GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חנין זועבי: את מכירה את האווירה ואת התרבות בבתי הספר הערבים, לא התיכוניים אלא חטיבות הביניים והיסודיים, אווירה של פחד, אווירה של הפחדה ואווירה של כאילו אתה תיקרא למשרד החינוך?
עמרם מצנע: יש לך כאן מורים מבתי ספר ערביים.
עמרם מצנע: אתם מרגישים מפוחדים?
חנין זועבי: אני הייתי מורה.
חנין זועבי: לא תשעים אחוזים אבל הרוב מפחדים ואומרים להם שהם ייקראו לשימוע וכי אסור לדבר על הנכבה.
חנין זועבי: חבר הכנסת מסעוד גנאים דיבר על זה, הוא היה מורה וגם אני הייתי מורה במשך שמונה שנים.
חנין זועבי: גם המורים הנוכחים יכולים להתייחס לזה.
<יונס אלעמור: האמת?
<יונס אלעמור: יש בזה משהו.
חנין זועבי: אז תדברו.
חנין זועבי: חבר הכנסת מצנע חושב שאני ממציאה דברים.
<דסי בארי: אני רוצה לומר משהו לגבי השימוע.
<יונס אלעמור: חבר הכנסת מצנע היה באזור ויודע את המנטליות והוא יודע שהמצב קשה וקשה מאוד.
עמרם מצנע: מצב קשה או לא קשה, זאת שאלה נפרדת.
עמרם מצנע: השאלה אם אתה כמורה מרגיש שאתה מפחד.
<יונס אלעמור: לפעמים אתה לא יכול להגיד.
עמרם מצנע: חברת הכנסת חנין, אנחנו מכירים כל אחד את הדעות של האחר כי אנחנו בפוליטיקה.
עמרם מצנע: הדעות שאת מביאה הן בהחלט דעות, לא, אני לא רוצה להגיד את זה.
יפעת קריב: זה שיח פתוח.
עמרם מצנע: זה שיח פתוח אבל זה לא מה שחשוב.
עמרם מצנע: השאלה שלי אליכם היא האם אתם חוששים בבית ספר להביע את דעתכם כי תיקראו לשימוע במשרד החינוך, לפיטורין וכדומה?
<מוסא אבו סעד: חד משמעית כן.
יפעת קריב: יותר מכל מורה אחר?
<מוסא אבו סעד: אני וכל מורה אחר במגזר הערבי.
<נמרוד פישלר: אני כמורה יהודי חושש לספר על הנכבה, גם אם אני רוצה בכך.
<נמרוד פישלר: לא ציינתי קודם שבבית הספר שלנו יש פנימייה חינוכית של עליית הנוער לנערות בלבד ולומדות אצלנו גם תלמידות מוסלמיות.
חנין זועבי: ערביות.
<נמרוד פישלר: ערביות.
<נמרוד פישלר: הן נאלצות לשבת בכיתה עם המורה להיסטוריה וכן לשמוע את הנרטיב הציוני.
<נמרוד פישלר: אני כמורה יהודי, כאשר אני רוצה לדבר על הנרטיב השני, גם אני חושש ואולי לא מהממסד.
עמרם מצנע: ממה אתה חושש?
<נמרוד פישלר: מאותה ספיר סבח שמדברת מגרונו של אבא שלה.
<נמרוד פישלר: אגב, אני לא מאשים אותה.
<נמרוד פישלר: היא נערה במצוקה שחרב עליה עולמה כאשר היא שמעה בבית דברים מסוימים ופתאום נתקלה במורה.
יפעת קריב: למה אתה הופך אותה לנערה במצוקה?
<נמרוד פישלר: לא בהגדרה שאת חושבת עליה.
<נמרוד פישלר: אני אומר שהיא באמת חוותה מצוקה.
יפעת קריב: מצוקה אידיאולוגית.
<נמרוד פישלר: מצוקה אידיאולוגית כאשר היא נתקלת במורה שאומר הפוך ממה שאבא שלה אמר.
<מיכל כהנא: ואין לה את הכלים להתמודד עם זה.
עמרם מצנע: לפי דעתי אפשר היה להמשיך את הדיון עוד שעתיים אבל אין לנו ברירה אלא לסיים.
עמרם מצנע: אנחנו נמשיך לקיים את הדיון, אני לא יודע אם דווקא אתכם כי בסך הכול אנחנו פותחים את השיח הזה וגם תפקידנו כחברי כנסת במפגש הזה הוא לא לעסוק בחינוך משותף אלא בעצם לשמוע ולהקשיב לדעות.
עמרם מצנע: אני תכף אומר כמה מילות סיכום.
יפעת קריב: אני מתנצלת שלא הייתי כאן כל השיח בגלל שהתקיימו הצבעות.
יפעת קריב: זה שיח מאוד חשוב ומעניין.
יפעת קריב: בכמה הדקות שישבתי והקשבתי, שמעתי דברים מאוד משמעותיים ומעניינים שמזמינים שיח נוסף.
יפעת קריב: אני יכולה לומר שבעמדה האישית שלי, אני אימא לשני מתבגרים – אחד בתיכון ואחד בחטיבת הביניים – ואני חיה את הילדים שלי בגיל הזה.
יפעת קריב: השיח עם הילדים הוא מאוד קשה כי הם רואים דברים בטלוויזיה או בפייסבוק.
יפעת קריב: זאת אומרת, העולם שלהם הוא עולם מאוד צר.
