GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קרן דהרי-בן נון: ובאמת, כשאנחנו רואים מהעבודה שלנו מול משרד החינוך, מול משרד הביטחון שמשרד החינוך מתבקש לתקצב בנייה של בתי ספר או גני ילדים וכו', אז באמת פונים ומבררים את הסטאטוס הקרקעי, המעמד הקרקעי והתכנוני של המקום, לפני שמועברים התקציבים, ולא ידוע לי שיש בעיות בהיבטים האלה.
<קרן דהרי-בן נון: הפעם ממה ששמענו, לא קיבלנו קודם כל פנייה ספציפית לגבי הנושא של המכינה הזאת, אבל ממה ששמענו כאן בעצם, משרד החינוך מסתמך בבדיקות שלו על חוות הדעת של הממונה ממשרד הביטחון בנושא.
<קרן דהרי-בן נון: המכינה הזאת, אנחנו מדברים על ההעתקה שלה למקום הזה משנת 1999 ובמשך השנים פעלו ככה.
<קרן דהרי-בן נון: עכשיו כיום, כמו ששאל יושב הראש ובצדק, כשידוע לנו שהפן התכנוני עדיין לא הושלם ולא הוסדר, אבל יש כוונה לבצע את הדבר הזה ולקדם הליך תכנוני, אפשר לנקוט בכמה דרכים.
<קרן דהרי-בן נון: אלף לפעול כמו שהציעה שנית, באמת למפות ולבדוק את כלל המכינות הקדם צבאיות, לוודא שהסטאטוס שלהן הוא כזה או אחר, זה דבר ראשון.
<קרן דהרי-בן נון: דבר שני, אפשר להקנות, וזה קיים גם בהיבטים אחרים של מתן רישיונות לבתי ספר, את המשך התקצוב בהסדרה התכנונית הזאת ולפעול במקביל.
מרב מיכאלי: ועד אז להקפיא את התקצוב?
מרב מיכאלי: עד ההסדרה.
יוני שטבון: את רוצה ממש לפגוע בילדים?
יוני שטבון: אני לא מבין.
יוני שטבון: זה להט כזה לפגוע בילדים - - -
עמרם מצנע: יוני, יוני.
מרב מיכאלי: יש לי להט - - -
עמרם מצנע: מרב, מרב, אני נורא מבקש.
עמרם מצנע: שנייה, אני אתן לך, יוני, אתה יודע שאני אתן לך לדבר.
עמרם מצנע: מרב, מרב, לא, לא.
יוני שטבון: לא, אבל אני לא מוכן לדבר הזה.
יוני שטבון: מה זה, להט?
עמרם מצנע: זו ועדת החינוך ואני מבקש להתנהג בהתאם, ואין התפרצויות כאלה אצלנו בוועדה.
יוני שטבון: לא, אני חושב על הילדים שלי פשוט, אדוני יושב הראש.
יוני שטבון: פשוט אני חושב על הילדים שלי.
עמרם מצנע: שנייה, שנייה, אבל אתה רוצה להתווכח עם מרב?
עמרם מצנע: אז אנחנו נשב בשקט, תתווכחו.
<קרן דהרי-בן נון: הדברים האחרונים שנאמרו, בעצם מעוררים את הקושי מבחינת ההסתמכות של המכינה, או של האנשים, בקבלת התקציבים האלה, מבחינת האינטרס שלהם להמשיך ולקבל כספים שהם מקבלים במהלך השנים.
<קרן דהרי-בן נון: ולכן צריך לבחון את הסוגיה הזאת.
עמרם מצנע: מישהו עוד מהמוזמנים, עוד לפני שאני נותן לחברי הכנסת?
עמרם מצנע: כן, בבקשה, סגן יושב ראש מועצה אזורית בנימין.
<ישראל גנץ: שמי ישראל גנץ, שלום.
<ישראל גנץ: קודם כל בזווית הרחבה, במדינת ישראל, ואנחנו מברכים על כך, יש הפרדה מוחלטת בין הזכות לחינוך לבין הבינוי.
<ישראל גנץ: בכל האוכלוסיות בארץ, וזה לא משנה אם זה בירושלים, במקומות כאלה ואחרים, אם זה בנגב, אם זה בגליל, בכל מקום שיש אנשים ויש ילדים שעונים על קריטריונים של צורך חינוכי, משרד החינוך היום מטפל בהם.
<ישראל גנץ: כל הדיונים שהיו לבדואים - - -
עמרם מצנע: זה נכון, אבל בשום מקום בארץ, משרד החינוך לא יתקצב בית ספר שאין לו מעמד חוקי.
<ישראל גנץ: בכל כל בתי הספר הבדואים בנגב, שתוקצבו - - -
עמרם מצנע: תסלח לי, יש לי חדשות בשבילך.
<ישראל גנץ: רגע, רגע, שנייה.
עמרם מצנע: בתי הספר הבדואים, גם כשהם נמצאים ביישובים לא מוכרים, הם קיבלו מעמד חוקי.
<ישראל גנץ: לגבי הבינוי, אבל לא - - -
עמרם מצנע: לגבי הבינוי.
<ישראל גנץ: אני שואל עוד לפני שאלת הבינוי, גם במקומות שלא בונו, לדוגמא צופית, לא עוסקים פה בבינוי, עוסקים בשאלה חינוכית.
עמרם מצנע: לא, לא, לא, אבל בוא תמשיך.
עמרם מצנע: אתה טועה.
