלבוע: הוות"ת והמל"ג בוודאי משתתפים בתמיכה, שלפי דעתי צריך להגדיל אותה כדי שנוכל קצת לסייע לאוכלוסייה החרדית.
<שי גלבוע: אני חושב שהמדינה צריכה לקחת את האוכלוסייה הזאת ולטפח אותה יותר על-ידי תקציב, שנוכל לתת יותר שיעורים פרטיים, יותר חונכות, פתיחת יותר קורסים שם ילמדו איך לכתוב קורות חיים לקראת יציאתם החוצה, כדי שיוכלו להשתלב בעבודה.
<שי גלבוע: מבחינת ההשמה, שביקשת לדעת, נתוני ההשמה אצלנו גבוהים.
<שי גלבוע: אנחנו דואגים להשמה של כל התלמידים שלנו, גם מהאוכלוסייה החרדית.
<שי גלבוע: הנתונים אצלנו היום, בערך 88% אנחנו מצליחים להשים בעבודה.
עמרם מצנע: חבר הכנסת מקלב ולאחר מכן נציג הקמפוס החרדי "קריית אונו".
ג'מאל זחאלקה: סליחה, מה פירוש "אנחנו מצליחים להשים אותם בעבודה"?
ג'מאל זחאלקה: אתם עוקבים אחריהם עד שהם ימצאו עבודה?
<שי גלבוע: כן.
<שי גלבוע: אנחנו מקשרים אותם לחברות ועוקבים אחריהם כדי שהם ישתלבו בעבודה.
אורי מקלב: לא אאריך בדבריי.
אורי מקלב: החבר הקבוע בוועדה, יעקב אשר, נמצא פה, הוא בוודאי ירחיב יותר.
עמרם מצנע: הוא ידבר בפני עצמו, אני בטוח.
אורי מקלב: הוא ירחיב יותר בדברים.
אורי מקלב: הוא גם מתמצא.
אורי מקלב: בסך הכול לא חשבתי שהוא יהיה כל-כך חרוץ הבוקר ויגיע מוקדם אחרי הלילה הארוך שהיה לו, לכן אמרתי שאני אגיע, כי אני ירושלמי, אבל הנה הוא הפתיע ואני רותקתי למקום בגלל חשיבות העניין וגם בגלל הדברים שנאמרו פה.
אורי מקלב: אין ספק שהנושא הזה תופס חלק נכבד מסדר היום במשפחה ובאוכלוסייה החרדית, נושא הלימודים וכולי.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, התחלת לדבר על נושא השוויון בנטל.
אורי מקלב: אתמול הוועדה לשוויון בנטל הפסיקה את דיוניה בשאלה מי הוא חרדי, ולא סתם בנושא הכללי אלא בהתייחסות למוסדות, בנקודות שבהן אנחנו מבקשים לגעת בעניין הזה.
אורי מקלב: בוודאי שהיא הרחיבה הרבה יותר מאשר היום אנו שומעים מבחינת המל"ג וההתייחסות לשאלה מה זה מוסדות חרדיים.
אורי מקלב: אני אומר לך מה זה בעיניי חרדי.
אורי מקלב: בשבילי חרדי לא מתחיל בזה ולא נגמר בזה שהוא לומד בבית-ספר חרדי.
אורי מקלב: בשבילי חרדי הוא מי ששומע למנהיגות הרוחנית באופן צמוד, על כל תג ועל כל פסיק ורק זה מנחה אותו, הם המנחים אותו, לא מה שהוא עושה לבד.
אורי מקלב: זה בעיניי חרדי.
אורי מקלב: מי שפועל אחרת, גם אם הוא לומד במוסד חרדי הוא לא חרדי.
אורי מקלב: לכן אני מניח שפה אתם מדברים על אנשים ששומעים למנהיגות הרוחנית שלהם והולכים לפיה.
עמרם מצנע: רוחנית-דתית, אתה מתכוון.
אורי מקלב: רוחנית-דתית, בוודאי.
עמרם מצנע: רוחני זה לא רק דתי.
עמרם מצנע: יכול להיות רוחני של אידיאולוגיה קומוניסטית שמאלנית קיצונית.
אורי מקלב: דתית-הלכתית.
אורי מקלב: זה העיקר, שמורי ההלכה באים אפילו לפני מנהיגים רוחניים.