יפעת קריב: כשאני מנסה לברר גם עם בני נוער עד כמה יש בבית ספר שיעורי אזרחות, אני מאוד מחזקת את נושא שיעורי האזרחות בהם אפשר יותר לדבר על שיח של דמוקרטיה ובכלל להבין מהי הדמוקרטיה או להבין איפה אנחנו חיים, או שיח על תרבויות במדינת ישראל או שיעורי חברה בהם אפשר לדבר, למרבה הצער יש מעט מאוד שיעורי אזרחות, אם בכלל, ומרבית הלמידה היא למידה לבגרות ולא למידה לשיח שאפשר לנהל בו דיונים.
יפעת קריב: מרבית שיעורי החברה, הנושאים בהם סגורים וזה לא משאיר מקום לשיח האמיתי.
יפעת קריב: אני חושבת שמערכת החינוך מאוד חשובה בהשמעת דעות שהן דעות מנוגדות למה ששומעים בבית, דעות מנוגדות למה שרואים בטלוויזיה.
יפעת קריב: לשמוע עוד דעות - המקום שנשאר, זאת מערכת החינוך.
יפעת קריב: לכן משרד החינוך צריך להקצות הרבה יותר שעות ולקיים שיח עם התלמידים כי בית הספר אולי לפעמים הוא המקום היחיד בו באמת מקשיבים להם.
יפעת קריב: כאימא הרבה פעמים אני שואלת אותם על שיעורי הבית, אני שואלת אותם על סדר היום שלהם, אני שואלת אותם על החדר שלהם, אני שואלת על איפה הם היו וזה לא שאני עכשיו יושבת כל יום ומקשיבה להם בשיח אמיתי על מה שהם חושבים ועל מה שהם עברו.
יפעת קריב: זה בגלל הדינמיקה בה אנחנו חיים ואנחנו יודעים שההורים עסוקים מאוד.
יפעת קריב: אני חושבת שבית הספר חייב להקשיב לילדים, לתת להם את המקום לדבר וביניהם לעשות אינטראקציה.
יפעת קריב: לא תמיד המורים צריכים לדבר כמו לתת לנער אחד להגיב לדברי הנער השני והשלישי.
יפעת קריב: אני חושבת שבית הספר הוא מקום מרכזי לקיים בו שיח של מורי התיכון עם התלמידים בנושאים של דמוקרטיה, ערכים, ציונות, מגזרים, חברות וכמובן אזרחות.
יפעת קריב: אני אמשיך להיות שותפה לדיון הזה ואני מברכת על קיומו כי הוא חשוב מאוד.
<יהודית קרוב: אצלנו בבית הספר כל בוקר נפתח בעשר דקות מחנך.
יפעת קריב: הרבה פעמים זאת לוגיסטיקה וארגון ולא דמוקרטיה וערכים.
חנין זועבי: דסי, תשובה קצרה לשאלה שלי.
חנין זועבי: התייחסות שלך.
<דסי בארי: התחלתי להשיב לך קודם ולומר שמי שמזמין מורי תיכון לשימועים, אלה רק הבעלויות על בתי הספר וזה אף פעם לא משרד החינוך בכיתות י'-י"ב.
<דסי בארי: משרד החינוך אולי יהיה שותף, כך היה גם בסיפור של רשת אורט.
<דסי בארי: אני לא זוכרת – ויכול להיות שאני לא זוכרת – מורה שהוזמן לשימוע על ידי הבעלות.
<דסי בארי: הבעלויות על בתי הספר הערביים הן בדרך כלל בעלויות ערביות.
<דסי בארי: המשך תשובתי היא שיש לנו פיקוח מצוין על המגזר הערבי והוא פיקוח מתוך המגזר הערבי.
<דסי בארי: אנחנו מודעים לכך שיש הרבה דברים לעשות ועוד צריכים להיעשות אבל אני חושבת שהם נמצאים שם כדי להיות.
חנין זועבי: את רחוקה מהשטח.
עמרם מצנע: אני חושב שאמרתם את זה די בבהירות ולא חשוב כרגע אם מישהו הוזמן לשימוע או לא.
עמרם מצנע: אם יש חשש, צריך כמובן להתייחס ולבדוק זאת.
עמרם מצנע: דרך אגב, אין ספק שלפני שנים – לפי דעתי המצב היום הוא לא כזה – באמת מנהל בית ספר במגזר הערבי לא יכול היה לקבל את תפקידו אם הוא לא היה מקבל אישור של שירות הביטחון.
עמרם מצנע: זה היה.
עמרם מצנע: לא קיים היום.
עמרם מצנע: לכן יש עוד כאלה שאולי חושבים שזה קיים אבל זה לא קיים היום.
<דסי בארי: אני אשמח ללמוד ולטפל.
עמרם מצנע: ברגע שקיים חשש, החשש הזה מחייב כמובן לבדוק וללמוד.
עמרם מצנע: אני רוצה לתת את רשות הדיבור אבל ממש במשפט לחבר הכנסת יוני שטבון.
יוני שטבון: אני יודע.
יוני שטבון: לא הייתי בדיון וזה לא הוגן שאני אתייחס.
יוני שטבון: אני רוצה לומר רק משפט אחד.
יוני שטבון: נאמר כאן לפני כן שחשוב שיהיה מגוון דעות בתוך מערכת החינוך ובכלל בחברה הישראלית.
יוני שטבון: מצד שני, צריך לדעת לא לפחד לחנך לערכים.