<ישראל גנץ: אז אני אומר, את הדבר הזה אפשר לבדוק, אבל בגדול - - -
עמרם מצנע: יכול להיות שצריך לבדוק את בתי הספר במועצה האזורית בנימין, האם הם חוקיים.
<ישראל גנץ: אפשר לבדוק גם במטה בנימין אם זה חוקי, זה בסדר גמור.
<ישראל גנץ: יש את הקרן ואת המינהל האזרחי.
<ישראל גנץ: יושב פה אביעד, אתה יכול לסמוך עליהם שהם עושים את עבודתם נאמנה ומעבר לכך.
<ישראל גנץ: אבל פה עולה שאלה חינוכית, האם אנחנו לוקחים אחריות - - -
עמרם מצנע: לא, לא עולה שאלה חינוכית.
<ישראל גנץ: זו שאלה האם אנחנו לא בונים.
<ישראל גנץ: כשיש אנשים במקום מסוים, כי אני רואה בדו"ח שמופיע פה, מופיעים פה גם גני ילדים.
<ישראל גנץ: זה מה שנכתב בדו"ח שחולק פה בוועדה, מופיעים פה גני ילדים וכדומה.
<ישראל גנץ: ויש מקומות שמדינת ישראל, וצודקת חברת הכנסת מיכאלי שנמצאים, וגם מה שאמר יושב הראש, כשבשורה התחתונה אתה שואל חוקי או לא חוקי, התשובה היא כרגע לא חוקי, בהליכים.
<ישראל גנץ: ומדינת ישראל מקדמת את החוקים, ויש שם היום ילדים ועושה בצדק מדינת ישראל, בעינינו, שנותנת להם מענה חינוכי, לילדים שנמצאים שם.
<ישראל גנץ: אני מבדיל מהבינוי, שבבינוי - - -
<ישראל גנץ: אוקיי.
<ישראל גנץ: בסדר.
<ישראל גנץ: תראה, המדינה, עם הכלים שלה, היא גם מחוקקת חוקים, אבל היא לא יכולה המדינה, לתמוך ולסמוך ולתת מעמד, לגופים שהם לא חוקיים.
<ישראל גנץ: זה הרי יד אחת אוחזת יד.
<ישראל גנץ: אבל אני לא רוצה להיכנס לזה, כי הבעיה היא לא חינוכית.
<ישראל גנץ: אמרנו כבר - - -
<ישראל גנץ: אני רק אסיים בצופית, ברשות אדוני יושב הראש.
<ישראל גנץ: לגבי צופית, העלתה חברת הכנסת מיכאלי שהתכנית פעמיים סורבה.
<ישראל גנץ: זה נכון, וכמו שנאמר פה, התכנית הזאת קיבלה אישור לקידום הליכים כבר בשנת 1992, ומאז ההליכים האלה מתקדמים.
<ישראל גנץ: כך זה עובד ביו"ש.
עמרם מצנע: חבר הכנסת יוני שטבון, בבקשה, אחר כך שמעון אוחיון.
יוני שטבון: קודם כל אני רוצה באמת להודות לחברת הכנסת מיכאלי ולארגון מולד.
יוני שטבון: אני חושב שבזכות
יוני שטבון: כם יש לנו קו כחול סדור למכינת אלישע.
יוני שטבון: כנראה המערכת הביטחונית הבינה שהגיע הזמן באמת להסדיר, אחרי הרבה שנים ארוכות, בעקבות אותה פנייה שלך למערכת, ושל ארגון השמאל הקיצוני מולד.
יוני שטבון: ועכשיו באמת המכינה הזאת מוסדרת בקו כחול, כחלק מסודר - - -
עמרם מצנע: היא עוד לא מוסדרת, היא התחילה בשלב א'.
יוני שטבון: עכשיו היא נמצאת בתוך הקו הכחול.
עמרם מצנע: היא עדיין לא מוסדרת, יוני.
עמרם מצנע: מבחינה פוראמלית היא לא מוסדרת, מבחינת החוקים.
יוני שטבון: תראה, אנחנו יכולים להתעקש.
יוני שטבון: תראה, דיברנו על 16 שנה אחורה - - -
עמרם מצנע: שמעתם את משרד הביטחון.
יוני שטבון: משרד הביטחון דיבר על ה-16 שנה אחורה, אמר זה נכון, ועכשיו יש תהליך.
יוני שטבון: הרי הכי בסיסי שקרה, שהמכינה נכנסה לתוך צופית, נכנסה לתוך הקו הכחול, ובאמת אני רוצה להודות, בשיא הכנות, גם לכתבת התחקיר בערוץ 2 וגם לחברת הכנסת מיכאלי, כי אני רואה שזה מתקדם, ברוך השם.
יוני שטבון: עכשיו, לגבי כל מה שקשור פה, אני חשוב לי, באמת עכשיו, כי דיונים טכניים אפשר לעשות עד מחר בבוקר ויש פה גורמי מקצוע.
יוני שטבון: אבל חייבים להסיר את מסיכת הצביעות.
יוני שטבון: אי אפשר.
יוני שטבון: זה לא עובד ככה.
יוני שטבון: הדיון פה במהותו הוא לא מכינת אלישע, הוא לא צופית, זה דיון שחברי כנסת שלצערי אני ציפתי ממפלגה, מפלגת העבודה, שזה מפלגה ציונית, אחראית על כל אזרחי מדינת ישראל, ויש דיון.
יוני שטבון: אני ציפיתי משהו אחר.