אורי מקלב: אדוני, אתה התחלת בנושא השוויון בנטל.
אורי מקלב: גם אנחנו תוהים, כפי שרבים תוהים, האם בשוויון בנטל באמת רוצים אותם.
אורי מקלב: אנחנו לא תמיד בטוחים שמל"ג באמת רוצה את החרדים בהשכלה הגבוהה.
אורי מקלב: סלח לי שאני אומר את זה.
אורי מקלב: אם היה לי יותר זמן הייתי אומר הרבה תודות על מה שנעשה, אבל אתה רוצה להעלות גם דברים על מה שחסר ולא רק להציג את מה שנעשה.
אורי מקלב: לא פעם בקשיים שיש למכללות ולסטודנטים ולאלה שרוצים ללמוד, בקשיים לשלב אותם ולבוא לקראתם ולהתאים את הלימודים לצרכים שלהם יש מרחק גדול מאוד.
אורי מקלב: לא מזמן היתה לפניי בקשה של בית-ספר של המח"ר, מבח"ר, על קבוצת סטודנטים שרצו ללמוד בתואר ראשון להיות אחים רפואיים.
אורי מקלב: הצמידו אותם לאוניברסיטת תל-אביב אך היה פער בין הידע שלהם ובין מה שהם צריכים ללמוד.
אורי מקלב: לא היה סיכוי שהם יעברו, שהם יוכלו להשתלב, בגלל ההצמדה למקום שהדרישות שלו גבוהות מאוד-מאוד לגבי כל אחד, בוודאי לגבי מי שהוא חרדי.
אורי מקלב: היתה התעקשות, היה קיבעון בנושא הזה וזה גרם לרבים לא להמשיך בזה, לא להשתלב בזה.
אורי מקלב: היו עוד דברים כאלה ואחרים אבל לא אכנס לכולם.
אורי מקלב: הקשיים הגדולים יותר נוגעים להכרה בלימודים הקודמים שלהם.
אורי מקלב: אני חושב שאין מקרים רבים שמגיעים סטודנטים עם ארגז כלים לימודיים כפי שמגיע תלמיד חרדי שלומד בכל בית-ספר שלא יהיה.
אורי מקלב: אם ארגז כלים זה לדעת להתמקד בדברים, לתמצת דברים, לדעת להקשיב, לדעת לשנן, לדעת איך עושים חזרה ואיך להתמיד בדברים כאלה, אני חושב שמי שמגיע מבתי-ספר חרדיים עושה את זה באדיקות ובצורה מושלמת אפילו, והשאיפה תמיד ליותר.
<ראובן גל: במונחים מקצועיים אנחנו קוראים לזה "עקומת למידה".
<ראובן גל: יש להם עקומת למידה שאין דומה לה.
אורי מקלב: אני מעריך מאוד את מה שאמרת.
אורי מקלב: אבל אפילו היה נשמע, למי שלא היה שם לב, כאילו יש איזו הרגשה שחסרה להם השכלה, שאלו אנשים קצת נחשלים ושאנחנו מתנהגים איתם כמו עם איזה ילידים.
אורי מקלב: הם מגיעים עם ראש מורם.
אורי מקלב: הם אנשים שיש להם יכולות מאוד-מאוד גבוהות.
אורי מקלב: אני לא מכיר רבים, גם בארץ הזו, במדינה היהודית שיש בה הרבה אנשים מוכשרים, בלי לפגוע באף מגזר, כאלה שהם סטודנטים לכל דבר, שמוטל עליהם גם לעבוד ולפרנס כמפרנסים יחידים, גם להחזיק משפחה גדולה, גם להיות סטודנטים, גם לחיות בצמצום, ולסיים בהצטיינות.
אורי מקלב: מעטים יודעים לעשות את הכול ביחד.
עמרם מצנע: אני לא מגיב כי זה מכלול שלם.
עמרם מצנע: העובדה, ואי אפשר להתעלם ממנה, שנכון שמי שלומד ויושב ומשנן תורה ומשניות מחדד את המוח, אבל נאמר פה גם על-ידי נציגי האוניברסיטה העברית והטכניון ונדמה לי שיגידו את זה כולם, אני חושב שגם עדינה בר-שלום אומרת את זה, שצריך להתכונן, ללכת למכינה.