יוני שטבון: להגיד שלצד מגוון הדעות יש תפיסת עולם, יש דרך לחברה הישראלית, למדינה היהודית והציונית, וצריך להגיד אותה.
יוני שטבון: זאת אומרת, לא לחשוש שבגלל שיש מגוון דעות, וטוב שיש מגוון דעות, גם להגיד מה טוב.
יוני שטבון: במערכת חינוכית התלמיד צריך לחוות גם מה עולם הערכים שלו בתוך החברה הישראלית וגם זה חשוב להגיד.
עמרם מצנע: חבר הכנסת פייגלין, רצית להגיד משהו?
עמרם מצנע: אתה לא חייב.
משה זלמן פייגלין: אני מרגיש אי נוחות מכך שלא נכחתי בכל הדיון, אבל הייתי בזנב הדיון ואני רוצה להעיר הערה אחת.
משה זלמן פייגלין: לכאורה באופן פרדוכסלי ההערה הפוכה להערתו של חברי יוני שטבון אבל אמיתית ממש לא.
משה זלמן פייגלין: אני חושב שמערכת החינוך צריכה להיות כמה שיותר פתוחה.
משה זלמן פייגלין: אני מודאג מן הרצון להתחיל אותה ולהרחיב את החיוב מגיל שלוש.
משה זלמן פייגלין: אני רוצה להזכיר שהיום מי שאחראי על חינוך ילדינו על פי חוק הוא לא הורה אלא שר החינוך.
משה זלמן פייגלין: זה מצב שבעיני טעון תיקון.
משה זלמן פייגלין: המצב הנכון הוא השבת האחריות לחינוך הילדים להוריהם תוך סיוע של מדינת ישראל ולא תוך אכיפה של מדינת ישראל.
משה זלמן פייגלין: תודה.
<עדיאל גולדרייך: אני תלמיד כיתה י"ב בישיבה תיכונית, כינור דוד, מטה בנימין.
<עדיאל גולדרייך: אנחנו כתלמידים חשופים מאוד לכל המידע שיש בארץ בזכות העיתונות והחדשות.
<עדיאל גולדרייך: אנחנו רואים הרבה דברים וזה פוגע בלמידה שלנו.
<עדיאל גולדרייך: יש לנו שיעורי אזרחות בהם אנחנו לומדים גם על פלורליזם ועל כל סוגי התרבויות בארץ.
<עדיאל גולדרייך: כתלמיד כיתה י"ב אני יכול להגיד לך שלנו במערכת יש שיעור מחנך שלאו דווקא דן בנושא מסוים אלא מדבר על ערכים ועל סובלנות ועל זה שאנחנו חיים בארץ שלנו עם עוד הרבה אנשים מסוגים שונים.
<עדיאל גולדרייך: זה מאוד מוסיף לנו על מה שאנחנו קוראים בחדשות ונותן לנו מידע על כל צד ומה הוא באמת אומר.
עמרם מצנע: אתה רואה כדבר חיובי שבכיתה עם המורה תדונו בנושאים הפוליטיים הרגישים שצצים ביום יום.
<עדיאל גולדרייך: נכון.
<עדיאל גולדרייך: חוץ משיעורי אזרחות יש כאן שיח.
<עדיאל גולדרייך: אנחנו בני 18 ואנחנו יכולים כבר להצביע בבחירות ולכן אנחנו צריכים לדעת הכול.
<עדיאל גולדרייך: השיח עוזר לנו מאוד לדעת ולהבין בלי כל התקשורת.
<עדיאל גולדרייך: המורה באמת יושב אתך ומסביר לך על כל דבר.
יפעת קריב: אתה חושב שיש מגוון הצבעות בכיתה שלכם או בסוף אם לוקחים את הכיתה כולה, הם מצביעים לאותה מפלגה?
<עדיאל גולדרייך: אני אמנם לומד בישיבה, אבל אנחנו לומדים על ציונות, על השירות הצבאי, על כל הסוגים ואני חושב שיש את כל הדעות.
<עדיאל גולדרייך: זה לא שכולם מקובעים או כולם נמצאים באותו ראש.
<שי אפרתי: אני רוצה להצטרף לדברי חברת הכנסת זועבי ולדבר על פחד לא רק בבתי ספר ערביים.
<שי אפרתי: לפני מספר שנים מורה פתח את הפה על יום הזיכרון לרצח רבין ופוטר.
<שי אפרתי: אגב, הוא הודר מהשיח ואף אחד לא מכיר את השם שלו.
עמרם מצנע: קוראים לו ישראל.
<שי אפרתי: נכון.
<שי אפרתי: יפה.
עמרם מצנע: הוא לימד בחיפה בבית ספר מוריה.
<שי אפרתי: הוא לא זכה ללובי כמו המורה מטבעון.
משה זלמן פייגלין: הוא אמר דברים הרבה פחות חריפים.
עיסאווי פריג': קול שונה הוא לפעמים חריף.
עמרם מצנע: זה עדיין לא אומר שיש פחד.
<שי אפרתי: דבר נוסף אליו התייחסה חברת הכנסת זה לערכים שחייבים להיות בבסיס ואני מצטרף לדבריה.
<שי אפרתי: במדינה דמוקרטית אנחנו יודעים לא רק על שוויון ועל חירות אלא גם על כל שלטון החוק.
