GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יפעת שמר: הם צריכים להבין, הם צריכים איזושהי ערכת התחלה, איזושהי הכוונה מהרשויות וזה עוד לפני החוק ובלי קשר לחוק כי חלק מהשינויים יכולים להיעשות לפני החוק.
עמרם מצנע: חלק מהחוק יהיה נהלים שירדו למוסדות החינוך.
עמרם מצנע: כאשר דורשים ממנהל בית ספר להיות מעורב, הוא יקבל גם הנחיות וכללים איך להתנהג.
עמרם מצנע: התקנות מפרטות.
עמרם מצנע: הבעיה שעד לרגע זה לא הצליחו לפתור היא איך בעצם מכניסים תחת כנפי החוק, שזה גם מה מותר ומה אסור וגם הפיקוח על זה, את אותם צהרונים שהם לא באחריות המדינה.
<יפעת שמר: הם באחריות הרשות המקומית.
עמרם מצנע: זה נכון שהם באחריות הרשות המקומית וגם לרשות המקומית יש מרחב פעילות של אחריות וסמכות.
עמרם מצנע: לא הצליחו למצוא כרגע פתרון לשלב הזה לבעיה של הצהרונים שהם לא תחת המדינה.
עמרם מצנע: המדינה יכולה לכפות על מי שנכנס תחת חוק חינוך חובה, כפי שנמסר לנו כאן ואלה לא רק מוסדות שהם ממלכתיים אלא גם ממלכתיים שאינם רשמיים.
עמרם מצנע: בעצם כל מוסד שמלמד.
עמרם מצנע: הצהרון לא מוגדר ככזה.
עמרם מצנע: יכול להיות שצריך לנסות למצוא לזה פתרון.
<יפעת שמר: גם קייטנה לא מוגדרת ככזאת אבל לקייטנה כן יש תהליך רישוי יותר מעמיק.
עמרם מצנע: לקייטנה באמת יש תהליך.
<יפעת שמר: וקייטנה מתקיימת חודש אחד בשנה.
עמרם מצנע: לקייטנה יש באמת תהליך והרשות המקומית מרשה את הקייטנה, לא המדינה, ויש אחריות לרשות המקומית.
עמרם מצנע: המדינה עכשיו נכנסת לזה קצת עם העניין של החופש המשמעותי.
<יפעת שמר: זה סוג של כיוון.
<יפעת שמר: זה אבסורד.
עמרם מצנע: בסדר, אני מסכים אתך לאבסורד אבל אנחנו כאן כדי לצאת בסוף בעוד תקופה סבירה עם חוק, כדי שלפחות נעשה צעד אחד או שניים קדימה ונזכור שיש לנו עוד כמה צעדים לעשות.
עמרם מצנע: זאת אומרת, אני לא מתכוון לעכב את החוק הזה רק כי לא נצליח להביא תשובות לכל הניואנסים ולכל הבעיות כי אז נימצא דנים בזה עד סוף הקדנציה.
<יפעת שמר: השאלה לכמה אחוזים מהילדים החוק הזה כן נותן מענה.
עמרם מצנע: לאחוז גבוה מאוד כי נכנסת פנימה כל מערכת החינוך הפורמלית.
עמרם מצנע: כל התיכוניים, כל חטיבות הביניים, כל היסודיים, אלה שאוכלים שם.
עמרם מצנע: אלה שלא אוכלים, זה לא תופס לגביהם אבל זה תופס גם לגבי מכונות וגם לגבי המזנונים שנפתחים בעיקר בתיכוניים.
עמרם מצנע: זה כולל הרבה מאוד קבוצות.
עמרם מצנע: אם את רוצה, אני יכול לתת לך עצה בחינם.
עמרם מצנע: אם אתם הקמתם בנתניה למשל גוף שמייצג את כל הצהרונים, תפנו לראשת העיר שלכם שאני מכיר אותה והיא ראשת עיר טובה, ולמנכ"ל שאני מכיר אותו עוד יותר טוב כי הוא היה אצלי ראש מינהל בחיפה, ואין בעיה לראש העיר לומר ולקבוע שהכללים שייקבעו בחוק הזה מבחינת הערכים התזונתיים יחולו גם על המתנ"סים.
עמרם מצנע: זה הלא לא מחייב שום דבר חוץ מאשר העירייה תחליט לגבי הצהרונים במתנ"סים.
עמרם מצנע: המתנ"סים הם חלק מהמערך העירוני וכפי שאת בטח יודעת למתנ"סים יש גם הנהלה ציבורית שלהם.
עמרם מצנע: זה חלק מהדרכים.
עמרם מצנע: אנחנו בחוק נקבע את הכללים לגבי המוסדות שנמצאים תחת חוק חינוך חובה, נקבע לזה כללים ונאפשר לכל גוף שרוצה לאמץ את הכללים האלה ולבצע אותם, לפחות כצעד ראשון.
אורי מקלב: אני מתחבר לדברי ההורים.
עמרם מצנע: הפתרון הוא לא לכל העיריות, אבל אני אומר שבידיכם ההורים יש כוח לא קטן.
<יפעת שמר: כאשר עשינו את הניסיון זה נחשב לחוסר הצלחה.
<יפעת שמר: אני מקווה שבדיון הבא אני אוכל לספר על הצלחה.
אורי מקלב: צריך לשמוע מה אומר העם.
