GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ארנה שמר: אנחנו מקווים שהענקת פרסים כגון זו תמשיך לעודד את העשייה בנושא, ותקדם את היוזמות בקרב תלמידים אחרים בבתי ספר אחרים במוצרים של כחול לבן.
<ארנה שמר: בתוקף תפקידי כמנהלת בית ספר אני רואה בפעילות זו אבן דרך להנחלת ערכים של לימוד כחול לבן וצריכה ירוקה, צריכה של כחול לבן לדור הבא, ערכים ישראלים, בעיקר בעידן שבו מדינות מסביבנו מחרימות אותנו ומחרימות את המוצרים שלנו.
<ארנה שמר: אנחנו מצווים לעמוד איתנים ולהתמלא גאווה לאומית כי יש לנו במה להתגאות.
<ארנה שמר: תודה רבה.
יוני שטבון: לפני שנעבור למנהל או מנהלת נוספת נשמע את מר רון תומר מהתאחדות התעשיינים, שייתן זווית נוספת.
<רון תומר: אני אפתח, ואחרי זה יש תעשיינים נוספים שמעוניינים לדבר כאן.
<רון תומר: אני מברך גם את היושב ראש על הנכונות לקיים את הדיון, את ידידי, חבר הכנסת נחמן שי על התמיכה לתעשייה ולכחול לבן לאורך כל השנים, ליינון אלרועי, שהוא שותף לכל הדרך ולכל אנשי החינוך שנמצאים כאן אתנו.
<רון תומר: חינוך הוא דבר חשוב מהרבה תחומים ואין ספק שגם בנושא של חינוך לכחול לבן.
<רון תומר: עלה פה הנושא שהילדים בלימוד היתרונות בכחול לבן הם גם מחנכים משפחתיים, אבל אסור לשכוח שהילדים הם גם הגדולים של העתיד.
<רון תומר: הילדים האלה יהיו וישתלבו בעתיד במערכות ציבוריות, חלקם יהיו אולי אפילו חברי כנסת, אחרים יהיו במערכות ממשלתיות אחרות, בגופים עסקיים גדולים, וכל מה שאנחנו עובדים קשה מאד בשבילו, באספקטים רבים ונרחבים היום – לעבוד על הגדולים שיעדיפו כחול לבן, אנחנו מקווים שאותם אלה שמקבלים את החינוך מתחילת הדרך יושרשו בהם הערכים של הציונות, אני קורא לזה – הציונות הכלכלית, כי בעצם, לפתח תעשייה ולפתח כלכלה זה דבר שחשוב למדינה לא פחות מלהפריח את השממה ולחזק את הצבא.
<רון תומר: זה המכלול השלם.
<רון תומר: הילדים שיגדלו לתוך עולם כזה אולי ייתרו בעוד 20-10 שנה את הצורך במטה כחול לבן, אולי ייתרו את הצורך בשדולת כחול לבן בכנסת, אולי הדברים האלה יקרו מעצמם.
<רון תומר: לכן אני עוסק את כל העוסקים במלאכה, את המחנכות, המנהלות, האנשים שתומכים.
<רון תומר: אני חושב שזו פעילות חשובה, פעילות ברוכה.
<רון תומר: אני קורא למשרד החינוך להמשיך ולחבק אותנו, לחבק את הפעילות.
<רון תומר: אנחנו מאד מקווים שבשנים הקרובות אחת השנים תוגדר כשנת כחול לבן במערכת החינוך.
<רון תומר: אני רוצה להגיד תודה לכולם, אני חושב שהעבודה הזו היא החשובה והמבורכת ביותר.
יוני שטבון: אנחנו נשמע את מר מסארוה חוסיין, מנהל בית הספר "אל מג'ד" בטירה.
<חוסיין מסארוה: בוקר טוב.
<חוסיין מסארוה: כבוד יו"ר ועדת החינוך והתרבות, כבוד יו"ר שדולת כחול לבן בכנסת, חברי כנסת ואורחים נכבדים.
<חוסיין מסארוה: שלום לכולם.
<חוסיין מסארוה: בשנת הלימודים תשע"ג היה לנו הכבוד ליטול חלק בתכנית כחול לבן, ובית ספרנו, "אל מג'ד" בטירה, היה אחד מבתי הספר המובילים במגזר הערבי בהחלת התכנית בין כותליו.
<חוסיין מסארוה: בתחילה היו לי אישית חששות וספקות בנושא, האם התכנית תצליח, האם תלמידי בית הספר יתחברו לתכנית, ואלו ערכים חינוכיים ניתן להפיק ממנה.
<חוסיין מסארוה: לשמחתי הרבה מהר מאד התבדיתי.
