GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק זוננשיין: לכן כשאנחנו מדברים על הפקת תכניות טלוויזיה, אנחנו זקוקים להמון שיתוף פעולה, המון השתתפות של הגורמים כאן, ולא תמיד עצם ההשתתפות חופפת את הרצון למקור פרנסה למשל.
יצחק זוננשיין: זאת אומרת, הטלוויזיה בערוץ 1 לא יכולה לשלם לכל סוגי האמנים את אותו תשלום למשל ויש ויכוחים.
יצחק זוננשיין: לא מזמן עשינו תכנית "שירים שאוהבים", ודודו פה, והיה לנו ויכוח שפתרנו אותו על הצד הטוב, וגם אילי פה והוא השתתף בתכנית הזאת, כדי לראיין אמנים על שירים שהם שרו לפני עשרים ושלושים שנה, אבל לראיין אותם ולשמוע את הסיפור סביב אותו שיר.
זבולון אורלב: למה בכל שיחות ההכנה לקראת ישיבה כזאת שאנחנו מקיימים עם יוצרים ואמנים, חוזרת ועולה ההרגשה שהזמר העברי איננו מקבל את הביטוי הנכון, אין לו המשקל הנכון, אין לו המעמד הנכון?
זבולון אורלב: יש הרגשה שתעודת הזהות שלנו כעם, כמדינה, נדחקת קצת לשוליים מפני דברים אחרים.
יצחק זוננשיין: אני חושב שהכול קשור לסכיזופרניה השידורית, כי יש סכיזופרניה כזאת.
יצחק זוננשיין: מצד אחד, תמיד באים ואומרים לנו, תעשו לנו תכניות זמר עברי כי זה חשוב בערוץ 1 שהוא ערוץ ממלכתי.
יצחק זוננשיין: מצד שני, כשמישהו בא לתכנית והוא ראה למחרת שהתכנית שהוא היה בה קיבלה 5% או 4%, הוא אומר, אני מעדיף בפעם הבאה ללכת לערוץ 2, שם התכניות מקבלות רייטינג של 12%, 13%.
זבולון אורלב: זו שאלה של רייטינג?
יצחק זוננשיין: זו שאלה של רייטינג.
יצחק זוננשיין: מצד אחד, אומרים לנו, אתם לא צריכים להסתכל על רייטינג.
יצחק זוננשיין: מצד שני, למחרת הוא שואל אותי: למה אני אבוא לתכנית שלך?
יצחק זוננשיין: הזמינו אותי מתכנית עם רייטינג אחר, רק ששם לא יהיה זמר עברי.
זבולון אורלב: זאת באמת השאלה, האם הטלוויזיה העברית צריכה להתאים את עצמה.
יצחק זוננשיין: הטלוויזיה הישראלית צריכה לפעול בין שני המדיומים.
יצחק זוננשיין: למשל, קח את התכנית "שירים שנשארים".
יצחק זוננשיין: אף זכיין, אף בעל הון שמחזיק את ערוץ 2 למשל, שזה בעלי הון שצריכים לראות את הרייטינג מיידית ולדעת כמה הם הרוויחו על אותה תכנית, אף אחד לא יחזיק תכנית שבמשך חודשים היה לה רייטינג רק של 3%-4%.
יצחק זוננשיין: היום, ברוך השם, אנחנו מביאים את התכנית הזאת ל-8%.
יצחק זוננשיין: בערוץ 2 למשל, היה שעשועון שאחרי שלוש תכניות שהיה לו רייטינג של 8% או 10%, שזה נמוך מבחינתם, העבירו אותו לשתים-עשרה בלילה, כי הוא הלך לפינה, הוא לא הביא את הפירות.
יצחק זוננשיין: צריך מאוד לשתף פעולה.
יצחק זוננשיין: זאת אומרת, הגורמים צריכים לדעת שזה לא פשוט להיות ערוץ 1 היום.
יצחק זוננשיין: זה לא פשוט להחזיק תכניות שהן לא רייטינגיות.
זבולון אורלב: אין לך בשורה?
יצחק זוננשיין: אם תעבירו את התקציב נוכל אולי לשפץ משהו ממה שהרסתם בחצי השנה הזאת ונצליח לבנות פורמטים שניסינו להתחיל לבנות אותם.
זבולון אורלב: מדובר על ועדת הכספים.
זבולון אורלב: יש ויכוח בוועדת הכספים.
יצחק זוננשיין: אני לא נכנס לוויכוח.
יצחק זוננשיין: אני יודע שאני כמחלקת בידור, מחלקת דרמה, מחלקת תעודה, כולם לא יכולים להכין יותר תכניות ל-2002.
יצחק זוננשיין: זה מה שאני יודע כאיש ביצוע.
יצחק זוננשיין: אבל אתם יכולים לעשות מה שאתם רוצים.
יצחק זוננשיין: אנחנו באמת מבקשים, ויש לנו את שיתוף הפעולה של כל הגורמים שנמצאים פה, של הארגון שלכם ושל הארגון של האמנים - - -
זבולון אורלב: אז אנחנו נמשיך להיות סכיזופרנים ומתוסכלים על מעמדו של הזמר העברי בטלוויזיה?
יצחק זוננשיין: צריך לתת עדיפות לערוץ שבסופו של דבר הוא היחיד שחרת על דגלו את הזמר העברי כאידיאולוגיה וזה ערוץ 1.
