GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עופר טוריאל: בשל כך יש ירידה מאוד משמעותית כל שנה בהיקף מספר שעות ההוראה במוסיקה בכלל, וכמובן שזה פוגע בזמר העברי.
עופר טוריאל: זאת נקודה מאוד חשובה.
עופר טוריאל: אני מרשה לעצמי לקרוא מעל הבמה הזאת למשרד החינוך - - -
זבולון אורלב: שאתה עובד שם?
עופר טוריאל: להתחיל להתייחס לאמנויות ולמוסיקה בפרט כאל מקצוע יסוד, מקצוע חובה.
עופר טוריאל: זה מקצוע שמשום מה קוראים לו "העשרה".
עופר טוריאל: אני לא מתייחס למקצוע זה כאל מקצוע העשרה.
עופר טוריאל: זה אחד ממקצועות היסוד מכל הבחינות.
עופר טוריאל: צריך רק לקרוא היום את המחקרים של נוירולוגים, לא מוסיקאים, בנושא הזה, בתרומה הישירה של החינוך המוסיקלי מעוברים ואילך לכל תחומי הלימוד, ללא יוצא מן הכלל.
עופר טוריאל: אין מקצוע שמקנה כל כך הרבה כשרים כמו המוסיקה.
עופר טוריאל: מאז קום המדינה זה נחשב למקצוע העשרה, וכמובן שברגע שיש קיצוץ, הדבר הראשון שמבטלים זה מקצועות העשרה.
עופר טוריאל: בחטיבות ביניים יש מעט מאוד מוסיקה, ובתיכונים אני שמח שאני מצליח לשכנע הרבה מאוד בתי-ספר לפתוח מגמות לבגרות.
עופר טוריאל: יש לנו היום קרוב ל-160 מגמות לבגרות.
עופר טוריאל: זה גידול של מאות אחוזים, ובכל מגמה כזאת יש לנו חבורת זמר ומקהלות מעורבות.
עופר טוריאל: הן עוסקות בעיקר בשירה עברית.
זבולון אורלב: כמה ניגשים כל שנה לבחינות בגרות?
עופר טוריאל: היום הגענו בערך ל-3,000-3,200.
זבולון אורלב: כשמדברים על 3,000 תלמידים, שנתון במדינת ישראל שניגש לבחינות הבגרות הוא בערך 60,000.
זבולון אורלב: 60% משנתון ניגש לבחינות בגרות, אז אפשר לומר שזה 5%.
עופר טוריאל: כל שנה זה גדל לפחות במאה אחוז – גם בזמרה, גם בנגינה ובכלל בבחינות בגרות.
עופר טוריאל: אני מוכרח לומר משהו על הזמר העברי, שהוא מאוד מאוד חשוב.
עופר טוריאל: יש משהו בזמר העברי שמייחד אותו לעומת הזמר בכל העולם.
עופר טוריאל: אני מסתובב הרבה מאוד בקונגרסים בינלאומיים, בתחרויות בינלאומיים, אנחנו מיוצגים שם עם פרסים שאנחנו מביאים לארץ, תעודות זהב, תעודות כסף.
עופר טוריאל: זה משום מה לא מעניין את העיתונות, דווקא כן מעניין כישלונות בתחומים אחרים.
עופר טוריאל: אם יש הצלחה בלתי רגילה בתחום מסוים, עושים מזה הרבה רעש.
עופר טוריאל: אנחנו בכל שנה מביאים עשרות תעודות זהב וכסף וגם ארד, וזה לא מעניין אף אחד.
עופר טוריאל: הייחוד בזמר שלנו הוא שהוא קשור קשר הדוק עם ההיסטוריה והאירועים שמתרחשים כאן.
עופר טוריאל: כל שיר עברי קשור ישירות או בגיאוגרפיה או בהיסטוריה או ברגשות המיוחדים של העם הזה.
עופר טוריאל: אין דבר כזה בשום דבר בעולם.
עופר טוריאל: יש שירים שהם די ניטרליים והם יפים מאוד, אבל התחום הספציפי הזה מייחד את מדינת ישראל.
עופר טוריאל: התוצאה היא, שבכל מקום שאני מגיע בחוץ-לארץ שואלים אותי: הבאת זמר?
עופר טוריאל: הבאת שירים?
עופר טוריאל: הם מאוד אוהבים לשיר את הזמר העברי.
עופר טוריאל: זה מופיע בכל תחרות בינלאומית של מקהלות.
עופר טוריאל: כל מקהלה מתגאה בעובדה שהיא שרה זמר עברי.
עופר טוריאל: זה דבר מיוחד כדאי לדעת אותו, זה מאוד חשוב.
זבולון אורלב: תמונת המצב המצטיירת היא תמונת מצב מאוד לא טובה?
עופר טוריאל: נכון.
זבולון אורלב: לפחות פה בחדר כולנו מבינים את החשיבות.
זבולון אורלב: אתה תולה את זה באוטונומיה, אתה תולה את זה בהחלטות הנהלת המשרד שלא קובעות את מקצוע המוסיקה כמקצוע יסוד.
זבולון אורלב: מה שמפריע לי זה שגם אם יש אוטונומיה במשרד חינוך,מה פירוש אוטונומיה?
זבולון אורלב: – שמנהל, מורים והורים; הורים מאוד משפיעים על תכניות הלימודים.