עמרם מצנע: אִילו לימודי ליבה משמעותיים היו נלמדים גם בבתי-הספר החרדים של הבנים המעבר מדיסציפלינה אחת לדיסציפלינה שנייה היה הרבה יותר פשוט.
אורי מקלב: מי שלא למד אנגלית לא יודע אנגלית.
עמרם מצנע: הוא לא יודע אנגלית, הוא לא למד מתמטיקה.
אורי מקלב: אני מדבר על יכולות הלמידה.
עמרם מצנע: יכולות למידה – אין ספק.
עמרם מצנע: אילולא היו להם יכולות למידה לא היו מסוגלים לעבור את המכינות ולהיכנס לתוך התהליך, כפי שגם פירט שי גלבוע.
עמרם מצנע: אבל כשאתה צריך לעשות מכינה בגיל 25, 26, 27, כשיש לך כבר משפחה אז זה כבר לא רק יכולות למידה, אתה גם צריך ליווי כספי משמעותי.
עמרם מצנע: בדיון הזה אנחנו עוסקים בחברה החרדית במדינת ישראל.
עמרם מצנע: האמינו לי, לא במקרה יושבים פה חבר הכנסת זחאלקה וחברת הכנסת זועבי, כי יש לנו בעיות דומות, שונות אבל דומות, גם בנגישות של המגזר הערבי להשכלה הגבוהה, וכמובן גם בנגישות של המגזר הכללי.
עמרם מצנע: בסך הכול בחברה הישראלית אנחנו לא מצליחים לעבור את תקרת הזכוכית של 50% עם זכאות לבגרות אלמנטרית, שבחלקה גם לא מתאים לאקדמיה.
יעקב אשר: ומדובר על מי ש-12 שנים למדו במערכת החינוך והמדינה השקיעה המון כסף והגיעו בקושי ל-50%.
יעקב אשר: פה אנחנו מדברים על אנשים שהשקיעו את עצמם במשהו מסוים, ובשלב מסוים כדי להשלים, מספיק שנה כדי להשלים את כל מה שדיברת עליו עד עכשיו ולפרוץ קדימה.
עמרם מצנע: כל הדברים האלה נכונים.
עמרם מצנע: אנחנו חוזרים לדבר הבסיסי, שיש צורך בהכנה משמעותית כדי לקשר דיסציפלינה אחת, חשובה מאוד ומפתחת מאוד, לדיסציפלינה אחרת, שאיתה אפשר להיכנס למעגל העבודה.
אורי מקלב: צודק אדוני היושב-ראש.
אורי מקלב: לא הרחבתי בזה, אבל צריך להודות, דיברנו על יכולות הלימוד.
אורי מקלב: לימודי פיזיקה, למשל, ממש לא יכולים להועיל לו לשום דבר שהוא לומד עכשיו.
אורי מקלב: אנחנו לומדים שלימודי פיזיקה זה לא רק הידע בפיזיקה עצמו אלא זה המכלול שאדם לומד.
אורי מקלב: אדם שלמד אנתרופולוגיה ויש לו תואר ראשון באנתרופולוגיה, הוא עכשיו מתמודד על איזה מכרז בעיריית בני-ברק להיות מנהל מחלקת שיפור פני העיר והוא נדרש להיות בעל תואר ראשון.
אורי מקלב: יש משהו בעניין הזה שמועיל לו? לא.
אורי מקלב: מה כן מועיל?
אורי מקלב: מה מועיל התואר הראשון שיש לו בהתמודדות במכרז, שבלעדיו אתה לא נותן לו להתמודד?
אורי מקלב: מה ייצא לו מכך שהוא למד אנתרופולוגיה?
אורי מקלב: אני שואל וכבר משיב, שפרט ללימוד האנתרופולוגיה לומדים מסביב עוד כל מיני דברים: מה עיקר ומה טפל, איך לתמצת את הדברים, איך לכתוב מאמרים.
אורי מקלב: את הדברים האלה, שהם ארגז הכלים הסביבתי, בוודאי צריך ללמוד.
אורי מקלב: לא אאריך.
אורי מקלב: בנושא הזה באמת גלשנו.