יצחק זוננשיין: צריך איכשהו לתת לו עדיפות כי אין ערוץ אחר כזה.
יצחק זוננשיין: לא משנה מה תחשבו, יכול להיות שהוא לא מספיק עושה את זה, לטעמכם, אבל הוא היחיד שעושה את זה.
יצחק זוננשיין: זו הפנייה שלי לכל הגורמים שנמצאים סביב השולחן.
זבולון אורלב: רוני בראון רצה להעיר.
רוני בראון: אני חושב שהאמירה שנאמרה יש בה חלקים של אמת.
רוני בראון: עובדתית, הערוץ הראשון נמצא בעידן המזוזואיקון, בתקופת האבן, מבחינת התפיסה שלו של איך מתייחסים למוסיקה ישראלית, מה זה מוסיקה ישראלית, מה זה הווה ומה זה עתיד.
רוני בראון: זאת אומרת, כשמטפלים בכל מיני דברים זה תמיד חוזר , סליחה על הביטוי בבית המחוקקים, לאותה אורגיה טלוויזיוניות שמנסים להמציא את הגלגל מחדש, להביא 17 אמנים שימציאו משהו ביחד, ביצוע משותף, כי משעמם לעשות מה שהם עושים ביום-יום.
רוני בראון: תעשיית המוסיקה, או בכלל מוסיקה, נעשית בשביל שהיום יעשו אותה היום ומחר היא תהפוך להיות לחלק מנכסי צאן הברזל.
רוני בראון: אתם כל הזמן הולכים אחורה, מנסים לחפור אחורה, עושים את זה ללא אמצעים.
רוני בראון: אני מסכים שזה ללא אמצעים, אבל אפשר לעשות את זה בתחכום.
רוני בראון: אתם מביאים את האמן, גורמים לו להיראות מגוחך, תמיד באותה תפיסה, וזה נורא קשה.
רוני בראון: אם תשנו טיפה את התפיסה שלכם, יכול להיות שזו לא בעיה של כסף, וגם תקבלו את שיתוף הפעולה של התעשייה.
רוני בראון: אנשים לא באים אליכם כי מרגישים שיוצאים משם עם ריח של נפטלין, וכדאי שיחשבו על זה.
זבולון אורלב: מה, אין מספיק עכשוויזם?
רוני בראון: המסך נראה כמו לפני שלושים שנה.
רוני בראון: זה ששמים שני פרי-לייטים זה לא משנה כלום, זה התפיסות שמאחור.
דידי מנוסי: שפתיים יישק, כל מילה אמת.
רוני בראון: אני מצטער שאני אומר את זה אבל זאת האמת.
יצחק זוננשיין: פה נכנס העניין של ניגודי אינטרסים.
יצחק זוננשיין: לרוני יש אינטרס, הוא צריך לקדם דברים חדשים.
יצחק זוננשיין: יש עוד אינטרסים.
יצחק זוננשיין: צריך להזכיר את הדברים הלא חדשים, הם לא הלכו לאיבוד.
יצחק זוננשיין: השירים של לבנון לא נעלמו, צריכים לקדם אותם.
יצחק זוננשיין: אני לא מתייחס לסיסמאות שלקוחות מהעיתונים שרוני מחזיק לפניו כי זה לא נכון.
יצחק זוננשיין: אנחנו לא חיים עם הפנסים האלה שאתה מדבר, ולקרוא את מה שהעיתונים אומרים, להם יש אינטרס, לך אין האינטרס להשמיץ כך את ערוץ 1.
יצחק זוננשיין: אתה לא צריך להשמיץ אותו כך כי זה לא נכון.
יצחק זוננשיין: האמנים כן רוצים לבוא.
יצחק זוננשיין: כך שכל הכיוון שאמרת לא נכון.
יצחק זוננשיין: האמנים לא מסרבים לבוא.
יצחק זוננשיין: האינטרסים פה צריכים להתאחד.
יצחק זוננשיין: רוני צריך להבין שיש אינטרס לא רק לאמנים חדשים שהוא רוצה לקדם בחברה שלו אלא גם לאמנים האחרים בחברות האחרות ומהזמנים האחרים ומהז'אנרים האחרים.
יצחק זוננשיין: אתה צריך להבין שכולם צריכים לבוא לידי ביטוי בתכניות האלה.
רוני בראון: יצחק אני חושב שזה לא הוגן מה שאתה אומר.
זבולון אורלב: זה לא סימפוזיון.
זבולון אורלב: דורית ענבר, יושבת-ראש מועצת הכבלים, ואחריה אתן לאמ"י.
דורית ענבר: בתקופה של טלוויזיה רב-ערוצית יש פילוח בטעמים של הצופים ולכן גם הרייטינג יורד, אגב.
דורית ענבר: בעניין הזה תמשיך ותהיה ירידה ככל שיתרבו הערוצים, ואז יש מבחן לכל ערוץ וערוץ האם באמת יש איזשהו קהל שאליו הוא מדבר וצרכים שאותם הוא ממלא.
דורית ענבר: אני חושבת שגם הערוץ הראשון, גם הערוץ השני, ובכלל כל ערוץ שרוצה לשדר לישראלים ולהצליח בישראל, צריך לשים דגש מאוד גדול על הפקה מקומית ועל תכנים ישראליים, כי זה מה שהקהל הישראלי אוהב.