אורי מקלב: לא סתם הגוף הזה של ההורים התארגן כהורים לילדים בצהרונים.
אורי מקלב: באותה מידה למה לא התארגנות של הורים לילדים בבתי ספר?
אורי מקלב: הבעיה האקוטית היום היא יותר מתמיד, יותר מהתקופה בה אנחנו היינו ברשות מקומית, גם עת אתה היית ראש עיר וגם עת אני הייתי חבר מועצה וסגן ראש עיר, מפני שבשנתיים האחרונות כל נושא של לימודי החובה גלש לגיל הצעיר יותר.
אורי מקלב: יחד עם זאת אחרי דוח ועדת טרכטנברג המדינה נתנה מיליארד שקלים עבור צהרונים.
עמרם מצנע: 1,6 מיליארד.
אורי מקלב: משרד החינוך נותן את הכסף.
עמרם מצנע: עם אלה אין בעיה.
אורי מקלב: מי שמפעיל את הצהרון במתנ"ס, הוא זכיין שעובד תחת המסגרת של משרד החינוך.
אורי מקלב: אני מכיר קצת את הנושא הזה אליו התוודעתי בכנסת.
עמרם מצנע: במקרים של גופים שפועלים תחת המדינה או תחת מכרזי המדינה, הבעיה לפחות של החלת החוק עליהם, אין בעיה.
עמרם מצנע: יש לנו בעיה עם הפיקוח שאני מקווה שיימצא לה פתרון אבל אין בעיה של החלת החוק.
אורי מקלב: בסופו של דבר זה בידי משרד החינוך.
אורי מקלב: עובדה שהוא מממן את זה.
עמרם מצנע: לא, לא את המתנ"ס עליו היא מדברת.
עמרם מצנע: לא את הצהרון עליו היא מדברת.
עמרם מצנע: חברים, אני רוצה להתקדם.
<מירב ישראלי: הם התחייבו לפרוטוקול שהם יחילו את זה.
עמרם מצנע: חברים, צריך בסוף להבין את תהליך החקיקה ביוזמת המדינה.
עמרם מצנע: גם החקיקות הפרטיות לא מגיעות להשלמה אם אין את ההסכמה ואת המטריה של המדינה ולא במקרה זה כך.
עמרם מצנע: לא שאני מבקר את זה שהכנסת יכולה לחוקק חוקים כמה שהיא רוצה מבלי להתחשב ברשות המבצעת.
עמרם מצנע: יש כאן בעיה.
עמרם מצנע: אפשר להתעלם ממנה.
עמרם מצנע: אנחנו יכולים סביב השולחן הזה ליצור מציאות וירטואלית חדשה ולברוא את המדינה מחדש ותאמינו לי שיש הרבה מאוד מה שאנחנו קראנו פעם מחדלי הייסוד וההקמה, בין השאר זה שהחינוך אצלנו מפוצל בפיצולי פיצולים וזה חלק מהבעיה שלנו.
עמרם מצנע: אנחנו לא מדינה שיש לה מכנה משותף של חינוך לכל במסגרות ממלכתיות וכשאתה מוריד מלמעלה הנחיה אחת, היא יורדת לכל המערכת.
עמרם מצנע: כולנו חיים במציאות הזאת.
עמרם מצנע: אני רוצה שוב לומר שהחוק גם כפי שהוא כרגע יחול על רוב ילדי ישראל.
עמרם מצנע: איך שלא מסתכלים על זה, זה המצב.
עמרם מצנע: אני מסכים שצריך להחיל את זה על כולם.
עמרם מצנע: אנחנו היום חיים בנקודת זמן שזה לא מוחל על אף אחד ואני רוצה שנגיע לסיום החקיקה הטובה ביותר שנוכל להוציא תחת ידינו בעת הזאת ובנסיבות האלה עם המגבלות הקיימות.
עמרם מצנע: בסופו של דבר אני מאוד רוצה שהרשויות המקומיות תהיינה מעורבות ככל שאפשר.
עמרם מצנע: מאחר ואני גם בא משם, אני יודע מה הן המגבלות, מה הן היתרונות ובסופו של דבר הרשות המקומית היא הקרובה ביותר לאזרח, לילד, להורים, והדו שיח שאמור להתקיים בין ראש הרשות והנהגת הרשות לבין הציבור האזרחי באותו ישוב זה התווך היעיל ביותר, נקרא לזה כך.
עמרם מצנע: האם יש עוד מישהו שרוצה להתייחס ולומר עוד משהו שלא נאמר?
<הדס יריב: כן.
<הדס יריב: אני מחברת פרוסול – חברה שבאה מתחום המזון והתזונה - ואני טכנולוגית מזון.
<הדס יריב: אני רוצה לחדד את עניין הפיקוח.
<הדס יריב: דיברו כאן על וטרינרים ודיברו כאן על עניין תזונתי.
<הדס יריב: הפיקוח צריך להיות כולל על ידי גורמים מקצועיים.
<הדס יריב: אני לא יודעת מי עושה היום את הפיקוח אבל צריך לשלב את כל הדברים שהוזכרו כאן, גם איזשהו תו תזונתי שיהיה ביטחון תזונתי וגם תו תברואתי כי ההרכב התזונתי יכול להיות מצוין אבל עד שהאוכל מגיע לבית הספר, יש כאן פגם תברואתי.
<הדס יריב: כמו כן צריך להיות תו קולינרי כדי שהילדים יאכלו את האוכל הזה.