אורי מקלב: אבל יש הרבה קשיים בפניהם עומדים כל מי שרוצים ללמוד, קשיים שמעמידות בפניהם הרשויות, בין אם זה המוסדות בגלל הדרישות, ובעיקר הדרישות של מל"ג.
אורי מקלב: כתב פרופ' טרכטנברג "פתח לנו שער".
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך שההמשך של הפסוק הזה הוא "פתח לנו שער בעת נעילת שער כי פנה יום".
אורי מקלב: אתם לא יכולים להתייחס רק לפתיחת השער.
אורי מקלב: אתם גם עושים פעמים רבות נעילת שער.
אורי מקלב: "וכי פנה יום" – כי הימים עוברים ויש דברים שעוברים ללא שוב.
אורי מקלב: אין ספק שמבחן התוצאה של כל הלימודים האלה של אנשים שהשקיעו, היום בשילוב בעבודה יש מרחק גדול מאוד.
אורי מקלב: יכול להיות שגם תפקיד הוועדה הזאת לקחת את הנתונים האלה.
אורי מקלב: יש רבים ורבות שהם בעלי תואר ראשון והם לא משתלבים בעבודה.
אורי מקלב: יש נשים שלא משתלבות במקצוע שלהן והן עובדות בכל מיני תחומים בשכר עבדות, לעתים דרך כל מיני חברות השמה שמעבידות אותן קשה מאוד בשכר נמוך מאוד, אפילו נמוך יותר משכר המינימום במשק, למרות שהן למדו ולמרות שהן השקיעו מאמצים רבים, ואסור לשכוח את ההשקעה הכלכלית שבמקרה הזה הרבה יותר גדולה.
אורי מקלב: מגוון נותני המלגות הרבה יותר מצומצם במגזר החרדי.
אורי מקלב: אתה מבין לבד שכל מיני גופים שנותנים מלגות לסטודנטים אחרים, כאשר מגיע חרדי או חרדית האפשרויות שלהם לקבל מלגה פחותות כאשר רואים את הרקע שלהם.
אורי מקלב: והדבר האחרון הוא נושא שבוער לנו מאוד, זה ההגדרה "חרדים", שמתייחסת למי שלמדו במוסדות חרדים.
אורי מקלב: במיוחד השילוב בלימודים של בנות שבאות לא מהמגזר החרדי אבל היום חיות במגזר החרדי וזה אורח חייהן ולא נותנים להן להשתלב מכיוון שהן לא למדו בבית-ספר חרדי.
אורי מקלב: זה מחסום וחסם.
עמרם מצנע: ברור לך שאם לא יוצב איזשהו גבול שיגדיר מי הוא חרדי, אתה פותח הטבה כספית גדולה מאוד והקצאה כספית גדולה מאוד.
עמרם מצנע: כדי להתגבר על הקשיים ולשפר את היכולת לשלב את החרדים בהשכלה הגבוהה אתה פותח את זה לאין-סוף בעצם.
יעקב אשר: אתה יכול לעשות החרגה של 20%, 25%.
עמרם מצנע: זה אין-סוף.
אורי מקלב: אתה באמת חושב שאם היא תלמד באוניברסיטה אז המדינה תשקיע בה פחות?
עמרם מצנע: אנחנו מסכימים שצריך לשים קו.
עמרם מצנע: הוויכוח הוא היכן הקו יהיה.
יעקב אשר: קו תמיד צריך להיות.
אורי מקלב: יש לי שתי תשובות, אדוני היושב-ראש.
אורי מקלב: אתה חושב שאם היא תלמד, אם לא תקבל אותה למכללה וגם לא למח"ר, אם היא תלמד באוניברסיטה אז המדינה תצטרך להשקיע בה פחות?
אורי מקלב: אני אומר לך שכאן משקיעים פחות מאשר במי שהולך לאוניברסיטה.
עמרם מצנע: אנחנו מסכימים שצריך לשים קו באיזה מקום.
עמרם מצנע: הקו בעייתי מאוד.
אורי מקלב: לא, הוא לא בעייתי.
אורי מקלב: אם יש רצון אמיתי, יש קווים.
אורי מקלב: יודעים מי המוסדות החרדים.
אורי מקלב: אם חרדי מוגדר כמי שלמד במוסד חרדי, גם אם למד בתיכון בבית-ספר רגיל הוא עדיין עכשיו מבקש להשתלב.