דורית ענבר: כשאנחנו מסתכלים על נתוני רייטינג אנחנו רואים שהישראלים בראש וראשונה מחפשים חומר ישראלי.
דורית ענבר: זה נכון בכל התחומים, לא רק במוסיקה.
דורית ענבר: לעניין המוסיקה, אנחנו מתכננים להוציא בשנה הזאת מכרז לערוץ מוסיקה ישראלית.
דורית ענבר: אנחנו מקווים שזה ערוץ שימלא את החלל הזה שחסר במוסיקה, שגורם מסחרי יבחר מה לשים בה ויבטא גם את הצרכים של הקהל וגם יתן במה למוסיקה הזאת.
זבולון אורלב: עשיתם בדיקה שיש כדאיות כלכלית לפתוח ערוץ מוסיקה ישראלית?
דורית ענבר: צריך להזכיר שזה ערוץ מסחרי.
דורית ענבר: זה ערוץ שיתבסס על פרסומות.
דורית ענבר: אם הוא לא יהיה מסחרי, אם הוא לא יצליח, הוא לא יחיה.
זבולון אורלב: ערוץ מסחרי על פרסומות בכבלים?
דורית ענבר: בכבלים ובלווין.
דורית ענבר: אם הערוץ הזה לא יהיה לו רייטינג, הוא גם לא ימכור פרסומות ולא יהיה לו קיום כלכלי.
דורית ענבר: עדיין יש הרבה מאוד מתעניינים והרבה מאוד קופצים על הערוץ הזה והרבה מאוד ממתינים לו, ואנחנו נותנים בו הרבה מאוד אמון.
דורית ענבר: אנחנו בטוחים שזה יהיה ערוץ מוצלח.
דורית ענבר: אגב, הוא נקרא ערוץ מוסיקה ישראלית וים-תיכונית, וזאת שאלה מאוד גדולה מהי מוסיקה ים-תיכונית.
דורית ענבר: אני למשל חושב, שמוסיקה ישראלית כוללת גם מוסיקה מזרחית, והשאלה מהי מוסיקה ים-תיכונית.
דורית ענבר: יש מי שסובר שהיא מוסיקה של אגן הים התיכון בכלל, או שצריך לפצל את המוסיקה הישראלית לשניים.
דורית ענבר: זו שאלה מאוד גדולה.
דורית ענבר: אנחנו מאמינים שמדובר במוסיקה ישראלית.
דורית ענבר: יעיד רוני שיש טענה שחסר חומר ישראלי לטלוויזיה וצריך להגדיל ולהפיק מוסיקה כזאת ולייצר חומרים חדשים כדי שתמלא ערוץ חדש ומלא, ויהיה מסה קריטית שאנשים יידעו שכמו שיש אמ.
דורית ענבר: טי.וי.
דורית ענבר: יש גם ערוץ מוסיקה ישראלית שאפשר להתעניין בו.
דורית ענבר: הדבר הזה, לדעתי, יביא גלגל שבסופו של דבר גם ימשוך יותר התעניינות וגם ייצר יותר מוסיקה ויותר קליפים ויותר תכנים שנוגעים למוסיקה ישראלית.
דורית ענבר: לעניין הערוץ הראשון, אני לא יכולה להתאפק מלומר, שלדעתי, השידור הציבורי במדינת ישראל יש לו כל מיני מחויבויות, לא רק סתם לשדר מוסיקה ולא רק לשדר מוסיקת עבר, אלא גם לתת במה למוסיקה ישראלית עכשווית שהיא ניסיונית, שהיא אחרת, שהיא קצת פחות מסחרית, ולפתח גם את התחום הזה.
דורית ענבר: אני חושבת שזו אחת החובות של השידור הציבורי, ואולי זה המקום לומר את זה ולהזמין אותם לפתח את התחום הזה.
זבולון אורלב: את מרגישה שיש החמצה בנושא הזה?
דורית ענבר: כולם מדברים על כך.
דורית ענבר: יש סיכוי גדול מאוד למסחריות.
זבולון אורלב: כשיושבת-ראש מועצת הכבלים מבקרת את רשות השידור זה בסדר.
דורית ענבר: לא, להפך.
דורית ענבר: אני חושבת שיש כאן מכלול ויש דגשים שונים בתוך השידור, ויש בהחלט במוסיקה המסחרית את שיקולים ודגשים אחרים מאשר במוסיקה הציבורית.
דורית ענבר: שידור ציבורי שיש לו מטרות אחרות ושיש לו גם מקורות מימון אחרים יכול להרשות לעצמו את מה שערוץ מסחרי שמתבסס על רייטינג וצריך למכור פרסומות אולי לא יכול להרשות לעצמו.
דורית ענבר: זו בהחלט לא ביקורת.
דורית ענבר: אני חושבת שזה אפיק יפה שאפשר להתפתח עליו.
זבולון אורלב: דודו דותן: בשנתיים וחצי האחרונות שאני בתפקיד הזה הייתי בחדר הזה ובחדרים אחרים ובכל פעם דנו בנושא אחר: פעם בתיאטרון, פעם בקולנוע ופעם בזמר, ואני מוכרח להביע את התפעלותי מזה שאתה מלווה אותנו תמיד, לפעמים לבד.
זבולון אורלב: היום חבר-הכנסת בוים הצטרף אליך, ואנחנו מברכים אותו.