עמרם מצנע: במפעל בו את עובדת, יש פיקוח שלכם על ההרכב?
<הדס יריב: אנחנו עובדים כחברת יועצים.
<הדס יריב: אני נותנת ייעוץ למפעלים אבל זה צריך לצאת מרצפת הייצור.
עמרם מצנע: למה המפעלים לוקחים ייעוץ?
<הדס יריב: כי יש כאלה שכן רוצים לעשות הרכב תזונתי יותר בריא או לשפר דברים כאלה ואחרים.
<אשר גרנר: או משרד הבריאות מבקש.
<הדס יריב: או שיש דרישה.
עמרם מצנע: ראשית, יש דרישה, ושנית, כאשר יהיה החוק הזה, המפעלים יצטרכו לעמוד בכללים ולקחת אנשי מקצוע שיפקחו פיקוח פנימי על קו הייצור.
<בני פרץ: הייתי אומר שאת החוק אפשר להחיל על כולם, כולל על צהרונים.
<בני פרץ: אם המדינה מפעילה את החוק על הכלל, אפשר להחיל את זה על חברות הקייטרינג לפני שהן יוצאות.
<בני פרץ: כל מה שרוצים, תזונה וכולי, עליהן בלבד, על מי שיספק מזון לכל ילד.
<בני פרץ: כשאתה אומר לכל ילד, זה חל גם על הצהרונים וזה מחייב אותם בקריטריון.
<סמדר עובדיה: אני תזונאית ואני מייצגת את ארגון לקט ישראל.
<סמדר עובדיה: למי שלא מכיר, ארגון לקט ישראל הוא ארגון שעוסק בהצלה של עודפי מזון והעברתם לנזקקים באמצעות 180 עמותות.
<סמדר עובדיה: זה למעשה ארגון גג, ארגון ללא מטרות רווח.
<סמדר עובדיה: אחד הפרויקטים של הארגון שלנו הוא פרויקט כריכים בו אנחנו מכינים כריכים באמצעות מתנדבים ו/או שולחים פרודוקטים לבתי הספר להכנה עצמית של כריכים בבתי הספר.
<סמדר עובדיה: הפרויקט הזה הוא פרויקט שמספק כיום כ-7,000 כריכים לבתי ספר ברחבי הארץ, ב-35 רשויות מקומיות.
<סמדר עובדיה: למעשה דובר כאן על חשיבות אנשי מקצוע ברצפת ייצור ואני רוצה לומר שהארגון מחזיק דיאטנית במשרה מלאה, שזאת אני, ולמעשה התפקיד שלי הוא לדאוג לכל מה שקשור בערכים התזונתיים של הכריכים שאנחנו מספקים, להתאים את הכריכים ואת הממרחים לאוכלוסיות כאשר למשל אוכלוסיית האתיופים לא אוהבים את אותם ממרחים שאוהבים אוכלוסיות אחרות ולפקח על כל הנושא של בטיחות מזון.
<סמדר עובדיה: זאת אומרת, בעצם להיות אחראים על הביטחון של המזון עד שהוא מגיע לילדים בבתי הספר, אם הוא מוכן בנקודות אחרות.
<סמדר עובדיה: אנחנו שמים חשיבות מאוד רבה על הנושא של בטיחות מזון ועל הנושא של איכות המזון והכול נעשה בצורה עצמאית.
עמרם מצנע: תצטרכו להיכנס תחת תחולת החוק.
<זאב פיש: האם משרד החינוך מכיר אותם?
<סמדר עובדיה: משרד הבריאות מכיר אותנו.
<סמדר עובדיה: אנחנו בדיאלוג עם משרד הבריאות עם אלי גורדון.
<זאב פיש: אלי גורדון אישר אתכם?
<סמדר עובדיה: לא אישר אבל אלי גורדון בדיאלוג אתנו.
<זאב פיש: גם משרד החינוך לא אישר לה את זה.
עמרם מצנע: שלא תצטערי על כך שדיברת.
<סמדר עובדיה: אני לא חושבת שיש מה להצטער מאחר והדברים נעשים לפי נהלים.
<סמדר עובדיה: אם נצטרך רישיון, יהיה לנו רישיון.
עמרם מצנע: חברים, בואו לא נתגולל עליה.
עמרם מצנע: בסך הכול זה ארגון נכון וטוב.
עמרם מצנע: אני רוצה לסיים את השלב הזה.
עמרם מצנע: הכנסת מסיימת את הכינוס הזה בעוד שלושה שבועות, חודש, ולכן הפגישה הבאה שלנו – והיא תהיה פגישה לצורך השלמת החקיקה – תתקיים בתחילת הכינוס הבא, אחרי חג העצמאות.
עמרם מצנע: זה נותן לכם הרבה זמן.
<מירב ישראלי: אנחנו ננסח ונכניס את התיקונים.
עמרם מצנע: זה מותיר הרבה זמן למשרדי הממשלה.
עמרם מצנע: אני מבקש שתנסו באמת בכל זאת להתמודד עם השאלה של הצהרונים וכמובן עם שאלת הפיקוח שעלתה כאן על ידי אנשי משרד הפנים והשלטון המקומי.
עמרם מצנע: הנושא הבוקר הוא הנגשת ההשכלה הגבוהה למגזר החרדי.
עמרם מצנע: הדיון יימשך עד לא יאוחר מהשעה 11:00.