<שי אפרתי: אני חושב שכולנו בבתי הספר שמבוססים על תפקוד משמעתי תקין, חייבים לחנך לשמירה על החוק ולהוקיע כל עבריינות, בין אם פלילית ובין אם אידיאולוגית מכל כיוון שהוא.
<שי אפרתי: שאלת לפני כן מה חברי הכנסת יכולים לעשות.
<שי אפרתי: אני חושב שחברי הכנסת צריכים להיות מופת לשמירה על חוק וחפים מכל נגיעה עבריינית, בין אם פלילית ובין אם אידיאולוגית.
עיסאווי פריג': כולל שרים, נכון?
<שי אפרתי: כולם.
עמרם מצנע: אמרתי לכם, זה שיח מורים רביעי ואנחנו כל הזמן עולים ברמה.
עמרם מצנע: זה הופך להיות יותר ויותר מעניין.
עמרם מצנע: אילו הייתי יכול, הייתי עושה את זה אפילו כל שבוע אבל משרד החינוך אומר לי שאני מסיט מורים מתלמודם.
חנין זועבי: כל חודש.
עמרם מצנע: כל חודש אני עושה את זה.
עמרם מצנע: אני יוצא טעון מחדש במטען מאוד חיובי על מי זה המורים בישראל.
עמרם מצנע: זה לא חדש לי כי אני מכיר את מערכת החינוך גם מתפקידיי הקודמים ואני יודע שיש על מי לסמוך ואני יודע שיש במי לתת אמון.
עמרם מצנע: אנחנו חייבים לתת אמון במורים כי המורה נכנס לכיתה, סוגר את הדלת ורק הוא והתלמידים יודעים מה קורה שם, רק יש כמה תלמידים אחרים שמספרים לאחרים מה היה שם.
עמרם מצנע: האחריות מעבר ללימוד הנוסחה במתמטיקה, בעיקר בתיכון, לעסוק בנושא של ערכים, בכללי התנהגות, בוויכוח על הנושאים היום יומיים שגם אם לא נדון עליהם בכיתה, הילדים נחשפים וחשופים להם ולכן גם אי אפשר לעשות חומות לתוך הכיתה.
עמרם מצנע: אני מתרשם שהאירוע של אותו מורה בטבעון נתן לנו הזדמנות חיובית לעסוק בנושא ולדבר ולהציף אותו, ולפי דעתי לתת לכם גיבוי, לתת לכם גב שאכן אפשר לדבר בכיתה כמעט על הכול.
עמרם מצנע: צריך כמובן לדעת איך כי מורה לא צריך להטיף ולנסות לשכנע את דעתו אבל מורה כן צריך להציף את הדעות, ללמד ילדים איך בכלל לגבש דעה שיכולה להיות כזו ויכולה להיות אחרת.
עמרם מצנע: חלק מהרדידות והשטחיות של השיח הציבורי הוא כי בדרך כלל הוא לא מתנהל על ידע.
עמרם מצנע: זאת אומרת, אני ראיתי איזו כותרת או שמעתי איזה משהו או ראיתי בטלוויזיה ומכאן כבר גיבשתי לעצמי את דעתי ונגמר העניין.
עמרם מצנע: אני מאוד רוצה להודות לכם.
עמרם מצנע: אני קראתי בעיון גם את האיגרת של המנכ"לית וגם את האיגרת של שר החינוך ואני חושב שהם בהחלט מצביעים ואומרים את אותם דברים עליהם אנחנו מדברים כאן.
עמרם מצנע: יש עוד הרבה מה לעשות.
עמרם מצנע: יש עוד הרבה עם מה להתמודד.
עמרם מצנע: אנחנו חברה עם הרבה מאוד קונפליקטים או עימותים פנימיים ועם דעות שונות לכאן ולכאן.
עמרם מצנע: לסיום אני רוצה לומר שאני מסכים אתך שחברי הכנסת לא רק צריכים לשמור על החוקים.
עמרם מצנע: זה לא מספיק.
עמרם מצנע: הם צריכים להיות דוגמה אישית גם בהתנהגותם וגם באופן שבו הם משדרים כלפי הציבור.
עמרם מצנע: בכלל, מנהיגות זה תחום שאני די התנסיתי בו, מנהיגות היא קודם כל ובראש וראשונה דוגמה אישית.
עמרם מצנע: מורה בכיתה הוא מנהיג והוא לא רק מעביר חומר.
עמרם מצנע: הוא לא רק מחנך אלא הוא גם מנהיג.
עמרם מצנע: הילדים מסתכלים עליו, מתבוננים בו, איך הוא מדבר, איך הוא לבוש, מה הוא אומר, מה הוא עושה והוא משפיע.
עמרם מצנע: נכון שהבית הוא המשפיע הגדול ביותר, אבל אין ספק שהמורה משפיע.
<מיכל כהנא: ברשות
<מיכל כהנא: כם, אני רוצה לשתף אתכם בסיפור קצר.
<מיכל כהנא: המורה הוא לא רק דוגמה אישית.
<מיכל כהנא: הוא לא אמור להיות דוגמה אישית רק בכיתה אלא אנחנו צריכים לדעת שאנחנו גם מעבר לכיתה.
<מיכל כהנא: מסתבר שאני את השיעור של החיים שלי אחרי 35 שנים נתתי דווקא לא במסגרת השיעורים בכיתה.
<מיכל כהנא: זה היה ביום של הפיגוע בעפולה.