זבולון אורלב: אנחנו מתכנסים ומשכנעים אחד את השני בצדקת הדרך.
זבולון אורלב: אבל שאלת קודם שאלה את יצחק, ואני חושב שיש לי תשובה.
זבולון אורלב: שאלת למה הזמר נמצא במעמד ובמצב שהוא נמצא.
זבולון אורלב: זה מתחיל בהתייחסות ליצירה וליוצר הישראלי.
זבולון אורלב: זה הרבה יותר רחב.
זבולון אורלב: בגלל זה גונבים את הסחורה שלו, בגלל זה מנסים אפילו במדינה עצמה לפגוע בזכויות שלו כיוצר וכמבצע.
זבולון אורלב: נמצא פה נציג משרד המשפטים, תשאל אותו.
זבולון אורלב: הוא נלחם כאילו כמעט נגדנו.
זבולון אורלב: מערכת החינוך לא נותנת מספיק את הדעת.
זבולון אורלב: אילי גורליצקי, בבקשה.
אילי גורליצקי: אני רוצה לדבר על הנושא של הזמר העברי בהקשר המאוד מובן של הזמר העברי ולאו דווקא בנושא שלו בתקשורת.
אילי גורליצקי: כי אתם צריכים להבין דבר אחד: הזמר העברי יש לו קשר גם בהופעות פומביות, בהופעות חיות, והללו בגסיסה מוחלטת.
אילי גורליצקי: הדברים שאמר כאן דני רובס הם כל כך נכונים, וצריך להבין ממה זה נובע.
אילי גורליצקי: הדברים האלה נובעים מדברים מאוד פשוטים.
אילי גורליצקי: אמר פעם מנדלי מוכר ספרים, שלא היה אבי הזמר, משפט נהדר: אימתי מזמר יהודי?
אילי גורליצקי: כשהוא רעב.
אילי גורליצקי: זה בערך המצב שלנו.
אילי גורליצקי: הזמרים העבריים רעבים ככלל.
אילי גורליצקי: הם מזמרים כשהם רעבים, הם רעבים כשהם מזמרים.
אילי גורליצקי: המצב הוא כל כך קשה, כי ככל שאמצעי ההעתקה, השיעתוק, גניבת הקניין הרוחני, גדלים - - -
זבולון אורלב: תכף נדבר על זה.
אילי גורליצקי: אני מיד מסיים.
אילי גורליצקי: ככל שהאמצעים האלה גדלים ומתרבים, ברור שההופעות הפומביות הן בגסיסה.
אילי גורליצקי: לכן אנחנו זקוקים לחקיקה שתעזור לנו, וחס וחלילה שלא נגיע למצב של תחבלנות משפטנית שתחסום את הקידמה.
אילי גורליצקי: דווקא בימים אלה ביקר בארץ שר החינוך הצרפתי, ז'ק לנג, שהיה בין השנים 1982 עד 1992 שר התרבות הצרפתי.
אילי גורליצקי: הוא האורים והתומים של כל היוצרים והמבצעים בעולם, כי הוא הביא כמה חוקים לצרפת שהם היום אור לכולם.
אילי גורליצקי: הוא המציא את חג המוסיקה, שב-21 ביוני כל צרפת – הטלוויזיה, הרדיו, בכל קרן רחוב מלאים בבמות שמנגנים ושרים שם מוסיקה צרפתית ומוסיקה בכלל.
אילי גורליצקי: הוא שהביא את החוק – וכאן אני בא לנקודה שבגללה אני יושב כאן – הוא שהביא את החוק לצרפת ב-1985, חוק הקלטות הריקות, שבא לפצות את היוצרים, את המפיקים ואת המבצעים על גזילת הביצוע האמנותי שלהם, ובמקרה זה הזמר העברי.
אילי גורליצקי: מה קורה אצלנו במדינה?
אילי גורליצקי: בעוד שבמקומות אחרים בעולם כבר שש-עשרה שנה כל היוצרים, המבצעים והמפיקים נהנים מכספים גדולים שבאים לא מכספים שהמדינה נותנת אלא מתהליך רגיל של גביית כסף מהקלטות הריקות, אצלנו לא קיבלנו עדיין פרוטה.
אילי גורליצקי: הזמר העברי, האמנות העברית לא קיבלה אפילו פרוטה אחת.
דידי מנוסי: למרות שהחוק חוקק.
אילי גורליצקי: למרות שב-1996 החוק חוקק.
אילי גורליצקי: מה שכן נותנים לנו זה סכום שהוא מצחיק.
אילי גורליצקי: רק שיהיה לנגד עיניכם: בגרמניה – 230 מיליון שקל מקבלים כל הגורמים האלה.
אילי גורליצקי: בצרפת – 300 מיליון.
אילי גורליצקי: נכון שהן מדינות יותר מרובות אוכלוסין.
אילי גורליצקי: אבל בפינלנד כבר יש פחות אוכלוסין מאשר אצלנו – שם מקבלים 27 מיליון.
אילי גורליצקי: בנורבגיה שממש מתחת למספר האוכלוסין שלנו – 17 מיליון.
אילי גורליצקי: אנחנו מקבלים, אם נקבל, 5-6 מיליון שקל.
אריה לבנון: אצלנו זה לארבע שנים.
אילי גורליצקי: לא, לשנה.