עמרם מצנע: רבים מאוד נרשמו וביקשו להציג, וזה סימן טוב, שזה בהחלט נושא שנתפס אצל האנשים כנושא חשוב.
עמרם מצנע: אנחנו עוסקים בשנה האחרונה באינטנסיביות רבה מאוד בנושא הנשיאה בנטל ולא פעם אנחנו נותנים עדיפות מרכזית לנשיאה בנטל השירות הצבאי, הלאומי, האזרחי ולא נותנים את המשקל הראוי לנשיאה בנטל בתחום של מימוש כוח העבודה, שיש לו כמובן פנים רבות – גם התרומה לכלכלת ישראל, גם התרומה החברתית בכך שמשפחות יכולות לפרנס את עצמן ולא להיות תלויות בתשלומי העברה למיניהם, וגם כמובן, כפי שאמרתי, נשיאה בנטל במשמעות הרחבה שלה.
עמרם מצנע: אני לפחות – ואני לא לבד – בין אלה שנותנים חשיבות-יתר ועדיפות גדולה לשילוב הקהילות השונות בעבודה, והיום אנחנו עוסקים בקהילה החרדית.
עמרם מצנע: לדעתי, ואני גם לא יחיד בעניין הזה, אין לי ספק ששילוב יותר אמיתי ומועיל במערכת התעסוקה במדינת ישראל יביא בהמשך גם לשילובים נוספים.
עמרם מצנע: בקרוב מאוד, אני מעריך, עם אישור חוק הנשיאה בנטל, ייצאו למעגל העבודה, או לעולם החופשי – חופשי מבחינת זכות הבחירה, לא מבחינות אחרות – רבים מאוד, ואין לי ספק ששוק העבודה לא מספיק מוכן כדי לקלוט את הרבים מאוד שייצאו וינסו למצוא מקומות עבודה.
עמרם מצנע: כל הפתיחה הזאת היא רק כדי לומר שהנגשת ההשכלה הגבוהה ודרך זה כניסה לעולם התעסוקה, לעולם ההשכלה, היא פתח חשוב מאוד, ברור מאוד.
עמרם מצנע: נעשה לא מעט בשנה-שנתיים האחרונות אבל כמובן עדיין לא מספיק.
עמרם מצנע: התכנסנו הבוקר כדי לשמוע קודם כול את המל"ג-ות"ת בהקשר לתוכנית ארוכת הטווח, ולשמוע כמובן את התייחסות הגורמים השונים שפעילים בתחום הזה.
עמרם מצנע: אין לי ספק שאין כמעט חילוקי דעות על החשיבות של רכישת השכלה, רכישת מקצוע והשתלבות במקומות עבודה, וכל זה מתוך הבנה שצריך ליצור סביבה מתאימה, סביבה מאפשרת לציבור החרדי, גם במקומות הלימוד וגם כמובן במקומות העבודה.
עמרם מצנע: אני מעביר אליך, פרופ' טרכטנברג, את רשות הדיבור, בבקשה.
מנואל טרכטנברג: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש, גבירותי ורבותי.
מנואל טרכטנברג: אני מברך על היוזמה של ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת לדון בנושא חשוב זה.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה לשים דברים קודם כול בהקשר, בפרספקטיבה רחבה יותר.
מנואל טרכטנברג: לפני כ-4 שנים גיבשנו תוכנית רב-שנתית להשכלה גבוהה והצבנו שני יעדים מרכזיים, שניים בלבד.
מנואל טרכטנברג: הראשון, להחזיר את המצוינות במחקר ובהוראה למרכז הזירה, אחרי תקופה ארוכה של התרחבות כמותית, שהביאה ברכה מבחינת ההנגשה אבל גם גבתה מחיר כבד מבחינת היכולת של המערכת להשקיע במחקר וכדומה.
מנואל טרכטנברג: הסגלים נפגעו, היתה בריחת מוחות, פגיעה בתשתיות וכולי.
מנואל טרכטנברג: היה צורך להחזיר את המוקד למצוינות.
מנואל טרכטנברג: זה היעד הראשון.
מנואל טרכטנברג: היעד השני שהצבענו עליו הוא להנגיש את ההשכלה הגבוהה לשני המגזרים שעדיין לא מיוצגים מספיק, רחוק מזה, במסגרת ההשכלה הגבוהה – המגזר החרדי והמגזר הערבי.
מנואל טרכטנברג: זה לא דבר של מה בכך כאשר מציגים תוכנית שש-שנתית, שהיעד השני הוא זה שזה עתה ציינתי.
מנואל טרכטנברג: היעד הזה גוּבָּה בתקציבים ארוכי-טווח, לא משנה לשנה, שמאפשרים לנו לעשות את המלאכה.
מנואל טרכטנברג: השקענו הרבה מאוד בלימוד הנושא לעומק, גיבשנו תוכנית ויצאנו עם התוכנית הזאת לדרך.
מנואל טרכטנברג: לא זאת היתה ההתחלה.
מנואל טרכטנברג: פתיחת ההשכלה הגבוהה לחרדים קרתה הרבה לפני כן, לפני כ-13-14 שנים, עם מעשה חלוצי שעדינה בר-שלום הובילה אותו – היא נמצאת כאן אתנו – כאשר פתחה את הפלטפורמה החרדית בירושלים, ולאחר מכן נפתחה הפלטפורמה בבני-ברק.