<מיכל כהנא: יצאתי מהישוב שלי, אספתי שתי טרמפיסטיות, אחת מבוגרת ואחת בוגרת, ובדרך שמענו על הפיגוע ואני ניהלתי שיחה בדיבורית עם הקבלן שעבד אצלי לפני כמה שנים כי נודע לי שהבן הקטן שלו נפטר מחיידק טורף.
<מיכל כהנא: התקשרתי אליו והוא בכה ואני בכיתי וזה היה מאוד מאוד כואב לשמוע על הסיפור.
<מיכל כהנא: אמרתי לו שאני עוד אשתדל לקפוץ אליו לכפר שלו וגם לראות את אשתו.
<מיכל כהנא: כשהסתיימה השיחה, שמעתי מאחורי אומרים: פחות ערבי, אחד פחות.
<מיכל כהנא: הסתכלתי במראה וראיתי שזאת הגברת המבוגרת.
<מיכל כהנא: ירדתי לשולי הכביש, עצרתי את המכונית ואמרתי לה שהיא לא יכולה לנסוע אתי, אני לא רוצה, אני לא יכולה לקחת אותה אתי ברכב והיא מתבקשת לרדת.
<מיכל כהנא: זה היה באמת באמצע שום מקום, זה כביש 60.
<מיכל כהנא: היא המשיכה לשבת, היא הייתה מאוד נבוכה ואחרי שנייה אמרתי לה שאני אביא אותה לתחנה הקרובה ואז היא תצטרך לרדת כי אתי היא לא תיסע לירושלים, וזה מה שעשיתי.
<מיכל כהנא: הבאתי אותה לתחנה, היא ירדה ואז ראיתי שיש בוגרת שאני גם מכירה אותה כי היא למדה אצלי בעבר, ואחרי שעה בערך קיבלתי הודעה: מיכל, היום בזכותך עברתי את מבחן הבגרות באזרחות.
<מיכל כהנא: אני לא מורה לאזרחות, אני מעולם לא לימדתי אזרחות, אבל אני חושבת שאנחנו כמורים נדרשים לשמש דוגמא אישית.
עמרם מצנע: היה באמת שווה לשמוע את הסיפור.
עמרם מצנע: אני מאוד מודה לכם.
עמרם מצנע: הדיון שהתכנסנו אליו הוא הכנה לקריאה שנייה ושלישית של הצעת חוק לימוד חובה (תיקון מס' 16) (תיקון מס' 9), התשע"ד-2014.
עמרם מצנע: התיקון לחוק דוחה בשנה את החלת חינוך חובה על ילדים מגיל שלוש.
עמרם מצנע: דנו בנושא בישיבה הקודמת ואני ביקשתי ממשרד החינוך לבדוק נושא שעלה כאן בקשר לחינוך המשולב.
עמרם מצנע: קיבלתי הבטחה משר החינוך שזה ייבדק לעומק תוך ניסיון לתת תשובה הולמת לבעיה שהועלתה כאן ואני בהחלט נותן אמון בשר החינוך ובצוות שאכן תינתן תשובה מתאימה לאחר שהם ילמדו היטב את הנתונים.
משולם נהרי: מי ערב לכך?
עמרם מצנע: ידידי חבר הכנסת וסגן שר החינוך לשעבר, כפי שאתה יודע אין ערבות.
עיסאווי פריג': מה עלינו לעשות?
משולם נהרי: אני יודע שהסיכויים הם גבוהים שבתשע"ו, בחוק ההסדרים הבא, יבקשו להאריך את זה בעוד שנתיים-שלוש.
משולם נהרי: כבר שלושים שנים עושים את זה.
משולם נהרי: שלושים שנים, זאת ההארכה השמינית.
עמרם מצנע: אני אומר לך מה השתנה.
עמרם מצנע: מה שהשתנה זה כתוצאה מהמלצות טרכטנברג הוחל בעצם חינוך חינם מגיל שלוש על כל ילדי ישראל.
עמרם מצנע: גם זה מבוצע בשלבים.
עמרם מצנע: זה לא יכול להיות מבוצע בשלב אחד ולפי הערכה בשנה הבאה זה גם יושלם.
עמרם מצנע: זאת אומרת, לקראת שנת הלימודים תשע"ו.
עיסאווי פריג': כמה בוצע נכון לעכשיו?
עמרם מצנע: זה עלה בדיון.
עיסאווי פריג': יש אומרים 32 אחוזים.
<קריאה: 37 אחוזים.
משולם נהרי: כל אחד נותן נתונים אחרים.
עמרם מצנע: התשובה היא סביב התשעים אחוזים.
עמרם מצנע: תשעים אחוזים.
משולם נהרי: סגן שר החינוך מעל הדוכן דיבר על 92 אחוזים.
משולם נהרי: מה עם שמונת האחוזים.
עיסאווי פריג': האם בשביל שמונה אחוזים נדחה בעוד שנה?
עמרם מצנע: עכשיו עברת לנושא החינם.
עמרם מצנע: אנחנו עכשיו עוסקים בחובה.
עמרם מצנע: את החובה אפשר היה השנה להחיל, ואנחנו מקווים שיסיימו בשנה הבאה להחיל על כל בתי הספר כי המדינה לא יכלה להחיל חובה כשהיא לא נותנת תשובה לילדי גיל שלוש.
עמרם מצנע: התשובה הזאת ניתנה.
עמרם מצנע: הוקצה משאב ענק של מיליארד פסיק שמונה נדמה לי לגנים חדשים, לצוות חדש, ולכן אפשר היום בעקבות זה שהוחל חינוך חינם מגיל שלוש לכל ילדי ישראל, אפשר להחיל גם את החובה.