זבולון אורלב: הם שותפים היום מאוד משמעותיים בתוך מוסדות החינוך.
זבולון אורלב: אם הם מגיעים למסקנה שטוב להעדיף עוד שיעור מתמטיקה על פני שיעור במוסיקה, זה דבר שצריך להדאיג אותנו מנקודת המבט התרבותית, וצריך לשקוד ולחשוב איך מתמודדים עם דבר כזה.
זבולון אורלב: כי אני מניח שמערכת החינוך לא תחזיר את הגלגל אחורנית ויישבו כמה חכמים בירושלים ויעצבו תכנית לימודים לכל בית-ספר.
זבולון אורלב: הדבר הזה נגמר.
זבולון אורלב: אני תומך שקהילה חינוכית תקבע את העדיפויות שלה בתכניות הלימודים.
זבולון אורלב: השאלה באמת אם אנחנו רואים שהאוטונומיה הזאת, הניהול העצמי של מוסדות החינוך, מביא אותנו להחלטות שמנקודת מבטנו הן החלטות תרבותיות קשות, מה עושים.
זבולון אורלב: אני שואל את עצמי מה היה קורה לו בתי-ספר היו מחליטים לוותר על לימודי אנגלית.
זבולון אורלב: האם מערכת החינוך היתה נזעקת כן או לא?
זבולון אורלב: ברור לי שהתשובה היא חיובית.
זבולון אורלב: גם כאן ברור לי שהתשובה צריכה להיות חיובית, ואני חושב שהשיטה צריכה להיות בעידוד בונוסים.
זבולון אורלב: כלומר, על-ידי מתן בונוסים לעודד, לא במתן הוראות.
זבולון אורלב: אין הוראות שהולכות מלשכת השר בירושלים אל הכיתה בשכונת תל-ברוך, אלא על-ידי בונוסים.
זבולון אורלב: אני חושב שנחדש את התביעה שלנו למערכת החינוך לדאוג שבתי-הספר ילמדו מוסיקה.
עופר טוריאל: אם זה יהיה מקצוע חובה, תהיה התקדמות.
זבולון אורלב: או על-ידי מקצוע חובה או על-ידי עידוד.
קריאה: אתה יודע מה אפשר לעשות בארבעים אלף שקל לשנה?
זבולון אורלב: לכן אמרתי על-ידי עידוד ותוספת משאבים.
זבולון אורלב: הנושא של השתלמויות מורים, שחמישים אחוז מהמורים הם מורים למוסיקה מצוינים, עולים חדשים, ואנחנו אוהבים אותם, אבל שאין להם שום רקע ושום ידע בזמר העברי, הוא נושא מטריד מאוד.
זבולון אורלב: בנושא זה נתבע בצורה ברורה ומפורשת ממערכת החינוך לעשות מבצע תלת-שנתי שהמורים האלה יעברו השתלמויות.
זבולון אורלב: זו לא השתלמות של יום, זו השתלמות רצינית יותר, זה לא ה-106 שעות, יחידת השתלמות מינימלית - -
עופר טוריאל: יש תכנית מוכנה.
עופר טוריאל: יש לנו תכנית ממש מוכנה של השתלמויות מחוזיות, רק צריך תקציב לזה.
זבולון אורלב: באיזה תקציבים מדובר?
עופר טוריאל: בהתאם להיקף התקציב יהיה היקף ההשתלמויות.
עופר טוריאל: זה עניין של שעות.
זבולון אורלב: מערכת החינוך עורכת השתלמויות בהיקף של כמיליארד שקלים.
זבולון אורלב: נקבל על עצמנו לפעול שבמערכת הזאת תינתן עדיפות לאותם מורים, ואנחנו נכלול את זה בהחלטות שלנו.
איתן גפני: אני חושב שאפשר לכלול את הנושא של המוסיקה הישראלית בנושא החינוך גם לנושא המרכזי של שבוע הזמר, שזה הגניבות והפיראטיות, משום שהנושא של מלחמה נגד גניבות הוא גם נושא חינוכי, הוא לא רק נושא מסחרי או כלכלי.
איתן גפני: זה נושא שלא זקוק לתקציבים.
איתן גפני: אולי אנחנו יכולים לפנות מפה למערכת החינוך בבקשה שיקדישו שיעור אזרחות או שיעור חינוך לדיון או לשיחה או לקבל נתונים על הנושא של גניבות בכלל, של אזרחות טובה, כי זה מובן מאליו שאדם צריך להיות אדם הגון, אבל להמחיש את הנושא, שהם רגילים לשמוע מוסיקה, ישראלית או לא ישראלית, וקיימות גניבות בנושא, ובני הנוער וההורים שותפים בעצמם.
זבולון אורלב: מישהו כתב לי באחד המסמכים שהכינו את הדיון הזה, שבעבר מערכת החינוך שילמה לאקו"ם תמלוגים גלובליים עבור שימוש במוסיקה ישראלית במערכת החינוך.
זבולון אורלב: לאחרונה ההסדר הזה הופסק.
זבולון אורלב: אני שואל האם האינפורמציה נכונה?
עופר טוריאל: האינפורמציה כבר לא נכונה.
עופר טוריאל: האינפורמציה היתה נכונה בשנה שעברה.
עופר טוריאל: התחייבתי לטפל בנושא וזה טופל.