<חוסיין מסארוה: התכנית הופעלה במסגרת קורס יזמות ושיווק, ולשם כך בחרנו בקבוצת תלמידים.
<חוסיין מסארוה: היה מדהים לראות עד כמה הביקוש בקרב התלמידים לתכנית היה מעל למצופה, ומספר התלמידים שביקשו להצטרף אליה היה פי שניים ממספר המקומות בקורס.
<חוסיין מסארוה: המפגשים התקיימו בשעת אחר הצהריים וראיתי תלמידים שגילו מחויבות יתר, כך שאני יכול להעיד שהיה מדובר במפגשים אטרקטיביים, אקטואליים, ונשאו בקרבם רוח של חדשנות.
<חוסיין מסארוה: במסגרת קורס יזמות ושיווק נחשפו התלמידים לתהליך המתקיים מרגע החשיבה ואיתור הצורך, ועד קבלת מוצר מוגמר.
<חוסיין מסארוה: בנוסף, התלמידים נחשפו להמצאות מקומיות ועולמיות.
<חוסיין מסארוה: הדבר עורר סקרנות רבה בקרב התלמידים ועורר בקרבם את רוח היזמות והשאיפה ליצור מוצרים אשר יעניקו לנו סביבת חיים קלה יותר בעתיד.
<חוסיין מסארוה: בשלב האחרון של הקורס התלמידים נחלקו לקבוצות שהיו מעין קבוצות חשיבה וסיעור מוחות, וכל קבוצה דנה בשאלה איזה מוצר לייצר, ועריכת סקר לסיכויים שהמוצר יזכה בתחרות הארצית.
<חוסיין מסארוה: עלי להודות שבפעם הראשונה ראיתי ניצוצות של חשיבה עסקית ממוקדת ורציונאלית בקרב התלמידים.
<חוסיין מסארוה: עריכת הסקר קיבלה תהודה בבית הספר, וגם הידיעה שיש תחרות עם עוד בתי ספר אחרים היוותה סיבה טובה לרוח תחרותית בקרב התלמידים.
<חוסיין מסארוה: התלמידים שהשתתפו בתחרות הארצית חזרו עם חוויה מדהימה, שכנראה תלווה אותם לאורך חייהם.
<חוסיין מסארוה: אין ספק שתכנית כחול לבן הינה תכנית שנותנת ערך מוסף לתהליך החינוכי הנלווה.
<חוסיין מסארוה: התלמידים הכירו דרכה את הסוגיות הכלכליות האקטואליות הגלובאליות, ידעו להעריך את התועלת שמביאה צריכת מוצר מקומי למשק המקומי לעומת מוצר מיובא מחו"ל.
<חוסיין מסארוה: בעוד מספר ימים יופעל בבית ספרנו יום הפנניג של כחול לבן בנושא זה, ואין ספק שהמשך התכנית בעתיד והטמעתה בקרב התלמידים יצמיח דור של אזרחים הלוקח אחריות על הבחירות הכלכליות ומונע משיקולים רציונאליים וגאווה מקומית.
<חוסיין מסארוה: בסוף ברצוני להודות לכל העוסקים במלאכה, במיוחד למשרד הכלכלה ולחברת אדיוסיסטם המלווה אותנו בתכנית החינוכית.
<חוסיין מסארוה: תודה.
יוני שטבון: הדברים מדהימים.
יוני שטבון: למרות החששות שהזכרת בהתחלה זה יפה מאד.
יוני שטבון: אנחנו, בוועדת החינוך, נותנים עדיפות לאנשי חינוך.
יוני שטבון: למרות שרשימת הדוברים ארוכה נעבור למנהלת מחלקת החינוך בגבעת ברנר.
<מרגלית בדש: כבוד יושב ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת נחמן שי - - -
נחמן שי: אני בשדולה.
נחמן שי: יוני הוא היושב ראש.
יוני שטבון: אני היושב ראש הזמני וחבר הכנסת עמרם מצנע הוא יושב ראש הוועדה, למען הסדר הטוב.
יוני שטבון: התבקשתי להחליפו.
<מרגלית בדש: חברי ועדת החינוך, התרבות והספורט, סגנית יו"ר המזכירות הפדגוגית במשרד החינוך דליה פניג, קהל נכבד.
<מרגלית בדש: זו היא זכות גדולה לשבת כאן בכנסת ישראל ולהיות חלק מאותה תכנית חינוכית משמעותית של משרד הכלכלה, כחול לבן.
<מרגלית בדש: זכיתי להיות חלק ממערכת החינוך הענפה, במשך 24 שנים כמחנכת, מנהלת בית ספר, ועתה – כמנהלת מחלקת החינוך במועצה האזורית ברנר.