יוני שטבון: הדיון פה, האמיתי כאן הוא כנגד ההתיישבות ביהודה ושומרון.
יוני שטבון: הרי ברור לכולנו שכל המהלך כאן בכלל זה בעיה עקרונית כנגד ההתיישבות, וזה דיון לגיטימי.
יוני שטבון: הבעיה היא שעושים שימוש במכינה קדם צבאית חינוכית, כדי לנגח את כל מערך ההתיישבות.
יוני שטבון: עכשיו, דיברו פה מה זה מכינה קדם צבאית אלישע ואני מכיר אותה היטב, וגם אדוני יושב הראש מכיר מה זה מכינה קדם צבאית.
יוני שטבון: מה המשמעות שלה בחברה הישראלית.
יוני שטבון: אבל, מה שכואב לי פה, שאנחנו הולכים ועושים שימוש ציני במקום כזה שמתעסק בחינוך.
יוני שטבון: הולכים עכשיו גם לפגוע בשיח כאן, בילדים.
יוני שטבון: זה לא רק מכינה פה.
יוני שטבון: הרי מה האמירה כאן אומרת?
יוני שטבון: כל מי שנמצא במקום שהוא בהסדרה, לא חוקי מדינת ישראל, פתאום אין לו זכות חינוך.
יוני שטבון: פתאום הוא לא רשאי לקבל שירות מהמדינה.
יוני שטבון: זאת אומרת לאיפה הגענו?
יוני שטבון: זאת אומרת השנאה, השטנה אני קורה לזה, כנגד ציבור ההתיישבות ביהודה ושמורון, שזה ויכוח לגיטימי לחלוטין בין שמאל וימין, הופך וזה פוגע בסוף בילדים.
יוני שטבון: כי מה זה אומר שהיא אומרת שיש בעיה שמדינת ישראל לא יכולה לתקצב מוסדות חינוך באלישע?
יוני שטבון: זה אומר שגם גן ילדים ביישוב, שדיברו פה מקודם, בקריית היובל, בעילי, שעדיין לא הוסדר החלק העליון ובמקרה גרה שם אשתו של רועי קליין, זכרו לברכה, היא לא יכולה לקבל את השירות של ללכת לגן ילדים.
יוני שטבון: זאת אומרת השטנה, השנאה הפכה את הקערה על פיה.
יוני שטבון: זאת אומרת אנחנו הולכים בשם דברים כאלה לפגוע בילדים.
יוני שטבון: אני באמת מבקש, כיוון שאני פונה לחברי מפלגת העבודה, יש דיון אידיאולוגי והוא טבעי לגבי המשא ומתן, מדינה פלסטינית, זה דיון לגיטימי בחברה הישראלית, אני בעדו.
יוני שטבון: בשביל זה אנחנו בכנסת, אבל צריך גם גבולות.
יוני שטבון: לא יכול להיות שגם נפגע, בשם אותו דיון אידיאולוגי, באותה אוכלוסיית ילדים ובזכות הכי בסיסית.
יוני שטבון: וכן, אדוני יושב הראש, יש בתי ספר בנגב, שמקבלים שירות, הגנה מן הצדק קוראים לזה בשפה המשפטית, אני יכול להראות לך בג"צים, שמדינת ישראל נותנת שירות לאותם ילדים בדואים מסכנים, למרות שהם לא מוסדרים, כיוון שהם מבינים שזכות החינוך היא לכל מי שגר בתחומי המדינה.
יוני שטבון: וגם סוד קטן, ואני לא רוצה לפתוח את זה, כי אני לא רוצה.
יוני שטבון: יש פה גם בתוך מה שקרוי בשפה שלכם הקו הירוק, יש בתי ספר שלא מוסדרים.
יוני שטבון: התב"ע שלהם לא מוסדרת, המרחב העירוני לא מוסדר, תכנון ובנייה, ובכל זאת הם מקבלים שירות.
עמרם מצנע: אני לא יודע על סמך מה אתה אומר את זה, אבל בסדר.
יוני שטבון: אני לא רוצה לפתוח את זה, כי למה אני צריך לפתוח?
עמרם מצנע: זה לא עניין של לפתוח.
יוני שטבון: אני לא צריך להשתמש בשנאה ובשטנה - - -
עמרם מצנע: זה לא קשור לשנאה.
יוני שטבון: כדי להפיל עוד - - -
עמרם מצנע: אוקיי, יוני, בסדר, הנקודה הובנה.
מרב מיכאלי: אני מוחה, אני רוצה למחות.
עמרם מצנע: לא, לא, לא, לא.
עמרם מצנע: מרב, לא.
מרב מיכאלי: על האשמה בשנאה ובשטנה אני מוחה נגדה.
שמעון אוחיון: טוב, קודם כל תודה אדוני יושב הראש.
שמעון אוחיון: גם אנחנו שמחים על הדיון הזה ואני מצטרף לכל מה שכמובן אמר חברי, יוני שטבון.
שמעון אוחיון: אני רוצה מזווית אחרת.
שמעון אוחיון: אדוני יושב הראש, אני חבר בוועדה לביקורת המדינה.
שמעון אוחיון: מקרים כאלה במדינה, בתוך הקו הירוק ומחוץ לקו הירוק, ביהודה ושומרון והסוגיות עם המינהל האזרחי וההסדרה של נושא כזה ופיקוח כזה, זה עולה מדי יום ביומו.
שמעון אוחיון: תפתחו את הדו"ח.
שמעון אוחיון: מדוע נושא כזה צריך לעלות עכשיו בצורה ספציפית, ולקשור את שמו של צה"ל?