זבולון אורלב: אנחנו שמחים לרשום לעצמנו, שבעקבות הערה שהיתה כאן לפני שנה בעיה אחת קטנה לפחות נפתרה, ומערכת החינוך חידשה את התשלום לאקו"ם עבור תמלוגים של שימוש במוסיקה ישראלית במערכת החינוך.
עופר טוריאל: עוד הערה קטנה בנושא הזה: שלחנו הוראות וללא הפסק אנחנו מטפלים בנושא של להפסיק להעתיק ולצלם אלא לקנות.
עופר טוריאל: לא הבנתי, מה אתם עושים?
עופר טוריאל: אנחנו בקונסבטריונים, בבתי-ספר, כל הזמן מטיפים להפסיק להעתיק.
עופר טוריאל: מה שקורה הוא שמעתיקים, מצלמים, מקליטים.
זבולון אורלב: תכף נטפל בכל הנושא הזה של השוד המוסיקלי.
זבולון אורלב: הנושא השני זה מוסיקה עברית בכלי התקשורת.
זבולון אורלב: אני מציע שניתן לאמנון שילוני או אם מישהו מהעמותה רוצה להתייחס קודם.
נתן איתן: אני רוצה להציג סקר טרי שיצא השבוע.
נתן איתן: הסקר האחרון של חברת "חקר" נעשה לפני האירוע האחרון בדולפינריום, והוא שאל לגבי הזמר העברי בכלל, בעיקר בדגש על ערוצי טלוויזיה.
נתן איתן: שחררו לי שלושה נתונים, שאני חושב שהם נתונים חשובים.
זבולון אורלב: מי עשה את הסקר?
נתן איתן: חברת "חקר" בהזמנת חברת "מגה טי.וי.", חברה שמתעתדת להקים ערוץ טלוויזיה כשהדגש הוא ישראליות.
נתן איתן: השאלה הראשונה: "האם אתה תהיה מוכן לצפות בערוץ טלוויזיה שהדגש המרכזי שלו הוא ישראליות?
נתן איתן: " - 85% השיבו בחיוב.
זבולון אורלב: מה זה ישראליות?
נתן איתן: היתה סדרה שלמה של שאלות: הפקות ישראליות, נושאים הקשורים לישראל, זמר ישראלי עברי.
נתן איתן: לא רק זמר אבל בכלל.
נתן איתן: לגבי הזמר היתה שאלה "האם אתה רוצה לצפות בזמר עברי או בערוץ שיטפל בזמר עברי" – 80% ביקשו לצפות בערוץ טלוויזיה שהדגש שלו הוא זמר עברי.
נתן איתן: תת-סעיף בשאלה הזאת התייחס לזמר המזרחי.
נתן איתן: מתוכם 43% היו מעוניינים לצפות בערוץ שיש בו דגש על זמר מזרחי.
נתן איתן: זה מצטרף לסקרים אחרונים שעשינו – למעלה מ-40% מהאזרחים טוענים שאין מספיק זמר עברי באמצעי התקשורת.
נתן איתן: אני חושב שזאת נקודת המוצא.
זבולון אורלב: צריך לציין שבשנת היובל רשת ג' קיבלה על עצמה להשמיע שירים עבריים בלבד.
זבולון אורלב: בעיני זו היתה הצלחה גדולה מאוד, ואני מודה שבשנת היובל הרדיו האישי שלי היה מכוון הרבה מאוד לרשת ג' בגלל ההחלטה הזאת.
אמנון שילוני: זה העלה לנו את הרייטינג...
זבולון אורלב: על-פי הנתונים שיש בידינו, 45% מהשירים המושמעים ברשת ג' הם שירים עבריים.
אמנון שילוני: לא, 100%.
אמנון שילוני: בימים אלה אנחנו מכינים רשימה או אפילו הוצאנו למכרז שלושה-עשר אוספים של תקליטורים שאנחנו הולכים להוציא אותם חדשים לשוק, שהם כולם קשורים במוסיקה הישראלית בכל גווניה ובכל זרמיה, בין אם זה רוק, בין אם זה ים-תיכוני, בין אם זה אפילו התזמורת הסימפונית של רשות השידור שמבצעת מופע, ותקליטור שייצא בעקבות זה רק על המוסיקה הישראלית.
אמנון שילוני: שאול זהבי עיבד וזה דבר ממש חדש.
אמנון שילוני: השיר שאתם, חברי הכנסת, שרתם אצלנו, ולמעשה שבועיים קודם הקליטו אותי מרגלית צנעני ומיקי גבריאלוב, אנחנו מימנו את זה – אסור עוד לומר את זה כאן במשכן, כי התקציב של רשות השידור עוד לא אושר - - -
זבולון אורלב: אושר.
אמנון שילוני: אבל יש עוד הצבעה.
זבולון אורלב: יש רוויזיה בשעה אחת-עשרה.
אמנון שילוני: לכן אסור להגיד שאנחנו מימנו.
זבולון אורלב: אני חושב שאם היו מפרידים את התקציב של רשת ג' היו מאשרים את התקציב.
אמנון שילוני: לפיכך, רוני ומיקי, חברות התקליטים, אנחנו אתכם, לצדכם, במאבק
אמנון שילוני: כם הצודק בפיראטים, ותרומתנו לעניין הזה היא בהגברת השידורים וחשיפה של האומנים הישראלים לציבור המאזינים.