אורי מקלב: הבינו, מה תהיה התוצאה?
אורי מקלב: אם היא חרדית כהגדרתי היא לא תלך למוסד לימוד אחר.
אורי מקלב: אז מה יקרה איתה?
אורי מקלב: היא לא תקבל את ההשכלה הזאת.
אורי מקלב: אתם הרי רוצים מאוד שהיא תשכיל.
אורי מקלב: אתם חושבים שתצליחו לחנך אותם?
אורי מקלב: לא תצליחו לחנך אותם.
אורי מקלב: לכן היא לא תלמד במוסדות לא מתאימים לה.
עמרם מצנע: אנחנו לא מנסים לחנך אף אחד.
עמרם מצנע: מנסים לתת פתרונות לאוכלוסיות שזקוקות לפתרונות וכלים.
אורי מקלב: זה נקרא נעילת שער.
עמרם מצנע: אם נרחיב מדי נמצא בסופו של דבר שאנחנו לא עוזרים למי שצריך לעזור לו.
עמרם מצנע: הלא בסוף העוגה יש לה גודל קיים.
אורי מקלב: אלה הסיבות.
אורי מקלב: ואיפה האינטגרציה?
אורי מקלב: ולו רק בדבר הזה.
אורי מקלב: אתה טוען שיש להם השכלה אחרת.
עמרם מצנע: אני לא טוען.
אורי מקלב: המל"ג טוען שהם כבר למדו בגרויות, למדו בבית-ספר, הם יודעים יותר ולמה צריך להשקיע בלימודים שלהם.
אורי מקלב: קודם כול, תעשו מבחנים.
אורי מקלב: ניתן לשנות את תנאי הקבלה.
אורי מקלב: לא חסרות דרכים לפתור את זה.
עמרם מצנע: חבר הכנסת מקלב, האמן לי שאני מכיר את זה.
עמרם מצנע: גם סטודנט מירוחם צריך ליווי ומלגות ויכולת לגשר על איזה פער.
אורי מקלב: מי שלמדה לפני 8 שנים בתיכון עירוני חיפה לא יכולה היום להשתלב בדברים האלה בגלל שלפני 8 שנים היא למדה בתיכון הזה?
אורי מקלב: היא לא צריכה ליווי?
אורי מקלב: זה דבר הגיוני.
עמרם מצנע: יש בינינו ויכוח וזה לגיטימי.
עמרם מצנע: הרב יחזקאל פוגל, יושב-ראש הקמפוס החרדי של הקריה האקדמית "אונו", בבקשה.
<יחזקאל פוגל: ברשות היושב-ראש ופרופ' טרכטנברג, אני רוצה להציג לפניכם את הקמפוס החרדי של הקריה האקדמית "אונו", שהוא מיוחד בכמה אספקטים.
ג'מאל זחאלקה: כמה תלמידים לומדים אצלכם?
<יחזקאל פוגל: אומר את הכול.
<יחזקאל פוגל: ההבדל בין רוב הדברים שדוברו כאן ובין הקריה האקדמית "אונו" הוא בראש ובראשונה שאנחנו לא מוסד מתוקצב.
<יחזקאל פוגל: כלומר, הקריה האקדמית "אונו" והקמפוס החרדי, הסטודנטים לא מקבלים פרוטה אחת מהוות"ת.
<יחזקאל פוגל: הסטודנטים אמורים לממן את הלימודים שלהם, את שכר הלימוד בעצמם, ואתם יודעים שבמוסדות הפרטיים הלא מתוקצבים שכר הלימוד הוא פי שלוש ולפעמים אפילו פי שלוש וחצי.
<יחזקאל פוגל: הקהילה האקדמית "אונו" כמובן מסייעת, וגופים נוספים.
<יחזקאל פוגל: הדבר השני, אנחנו הקמפוס האינטגרלי החרדי הראשון.
<יחזקאל פוגל: דובר כאן קודם על פלטפורמות.
<יחזקאל פוגל: זכיתי להיות המקים של הפלטפורמה הראשונה בשנת 2000, מבח"ר בבני-ברק, שהיתה מתוקצבת, ולאחר מכן עברתי בשנת 2003 לנהל את הקמפוס החרדי של הקריה האקדמית "אונו".