שמעון אוחיון: הרי אנשים, כשרואים את ערוץ 2, הם לא מדברים, לא מתייחסים לאיזה שהוא ליקוי פה מנהלי, שהוא קיים בכל המערכות שלנו.
שמעון אוחיון: הוא לא מיוחד לנושא הזה.
שמעון אוחיון: הוא קיים.
שמעון אוחיון: תפתחו את דו"ח מבקר המדינה, תמצאו את זה, גם מה שנוגע למינהל האזרחי, אני בתור חבר ועדה לביקורת המדינה.
שמעון אוחיון: והנה נושא כזה עולה, ואני לא מאשים חלילה.
שמעון אוחיון: בוודאי לא את מרב, בוודאי לא יושב הראש.
שמעון אוחיון: בעקיפין, בצורה סמויה או גלויה, יש גם סימן של דה-לגיטימציה לצה"ל.
שמעון אוחיון: זו אותה סוגיה עם אדם ורטה, שהוא אמר - - -
שמעון אוחיון: לא, אני מצטער, מה לעשות?
עמרם מצנע: אתה יכול להצטער, אבל מה זה קשור לפגיעה בצה"ל?
שמעון אוחיון: טוב, זה לא קשור.
שמעון אוחיון: זה בדיוק מה שעשה אותו אדם שקורא לעצמו מחנך.
עמרם מצנע: אתה רוצה לפתוח על זה את הדיון?
שמעון אוחיון: לא, לא, אני לא רוצה לפתוח.
שמעון אוחיון: אני רק אומר, בקטע הזה, אם יש בעיה מנהלית - - -
שמעון אוחיון: טוב, אני מקבל את ההערה.
עמרם מצנע: זה לא בעיה מנהלית.
עמרם מצנע: אם שר הביטחון רוצה - - -
שמעון אוחיון: יסדר את זה ויגמור את זה.
שמעון אוחיון: ולכן אני בא ואומר במסגרת, ואת יודעת מה?
שמעון אוחיון: אם היא הייתה מעלה את הסוגיה הזאת במסגרת הדיונים הרגילים בוועדה לביקורת המדינה, יש כאן משמעות ערכית-חינוכית, והמסרים שיוצאים מפה, מן הוועדה הזאת, אני אומר, מסרים גלויים וסמויים הם חשובים.
שמעון אוחיון: ולכן אנא, אנא בעניין הזה, עזבו את הנקודה הזאת של מכינות קדם צבאיות מפוארות, חינוכיות, שתורמות הרבה מאד.
שמעון אוחיון: אל תקשרו אותן ואל תיתממו, תגידו שזה לא מתקשר.
שמעון אוחיון: זה מתקשר.
שמעון אוחיון: ברגע שיש ליקוי כזה ואחר ואתה קושר אותו אל המכינה הקדם צבאית, המסר דרך ערוץ 2 הוא אחר ממה שאנחנו היינו מצפים לגבי אותו טיפול.
עמרם מצנע: חבר הכנסת איתן כבל.
איתן כבל: כן אדוני.
איתן כבל: אני קודם כל רוצה להתחיל, אני לא מתנצל על כלום, אוקיי?
איתן כבל: יש כאן אירוע - - -
עמרם מצנע: לא, זה שאתה חי"רניק אתה צריך להתנצל.
איתן כבל: לא, אני לא מתנצל בפני אף אחד.
יוני שטבון: אני מגולני.
איתן כבל: איך אומרים, בכל הכבוד, יכולים לחלק לי ציונים, יכולים לתת לי את כל מה שרוצים.
איתן כבל: אני מכיר את המקום, מכיר אותו מקרוב ונחסוך לעצמנו את הסופרלטיבים הגדולים, ובאמת גדולים, כפי שאתה ציינת כלפי הלומדים במכינות.
איתן כבל: נכון לרגע זה, יכול עמיקם להגיד מה שהוא רוצה, כולם יכולים להגיד משהו, בעובדה, זה לא מעניין אותי מה הבדואים עושים.
איתן כבל: שיגיש דיון מהיר על הבדואים.
איתן כבל: שיגיש דיון מהיר - - -
יוני שטבון: למה אתה לא מגיש?
יוני שטבון: תגיש אתה.
איתן כבל: אני לא התלוננתי על הבדואים.
איתן כבל: מצידי, הם בסדר גמור.
יוני שטבון: אה כן?
אברהם וורצמן: לא, אבל איתן, למה נתפסתם דווקא על מכינה כל כך טובה?
אברהם וורצמן: מה קרה?
מרב מיכאלי: אנחנו לא נתפסנו על המכינה.
מרב מיכאלי: אין לנו תלונה למכינה.
עמרם מצנע: הוא לא על המכינה.
אברהם וורצמן: חוץ מזה שאתם רוצים למנוע ממנה להתקיים?
איתן כבל: אדוני סגן השר, אנחנו עוסקים במכינת אלישע, בתיוג מאד מוגדר.
איתן כבל: העובדה שנכון לרגע זה, ויאוצטו וירוצו הרצים להכשיר את המקום, יש כאן שני טקטים.
איתן כבל: טקט אחד, שעד היום זה לא הוסדר ומקבלים ממוסדות המדינה תקציבים, ופעם שנייה, מדוע המדינה אצה רצה עכשיו להכשיר את זה?
איתן כבל: זאת אומרת זה הכל.