אמנון שילוני: אנחנו עושים כל זאת בתשע-עשרה שעות של מוסיקה ישראלית נוסטלגית מתחדשת, ים תיכונית, רוק באמצע הדרך.
אמנון שילוני: עם זאת חסרים לנו אמצעים תקציביים ובשל כך איננו משדרים לא באינטרנט ולא משדרים עשרים וארבע שעות, כי כל שאר כלי התקשורת האלקטרוניים – אני מדבר על תחנות רדיו - - -
זבולון אורלב: כמה שעות אתם משדרים?
אמנון שילוני: תשע-עשרה.
אמנון שילוני: היום אין תחנת רדיו בארץ, ולא משנה אם היא פיראטית או אם היא ארצית או אזורית, שלא משדרת עשרים וארבע שעות.
אמנון שילוני: זו הרשת היחידה שמשדרת רק שירים ישראליים והיא משדרת רק תשע-עשרה שעות.
אמנון שילוני: זה עניין שמאוד קל לסדר את זה, רק צריכה להיות החלטה בעניין.
זבולון אורלב: החלטה עם כסף?
אמנון שילוני: הפרסומת מניבה 200 מיליון שקל בשנה לרדיו, ולהעלות לשנה תוספת כזאת צריך חצי מיליון שקל.
אמנון שילוני: ממש לא הרבה.
אמנון שילוני: אתכם, היושבים בדיון, אני מזמין להמשיך לפנות אלינו לבקש עוד שידורים, עוד מופעים, עוד אוספים.
אמנון שילוני: הבקשות שלכם מחזקות אותנו לא רק ברייטינג, בעיקר במהות, ובתרומה הממשית לקידום הזמר העברי.
זבולון אורלב: יושבים פה נתן הרן ועזרא סולימן מראשי עמותת זמר ישראלי ים-תיכוני.
זבולון אורלב: אני זוכר שבעבר היו טענות לגבי הזמר הים-תיכוני שאין לו מספיק ביטוי.
עזרא סולימן: השכיל חברי אמנון שילוני מקול-ישראל להביא פה דוגמאות של הפקות שרשת ג' מפיקה ועומדת להפיק בקרוב, בשיתוף פעולה בייחוד אתנו, ויש שיתוף פעולה אתנו, אבל, לצערי, המציאות שונה לחלוטין.
עזרא סולימן: כשמדובר על מאה אחוז מוסיקה ישראלית ברשת ג', רבותי, תקשיבו טוב, אחוז ההשמעות של המוסיקה הים-תיכונית בשנת 2000 ברשת ג', קול-ישראל, 5%.
עזרא סולימן: 5% על-פי נתונים ורשימות של השמעות רשות השידור.
עזרא סולימן: תקשיבו טוב למה שאני אומר: 5% מתוך מאה אחוז מוקדשים לזמר הים-תיכוני.
אמנון שילוני: זה לא נכון.
עזרא סולימאן: זה נתון שבדוק על-פי רשימות שידור שאנחנו מקבלים מרשות השידור.
עזרא סולימאן: זה נכון ואני אוכיח.
דורית ענבר: מתוך כלל המוסיקה או המוסיקה הישראלית?
עזרא סולימאן: המוסיקה הישראלית.
עזרא סולימאן: אני מדבר על קול-ישראל.
עזרא סולימאן: בגלי-צה"ל – 2%.
דורית ענבר: מתוך כלל המוסיקה, לא מהמוסיקה הישראלית.
עזרא סולימאן: מה הקשר?
עזרא סולימאן: גלי-צה"ל זו תחנה ממלכתית, רבותי, והיא אמורה, לטעמי ולטעם רבים מאתנו, אני מניח, להשמיע מוסיקה ישראלית.
עזרא סולימאן: 60% מההשמעות בגלי-צה"ל הן של מוסיקה אחרת, לועזית.
עזרא סולימאן: מתוך ה-40% הנותרים אני מושמע שם 2%, וזה בדוק, על-פי רשימות שידור שלהם.
עזרא סולימאן: מעבר לזה, סקר של מינה צמח לפני שנה, שפורסם בערוץ 2, קבע, ש-70% מהציבור הישראל אוהד את המוסיקה הזאת.
עזרא סולימאן: איך זה צריך לבוא לידי ביטוי בכלי התקשורת?
עזרא סולימאן: וזה לא בא.
עזרא סולימאן: למה?
עזרא סולימאן: יש לנו אמנים כמו אתי לוי, שהאמרגן ישראל בונדק יושב מאחורי, מכרה שלושים אלף עותקים.
עזרא סולימאן: לא הושמעה בשנת 2000, נכון להיום, אפילו פעם אחת.
עזרא סולימאן: בקול-ישראל הושמעה מכסימום שש פעמים.
עזרא סולימאן: שלושים אלף עותקים.
עזרא סולימאן: בן ארצי קיבל תקליט פלטינה והוא הוזמן לדן שילון אחרי די.
עזרא סולימאן: ג'יי.
עזרא סולימאן: אחד.
עזרא סולימאן: אביא עוד דוגמאות: יש זמרים כמו יוסי איידן, שריף, אבי ביטר, יצחק קאלה, קובי פרץ – אלה מכרו השנה למעלה משלושים אלף עותקים, הושמעו מכסימום עשר פעמים ברדיו, ואני שואל למה.