משולם נהרי: לא תפסתי מה מונע ולמה דוחים את זה לעוד שנה וחצי לפחות.
עמרם מצנע: הם ביקשו לדחות בשנה - ואני מכבד את רצונם – מתוך כוונה לסיים את זה בשנה הזאת.
עמרם מצנע: אני לא ערב ואף אחד לא ערב לכך שלא יבואו בשנה הבאה ויגידו שהם ניסו, השתדלו והם מבקשים לדחות בעוד שנה.
משולם נהרי: מה מונע לקיים את זה בתחילת תשע"ו?
עמרם מצנע: המדינה לא יכולה לתת פתרונות לכולם.
עיסאווי פריג': סדר עדיפויות.
משולם נהרי: עומד סגן שר החינוך ומתפאר ואומר שמתוך 2,700 גני ילדים נדרשים, אלפיים כבר נבנו.
משולם נהרי: בנו אלפיים, אז 700 לא יבנו בשנה וחצי?
עמרם מצנע: אני מסביר לך שוב שלפי החוק החובה היה צריך להיכנס עכשיו, בשנת הלימודים תשע"ה, בעוד חצי שנה, בספטמבר.
משולם נהרי: בינתיים בונים.
עמרם מצנע: כשאתה היית סגן שר חינוך לא הצלחת לבנות כל כך הרבה גנים.
משולם נהרי: אם אתה רוצה שאני אתן לך נתונים, אני אתן לך ואני אפתיע אותך במספר בתי הספר שבנינו בתקופה קצרה.
עמרם מצנע: יש עוד מישהו שרוצה להעיר?
<אביבית ברקאי אהרונוף: אני רוצה להסב את תשומת לב היושב ראש וחברי הכנסת לכך שנושא השילוב מוגבל בזמנים.
עמרם מצנע: לכן השר הבטיח שביום ראשון הם יושבים על העניין.
עמרם מצנע: הם לא מבטיחים ואני גם לא הבטחתי בדיון הקודם.
עמרם מצנע: הצגתם את הבעיה ואני חושב שאנחנו הבנו אותה.
עמרם מצנע: אנחנו רוצים לסייע, גם השר רוצה לסייע והם יושבים על זה בדחיפות.
עמרם מצנע: הם יודעים שעד סוף חודש פברואר עוסקים במה שנקרא השמות למיניהן.
עמרם מצנע: זה ידוע.
<אביבית ברקאי אהרונוף: למה לא באותם מקומות שם כבר מוחל חינוך חינם?
עמרם מצנע: הבעיה היא חובה.
<אביבית ברקאי אהרונוף: נכון אבל בתשעים אחוזים הוחל כבר חינוך חינם.
<אביבית ברקאי אהרונוף: מדוע במקומות האלה לא יוכל להיות השילוב?
עמרם מצנע: דנו בזה ואני מסכים אתך.
עמרם מצנע: לכן העברנו את זה לשר החינוך.
<אביבית ברקאי אהרונוף: נאמר לנו שהעניין סודר.
עמרם מצנע: אתמול חשבתי שהוא סודר.
עמרם מצנע: העליתם את הנושא ואני חושב שגם אנחנו בוועדה וגם השר לקח את זה ברצינות וזה מה שביקשתי.
עמרם מצנע: אני מקווה שנקבל תשובה הולמת לבעיה שהצגתם.
עמרם מצנע: למרות שהקראנו, תקריאי שוב.
<מירב ישראלי: הצעת חוק לימוד חובה (תיקון מס' 16) (תיקון מס' 9), התשע"ד-2014 בחוק לימוד חובה (תיקון מס' 16) התשמ"ד-1984, בסעיף 2(א), במקום "התשע"ה" יבוא "התשע"ו".
עמרם מצנע: מי בעד אישור הצעת החוק?
עמרם מצנע: בעד – רוב נגד – מיעוט
עמרם מצנע: הצעת החוק אושרה.
עמרם מצנע: אנחנו מתכבדים לקיים הדיון בנושא החינוך לחמלה על בעלי חיים.
עמרם מצנע: הדיון הוא במסגרת יום מיוחד שמוקדש לציון יום זכויות בעלי חיים והוא אינו מחליף את העיסוק היומיומי הקבוע בכנסת בתחומי החקיקה והפיקוח בנושא זכויות בעלי חיים.
עמרם מצנע: במסגרת היום הזה, נביא אחה"צ לאישור בקריאה טרומית חוק מאוד מאוד חשוב, חוק שמטיל אחריות פלילית על ראשי תאגידים שבהם היו התעללויות בבעלי חיים ולא ננקטו הפעולות המתאימות כנגד התופעה הזאת.
עמרם מצנע: כך שלא רק הש"ג יעמדו בסוף לדין והעונש לא יהיה רק קנס כספי כי לפעמים לתאגיד הזה הוא לא כל כך מפריע קנס כספי, אלא אחריות פלילית.
עמרם מצנע: לצערי הרב בעקבות לוח הזמנים הצפוף של היום הזה, הקדשנו לדיון זה רק שעה.
עמרם מצנע: אני רואה מהשתתפות הרבה והרב-גונית, גם המעניינת שנמצאת כאן שלא כלום יצליחו להגיע לכלל דיבור.
עמרם מצנע: אנחנו ננסה למצות את מה שאפשר.