איתן כבל: אל תחנכו אותי, אל תסבירו לי את מי אני אוהב, אל תסבירו לי את מי אני תוקף, את מה אני עושה או לא עושה.
איתן כבל: זה, ציבור הבוחרים שלי יכריע, לא אתם.
איתן כבל: אני רק בא ומבקש, בתוקף סמכותי, בתוקף של הסמכות הנתונה שלי כאן, להציג את העמדות.
איתן כבל: לא נכנסתי עדיין לאיזה מורים הם, לא נכנסתי לשאלה מה מלמדים שם, לא.
איתן כבל: אני בסך הכל אומר את הדבר הבא, כמו בכל יישוב בתוך שטחי מדינת ישראל, יש אירוע, צריך לטפל בו, זה הכל.
איתן כבל: עכשיו, אפשר להרחיב את זה ולזרוק רימוני עשן.
איתן כבל: לא רימון עשר, נר עשן.
איתן כבל: אדוני מבין בזה.
איתן כבל: גם הוא מבין בזה, כדי לכסות, שלא נראה כלום.
איתן כבל: שנצא מכאן ונעסוק בכל, לא רק בשאלה המאד פשוטה: איך מדינת ישראל מממנת מאחז בלתי חוקי.
עמרם מצנע: סגן שר החינוך, בבקשה.
אברהם וורצמן: טוב, בוקר טוב לכולם, אדוני יושב הראש, חברי חברי הכנסת וכל האורחים הנכבדים.
אברהם וורצמן: חבר הכנסת איתן כבל, בוודאי שאנחנו לא חושדים בכוונות שלך, ואני מכיר אותך ואתה אדם שצה"ל יקר לו, יקר ללבו וחשוב לו, ואתה אפילו דוגמא להרבה אנשים בקשר לצה"ל, לעומת הרבה אנשים אחרים.
אברהם וורצמן: אבל נשגב מבינתי להבין, מה נתפסתם על מוסד כל כך חשוב, כל כך משמעותי - - -
איתן כבל: זה גם יכול היה להיות בית אבות.
אברהם וורצמן: רגע, רגע.
אברהם וורצמן: עכשיו מתקיים פה דיון בוועדה אחרת, בשוויון בנטל, וכל המדינה גועשת ורועשת וזה המוסד שאולי הוא הדוגמא ומופת הכי טוב שיכול להיות – איך הם משרתים את הצבא במקומות הכי רציניים והכי קרביים, הכי הרבה קצינים שיוצאים מהמקום הזה, בתפקידים הכי מרכזיים בצה"ל והכי חשובים בצה"ל, והם ממשיכים לתרום לקהילה ולפעול בקהילה.
אברהם וורצמן: אז אתם נתפסתם על מכינת אלישע, המכינה המצוינת הזאת, כשאין אף מקרים כאלה במדינה.
אברהם וורצמן: שאל אותך חבר הכנסת שטבון למה נתפסת דווקא - - -
איתן כבל: יכול להיות שייצא משם חניך שאני אקח אותו להיות יום אחד עוזר פרלמנטרי שלי.
איתן כבל: זה לא בא בסתירה בכלל.
אברהם וורצמן: שנייה.
אברהם וורצמן: לא, ועוד איך שיש קשר.
עמרם מצנע: אבי, פה, אל תתווכח עם איתן, בוא תציג את עמדתך.
אברהם וורצמן: אני יכול להתווכח.
אברהם וורצמן: אני רוצה לומר, איתן, אני רוצה לומר לך שיצא לי בתפקידי כסגן שר החינוך, לראות מקרים כאלה אבסורדיים.
אברהם וורצמן: הרי המדינה מחויבת לחינוך.
אברהם וורצמן: מחויבת.
אברהם וורצמן: מחויבת לבנות גני ילדים, בתי ספר וכו' וכו'.
אברהם וורצמן: ראיתי מקרים כאלה אבסורדיים, של אישורי קרקעות שהמדינה מועלת בתפקידה לפעמים ועושה ככה ועושה ככה, כי היא לא מטפלת נכון בדברים.
אברהם וורצמן: אז מקום שהוקם, שנמצא בשלבי הסדרה ואתה רואה שהוא מתקדם, אז על מה אתה מתלונן?
אברהם וורצמן: למה המדינה מסדירה?
איתן כבל: חס וחלילה.
אברהם וורצמן: אז אני לא מבין אותך.
אברהם וורצמן: המדינה מסדירה כי זו חובתה.
אברהם וורצמן: כי זה שטח ארץ שלנו, אנחנו לא מתביישים בזה.
אברהם וורצמן: כן, זה שטח ארץ שלנו, ואנחנו מסדירים את המקום והמכינה הזאת היא תפארת מדינת ישראל, לא פחות.
אברהם וורצמן: ואם אתה רוצה לפתוח דברים, תאמין לי, יהיו כל כך הרבה דברים שאפשר לפתוח, שהבניין הזה ירעד כולו מהדברים שצריך לפתוח.
איתן כבל: אני מבקש מאדוני סגן השר לא להסתיר את מה שצריך לפתוח.
אברהם וורצמן: לא מסתיר שום דבר.
דב חנין: זו אמירה די מפחידה.
דב חנין: אני מתנצל שהגעתי רק ברגע הזה, אבל אני שמעתי את דבריו של סגן שר החינוך ואני חייב לומר שאני פשוט לא הבנתי אותם.
שמעון אוחיון: כי לא שמעת מהתחלה, נו, מה?
דב חנין: זהו.