עזרא סולימאן: אביא לכם עוד נתונים:
עזרא סולימאן: בשנת 1994 הוקמה ועדה על-ידי מליאת רשות השידור ומינו את מני ויצמן, והוועדה הזאת קבעה והחלטה, שישמיעו לפחות שלושים אחוז מוסיקה מהז'אנר הים-תיכוני.
עזרא סולימאן: מה עשו עם זה עד היום?
עזרא סולימאן: ב-1995 היתה השמעה 12%, ב-1996 ירד ל-8%, ב-1997 ירד ל-6%, והיום אנחנו מגיעים למצב של 5%.
עזרא סולימאן: בדיוק הפוך.
זבולון אורלב: אני חושב שהמסר שלך מאוד מאוד ברור.
איתן גפני: זה נשמע מאוד מוזר אם אני אגיד שאני אוהב מוסיקה ים תיכונית, כי כולנו אוהבים מוסיקה ים תיכונית, וזאת הסיבה שהמוסיקה הים תיכונית היא בעצם המוסיקה המרכזית במוסיקה הישראלית.
איתן גפני: אני חושב שהגענו לשבוע הזמר העברי בכנסת בכך שהתאחדנו כל הגורמים שעוסקים במוסיקה ישראלית – יוצרים, מבצעים, מוסיקאים, מפיקים, אנשי חברות תקליטים וכו' – התאחדו על מנת לשבת כאן ובמשך כל השנה מול הציבור בישראל ולהגיד, אנחנו כולנו מוסיקה ישראלית, המוסיקה הישראלית של כולנו.
איתן גפני: בתוכנו, בתוך העמותה, כפי שאתה רואה, יושבים גם נציגי "עזית" וגם נציגי "עפיל", כי אלה עמותות לגיטימיות שבאות לייצג אינטרס לגיטימי של קידום מוסיקה מזרחית, ובתור שכאלה הם מקדמים מוסיקה ישראלית, וכולנו שותפים ברצון הזה.
איתן גפני: מצד שני, מכיוון שאין פה נציגים של מוסיקה אשכנזית או מוסיקה פולנית - - -
עזרא סולימן: אין ז'אנר כזה.
זבולון אורלב: אני לא מציע לעצום עיניים.
איתן גפני: המוסיקה המזרחית לגבינו היא מוסיקה ישראלית, אין לגבינו מוסיקה מזרחית.
איתן גפני: כולנו שרים מוסיקה ישראלית.
איתן גפני: הקיפוח הוא באמת עניין של הגדרות.
איתן גפני: יכול להיות שאתה צודק, אני מנסה ביום הזמר העברי בכנסת לייצג את כולנו.
איתן גפני: זאת אומרת, לבוא ולומר, יש מוסיקה ישראלית ובתוך המוסיקה הישראלית יש יותר מצליחים ויש פחות מצליחים, יש יותר בולטים, יש פחות בולטים.
עזרא סולימן: אתה מורח את זה.
אריה שומר: אני חדש בז'אנר הזה – פולני, אשכנזי, מזרחי, לא חשוב.
אריה שומר: אבל אני רוצה להצטרף למה שאמר עזרא, לא מבחינת אחוזים, האחוזים פה לא חשובים – 5%, 30%.
אריה שומר: 80% - אנחנו במשרד המדע, התרבות והספורט ישבנו השנה מספר פעמים עם החבורה הנכבדה הזאת.
אריה שומר: אנחנו רואים במפורש אותם כחלק מהנושא הזה חד וחלק, ואנחנו גם עוזרים השנה בפסטיבל הזמר שמתקיים, ה"שרקייה", למדנו את המילה הזאת, ואני חושב שאתם אומרים דברים נכונים.
אריה שומר: משרד התרבות יעשה הכול כדי שתהיו מאוזנים בכל הדברים שניתן לעשות, ואנחנו הוכחנו את זה גם השנה, ואתם יודעים את זה טוב מאוד.
אריה שומר: לגבי רשות השידור, במיוחד אם אפשר לתמוך בעניין הזה, אנחנו בוודאי נתמוך.
אמנון שילוני: לחדד את מה שעזרא אמר:
זבולון אורלב: איך יכולים להיות הנתונים שעזרא אמר?
אמנון שילוני: הנתונים מאוד נחמדים רק הם לא נכונים, מפני שבקול-ישראל משדרים את קול המוסיקה, שזה מוסיקה קלאסית.
אמנון שילוני: כשהוא אומר 5% מוסיקה מזרחית בקול-ישראל, קול המוסיקה זה רשת של מוסיקה קלאסית.
אמנון שילוני: 88 זו רשת של מוסיקה לועזית ברובה.
אמנון שילוני: ברשת א' משדרים שירים עבריים וחסידיים ומזרחיים ים-תיכוניים.
אמנון שילוני: ברשת מורשת, שלא מכירים, יש שירים ישראליים בלבד.
אמנון שילוני: רשת ג' היא מאה אחוז של שירים עבריים, ובנתון שיש לי, חד-משמעית אני יכול להראות לך שבלוח השידורים יש 18% תכניות יום-תיכוניות.
אמנון שילוני: אני לא מדבר על כך שיש הכרח לכל עורך לשדר בין שניים לשלושה שירים ים-תיכוניים בכל שעה.