אילי גורליצקי: זה 5%-6%.
אילי גורליצקי: צריך לפקוח את העיניים.
אילי גורליצקי: הזמר העברי הישראלי לא ניזון רק מתקשורת.
אילי גורליצקי: זה חשוב מאוד, אבל מה עם ההופעות?
אילי גורליצקי: אם ההופעות יורדות הוא צריך להיות ניזון מדברים אחרים שבאים לפצות אותו.
אילי גורליצקי: שר התרבות הצרפתי, שהוא לנו נושא הדגל, אמר כך: המנהיגים הפוליטיים בישראל צריכים להבין דבר אחד, שדווקא בימים האלה, הימים הקשים ביותר, צריכים לשים את התרבות במקום הראשון, כי זה הדבר היחיד שיכול להביא קצת אור לתושבים וגם לאמנים.
אילי גורליצקי: אני חושב שאתם צריכים לעזור לנו לעזור לכולם.
זבולון אורלב: אנחנו בוודאי רוצים, זה חלק מהדיון הזה.
זבולון אורלב: יוריק בן-דוד מאקו"ם, בבקשה.
זבולון אורלב: אנחנו מדברים על התקשורת.
זבולון אורלב: אני מבקש לקצר, כי ככל שאנחנו מאריכים בנושא זה אנחנו מקצרים בזמן שיוקדש לנושא השוד המוסיקלי.
יוריק בן-דוד: רק כדי להמחיש מה קורה בתקשורת בשבוע הזה, שהוא שבוע הזמר העברי, וכמובן שאנחנו לא בעת של חגיגות גדולות עקב האירועים שסובבים אותנו, אבל יש מספיק חומרים בזמר העברי כדי לתת ביטוי לרחשי העם ולרחשי הלב גם בעיתות מצוקה.
יוריק בן-דוד: האם לדעתכם כל אמצעי התקשורת התגייסו לחגוג את שבוע הזמר העברי אפילו בתוגה?
יוריק בן-דוד: חלילה.
יוריק בן-דוד: למעט רשת ג' שבאמת התגייסה והיא שותפה מלאה לחג הזה ולרצון ליצור את החג הזה במדינה, אף אחת מהרשתות לא עשתה דבר.
יוריק בן-דוד: זה פשוט להמחיש לכם איפה אנחנו נמצאים.
רוני בראון: הערוץ הראשון כן עשה.
יוריק בן-דוד: זאת המציאות וחשוב שנדע.
יוריק בן-דוד: הנושא האחרון שחשוב לי להדגיש בעניין התקשורת: אני לא חושב שאנחנו יכולים לתת לכבלים, לזכייני הכבלים, לצאת בזול כאן.
יוריק בן-דוד: יושבת כאן יושבת-ראש מועצת הכבלים והלווין.
יוריק בן-דוד: בעלי העסקים הללו עיני לא צרה בהם, הם עושים הון תועפות על אזרחי ישראל.
יוריק בן-דוד: הם לא משקיעים בתחום הזמר העברי ובתחום המוסיקה אגורה שחוקה אחת.
יוריק בן-דוד: מה שהם עושים, באיזשהו ערוץ פינתי, מדי פעם הם נותנים קליפים ישראליים ממה שהם מקבלים מתנות מאחרים.
יוריק בן-דוד: הם לא מחזירים לקהילה אגורה שחוקה אחת בתחום הזה של התרבות, וזה נורא ואיום, לטעמי.
זבולון אורלב: יוחאי חי מהפדרציה למוסיקה ים-תיכונית, בבקשה.
יוחאי חי: לאחר כל מה שנאמר כאן אני אדבר בקצרה.
יוחאי חי: אני מדבר על היחסים בין תעשיית המוסיקה, זמר עברי, לבין התקשורת.
יוחאי חי: אני חושב שהבעיה נעוצה, מעבר לכל הבעיות של חינוך ויחס, בהיעדר יחסי גומלין מסודרים בין התקשורת לבין התעשייה, לבין הזמר העברי.
יוחאי חי: למה אני מתכוון?
יוחאי חי: אומר באופן הפשוט ביותר, שעורכי התכניות והשדרנים בתחנות הרדיו הממלכתיות, שלא לדבר על תחנות רדיו פרטיות ששם הם חושבים שהם יכולים לעשות ככל העולה על רוחם, חושבים שהם בעצם עושים לך טובה שהם משדרים אותך.
יוחאי חי: כלומר, היעדר יחסי גומלין מסודרים בין התעשייה לבין התקשורת כך שתחייב את התקשורת להעריך את עצם העובדה שהתעשייה משקיעה הון תועפות ומשאבים אחרים על מנת למצוא פה מוסיקה ישראלית, על מנת שלתחנות הרדיו ולטלוויזיה יהיה מה לשדר - מתקבל הרושם שהתחנות האלה אינן מבינות מהו תפקידן.
יוחאי חי: כשאני למשל שומע הערות כמו "תגיד תודה שמשדרים אותך", או "למה אני בכלל צריך לשלם תמלוגים על זה שאני משדר אותך, לא מספיק שאני משדר אותך?
יוחאי חי: " זאת בעיה של חינוך.
יוחאי חי: אבל מעבר לחינוך זו בעיה של התייחסות, וזה מתחבר לכל הדברים שנאמרו פה.