דב חנין: אני מניח - - -
אברהם וורצמן: אני מראש אומר לך שדבריי הוצאו מהקשרם.
עמרם מצנע: חבר כנסת יכול להעיר גם על דברים שהוא לא שמע.
מרב מיכאלי: שסגן שר החינוך יחזור על דבריו - - -
דב חנין: לא, לא, לא, אני הבנתי את הסיפא של דבריו ומה שצריך לומר על הסיפא הזה, שזה לדעתי לא נכון שסגן שר חינוך ידבר ככה.
דב חנין: אני אומר לך למה אני מתכוון.
דב חנין: אדוני מסביר לנו שיש המון המון דברים לא תקינים במדינת ישראל ולמרבית הצער אנחנו כנראה מסכימים בעניין הזה.
דב חנין: יש הרבה הרבה דברים לא תקינים במדינת ישראל.
אברהם וורצמן: או.
אברהם וורצמן: כבר יצאנו עם משהו טוב.
דב חנין: אבל זה לא אומר שמערכת החינוך צריכה להתנהל בצורה כזאת, וזה לא אומר - - -
אורית סטרוק: אז בואו נבטל את כל ...
אורית סטרוק: ביישובים הבדואים - - -
עמרם מצנע: אורית, אורית.
אורית סטרוק: מה אתה אומר על זה דב?
אורית סטרוק: אני מאתגרת אותו.
דב חנין: קודם כל חברת הכנסת סטרוק רוצה לקדם דיון בנושא גני הילדים במגזר הבדואי, אני בעד שנקיים אותו, אדוני יושב הראש.
דב חנין: יש לך בקשה פה משני צדי הבית.
דב חנין: גם בתי ספר וגם גני ילדים.
אורית סטרוק: וגם את בתי הספר.
דב חנין: גם את בתי הספר וגם את גני הילדים, בואו נעשה דיון.
אברהם וורצמן: אנחנו צריכים לדאוג גם להם, כן.
אברהם וורצמן: לכולם צריך לדאוג.
אורית סטרוק: זה מה שעלה פה - - -
דב חנין: לא, אני לגמרי מבין.
דב חנין: אני אומר, כיוון שחברת הכנסת סטרוק מציעה לעסוק בנושא גני הילדים ובתי הספר במגזר הבדואי, אני מציע שנדון בזה בכובד ראש ונעסוק בשאלה הזאת ברצינות, ונראה מה צריך לממן ואיפה צריך לממן ומה צריך לעשות ומה לא צריך לעשות, אבל אנחנו כרגע לא עוסקים בסוגיה הזאת, שאני מציע לאדוני לקיים עליה דיון כבר בשבוע הבא.
דב חנין: הנה, יש לך בקשה משני צדי הבית, וגם סגן שר החינוך מצטרף אלינו.
אורית סטרוק: בביטול המהירות שלו.
דב חנין: לא, את תציעי את הפתרונות שלך ומן הסתם אני אציע את הפתרונות שלי.
דב חנין: אני לא בטוח שלגבי הפתרונות אנחנו נגיע להסכמה, אבל לפחות הגענו להסכמה על הבעיה, שתוכלי להגיע אליה.
אורית סטרוק: לפחות נגיע למסקנה שהמוסר הוא מוסר כפול.
עמרם מצנע: יש פה איזה זוגיות חדשה.
דב חנין: לא, היא לא חדשה, היא כבר כמעט מסורתית.
דב חנין: אני לא רוצה להגיד לך, סגן שר החינוך, מה נאמר במקורותינו, על מי שמרחיק עדותו.
דב חנין: מי שמרחיק עדותו, נאמר עליו משהו ומכיוון שכולנו פה מסורים לדיבור מאד פרלמנטרי, אז אנחנו לא נגיד מי הוא זה שמבקש להרחיק עדותו.
דב חנין: כשמתחילים לספר לי על בעיות שנמצאות במקום אחר ובמשהו אחר, זו דרך בטוחה להגיד לי שלא רוצים לדבר על הבעיה שנמצאת על השולחן.
דב חנין: אז בואו נדבר על הבעיה שנמצאת על השולחן.
דב חנין: אני קראתי את בקשתה של חברת הכנסת מיכאלי לדיון מהיר.
דב חנין: אני חושב שהסוגיות שהיא מעלה הן סוגיות מאד עקרוניות ורציניות.
דב חנין: זה שאדוני אומר שיש עוד הרבה בעיות במדינת ישראל, בבקשה.
דב חנין: יזום אדוני, או חברת הכנסת סטרוק, בקשות לדיונים מהירים על כל מה שראוי להסדרה - - -
שמעון אוחיון: דב, אבל נתנו להם ההסברים.
שמעון אוחיון: ההסברים נתנו פה, לא היית כאן.
שמעון אוחיון: ההסברים נתנו כבר, זה נמצא בתהליך.
שמעון אוחיון: אתה לא היית כאן.
שמעון אוחיון: חבל, חבל.
אברהם וורצמן: זה נמצא בתהליך, אז טוענים כלפי המדינה למה אתם מביאים את זה לתהליך, כי אתם כנראה רוצים לקדם משהו.
אברהם וורצמן: זה מה שנאמר פה מקודם.
אברהם וורצמן: זה מה שאיתן כבל אמר.
דב חנין: המילה תהליך היא מילת קסם.
דב חנין: אתה יודע, כשאני שומע תהליך שלום, אני מבין שלא ייצא מזה כלום.
דב חנין: אז כשאתה אומר לי תהליך, אני גם לא מתרגש.