מנואל טרכטנברג: לכן כאשר נכנסנו לעניין הזה כבר היה בסיס וגם היה מה ללמוד מהניסיון הראשון והחשוב הזה.
מנואל טרכטנברג: מה שהנחה אותנו בגיבוש התוכנית ובעשייה הוא קודם כול – ולא בכדִי הסיסמה שלנו היא "פתח לנו שער" – עלינו לפתוח את שערי ההשכלה הגבוהה לציבור החרדי כך שאנשים יוכלו לרכוש השכלה שמובילה לתעסוקה לפי רצונם, כך שאנחנו נוכל לכבד את אורח החיים של הציבור הזה ונוכל להתאים את המסגרות לצרכים הייחודיים של המגזר הזה.
מנואל טרכטנברג: לאחר בדיקת הנושא החלטנו ללכת על אסטרטגיה דואלית.
מנואל טרכטנברג: מצד אחד, לחזק את הפלטפורמות.
מנואל טרכטנברג: מצד שני, להקים מסגרות חדשות, שקראנו להן מח"ר, מסגרות לחרדים, כאשר הרעיון המכונן בהן הוא שכל מוסד אקדמי שירצה לפתוח את שעריו לציבור החרדי יוכל לפתוח יחידה נפרדת, סמוכה לקמפוס הראשי, כאשר היחידה הזאת תתנהל על-פי כל הכללים שמתאימים לציבור החרדי מבחינת הפרדה וכדומה.
מנואל טרכטנברג: היחידה הזאת תהיה כל כולה תחת האחריות המלאה של מוסד-האם, גם מהפן המנהלי, גם מהפן האקדמי.
מנואל טרכטנברג: מכיוון שכאשר אנחנו עושים את המהלך הזה האחריות היא עלינו לספק לציבור החרדי את ההשכלה הטובה ביותר, כך שהתואר שהם רוכשים, שזה כלי להשתלב בתעסוקה, יהיה בעל ערך.
מנואל טרכטנברג: אוי לנו, ואני אומר את זה לכולנו, אם תוך כדי כך שאנחנו מנסים לבוא לקראת, אוי לנו אם נעשה פיחות בערך האקדמי של התארים שניתנים.
מנואל טרכטנברג: השוק יודע טוב יותר מכל אחד מאתנו ואוי לנו אם סטודנטים חרדים יסיימו את הלימודים עם תואר שפתאום יתגלה בשוק כפחוּת ערך.
מנואל טרכטנברג: החוכמה כאן, והקושי, זה איך להתאים את המסגרות לצרכים המיוחדים של האוכלוסייה החרדית, ובלבד שלא ייפגעו כהוא זה לא הרמה ולא הערך של התואר.
מנואל טרכטנברג: מאז המערכת התפתחה.
מנואל טרכטנברג: אבקש מרביד עומסי עוד מעט להציג את הנתונים.
מנואל טרכטנברג: אבל אני רוצה להגיד כמה מילים בנוגע למה שקורה לאחרונה.
מנואל טרכטנברג: מצד אחד, אנחנו לא יכולים להתעלם מן ההתרחשויות מסביב, כפי שציינת, אדוני היושב-ראש.
מנואל טרכטנברג: מה לעשות, בתקופה הזאת המתח עולה, ומתח בין המגזרים לא תורם לקירוב ולא תורם להבאת הציבור החרדי בשערי ההשכלה הגבוהה.
מנואל טרכטנברג: מצד שני, ברור לכולנו, כפי שציינת, שכאשר כתוצאה מן החוק שיעבור לאלפי חרדים תהיה זכות בחירה מה לעשות ורבים מהם, יש להניח, ירצו להשתלב בתעסוקה, ברור כי החובה עלינו כפולה ומכופלת לספק להם את ההכשרה הנדרשת כדי שיוכלו להשתלב בתעסוקה איכותית.
מנואל טרכטנברג: את זה צריך להדגיש.
מנואל טרכטנברג: כיום בעולם המודרני שבו אנחנו חיים אין כמעט אפשרות להתפרנס בכבוד אלא אם כן רכשת בסיס מינימלי של ידע, של כישורים באנגלית, במחשבים ומה לא, כדי שתוכל להתפרנס בכבוד.
מנואל טרכטנברג: לכן אני צופה שכאשר המתח הפוליטי מסביב לסוגיה הזאת ידעך, ומאידך המציאות של אלפי חרדים שרוצים להשתלב בתעסוקה תהיה המציאות הרלוונטית, יהיה עלינו להתמודד עם ביקושים הולכים וגדלים לרכישת תארים, כישורים והשכלה ועלינו להיות מוכנים כדי לספק את זה בצורה הטובה ביותר.
מנואל טרכטנברג: כפי שאני רואה את זה, התקופה הזאת היא תקופת היערכות לקראת הבאות, והבאות, בעיניי לפחות, מבשרות טובות בהקשר הזה.
מנואל טרכטנברג: אבקש מרביד עומסי, שמטפל מטעם ות"ת בנושא הזה בנאמנות ובמסירות רבה מאוד, להציג את הנתונים.
<רביד עומסי: תודה רבה.
<רביד עומסי: אנסה בתמצית להציג את המדיניות ואת המצב שבו אנו נמצאים, בלי להיכנס לכל הפרטים על התהליך, איך הגענו לתוצאות.
<רביד עומסי: אתאר רק את המצב שאנחנו נמצאים בו כרגע.