דורית ענבר: מה שנאמר כאן מלמד יותר מכול על המצב של המוסיקה הישראלית לפחות בטלוויזיה, אם לא ברדיו, שנכון להיום משמשת כסותמת חורים, כקליפים, כ"פילרים", במקרים שצריך לקשט בין קטעים.
זבולון אורלב: אבל את ממונה לא רק לומר מה הבעיות, יש לך תפקיד שאת יכולה להיות גם ממונה על הפתרונות.
דורית ענבר: הפתרונות, לדעתי, הם ביצירת במה שיש בה אפשרות למסה קריטית של מוסיקה.
דורית ענבר: זאת אומרת, שההתמקדות והעיקר יהיה במוסיקה ולא שהמוסיקה תהיה קישוט לדברים אחרים.
זבולון אורלב: כשאני שומע שאת דוחקת את המוסיקה לערוץ מוסיקה ישראלית, את בעצם עלולה לרוקן את יתר הערוצים שהם בטבע הדברים נצפים יותר.
דורית ענבר: אינני חושבת כך.
דורית ענבר: התפקיד של המוסיקה כמקשטת יישאר.
דורית ענבר: הפקה מקומית בכלל וגם הפקה של מוסיקה היא הרבה יותר יקרה.
דורית ענבר: הרבה יותר יקרה להפיק הפקה מקורית.
זבולון אורלב: לפי מה שנאמר כאן אתם לא משקיעים כלום.
דורית ענבר: לכן אני אומרת כל הפקה מקומית, כולל מוסיקה, נעשית רק כאשר מחייבים אותה.
דורית ענבר: שום גורם מסחרי, כולל לא זכייניות הרשות השנייה וכולל לא חברות הכבלים והלווין, אינו עושים דברים בהתמודדות.
זבולון אורלב: את בעצם אומרת למחוקקים, חבר'ה, תחייבו אותנו בחוק להפקות?
דורית ענבר: יש היום חיוב מסגרת להפקה מקומית, והחיוב הזה צריך להיות מופנה לז'אנרים שונים.
דורית ענבר: נכון להיום אין במה שבה אפשר לחייב רק מוסיקה.
דורית ענבר: אין בטלוויזיה, בניגוד לרדיו, במות שלמות שמיועדות רק למוסיקה, ולכך אנחנו מפיקים את הערוץ המיוחד הזה.
זבולון אורלב: את אומרת שהחיוב בחוק הוא להפקה ישראלית אבל בתוך ההפקות אין דיפרנציאציה?
יוריק בן-דוד: תכנית שמקדמת מכירה של תכנית אחרת נחשבת הפקה ישראלית.
זבולון אורלב: נקודה למחשבה.
זבולון אורלב: אני חושב שהנושא הזה מוצה.
זבולון אורלב: אנחנו חייבים להתקדם הלאה.
זבולון אורלב: נכנסתי ויצאתי עם אותה הרגשה, שהמוסיקה הישראלית אין לה המעמד, אין לה הביטוי הנכון לפחות במדיום של הטלוויזיה.
זבולון אורלב: לצערי, הרשות השנייה לא מצאה לנכון להשתתף בדיון הזה, ואני רוצה לציין זאת, ואני יכול רק להביע צער על כך שחרף פניות חוזרות ונשנות הם לא באו.
זבולון אורלב: יש להם כנראה שיקולים שלהם, ויידע העם שהם הוזמנו ולא הגיעו, ואני יכול בהחלט רק להביע צער עמוק על כך.
זבולון אורלב: אני חושב שהכיוון לדיון בינינו הוא הנושא של בדיקת המצב החוקי, אם כי לא כל דבר זה חוק.
זבולון אורלב: תרבות זה לא חוק.
זבולון אורלב: תרבות זה התייחסות.
דורית ענבר: יש דברים שמזינים את עצמם.
דורית ענבר: אם יהיה ערוץ שמיועד למוסיקה ישראלית, וזה מה שאנחנו מקווים שיהיה בתוך שנה - - -
זבולון אורלב: לפני שאנחנו עוברים לנושא הבא אנחנו עושים שני דברים: א.
זבולון אורלב: מתכוננים לשירה קצרה בציבור.
זבולון אורלב: לפני כן ביקש חבר הכנסת זאב בוים לומר כמה מילים.
זאב בוים: אני לא מתפלא על שר החינוך הצרפתי, אילי.
זאב בוים: תן לי בישראל שר חינוך של עשר שנים, תאמין לי הוא יעשה כמה דברים גדולים וממש מהפכות.
זאב בוים: לאחרונה נתקלתי בעובדה המדהימה, שהיה שר חינוך בישראל שש-עשרה שנים.
זאב בוים: זלמן ארן היה שש-עשרה שנים שר.
זאב בוים: לא פלא שהוא עשה רפורמה, מתווכחים עליה אם היא כן טובה או לא טובה, אבל כשיש לך תקופה כזאת של פעילות בתחום מסוים אתה יכול לעשות.
זאב בוים: מה קורה אצלנו?
זאב בוים: אצלנו בעוד שנה או שנתיים תהיינה בחירות, יתחלפו השרים, כל שר ממהר לעשות את השינויים המהירים כי הוא יודע שעוד שנה הוא יתחלף.
זאב בוים: אני רוצה להגיד באופן כללי, שאני לפחות לומד בתחומים השונים תחת הכותרת של זמר עברי, ולא מבקש להיות מומחה אלא מעניין ולשמוע על תחומים שאנחנו לא מכירים כלל.