עמרם מצנע: אני מזמין אתכם לדיונים שהוועדה מקיימת בימי הכנסת הרגילים הקשורים לזכויות בעלי חיים.
עמרם מצנע: אעביר מיד את רשות הדיבור לשני חברי הכנסת שפעילים מאוד בתחום של זכויות בעלי חיים, שהם וגם מאחורי הארגון והמבנה של היום המיוחד הזה, חבר הכנסת איתן כבל וחבר הכנסת הרב דב ליפמן.
עמרם מצנע: בבקשה חבר הכנסת איתן כבל.
איתן כבל: תודה לכם, תודה לחברי חבר הכנסת, לעמיתי.
איתן כבל: אני מודה לך אדוני היושב פעמיים, ואני אנצל את ההזדמנות ביום זה לומר, בשנה שאתה מכהן כיושב ראש ועדת החינוך, אתה ידיד נאמן.
איתן כבל: אני אומר את זה ללא כחל ושרק, ובמלוא מובנה של המילה, בכל הנוגע לזכויות בעלי חיים, ואתה ממשיך, יאמר לזכותם של חלק מניכר מיושבי הראש הקודמים שעמדו בראש הוועדה, לא כולם אבל חלקם היה באמת מהדוחפים ומהמקדמים.
איתן כבל: אתה נכנס לקטגוריה, לפחות מבחינתנו, של מהטובים ביותר שמובילים ועושים זאת באמונה ולהט נכון וחשוב.
איתן כבל: הכותרת המרכזית שביקשנו ואותה אנחנו מקדישים ליום הזה לחמלה, גם אם הכותרת 'חינוך לחמלה' נשמעת כותרת מרוחה, אבל בסופו של עניין כפי שאני רואה את הדברים האלה, כמי שנחשף כמעט מידי יום, אצלנו המשרד הפך להיות חמ"ל (חדר מלחמה) כלל ארצי.
איתן כבל: באופן טבעי שיודעים שיש מי שעוסק בעניין הזה בכנסת, וכמובן נדמה שאם אתה פונה לכנסת ויש חבר כנסת שנוגע בעניין, אז מיד כל הבעיות באות על פתרונן המידי.
איתן כבל: כמובן שזה לא כך.
איתן כבל: הלוואי שזה היה כך, אתה יודע את זה היטב.
איתן כבל: הצוות שלי ואני מקבלים את כל הפניות והן מכל הארץ.
איתן כבל: אין באמת מושג לעוצמה האכזרית שלעיתים מתחוללת ברחבי הארץ.
איתן כבל: אמרתי לעצמי שהדבר הבסיסי ביותר הוא לחנך לחמלה.
איתן כבל: חמלה לכל דבר.
איתן כבל: גם בדיון הקודם הגדול אמרתי שיש מי שסבור שחמלה ראוי שתהייה רק כלפי בני אדם.
איתן כבל: אלה שכותבים בפייסובוק ושואלים 'מה אתם מתעסקים עם בעלי חיים, פטרתם את כל הבעיות עם בני האדם?'.
איתן כבל: אני גם לא אוהב את המשפט שאומר 'מי שדואג לבעלי חיים ידאג לבני האדם'.
איתן כבל: לא! גם זה לא נכון.
איתן כבל: בסופו של עניין מנקודת המבט שלי, אחד האתגרים היותר גדולים של מערכת החינוך, שהחינוך לחלמה יהיה חלק בלתי נפרד ממנה.
איתן כבל: זה וכול ועשוי לקדם את המאבק למען בעלי-החיים באופן דרמטי.
איתן כבל: נמצאים כאן בני נוער וילדים.
איתן כבל: כ- 100 אלף כלבים נטבחים מידי שנה בישראל.
איתן כבל: זה מספר שהוא בלתי נתפס.
איתן כבל: זה מספר בלתי נתפס, התעללויות קשות.
איתן כבל: לפעמים אתה אומר לעצמך 'אל אלוקים מאיפה יוצאת מבני האדם האכזריות הזאת'.
איתן כבל: כאן בכנסת ישראל לקחנו על עצמנו את המשימה, גם לשים את הנושא הזה על סדר היום הציבורי וגם לעלות על נס את הצורך בחקיקה מתאימה, בתקנות מתאימות לכלל המערכות, גם המערכות הממשלתיות, גם המערכות הציבוריות, גם המערכות הפרטיות ואפילו, אפילו טיפול באדם הבודד.
איתן כבל: העניין זה מקבל אצלנו משנה דחיפות.
איתן כבל: הצעת החוק שאתה מוביל יושב ראש הועדה, חבר הכנסת עמרם מצנע, היא הצעה שמדברת גם על עליית מדרגה במאבק במתעללים.
איתן כבל: לא מדובר רק בטיפול במתעלל הבודד, אלא גם בראשי המערכות שבהן האנשים המתעללים נמצאים.
איתן כבל: זה שינוי תפיסתי, מחשבתי ממדרגה ראשונה.
איתן כבל: את זה אפשר לעשות רק ביחד.
איתן כבל: אני מקווה שהפעילות שאליה אתה נכנסת, בעיקר בוועדה הזאת, לאורך כל השנה תיתן את ביטויה ואנחנו באמת נצליח להביא את דברנו אל הציבור.
עמרם מצנע: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.
עמרם מצנע: בבקשה חבר הכנסת דב ליפמן.
דב ליפמן: תודה רבה לכבוד היושב ראש.