<רביד עומסי: קודם כול, העקרונות שהנחו אותנו כשבאנו לתוכנית היו שלושה.
<רביד עומסי: דבר ראשון, ברור לגמרי שהמאפיינים של הציבור החרדי שונים מהמאפיינים של הציבור הכללי במדינת ישראל וצריך לתת לזה מענה.
<רביד עומסי: דבר שני, אנחנו לא מנסים לשנות או להשפיע על הציבור החרדי.
<רביד עומסי: המטרה שלנו לאפשר למי מהציבור החרדי שמעוניין לרכוש השכלה גבוהה, תוך כיבוד אורחות החיים של הציבור החרדי עד גבול שמדינת ישראל יכולה לעמוד בו.
<רביד עומסי: זאת אומרת, יש איזו רמה שמדינת ישראל כבר לא יכולה להתפשר בה.
<רביד עומסי: דבר שלישי, הציבור החרדי הוא לא מקשה אחת.
<רביד עומסי: יש מגוון רחב של רמות בציבור החרדי, מגוון רחב של צרכים ויש גם מגוון רחב של פתרונות של המועצה להשכלה גבוהה.
<רביד עומסי: אנחנו מנסים להשתמש גם במגוון הפתרונות שיש לנו וגם להתייחס לכל מגוון הציבור החרדי.
<רביד עומסי: קצת באשר להיסטוריה, בהמשך למה שפרופ' טרכטנברג הציג.
<רביד עומסי: עד שנת 2000 לא היו כמעט בכלל סטודנטים חרדים במערכת ההשכלה הגבוהה.
<רביד עומסי: אם היו ומי שהיו זה באוניברסיטה הפתוחה וקצת באוניברסיטאות ובמכללות במסגרות הרגילות.
<רביד עומסי: בשנת 2000 המועצה להשכלה גבוהה החליטה על הקמה של שתי פלטפורמות חרדיות, אחת בירושלים בראשות גברת עדינה בר-שלום ואחת בבני-ברק, מבח"ר.
<רביד עומסי: שתי הפלטפורמות האלה הן בעצם מסגרות מנהלתיות שבתוכן מקיימים מוסדות אקדמיים מוכרים לימודים אקדמיים לאוכלוסייה החרדית.
<רביד עומסי: המסגרות האלה צמחו במשך 10-11 שנים והן כוללות בערך 1,000 סטודנטים בכל אחת מהן, אבל במקביל הוקמו עוד מסגרות שונות.
<רביד עומסי: המסגרת הבולטת ביותר היא המסגרת של "קריית אונו", שמלמדים שם בעיקר מינהל עסקים ומשפטים, ומכון "לב" שגם פנה למגזר החרדי והגיע למספרים משמעותיים מאוד, קרוב ל-1,000 תלמידים לפני שנתיים.
<רביד עומסי: בשנת 2012, בעקבות התוכנית הרב-שנתית והסיכום שזה אחד היעדים המרכזיים של ות"ת ל-6 השנים הקרובות, גובשה תוכנית איך אנו מתקדמים ומרחיבים באופן משמעותי יותר את הפעילות שלנו.
<רביד עומסי: צריך להגיד שזה תהליך שאי אפשר היה לדלג בו על שלבים.
<רביד עומסי: היינו צריכים להתקדם שלב אחרי שלב בשביל להגיע למקום שאנחנו נמצאים בו היום.
<רביד עומסי: קצת נתונים על הצמיחה של מספר הסטודנטים החרדים בעשור האחרון.
<רביד עומסי: אנחנו רואים פה, מצד אחד, את התקציב שוות"ת מקציבה באופן ייעודי לתוכנית.
<רביד עומסי: זה לא כולל את הכול, כי יש גם מלגות שניתנות לא על בסיס מגזרים, שניתנות לכל מי שפונה באוכלוסייה, אבל זה התקציב הייעודי.
<רביד עומסי: אנחנו רואים שבתשס"ו, לפני 8 שנים, היו קרוב ל-1,000 סטודנטים בכל המסגרות המתוקצבות בלבד – גם הפלטפורמות, גם מכון "לב" וגם מסגרות לחינוך.
<רביד עומסי: אנחנו רואים את הצמיחה עד שנת תשע"ג.
<רביד עומסי: בשנת תשע"ג נפתחו המח"רים (מרכז חרדי) שפרופ' טרכטנברג הציג, שהם מסגרות ששייכות באופן מלא למוסדות האקדמיים.
<רביד עומסי: בשנת תשע"ג היו כמעט 4,000 סטודנטים והשנה אנחנו צופים להגיע קרוב ל-5,000 סטודנטים.
עמרם מצנע: המספרים האלה מציגים צילום מצב של מספר סטודנטים בנקודת זמן, של לומדים או של מסיימים?
<רביד עומסי: לומדים.
<רביד עומסי: זה לא מחזור לימודים.
<רביד עומסי: זה כמה אנשים לומדים במשך 3 שנים במוסדות.
מנואל טרכטנברג: וזה רק במוסדות המתוקצבים.
מנואל טרכטנברג: כלומר, זה לא כולל את "קריית אונו".
<רביד עומסי: רק במתוקצבים.
<רביד עומסי: זה לא כולל את המוסדות הלא מתוקצבים.