אמנון שילוני: כך שהנתון שלך הוא פשוט לא נכון.
זבולון אורלב: מר סולימן, אנחנו לא מתכוונים כרגע לעשות סימפוזיון בעניין הזה.
זבולון אורלב: חשבתי שראוי לתת ביטוי לבעיה הזאת, להשמיע אותה.
אמנון שילוני: מבחינת הזמר הים-תיכוני אם תמצאו עוד תחנה שמקדמות כמונו, אני אתן לה פרס משלי.
עזרא סולימן: העניין הוא לא רשת ג'.
אמנון שילוני: אני מייצג את קול-ישראל לצורך העניין.
אמנון שילוני: בקול-ישראל הזמר הים-תיכוני זוכה לתהילה ולתפארת.
זבולון אורלב: דידי מנוסי, רצית להעיר בנקודה הזה?
אמנון שילוני: יש לנו שעה אחת של שירים חסידיים, אז לא לכעוס עלינו.
דידי מנוסי: פחדתי מהתחלה שנגיע לעניין הזה של אפליה.
דידי מנוסי: זה מפחיד אותי כל פעם מחדש שבאים ואומרים לי מוסיקה מזרחית, וכולנו יודעים שהנקודות האלה לא נכונות.
דידי מנוסי: המוסיקה המזרחית היא חשובה והמוסיקה הים-תיכונית היא חשובה והיא נשמעת, וכל הזמן דוחפים אותנו עם אפליה.
דידי מנוסי: אני מציע, קודם כול, לרדת מזה, מפני שיש גם מוסיקת ישראל היפה ויש גם מוסיקה חסידית ויש מיליון סוגי מוסיקה, ונפסיק להתפלג.
דידי מנוסי: אני חושב שבאנו לדון פה על דבר הרבה יותר חשוב והוא היחס בין התשדורת ובין השירים הישראליים, ובעיקר הכמות הישראלית מול הלועזית.
דידי מנוסי: לפי הנתון שיש בידי, צריך שיהיה 50% מוסיקה ישראלית.
דידי מנוסי: בטלוויזיה, אם אני לא טועה - - -
זבולון אורלב: מיד נדבר על הטלוויזיה.
זבולון אורלב: עכשיו אנחנו עוסקים בקול-ישראל.
דידי מנוסי: אני נותן את זה כדוגמא.
דידי מנוסי: בטלוויזיה יש חוק האומר, חייבים כך וכך אחוזים של הפקה ישראלית.
דידי מנוסי: ישנו הסכם עם רשויות השידור של 50% מוסיקה ישראלית, והן לא מקיימות.
יוריק בן-דוד: יש חוק הזמר העברי.
דידי מנוסי: אני מציע לרדת מהעניין של האפליה.
דידי מנוסי: פשוט נמאס לשמוע את זה כל כך הרבה.
דידי מנוסי: אני באמת כועס.
זבולון אורלב: מיכאל וולפה מהאקדמיה למוסיקה, בבקשה.
מיכאל וולפה: לפני שנכנסים לכל הדברים המסחריים והעכשוויים, וזה לא משנה אם מדברים על אתי לוי או בן ארצי, צריך לזכור שזמר עברי זו תרבות ויש בה נדבכים נדבכים של תרבות.
מיכאל וולפה: את משה וילנסקי אין מי שייצג עכשיו כי הוא לא בחיים.
מיכאל וולפה: את סאשה ארגוב אין מי שייצג עכשיו, כי הוא לא בחיים.
מיכאל וולפה: כתבי היד שלהם נמצאים כבר בארכיון של הספריה הלאומית.
מיכאל וולפה: כל הנושא של תרבות הוא דבר שנבנה נדבכים נדבכים.
מיכאל וולפה: מדברים פה על כל מיני ערבים ברשת ג'.
מיכאל וולפה: יש פחות ופחות אנשים שיודעים לעבד זמר עברי כמו שצריך.
מיכאל וולפה: יש הרבה תכניות של זמר עברי בטלוויזיה, והיתה תכנית יפה עם שושנה דמארי לא מזמן, אבל מי שאזנו פקוחה גם לאיכות המנחים די נסער.
מיכאל וולפה: אני לפחות נסער הרבה פעמים מרמת ההתייחסות לזמר העברי.
מיכאל וולפה: אני חושב שיש לנו עוד המון מה לעשות בתחום הזה.
מיכאל וולפה: יש לנו בעיה קשה מאוד בהתייחסות לעומק לכל הנדבכים האלה.
מיכאל וולפה: למשל מוסיקה מזרחית זה גם שרה לוי-תנאי וגם עובדיה טוביה, זה לא רק אתי לוי, ויש שירי עדות וכו'.
מיכאל וולפה: הארכיון של רשות השידור מוצף בהקלטות ישנות, הקלטות היסטוריות מדהימות שנעשו לאורך השנים, שחלק גדול מהן הולך ונרקב בכל מיני מרתפים.
מיכאל וולפה: חלק הצליחו להציל וחלק לא.
מיכאל וולפה: הארכיון של הספריה הלאומית מלא בחומר שלא מצליחים להשתלט עליו.
זבולון אורלב: ביקש גם לדבר דני רובס, זמר ומלחין וכותב שירים עבריים.