<יחזקאל פוגל: בשנת 2002 לא היו 1,200 סטודנטים.
<יחזקאל פוגל: אם היו 600 או 700 סטודנטים זה היה הרבה.
<יחזקאל פוגל: המספרים היו הרבה יותר קטנים.
<יחזקאל פוגל: היום בקמפוס החרדי של הקריה האקדמית "אונו" לומדים קצת יותר מ-3,000 סטודנטים.
<יחזקאל פוגל: אנחנו פועלים בשני מקומות, באור-יהודה, שזה הקמפוס המרכזי, ובירושלים, סמוך לקמפוס של הרבנית עדינה בר-שלום.
<יחזקאל פוגל: בסך הכול יש לנו כ-55% סטודנטים גברים ו-45% סטודנטיות נשים.
<יחזקאל פוגל: אצלנו הגברים והנשים לומדים בדיוק אותן תוכניות לימוד, לאותם תארים.
<יחזקאל פוגל: לצערי, זאת העובדה, התארים שנלמדים בקריה האקדמית "אונו" לא רבים.
<יחזקאל פוגל: לומדים אצלנו משפטים, מינהל עסקים בהתמחויות שונות, מקצועות הבריאות – הפרעות בתקשורת, ריפוי בעיסוק ולאחרונה גם תואר במוזיקה, כשבתחום הזה אין לנו עדיין סטודנטים.
<יחזקאל פוגל: יש לנו סטודנטים בשלושת הפקולטות: משפטים, מינהל עסקים ומקצועות הבריאות.
ג'מאל זחאלקה: זה חוג ללא סטודנטים?
ג'מאל זחאלקה: יש רק מרצים?
<יחזקאל פוגל: עוד מעט יהיו לנו תלמידים גם במוזיקה.
<יחזקאל פוגל: אנחנו עובדים עכשיו לפתוח גם לימודי מוזיקה.
<יחזקאל פוגל: אני רוצה להתייחס, דבר ראשון, לא להתחלה, ואדבר גם על ההתחלה של המכינות, אלא יותר לסוף.
<יחזקאל פוגל: מה שמוביל אותנו, המוטו שלנו הוא לא רק הלימודים, שהם בפני עצמם חשובים ואדם צריך להיות משכיל וכך הלאה, שזה חשוב, אבל אצלנו כאנשים חרדים ההשכלה היא השכלה תורנית ולא היינו מוותרים על זה.
<יחזקאל פוגל: אילו היתה לאנשים עבודה והיו מתפרנסים אני לא בטוח שהיינו רואים מאות או אלפים שיוצאים להשכלה הגבוהה הכללית.
<יחזקאל פוגל: יחד עם זה, כפי שאמרתי, אנחנו מסתכלים על ההשכלה הגבוהה כמכשיר לתעסוקה ולפרנסה.
<יחזקאל פוגל: לכן אני רוצה לספר לכם שיש לנו קצת יותר מ-2,500 בוגרים שסיימו את הלימודים עם תארים במשפטים – אני מדגיש את זה כי נאמר פה, בין היתר: "משפטים?
<יחזקאל פוגל: חס וחלילה" – ומינהל עסקים.
<יחזקאל פוגל: נמצאים כאן בחדר אפילו בוגרים שלנו.
<יחזקאל פוגל: יותר מ-90% – ומה שאני אומר אני יכול להוכיח, שם אחר שם, יש לנו data base של כל אחד מהבוגרים, איפה בדיוק הוא עובד – עובדים ומתפרנסים והם אלה שמביאים לנו בעצם את הפרסומת הטובה ביותר משום שאחד מספר לשני.
<יחזקאל פוגל: כן, יש עבודה במשפטים.
<יחזקאל פוגל: ומדוע יש עבודה במשפטים?
<יחזקאל פוגל: אני כמובן לא חולק על כך שהמדינה צריכה אנשי היי-טק ומהנדסים, אין ספק, אבל יחד עם זה, לצאת בפומבי, אני שומע כל מיני קריאות כאלה: "מי צריך כל-כך הרבה משפטנים?
<יחזקאל פוגל: " וכך הלאה.
<יחזקאל פוגל: רבותי, משפטים זה לא רק- - -
עמרם מצנע: הקריאה הזאת היא לאו דווקא בהקשר של הקהילה החרדית.