<רביד עומסי: מעניין גם לראות פה את התקציב, שעלה ב-10 השנים האחרונות מ-20 מיליון שקל ל-110 מיליון שקל נכון לשנה הנוכחית, בתשע"ד, ויש לנו תקציב ייעודי שמוקצה, של קרוב ל-140 מיליון שקל, גם ל-תשע"ה ו-תשע"ו.
<רביד עומסי: חשוב לראות את הנתונים האלה.
<רביד עומסי: צריך לדעת שאם יהיו יותר סטודנטים ממה שאנחנו צופים אז נהיה במחסור תקציבי ואז נצטרך לבקש תקציב נוסף, אבל שאלו יהיו הצרות שלנו.
<רביד עומסי: בשנה שעברה הוקמו 10 מח"רים חדשים.
<רביד עומסי: הם קצת שונים זה מזה.
<רביד עומסי: האוניברסיטה העברית פתחה מכינה, הטכניון פתח מכינה שתתפתח לתוכנית בהנדסה, "בצלאל" פתחו תוכנית, במכון "לב" התוכנית כבר קיימת, המכללה להנדסה "עזריאלי" פתחה תוכנית בהנדסת תוכנה, מכללת "סמי שמעון" פתחה תוכנית בהנדסה לגברים, מכללת "הדסה" פתחה את קמפוס "שטראוס" עם מגוון תוכניות לימוד, מכללת "אשקלון" פתחה תוכנית גם לגברים וגם לנשים, המרכז האקדמי "רופין" פתח תוכנית בסיעוד בשלב זה ואנחנו מקווים שזה יתפתח, וגם המכללה האקדמית "צפת" פתחה תוכנית.
<רביד עומסי: נציגי המוסדות נמצאים פה ותוכלו לשמוע מהם על הפעילות שלהם ועל הקשיים שלהם.
<רביד עומסי: זה המצב שאנחנו נמצאים בו.
<רביד עומסי: אנחנו צופים שהמסגרות האלה יצמחו ויתפתחו בשנים הקרובות.
<רביד עומסי: פרט למסגרות האלה גם אוניברסיטת בר אילן נמצאת בתהליך של הקמת מח"ר.
<רביד עומסי: יש גם מוסדות לא מתוקצבים שנמצאים בתהליך, למשל "המכללה למינהל".
<רביד עומסי: יש מכללות לחינוך שעובדות על הכשרת מורים למגזר החרדי.
<רביד עומסי: המערכת הזאת בסך הכול מתפתחת.
<רביד עומסי: בתשע"ד אנחנו צופים שיהיו בערך 1,600 סטודנטים רק במסגרות החדשות הללו שהוקמו בשנה שעברה, ובסך הכול במסגרות לחרדים, אנחנו כוללים גם את המתוקצבים וגם את הלא מתוקצבים, בתשע"ד עד סוף השנה נגיע לכמעט 8,000 סטודנטים.
<רביד עומסי: פרט לתוכנית הזאת, ות"ת מפעילה גם תוכנית מלגות והלוואות.
<רביד עומסי: התוכנית הזאת מאפשרת לכל סטודנט חרדי שמעוניין ללמוד תואר אקדמי לקבל הלוואה בגובה שכר לימוד מלא במוסד מתוקצב.
<רביד עומסי: ההלוואה הזאת היא הלוואה עומדת, הוא לא צריך להחזיר אותה עד סוף תקופת הלימודים.
<רביד עומסי: בסוף תקופת הלימודים חלק מההלוואה הופך להיות מענק וחלק ממנה נשאר כהלוואה.
<רביד עומסי: גובה המענק תלוי בתחום הלימודים.
<רביד עומסי: אם סטודנט למד תחומים כמו הנדסה ומקצועות רפואיים, תחומים שאנחנו רוצים לעודד ויש בהם ביקוש במשק אז 70% מגובה ההלוואה הופך להיות מענק ו-30% על הסטודנט להחזיר.
<רביד עומסי: אם הסטודנט למד תחומים שאנחנו פחות מעודדים, שיש בהם רוויה במשק – משפטים או מינהל עסקים ודברים כאלה – אז 40% הופך להיות מענק ו-60% על הסטודנט להחזיר.
<רביד עומסי: זה אחד הכלים שבאמצעותו אנחנו מעודדים את הסטודנטים ללכת דווקא למקצועות שמבוקשים במשק.
<רביד עומסי: מה האתגרים שעומדים לפנינו – קודם כול, אנחנו רוצים שהבוגרים של המסגרות האלה יוכלו להשתלב בתעסוקה איכותית.
<רביד עומסי: אנחנו עובדים על תוכנית בשיתוף פעולה עם משרד הכלכלה.
<רביד עומסי: זה לא פשוט, אבל זה חשוב, כי אם לא נצליח שהבוגרים ישתלבו אז הדור הבא בעצם לא יבוא ללמוד כי ממילא קשה, ובטח ובטח לסטודנט חרדי, שאין לו שום ניסיון תעסוקתי והרקע הלימודי שלו בעייתי מאוד, והוא גם לא עשה צבא, יהיה לו קשה מאוד להשתלב.
<רביד עומסי: אנחנו חייבים לתת את הדעת על העניין הזה וליצור מנגנונים שיאפשרו להם כן להשתלב וכן להתחרות בשוק התעסוקה.
<רביד עומסי: הכשרת מורים למערכת החינוך החרדית היא משימה שנמצאת לא לגמרי במגרש של ות"ת בשלב הזה, היא יותר במגרש של משרד החינוך, אבל נכון להיום יש בעיה קשה מאוד עם רמת המורים שמלמדים בבתי-הספר החרדים, בעיקר אצל הגברים.