דב חנין: לכן, אדוני יושב הראש, אני חושב שהבקשה כפי שהועלתה, היא בקשה שמחייבת דיון לגופה, ואני מציע לכולנו להתווכח על הדברים לגופם.
דב חנין: לכם יש גישה הפוכה משלי, אני לא מסתיר את זה ואתם לא צריכים להסתיר את זה.
דב חנין: אתם לא צריכים לברוח לענייני בדואים, כל פעם שמעלים בעיה שקשורה להתנחלויות.
דב חנין: יש לי הרבה מה להגיד על הבדואים, אבל כדאי שגם אתם תנסו - - -
אורית סטרוק: זו סוגיית השוויון בפני החוק.
דב חנין: כן, מאה אחוז, ואני בעד השוויון בפני החוק, אבל כדאי, אני מציע לידידי, חברי הכנסת ששוחרים להגן על ההתנחלויות, לא לברוח כל פעם לענייני בדואים.
דב חנין: יש לכם מה להגיד על ההתנחלויות – תגידו על ההתנחלויות.
שמעון אוחיון: דב, זה לא בסדר.
שמעון אוחיון: אנחנו ישבנו פה ושמענו את ההסברים.
שמעון אוחיון: מרב העלתה את השאלה ושמענו את ההסברים, דבר שאתה לא שמעת.
מרב מיכאלי: הסברים לא מספקים.
שמעון אוחיון: אז בסדר, את יכולה להגיד שהם לא מספקים.
יוני שטבון: לא, אבל אתם צודקים.
יוני שטבון: בקטע המהותי אני שואל, למה אתם רוצים לפגוע - - -
מרב מיכאלי: ההסבר היה שזה בתהליך ולזה דב מתייחס בדבריו.
יוני שטבון: אני לא מצליח להבין למה אתם רוצים לתת לה לפגוע בזכות לחינוך ילדים.
מרב מיכאלי: אנחנו יכולים לבדוק אם היועץ המשפטי של המשטרה נמצא כאן?
מרב מיכאלי: אם הוא אישר?
עמרם מצנע: אם תחזירו לי חזרה את סמכות הניהול, אז נתקדם.
דב חנין: אנחו לא לקחנו אותה אף פעם.
עמרם מצנע: לא, אני נתתי לכם, כי אני ראיתי שאתם נהנים לדבר אחד על גבי השני.
עמרם מצנע: אתה סיימת, דב?
עמרם מצנע: מישהו מהמוזמנים, מהנוכחים רוצה להגיד משהו?
עמרם מצנע: יוס, בבקשה.
<יוסי אלדר: יוסי אלדר, כיום מנכ"ל מועצת המכינות הקדם צבאיות, שמספר המכינות הוצג על ידי עמיקם וזה נכון בחלוקה שיש 25 מכינות מהקבוצה הכללית, ו-21 מכינות מהקבוצה התורנית.
<יוסי אלדר: בתוך הקבוצה התורנית יש גם מכינה לבנות דתיות, יש מכינה דרוזית.
מרב מיכאלי: הדיון הוא לא על מכינות צבאיות.
<יוסי אלדר: רגע, בסדר.
<יוסי אלדר: רגע, הוא ביקש שאני אציג את עצמי, הצגתי בחצי משפט גם מה אני עושה.
<יוסי אלדר: שיטת התקצוב שהציגה אירית היא נכונה.
<יוסי אלדר: היא רק לא אמרה שהתקצוב הוא לפי מספר חניכים במוסד החינוכי.
<יוסי אלדר: והחניכים שאושרו, אושרו על ידי משרד הביטחון בדחיית שירות ואושרו אחרי זה בתהליך.
<יוסי אלדר: המשמעות של לחשוב לרגע אחד לעצור את התקציב הזה, זה להגיד למכינה את לא קיימת.
<יוסי אלדר: זה הכל.
עמרם מצנע: אתה יודע על עוד מכינות מתוך המספר הזה, שהן לא מוסדרות כדין?
<יוסי אלדר: לאורך 8 השנים שאני בתפקיד, זאת המכינה היחידה.
מרב מיכאלי: וזה לא הטריד אותך כמנכ"ל המועצה שהמכינה הזאת מתקיימת במקום שהוא לא חוקי?
<יוסי אלדר: זה מאד מטריד אותי ואני מצפה שמדינת ישראל תפתור את הבעיה.
מרב מיכאלי: אבל למה אתם כמוצעה לא העברתם אותה למקום אחר שהוא כן חוקי?
עמרם מצנע: מרב, מרב, מרב, זה לא - - -
<יוסי אלדר: אנחנו כמועצה לא אחראים להעביר אותה.
<יוסי אלדר: מי שאחראי להעביר אותה זה מי שמיקם אותה.
<יוסי אלדר: מי שמיקם אותה זה משרד הביטחון.
עמרם מצנע: מישהו עוד מהאנשים שנמצאים ובאו ורוצה להביע דעה?
עמרם מצנע: יש פה מישהו מהמשטרה?
עמרם מצנע: בואי, את מתחבאת.
עמרם מצנע: את יועצת משפטית?
<בתיה בן דוד: כן.
מרב מיכאלי: מחפשות את היועצת המשפטית.
מרב מיכאלי: את יכולה להציג את עצמך בבקשה?
עמרם מצנע: מרב?
מרב מיכאלי: סליחה, רק שאני אדע מי מדברת, זה הכל.
עמרם מצנע: בסדר, אבל אני רק לקחתי אוויר.