דב ליפמן: אני מצטרף לשבח של חברי חבר הכנסת איתן כבל על הדיונים לאורך כל השנה בנושא צער בעלי-חיים.
דב ליפמן: יש המון התקדמות בזכות הדיונים הללו.
דב ליפמן: אני מתנצל מראש, נמצאים בחוץ תלמידים שלא נכנסנו לאולם, בשעה 13:00 אני אצא לשוחח איתם בנושא של צער בעלי-חיים.
דב ליפמן: למרות שאני אחד מהיוזמים, אני אצא אליהם לרבע שעה ואחזור.
דב ליפמן: בשנה שלי בכנסת, בזכות כל מיני ארגונים שפועלים למנוע צער בעלי-חיים למדתי המון על הנושא.
דב ליפמן: למדתי דברים שלא ידעתי שקורים במדינה שלנו ומכאן הבנתי את החשיבות של חינוך לנושא, כי לפעמים אנשים לא יודעים מה קורה ומה אנחנו עושים לבעלי-חיים במדינה.
דב ליפמן: אני באופן אישי, אצלנו במשפחה שלנו יש לנו השנה גור שבעוד שנה הוא יוכשר להיות כלב נחיה.
דב ליפמן: בחודשים שהוא איתנו אנחנו למדנו כל כך הרבה מהכלב על נאמנות, על חברות וגם ראיתי איך הילדים שלי ם הפכו להיות אכפתיים ועם יותר חמלה, אפילו אחד כלפי השני.
דב ליפמן: לדעתי דרך מערכת החינוך אנחנו חייבים למצוא את הדרך.
דב ליפמן: אני באופן אישי אדבר עם שר החינוך על זה ואנחנו נשמח לשמוע את הרעיונות והיוזמות.
דב ליפמן: אנחנו צריכים להכניס לתוך מערכת החינוך תכניות לחינוך לחמלה.
דב ליפמן: זה אפשרי.
דב ליפמן: כבר שמעתי מכמה פעילים כאן על הדברים שהם עושים בתוך בתי הספר.
דב ליפמן: בעז"ה, יש לכם את התמיכה שלנו ואנחנו נעשה כל שביכולתנו לעזור כדי שבאמת נראה את התכניות לחינוך לחמלה בתוך כל בתי הספר מדינה.
דב ליפמן: זה חשוב מאוד.
דב ליפמן: אני מצטרף לברכות של חבר הכנסת איתן כבל בנושא.
עמרם מצנע: אחר כך אבקש את הרב דובדבני נציג משרד החקלאות ולאחר מכן אבקש לשמוע את הילדים.
<עינב לוק: אני ממונה על הנושא של אקלים, חינוך מטיבי בבתי ספר ומניעת אלימות.
<עינב לוק: משרד החינוך בשנים האחרונות מפעיל תכניות בשיתוף עם המשרד להגנת הסביבה.
<עינב לוק: תכניות שהן לאורך כל טווחי הגיל, מגני הילדים ועד השכבות העליונות.
<עינב לוק: בכל שכבת גיל יש את התכנית המיועדת לה.
<עינב לוק: ברחבי הארץ פועלים מדריכים שהמשימה שלהם להטמיע את התכניות בבתי הספר.
<עינב לוק: מדי שנה נכנסים עוד ועוד בתי ספר לתכנית.
<עינב לוק: עדיין לא כל בתי הספר בתכנית, כמו שהצגת, אנחנו שואפים לשם.
<עינב לוק: השנה פורסם חוזר מנכ"ל מתוקן בנושא, חוזר שמתייחס גם לנושא של אחזקת בעלי-חיים, יחס לבעלי-חיים, יצירת מרחבים זואולוגיים בבתי הספר.
<עינב לוק: במקביל אנחנו מוציאים כעת חוזר מנכ"ל בנושא מניעת אלימות ובו נכתב פרק חדש בנושא הזה.
<עינב לוק: החשיבות של הפרק החדש בנושא של אקלים בית ספרי ומניעת אלימות הוא כדי שכל בתי הספר יהיו מחויבים להכניס את הנושא הזה לתקנון הבית ספרי שלהם ולעסוק בנושא זה בשיתוף ההורים והתלמידים, כשהם בונים את התקנון הבית ספרי.
<עינב לוק: עד היום זה לא היה וזה יכנס עם פרסום החוזר.
עמרם מצנע: בבתי ספר שמקבלים תו תקן של 'בית ספר ירוק' יש חלק שקשור עם התמודדות בשאלת בעלי- חיים?
<עינב לוק: אני אתן ליפית להרחיב כאן
<עינב לוק: גם לגבי התכניות וגם לגבי תו התקן.
<גלי דוידסון: 'תו ירוק' הוא התכנית החינוכית של המשרד להגנת הסביבה.
עמרם מצנע: כן, אבל היא מתקיימת בבתי ספר.
<גלי דוידסון: כמובן, זה נעשה יחד עם משרד החינוך.
<גלי דוידסון: זו תכנית שאנחנו מעבירים אותה בשיתוף.
<גלי דוידסון: אחד מהתכנים שנמצאים ברשימה כדי שבית ספר יהיה 'בית ספר ירוק' הוא התוכן הזה.
<גלי דוידסון: יחד עם זאת ב'גנים ירוקים' שגם זה תחום מאוד יפה ורחב שנכנס, אחד מתכני החובה שנכנסו זה התוכן של כל נושא מניעת אלימות כלפי בעלי-חיים.