<רביד עומסי: אצל הנשים אין את הבעיה הזאת, אבל אצל הגברים אין מספיק מסגרות שמכשירות מורים גברים למערכת החינוך וצריך לתת את הדעת לעניין הזה.
<רביד עומסי: מל"ג יכולה לסייע מאוד בעניין הזה עם מערך המכללות שלה.
<רביד עומסי: אנחנו רוצים שהסטודנטים החרדים ישתלבו בתארים גבוהים.
<רביד עומסי: זה לא יקרה במח"רים, כי הם פועלים רק לתואר ראשון.
<רביד עומסי: ברגע שהסטודנט סיים את השלמת הפערים שלו הוא צריך להשתלב במסגרות הרגילות.
<רביד עומסי: אנחנו חושבים ומתעסקים גם בנושא הזה.
<רביד עומסי: סוגיה שאנחנו מתעסקים בה כל הזמן היא קהל היעד ואיך מגדירים את הציבור החרדי.
<רביד עומסי: כרגע ההגדרה ברורה מאוד ואנחנו עומדים בה, אנחנו מקפידים עליה, אבל זה נושא שעולה מפעם לפעם וצריך לדעת שהוא נמצא שם.
יעקב אשר: מה ההגדרה?
<רביד עומסי: ההגדרה היא "מי שלמד בתיכון חרדי על-פי הגדרת משרד החינוך", כלומר מי שלמד במערכת החינוך החרדית.
<קריאה: כלומר, מי שלמד בישיבה תיכונית חרדית לא נכלל במסגרות הללו.
<רביד עומסי: יש שלוש כאלה בסך הכול עם 150 תלמידים.
<רביד עומסי: אני חושב שזה לא הנושא.
<קריאה: יש שם אותן דרישות סף?
<רביד עומסי: לא תמיד.
<רביד עומסי: מנואל טרכטנברג, אתה רוצה לסכם את הנושא?
עמרם מצנע: תנו לוות"ת לסיים.
<רביד עומסי: ות"ת רואה את המשימה של הנגשת ההשכלה הגבוהה לציבור החרדי כמשימה לאומית.
<רביד עומסי: אנחנו משקיעים בה גם הרבה מאוד משאבים אבל גם הרבה מאוד חשיבה ולמידה.
<רביד עומסי: אנחנו כל הזמן נמצאים בתהליך של למידה ואנחנו מנסים להשתפר כל הזמן.
<רביד עומסי: אנחנו מנסים לפעול בזהירות רבה מאוד מול הציבור.
<רביד עומסי: אנחנו מנסים כמה שפחות לאיים עליו וכמה שיותר לעשות את זה בצורה רגישה, אבל בלי להתפשר במילימטר על הרמה האקדמית.
<רביד עומסי: יש לנו גם מערך שבודק את הרמה האקדמית בתוכניות.
<רביד עומסי: אנחנו מאמינים שהפעילות הזאת לא רק תאפשר לציבור החרדי השתלבות בתעסוקה אלא גם תעשיר את ההשכלה הגבוהה בכלל.
עמרם מצנע: סדר הדיון, כדי לנצל את הזמן שעומד לרשותנו, וגם הוא תמיד מוקצב, ארצה לשמוע את המכללות או הארגונים שעוסקים בהשכלה גבוהה לחרדים.
עמרם מצנע: אני מבקש ממי שידברו בשם המוסדות לא להציף אותנו ביותר מדי נתונים, מה עשינו ואיך פעלנו, אלא בעיקר להציף את השאלות שבהן אתם נתקלים ואת ההמלצות שאתם רוצים להציג בפנינו, כדי שנוכל לנצל את הזמן כפי שצריך.
עמרם מצנע: לאחר מכן נאפשר כמובן לדוברים נוספים שירצו להתייחס להביע את דעתם.
עמרם מצנע: חברי הכנסת שנמצאים אתנו, יעקב אשר, שמעון אוחיון, אורי מקלב וחנין זועבי, נאפשר לכם כמובן בכל שלב שתרצו לדבר או להתייחס.
שמעון אוחיון: לדבר לחרדיות או לחרדים?...
עמרם מצנע: אני רואה רק כבוד וזכות בזה שחברת הכנסת חנין זועבי הגיעה לדיון.
עמרם מצנע: הוזכרה כאן עדינה בר-שלום כחלוצה.
עמרם מצנע: אתן לך ראשונה את זכות הדיבור, בבקשה.
עמרם מצנע: אחריה ידברו נציגי עמותת "ידידות טורונטו".
<עדינה בר-שלום: תודה רבה.
<עדינה בר-שלום: אני מבקשת להודות לוועדת החינוך וליושב-ראש שלה, חבר הכנסת מצנע, על ההזדמנות הזאת.
<עדינה בר-שלום: אני רוצה להודות גם לפרופ' טרכטנברג ולכל מי שסייע בידינו עד היום.
<עדינה בר-שלום: תודה.
<עדינה בר-שלום: בימים אלה ממש, לפני 13 שנים, משהו חדש התחיל בחברה החרדית.
<עדינה בר-שלום: יצאה לדרך מהפכה, וכל דרך אחרת להגדיר זאת כפחות ממהפכה של ההשכלה הגבוהה בציבור החרדי לא קיימת.