מרב מיכאלי: זה אסור.
מרב מיכאלי: זו טעות.
עמרם מצנע: אני מבין שהייתה שם גם שלוחה של מכינה קדם משטרתית?
<בתיה בן דוד: לא קדם משטרתית ולא קדם צבאית.
<בתיה בן דוד: זו מכינה שמיועדת לבוגרי צבא.
עמרם מצנע: אוקיי, אוקיי.
עמרם מצנע: והיא הייתה שם - - -
<בתיה בן דוד: זו השאלה.
<בתיה בן דוד: מכינה אמורה להכין למשהו, אז היא אמורה להכין לשירות - - -
עמרם מצנע: אוקיי, זאת אומרת בוגרי צבא לשירות במשטרה?
<בתיה בן דוד: נכון מאד.
עמרם מצנע: אתם העתקתם אותה משם?
<בתיה בן דוד: לא אנחנו, המכינה בעצמה.
<בתיה בן דוד: ברגע שנודע שיש ספק בדבר חוקיות המיקום שלה, פנינו לאנשי המכינה ודרשנו שהיא תהיה במקום שאין ספק, והיא עברה למודיעין.
עמרם מצנע: אוקיי, זאת אומרת נעשה מעשה.
מרב מיכאלי: מדוע דרשתם את זה?
<בתיה בן דוד: משטרה.
<בתיה בן דוד: חברת הכנסת מיכאלי ייצגה אותנו בתחילת הדיון מאד טוב, וציינה שבתור גוף אוכף חוק, אנחנו אמורים להקפיד על אכיפת החוק.
אורית סטרוק: בתור גוף אוכף חוק, מה היחס שלכם לעשרות שוטרים שגרים ביישובים בלתי חוקיים בנגב?
מרב מיכאלי: יש הבדל בין איפה שגרים אנשים לבין איפה שמוסדות של המדינה מקיימים את המוסדות שלהם.
עמרם מצנע: מרב, אני אומר לך, אני אשקול פעם שנייה להיענות לבקשותייך לדיון, באמת.
עמרם מצנע: יש כללים.
עמרם מצנע: אני לא רוצה תשובה על השאלה הזו, כי היא לא רלבנטית.
עמרם מצנע: אני רוצה לדעת האם יש עוד מישהו מחברי הכנסת שרוצה לומר משהו?
עמרם מצנע: כן, בבקשה, מרב.
מרב מיכאלי: טוב, אני נוכחת בדיון הזה באמת עד כמה הנקודה הזאת חשופה וכואבת, אם חברי פה, שאמורים או רואים את עצמם כמייצגים את ההתנחלויות, מדברים על כל נושא אחר – על הזכות למגורים, על הזכות לחינוך, על חשיבותו של צה"ל, על שוויון בנטל - - -
דב חנין: אפילו על בדואים.
מרב מיכאלי: צריך להגיד שמכינה צבאית היא לא נכנסת תחת הזכות לחינוך קודם כל.
מרב מיכאלי: שתיים, היא לא משרתת את תושבי ותושבות המקום, באים לשם חניכים והם יכולים לבוא מכל מקום, כמו שיכולים לבוא לכל מכינה אחרת, ואין שום צורך שהמכינה תהיה דווקא במקום הזה.
מרב מיכאלי: אבל השאלה שאיתה התחלנו ואיתה אנחנו מסיימות – נשארה פתוחה.
מרב מיכאלי: למה הממשלה עוברת על החוק ביודעין, מתקצבת מסודות שנמצאים במקומות לא חוקיים.
מרב מיכאלי: אני אשמח אם הצעת ההחלטה שלנו, אלף תבחן את האפשרות להקפיא את ההעברות הכספים האלה, עד שהמקום יהיה מוסדר, אם הוא אכן יהיה מוסדר.
מרב מיכאלי: האם בכלל אפשרי להסדיר היום יישוב חדש או שכונה חדשה, לא חשוב איך קוראות לזה, בעיצומו של משא ומתן מדיני.
מרב מיכאלי: אז אלף אני רוצה לדעת, אני אשמח לקבל תשובה על האפשרות להקפיא את ההעברות הכספים האלה בינתיים; ושתיים, אני אשמח שהוועדה תבקש לקבל ממשרד החינוך מיפוי, כמו שהציעו בעצמם, ומשרד המשפטים פה הציע את זה, לעשות מיפוי של כל המוסדות שמקבלים כספים ממשרד החינוך, לראות איזה עוד מוסדות נמצאים במקומות לא חוקיים, כי לפי הרשימה שלנו יש לא מעט כאלה, וחבל שמשרד החינוך ימצא את עצמו עובר על החוק, שלא ברצונו.
<ישראל גנץ: מיפוי בכל הארץ?
מרב מיכאלי: מיפוי, כן, בוודאי, חד משמעית.
<ישראל גנץ: כלומר אנחנו מדברים על כל מבנה - - -
מרב מיכאלי: כל מקום, ובואו נדון בזה.
<ישראל גנץ: רק אני מבקש, אדוני יובש הראש, דיון רחב ומבורך להזמין את הרשויות, אנחנו במקרה ידענו עליו, ולהביא את כל הנוגעים בדבר.
<ישראל גנץ: כי אם זה לא נקודתי בצופית, אז כדאי שזה יהיה דיון רחב, וכל מי שרלבנטי שיוזמן.
עמרם מצנע: הדיון הוא ממוקד, הוא התבקש להיות ממוקד והוא ממוקד.