<יחזקאל פוגל: בקרב החרדים, לפי דעתי, האמירה הזאת פוגעת ושלילית.
<יחזקאל פוגל: מדוע?
<יחזקאל פוגל: משום שלגבי החרדי – אני חושב שגם המדינה היתה צריכה להסתכל כך – קודם כול בואו נביא את האדם החרדי למצב שבו הוא יכול ללמוד ולהתפרנס.
<יחזקאל פוגל: אחר-כך אם הוא יהיה גם מהנדס ודברים אחרים, זה בסדר גמור.
<יחזקאל פוגל: אבל עובדה שהמקצועות שנלמדים אצלנו פתחו דלתות בפני אנשים, אנשים נמצאים היום בכל המשק.
אורי מקלב: כבעלי תואר ראשון או דווקא במשפטים?
<יחזקאל פוגל: אמרתי: מינהל עסקים, חשבונאות.
אורי מקלב: אני מדבר על משפטים.
אורי מקלב: הם מוצאים עיסוק במקצוע הזה או שהם עובדים ולפני כן זקוקים לתואר אקדמי ואז הם לאו דווקא עובדים כמשפטנים?
אורי מקלב: הייתי רוצה להרחיב את המקצועות בהם הוא יכול לעסוק, לא רק במשפטים, ואני מבין שלא נותנים לו.
<יחזקאל פוגל: נקודה נוספת, ראיתי כאן בנייר שחולק שהחשש הגדול הוא מהסגרגציה, אם גברים ונשים ילמדו לחוד, וכל הפחדים הגדולים שיכולים לנבוע מזה, מה יהיה כאשר יצאו לעבודה, האם אז הם יבקשו מקומות נפרדים לנשים ולגברים.
<יחזקאל פוגל: רבותי, מהניסיון שיש לנו עם הבוגרים שלנו, אף אחד מהם לא חזר ואמר: "לא יכולתי להיכנס לעבודה משום שהיתה שם סביבה מעורבת.
<יחזקאל פוגל: " אנחנו לא מחנכים אף אחד ללכת למקום נפרד.
<יחזקאל פוגל: אנחנו אומרים לו: יש לך ביד מכשיר לפרנסה, תשתמש בו בצורה הטובה ביותר.
<יחזקאל פוגל: אני מאמין שכל אחד מהאנשים החרדים יודע איך לשמור על עצמו.
<יחזקאל פוגל: הנה, יש פה חברי כנסת חרדים ויושבות פה גם נשים.
אורי מקלב: בדברים האלה הוא שואל את מורה ההלכה שלו.
אורי מקלב: השילוב הזה לא קשור אליך.
<יחזקאל פוגל: אני לא מדבר כרגע עלינו, על מה שאנחנו עושים.
<יחזקאל פוגל: אני מדבר על הקולות שאומרים שהפחד הוא שאולי אנשים לא ירצו לעבוד במקום מעורב.
<יחזקאל פוגל: אני אומר שזה לא קורה.
אורי מקלב: כאשר הם משתלבים מאוד אוהבים אותם.
אורי מקלב: אתה יכול להגיד שמאוד מרוצים מהם.
אורי מקלב: אלה הבעיות שלנו.
אורי מקלב: הילדים שלי לא היו הולכים לעבוד ב- - - גם אם היה להם תואר ראשון.
אורי מקלב: הם הולכים למקומות שבהם הם יכולים לעבוד.
<יחזקאל פוגל: אני אומר את זה.
<יחזקאל פוגל: לא היו קולטים אנשים אם לא היו אוהבים אותם.
<יחזקאל פוגל: אני רוצה לסיים בנושא המכינות.
<יחזקאל פוגל: דובר כאן על נשירה גדולה מאוד מהמכינות, מצד אחד, ומצד שני גם דובר על כך שברגע שמתחילים להבין את האנשים ולתת להם את התמיכה הנכונה זה יכול לעזור.
<יחזקאל פוגל: אצלנו אין נשירה בהיקפים כאלה, אין.
<יחזקאל פוגל: אנחנו קולטים בכל שנה כ-700 סטודנטים חדשים, גברים ונשים, למעט מאוד מסלולי לימוד.