זאב בוים: למשל אם מדבר על טלוויזיה, אני לא חושב שאני הצרכן הרגיל, הפוליטיקאים בכלל.
זאב בוים: רוצים להיכנס לשידורים ולצילומים ולדבר.
זבולון אורלב: הם מוכנים שיהיה שיר ישראלי העיקר שהם ייכנסו.
זבולון אורלב: ואם לא הולך, מוכנים גם לשיר שיר ישראלי.
זאב בוים: זה מה שנעשה היום.
זאב בוים: אם יש לי קצת זמן פנוי אני צופה בערוץ הספורט או מחפש סרט טוב, שאני לא תמיד מוצא אותו.
זאב בוים: יחד עם זה, ומכיוון שבוועדת החינוך עסקינן, ואני מבין שעסקתם בנושא מבחינת משרד המדע והתרבות, פה הייתי רוצה לומר שני דברים נוספים.
זאב בוים: אם אני לא כל כך צרכן מאין יש לי באופן טבעי לזמר הישראלי?
זאב בוים: כיוון שאני כבר בעידן של נכדים, יש בייבי בך, יש בייבי מוצרט - דרך אגב, יש בייבי רובס או בייבי גפן או בייבי איינשטיין?
זאב בוים: עוד לא.
זאב בוים: זה רעיון טוב, כי כולנו גדלנו, ושכל אחד יקח את עצמו וישאל מאין הוא יונק את העניין של הזמר הישראלי, זה בדיוק העניין.
זאב בוים: אבל אחר-כך זה נמשך בבית-הספר, ובחלק מהדברים שהספקתי לשמוע בתחילת הדיון דיברו על המוסיקה בכלל ועל הזמר הישראלי בפרט במערכת החינוך.
זאב בוים: צריך להחזיר את זה.
זאב בוים: אני לא יודע היום בדיוק, אני לא עד כדי מעודכן, אבל זה הולך ופוחת בגלל הקיצוץ השעות ובגלל אלף ואחד דברים.
זאב בוים: עניין כמו מוסיקה כחלק אינטגרלי קבוע בתקנים של שעות הלימודים בכל הגילאים, בכל מערכות החינוך, הולך ופוחת עם השנים, והפך להיות לרשות, ואז יש בתי-ספר שכן רואים בזה נושא חשוב, וזה תלוי במנהל בית-הספר ואולי בחדר המורים, אבל זה כבר לא דבר שמחייב.
זאב בוים: זו אחת הבעיות הגדולות.
זאב בוים: לפי דעתי, פה אנחנו צריכים לראות אם אנחנו יכולים לעשות משהו.
זאב בוים: אנחנו מכירים גם את כל האילוצים של משרד החינוך ואת הקיצוצים במשרד החינוך ואת השאלה כמה שעות צריך להעמיס על תלמיד במשך יום לימודים ושבוע לימודים, אבל בעיקר בעיות תקציב.
זאב בוים: אני רוצה להעיר הערה אחרונה שקשורה לזמר המזרחי, הים-תיכוני.
זאב בוים: אני בא ממורשת של הזמר הפולני שאני לא יודע מה זה בדיוק.
זאב בוים: זה היה הבית, אבל אתרע מזלי שלושים ושש שנים, כמעט מהתקופה שעמדתי על דעתי, להיות בקריית-גת.
זאב בוים: שם במשך הזמן גיליתי תרבות זמר שלא הכרתי, את מורשת הפייטנים.
זאב בוים: נכנסתי לזה והרחבתי את השכלתי המוסיקלית וזה היה מאוד מעניין, אבל יכולתי בעמדה שהייתי, כראש העיר, וחשבתי שזה יהיה חשוב לחנך, וזה העניין.
זאב בוים: אני מזכיר את זה בהקשר של חינוך מוסיקלי.
זאב בוים: כי ילדים שהוריהם היו הפייטנים לא ידעו שום דבר על זה, והקמנו חבורות זמר לילדים במסגרת המתנ"סים, כשהמבוגרים העבירו להם את המורשת הזאת.
זאב בוים: כך גידלנו פייטנים קטנים, ילדים שלמדו את המורשת הזאת.
זאב בוים: אני נותן את זה כדוגמא כי זה בדיוק עניין של חינוך.
זאב בוים: מה שנחנך בגיל הצעיר יישראל כנכס צאן ברזל, כפי שקורה בחינוך בגיל צעיר, ואז השאלה חשובה כשלעצמה, כמה משדרים, איך משדרים, מה משדרים, אבל יהיה בסיס, זה יפול על אוזניים קשובות וטובות אם נתעסק בחינוך.
זאב בוים: זה יהיה תפקידנו פה בוועדת החינוך לבדוק את הסוגיה הזאת בתוך מערכת החינוך.
זבולון אורלב: משה גרשטיין עם האקורדיון יפתח בשירה בציבור.
זבולון אורלב: לפי הפתיחה שפתחתי, שאנחנו מקיימים את שבוע הזמר בתוך שבעת ימי האבל שאנחנו אבלים על עשרים נרצחים, ביקשנו לצמצם ולבחור שירים שמתאימים לאווירה שאנחנו בה (שירה בציבור)
זבולון אורלב: אנו ניגשים לסוגיה שהיא בוודאי רצינית ומהותית מאוד: השוד המוסיקלי.