דני רובס: אני רוצה לפנות לכל החברים שנמצאים סביב השולחן הזה, רבותי, החולה שלנו גוסס ואנחנו דנים בצבע של הבגדים שלו, אם משדרים מספיק שירים מזרחיים או מספיק שירים כאלה ואחרים.
דני רובס: תסתכלו סביב, תפתחו את העיניים, תשאלו את האנשים שמתעסקים במוסיקה ישראלית בשטח, לא מסביב, בשטח עצמו, שנוסעים לכל מיני מקומות ומופיעים בפני עשרה אנשים ושלושים איש וארבעים איש, ואלה אנשים של "אמנות לעם" ואמנים פרטיים ואומנים מזרחיים וכל האמנים האחרים – המוסיקה הישראלית שלנו נמצאת במצב איום ונורא, במצב מחריד.
דני רובס: מבחינת התקשורת, שידור מוסיקה עברית, אני רוצה כאמן לברך את רשת ג', שאלה כן מקדמים וכן משדרים את המוסיקה הישראלית.
דני רובס: אבל באופן כללי אינני חושב שהכמות פה קובעת.
דני רובס: אני חושב שמה שקובע זה היחס באופן כללי, והיחס קובע דוגמא אישית של כל האנשים שנמצאים כאן סביב השולחן.
דני רובס: אם כל האנשים שכאן, כולל חברי הכנסת וכל האנשים המכובדים, יתאספו ביחד ובאמת יתנו למוסיקה הישראלית את הכבוד שמגיע לה, וכבוד זה לא רק כמות השידורים שמשדרים – חמישים אחוז או שלושים אחוז או ארבעים אחוז – אלא זה שלא משדרים את השירים הישראליים.
דני רובס: את המונח "זמר עברי" אינני כל כך אוהב, ותסלחו לי.
דני רובס: אני מדבר על שירים ישראליים.
דני רובס: אני ישראלי וכולנו שרים שירים ישראליים, מוסיקה ישראלית.
דני רובס: גם המוסיקה המזרחית וגם המוסיקה הים-תיכונית, החסידית, הפולנית והצר'קסית, כולן מוסיקה ישראלית.
דני רובס: אני רוצה שאת המוסיקה הישראלית לא ישדרו בסוף התכנית כאשר רצים עליה שמות המפיק והבמאי, שהמוסיקה הזאת לא תידחק תמיד לפינות האחרונות של חמש השניות שבין קטע לבין קטע, אלא שיתנו לה את הכבוד של יצירת אמנות כמו בכל מקום מכובד בעולם.
דני רובס: כל מקום מכובד נתון כבוד למוסיקה שלו, ואני מדבר גם על הרדיו וגם על הטלוויזיה וגם על כל מקום אחר.
דני רובס: שיר זה יצירה שלמה ומלאה שצריך להתייחס אליו בכבוד רב.
דני רובס: מי שלא מתייחס אליו בכבוד, אחר-כך לשבת ולספור מתחת לשולחן את המספרים – 20%, 30%, 40% - אתם מוזמנים לעשות את זה בלעדי ובלעדי הרבה אמנים אחרים אני חושב.
זבולון אורלב: אריה לבנון, בבקשה.
אריה לבנון: הייתי רוצה לקשור בין הנקודה הראשונה שדיברנו עליה, החינוך המוסיקלי, לבין הנושא של היום, של המוסיקה הישראלית בתקשורת.
אריה לבנון: אני חושב שיש הרבה משותף והרבה מה שקושר.
אריה לבנון: המוסיקה הישראלית היא מושג מאוד מאוד רחב.
אריה לבנון: האם כשאנחנו אומרים מוסיקה ישראלית לגבי תלמיד בכיתה ד' או בכיתה ה' בבית-ספר יסודי, אנחנו מתכוונים ל"אל גינת אגוז" או ל"נערה ממש אוצר"?
אריה לבנון: שניהם מוסיקה ישראלית.
אריה לבנון: השאלה היא מה חשוב יותר.
אריה לבנון: היום אנחנו חשופים לאמצעי התקשורת בצורה מאוד מאוד אגרסיבית.
אריה לבנון: אני לא מדבר על רשת ג' אלא על הטלוויזיה.
אריה לבנון: מה שהילדים סופגים ושומעים זה לא "סלינו על כתפינו", שהיו צריכים לשיר לפני שבוע-שבועיים, הם שומעים את התכניות של הילדים, הם שומעים את השירים של הזמרים השלאגרים, הלהיטים, וזה מה שהם לומדים.
אריה לבנון: אנחנו לא בונים על פולקלור כי לא היה לנו פולקלור.
אריה לבנון: בדרך כלל יצרנו את הפולקלור.
אריה לבנון: זהבי, ידידיה אדמון, יצרו פסבדו-פולקלור, מכיוון שרצו לכתוב מוסיקה שמתאים לאזור הגיאוגרפי ואז היטו אוזן למוסיקה המזרחית והלכו בכיוון הזה.
אריה לבנון: כמה ילדים יודעים בבית-הספר את "שדמתי", שזה אולי השיר הכי חשוב שנכתב בישראל?