<יחזקאל פוגל: אף-על-פי-כן המספרים גדולים.
<יחזקאל פוגל: למה?
<יחזקאל פוגל: כי כבר במכינות אנחנו יודעים איך לתת להם את מה שהם צריכים.
<יחזקאל פוגל: אביא דוגמה אחת קטנה שיכולה להפוך סדרי בראשית.
<יחזקאל פוגל: היות ולפי הצורה שלומדים היום במכינות יש מאסה גדולה מאוד של שעות כי רוצים להספיק במשך שנה אחת ללמוד דברים רבים, הלימודים נערכים 5 ימים בשבוע.
<יחזקאל פוגל: כפי שתואר פה לפני כן, רוב הסטודנטים החרדים הם אנשים נשואים כבר.
<יחזקאל פוגל: אין אדם נשוי שמסוגל 5 ימים בשבוע להגיע ללימודים ללא מקורות פרנסה.
<יחזקאל פוגל: לכן יש מה לעשות בנושא הזה.
<יחזקאל פוגל: כל נושא המכינות צריך להיות מותאם יותר לציבור, כדי שיוכל לחיות עם זה.
<יחזקאל פוגל: דבר נוסף, שוב אני חוזר לנושא של הקריה האקדמית כמוסד אקדמי עצמאי.
<יחזקאל פוגל: אנחנו הגשנו למל"ג הצעה לשיתופי-פעולה עם מוסדות לא מתוקצבים אחרים כדי ללמד את החרדים.
<יחזקאל פוגל: כמו המח"ר המתוקצב, לעשות מח"ר לא מתוקצב.
<יחזקאל פוגל: למשל במכון "פרס" מלמדים מדעי ההתנהגות.
<יחזקאל פוגל: אצלנו אין תואר כזה.
<יחזקאל פוגל: ביקשנו לעשות פרויקט משותף, כאשר אנחנו נהיה המח"ר של מכון "פרס", כדי שילמדו אצלנו מדעי ההתנהגות.
<יחזקאל פוגל: המדינה רק תרוויח מזה.
<יחזקאל פוגל: היא לא מוציאה פרוטה על קמפוס כזה כי היא לא מתקצבת את זה.
<יחזקאל פוגל: ומה יכול להיות?
<יחזקאל פוגל: הנה, עוד עשרות אנשים חרדים שיכולים לרכוש מקצוע נוסף, לצאת לשוק ולהתפרנס מהדבר הזה.
<יחזקאל פוגל: יש הרבה שיתופי-פעולה כאלה שאפשר לעשות.
<יחזקאל פוגל: אני קורא למל"ג – אני לא יודע אם כאן המקום של הוות"ת כי זה לא מתוקצב – לתת אפשרות לפתוח מח"רים לא מתוקצבים.
<יחזקאל פוגל: תודה רבה.
עמרם מצנע: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה, ולאחר מכן נציגי המכללה האקדמית "הדסה".
יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, פרופ' טרכטנברג, ציינת קודם שלא במקרה נמצאים פה גם חברי הכנסת מהמגזר הערבי.
יעקב אשר: כאשר אני יושב כאן אני שואל את עצמי איפה נמצאים אותם חברי כנסת מהסיעות שכל-כך "דואגות" לציבור החרדי, שכולם חברים בוועדה.
יעקב אשר: אף אחד מהם לא בא לכאן.
עמרם מצנע: קיבלתי ייפויי-כוח.
אברהם מיכאלי: לא כדאי לך.
יעקב אשר: כך זה נראה, אדוני.
יעקב אשר: אנחנו חייבים לדעת, כי אם מדברים על תהליכים, אתה יודע, אין מקום בעולם ואין דבר שאפשר לעשות רק מכוח השלטון או הרגולטור וכולי.
יעקב אשר: יש דברים שהם תהליכים.
יעקב אשר: והנה שמענו על התהליך שקרה בשנים האחרונות, עוד לפני שהנושא הזה הפך להיות "אייטם" פוליטי למישהו.
יעקב אשר: בתהליכים אנחנו יודעים שצריך להיות חכם ולא להיות תמיד הכי צודק.
יעקב אשר: ברור דבר אחד, שיש שני דברים כרגע שהם הכותרת של מה שיכול להפריע לתהליך הזה להמשיך ולהתעצם.