זבולון אורלב: אומרים שזאת מכת מדינה, הגניבות הפיראטיות של היצירה ושל היוצרים.
זבולון אורלב: דנו בנושא הזה גם בשנה שעברה וקיבלנו שורה של החלטות.
זבולון אורלב: כדבר ראשון נרצה לדעת מה קרה מאז השנה שעברה.
זבולון אורלב: אני רק רוצה לומר לחברים, שבמשך השנה האחרונה הוגשו שבע הצעות חוק שנמצאות בשלבים שונים של חקיקה.
זבולון אורלב: מתוך שבע הצעות החוק, לצערי, רק הצעת חוק אחת היא הצעה ממשלתית, שעברה קריאה ראשונה לפני כחודש ימים, וזה תיקון בחוק זכויות יוצרים ומבצעים בעניין שיפוט בנוגע לתמלוגים – הסדרת נושא השיפוט, שזה דבר חשוב מאוד.
זבולון אורלב: ההצעה עברה פה-אחד, כמדומני, במליאה, ב-8 במאי.
זבולון אורלב: עניינו של החוק הוא להסמיך את בית-המשפט המחוזי לדון בסכסוכים שונים שיש בין הקשורים לענייני תגמולים, דבר שהיום לא מוסדר.
זבולון אורלב: ברגע שהחוק יתקבל, יבטיח מיצוי טוב יותר של נושא התמלוגים.
זבולון אורלב: יש עוד שורה של הצעות חוק: יש שתי הצעות חוק של חברי נחום לנגנטל, שעוסקת גם בעניין של החמרת עונשים לזייפנים – משנה אחת לשלוש שנים.
זבולון אורלב: ועוד הצעת חוק שרוצה גם להסדיר את כל נושא הזכויות של השמעת שירים על-ידי תזמורות ותקליטנים באולמות ובמקומות כגון אלה.
זבולון אורלב: יש הצעת חוק של קבוצת חברי כנסת.
זבולון אורלב: אגב, שתי הצעות החוק של חבר הכנסת לנגנטל עברו כבר קריאה טרומית – הראשונה בחודש מרס 2001, והשנייה – בחודש יוני בשנה שעברה.
זבולון אורלב: שתיהן עברו לוועדת החוקה, חוק ומשפט, וממתינות לקריאה הראשונה.
זבולון אורלב: צריך גם לומר שההצעה הזאת היא המשך של הצעה של חבר הכנסת לשעבר יונה יהב, שהגיש הצעה דומה בכנסת הארבע-עשרה, וצריך לתת זכויות ולהזכיר לטובה את אלה שעשו.
זבולון אורלב: הצעת חוק נוספת של הרחבת תיקונים הוגשה על-ידי קבוצת חברי כנסת (לא רשום לי מי מוביל את אותה קבוצה).
זבולון אורלב: יש עוד הצעת חוק של שימוש ביצירות ברשת האינטרנט, שיזם אותה חבר הכנסת אברהם הירשזון.
זבולון אורלב: היא הונחה ב-7 במאי השנה על שולחן הכנסת, ועניינה מניעת שימוש ביצירות מוגנטות ברשת האינטרנט ללא הסכמת היוצר או בעל הזכויות מבלי שכמובן תתקבל תמורה עבור השימוש.
זבולון אורלב: יש הצעת חוק שלי שגם הונחה על שולחן הכנסת בחודש מרס, כבר חלפו 45 ימים, ואנחנו מחכים להזדמנות שכל ההצעות כולן יוגשו יחד לדיון.
זבולון אורלב: עניינה של ההצעה שלי הוא ענישת מחזיקי יצירות מפרות.
זבולון אורלב: כלומר, היום החוק אינו אוסר על כך שמישהו יציב דוכן בריש גלי וינסה למכור.
זבולון אורלב: עצם ההחזקה הזאת לתכלית עסקית אינה אסורה.
זבולון אורלב: בעצה אחת עם הגופים היוצרים הגשנו הצעת חוק שאני מוביל אותה, שתאסור החזקה לתכלית עסקית של יותר מארבעה עותקים של יצירה שהועתקה ושנגנבה או ששוויה עולה מעל עשרת אלפים שקלים.
זבולון אורלב: יש עוד הצעת חוק של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי ושלי ועוד חברי כנסת, שהונחה גם כן בחודש מרס, והיא מטפלת בנושא של הכרה בהוצאות היוצרים והאמנים לצורכי חישובי מס, במטרה להכיר בהוצאות שיש ליוצרים לצורך הכנסתם כחלק מהשקעה.
אילי גורליצקי: צריך לחשוב על מיצוע הכנסות.
זבולון אורלב: אין לי ספק שזה חלק מהתרומה של יום הזמר בשנה שעברה, שיש כאן יבול לא רע של הצעות חוק.
זבולון אורלב: כפי שאמרתי, הצעה אחת כבר עברה קריאה ראשונה.
זבולון אורלב: שלוש הצעות עברו קריאה טרומית.
זבולון אורלב: בינתיים התחלפה ממשלה.
זבולון אורלב: צריך לזכור שבקדנציה הקודמת היה לנו בלאגן, יכלו להעביר כאן איזה חוקים שרוצים.
זבולון אורלב: כרגע בשלב הזה יש קואליציה יותר ממושמעת.