אריה לבנון: בעוונותי הרבים, יש מאחורי תשע שנים כמורה למוסיקה בבתי-ספר, זה היה בין השנים 1951-1960, ויש מאחורי עשרים שנה כמרצה במכללת לוינסקי, במדרשה למורים למוסיקה, ולא פעם לא הילדים של בית-הספר, ולא העולים החדשים שגדלו על זמר אחר, אלא ילדים ישראלים, ילידי הארץ, כשאני אומר "שיבולת בשדה", הם אומרים, מה זה, לא שמעתי אף פעם.
אריה לבנון: לכן אני חושב שאנחנו צריכים לא רק בבתי-הספר לדאוג שהמורים החדשים, שהם למעלה מחמישים אחוז, יידעו את הרפרטואר של השירים הישראליים, וגם שיידעו הם לא יהיו כמו אלה שספגו את זה בדם, אבל אין ברירה, אנחנו קולטים עלייה, אבל אמצעי התקשורת צריכים למצוא בכוונה פינה לאותה ארכיאולוגיה מוסיקלית של המוסיקה שהיא באמת הבסיס הפולקלוריסטי שלנו.
אריה לבנון: נפגשנו פה אחרי מאות שנים, אם לא אלפיים שנה, שלא שמענו מוסיקה ישראלית.
אריה לבנון: אנחנו מביאים את המטען של השירים של כל עדה ועדה, שבדרך כלל מוצאים את זה בפיוטים של בתי-הכנסת, אבל בשירי החול, שירי היום-יום, אלה אותם השירים שרק ילדי הגן חשופים להם היום.
אריה לבנון: רק ילדי הגן שרים את "סלינו על כתפינו".
זבולון אורלב: אני מציע שנעבור לטלוויזיה הישראלית, ליצחק זוננשיין, שהוא מנהל מחלקת הבידור.
זבולון אורלב: רשת ג' יש לה תעודת זהות מאוד ברורה, ואני חושב שהם באמת זוכים לברכות רבות.
זבולון אורלב: אבל ברור שהטלוויזיה היא כלי שמעצב מאוד גם את סולם הערכים, מה חשוב ומה חשוב יותר.
זבולון אורלב: אני גם שותף לאותה הרגשה שהזמר העברי, הזמר הישראלי, נדחק, מול ז'אנרים ודברים אחרים.
יצחק זוננשיין: אני מייצג את ערוץ 1 בלבד.
יצחק זוננשיין: דיברתם על עניין התקציב, לא הייתי מזכיר את זה, אבל כרגע אנחנו די ערוץ וירטואלי מאחר ואנחנו עובדים ללא תקציב.
זבולון אורלב: אנחנו מדברים על התקופה שהיה לכם תקציב.
יצחק זוננשיין: אני רוצה לדבר על העתיד, אבל את העתיד הרסו לנו מבחינת השנה הבאה.
יצחק זוננשיין: לא משנה אם יאשרו או לא, אין 2002 מבחינת תכנונים.
יצחק זוננשיין: זה עצוב, כי אי-אפשר לתכנן לשנה הבאה שום דבר.
יצחק זוננשיין: מה שיש זה מה שיש.
יצחק זוננשיין: כדאי לחשוב על זה לפני שמעירים הערות, כי זה מאוד עצוב מה שקורה.
יצחק זוננשיין: בוא נדבר על העניין שעליו שאלת ושאליו התייחסו דוברים קודמים.
יצחק זוננשיין: מבחינתנו כערוץ 1 אנחנו מאוד משקיעים בנושא של זמר עברי.
יצחק זוננשיין: יש לנו תכניות שמושקעות רק בעניין הזה.
יצחק זוננשיין: יש לנו פורמטים שאנחנו בונים על העניין הזה.
יצחק זוננשיין: אני רוצה לציין שהפקה של תכנית טלוויזיה אחת היא בערך כמו שנת שידורים רדיופונית של תכניות או שמעבר לזה.
יצחק זוננשיין: זאת אומרת, לא מדברים בדיוק על אותו מדיום.
יצחק זוננשיין: אמנון יודע שאנחנו משדרים דרך אנטנות, זה מה שדומה בין רדיו לטלוויזיה, אבל להפיק תכנית טלוויזיה זה לא לשים דיסקים ולדעת שמתי יותר דיסקים עבריים או שמתי יותר דיסקים לועזיים.
יצחק זוננשיין: זה להפיק ז'אנר, זה להפיק פורמט.
יצחק זוננשיין: וכשאנחנו עושים תכניות כמו "שירים שנשארים" או תכנית כמו "תוצרת הארץ", ואני לא מדבר על "טברנה" ולא על תכנית "שירים שאוהבים", אלא על תכניות שמוקדשות רק לזמר עברי, כל הזמרים שנמצאים פה ומשתתפים בתכנית "שירים שנשארים", הם יודעים שזו תכנית שבאה להעשיר את הזמר העברי מהעבר.
יצחק זוננשיין: זאת אומרת לא כל הזמרים, כמו שדיברתם קודם על המופע של שרית חדד ו"טיפקס", לא כל הזמרים העבריים שרית חדד ו"טיפקס", יש עוד כמה זמרים שצריך להביא אותם ויש עוד כמה שירים שצריך להביא אותם.
יצחק זוננשיין: אני לא מדבר על ז'אנר.
יצחק זוננשיין: אני מדבר על השמות שאתה ציינת, שצריכים להיות, ואנחנו מנסים בכל תכנית "טברנה" להביא אחד מהם, כדי לגלות אנשים.