<מרגלית בדש: המועצה כוללת 20 גנים, 2 בתי ספר יסודיים ובית ספר תיכון.
<מרגלית בדש: מועצה אזורית ברנר כוללת מושבים, קיבוצים, ובסיס צבאי, ומהווה ריאה ירוקה בתוך אזור של ערים ומוקדי תעשייה.
<מרגלית בדש: בבתי הספר נבנית תכנית לקיימות, להידוק הקשר של הילדים עם הסביבה הקרובה והארץ כולה.
<מרגלית בדש: הגנים עברו תהליך של גנים ירוקים, ואנו שוקדים בכל שכבות הגיל על חיבור הילדים לאהבת האדם והארץ, וכל זאת בהובלתו של מר דורון שידלוב, ראש המועצה, כאשר החינוך של ילדינו מונף כדגל ראשון במעלה.
<מרגלית בדש: החינוך מלווה אותי במשך כל השנים האלה, בארץ ובעולם.
<מרגלית בדש: כשליחה של הסוכנות היהודית – בבית ספר יהודי במקסיקו.
<מרגלית בדש: ילד יהודי במקסיקו גאה בהיותו יהודי, גאה במדינתו, וגאה במיוחד במדינת ישראל כאילו היתה ארץ הולדתו.
<מרגלית בדש: כשהוצגה התכנית לבתי הספר במועצה פתחתי את זרועותיי בשמחה בשל חשיבותה הרבה בחינוך הדור הבא של מדינת ישראל.
<מרגלית בדש: הפעילות המבורכת המוצעת לתלמידים להיכרות עם התעשייה הישראלית והסברת חשיבותה לפיתוח הכלכלה הישראלית.
<מרגלית בדש: הילדים הינם דור העתיד של המדינה, ואני רואה בהם את השגרירים הטובים ביותר בהסברה.
<מרגלית בדש: בעזרתם יורחב הידע והכוח שלנו גם לאוכלוסיית המבוגרים, ידע שיביא עמו גאווה לאומית, וקשר הדוק יותר לארץ.
<מרגלית בדש: ההמצאות הישראליות רבות ומעוררות גאווה בקרב האנשים המודעים להם.
<מרגלית בדש: הדיסק און קי, המלווה כל ילד ומבוגר, מערכת הניטור המאפשרת חסימת התקשרויות בלתי רצויות ברשת, עגבניית השרי המונחת על שולחננו, הגמבה הזעירה והצבעונית, הטפטפות המהוות שיטה מודרנית להשקיה באמצעות טפטוף – כל אלה הם פרי פיתוח וייצור ישראלי.
<מרגלית בדש: האם ילדינו מודעים להמצאות אלה?
<מרגלית בדש: "כיפת ברזל" שהצילה מאות ואלפי אנשים חשפה את הציבור והילדים בכללם, להמצאה ישראלית, ופיתחה גאווה בקרב הציבור כולו.
<מרגלית בדש: אולם, האם עלינו לתלות את הגאווה הלאומית רק בימים קשים?
<מרגלית בדש: חלה עלינו חובה ואחריות אישית ולאומית, כאנשי חינוך במערכת החינוך, לחשוף וללמד את ילדינו כמה רב כוחנו, גם בתחום ההמצאות והחדשנות.
<מרגלית בדש: לקורס היזמות חשיבות רבה בחשיפה להעדפת תוצרת הארץ ויצירת גאווה לאומית, להעמקת הזיקה בין עולם החינוך והלמידה לעולם התעשייה.
<מרגלית בדש: בדרך של חקירה, שהינה בהלימה לחקר בתכניות משרד החינוך, מקבלים התלמידים מידע בתחום התעשייה וזאת על ידי התנסות וחוויה.
<מרגלית בדש: הם מתנסים בתהליך פיתוח מוצר משלב הרעיון ועד לפיתוח מוצר חדש, מפתחים מיומנויות חשיבה, חדשנות, ויצירתיות.
<מרגלית בדש: התלמידים הצעירים, דור ההמשך, אינם מודעים מספיק לתהליך יצירת המוצר והמפעל בו הוא מיוצר.
<מרגלית בדש: השיעורים חושפים אותם לתהליך הפיתוח, הם לומדים בעזרת משחקים מושגים כגון – פס יצור, מנכ"ל, סמנכ"ל, יבוא ויצוא, תו תקן, ועוד.
<מרגלית בדש: תהליך זה מאפשר לתלמידים להכיר את המציאות האמיתית ובעזרת הכרת תהליך יצירת המוצר הם מבינים גם את הקשר בין המוצר כסף שקונה אותו, ולא ממשיכים לחשוב שאת הכסף מוציאים מהקיר, מהכספומט.
<מרגלית בדש: התלמידים למדו להכיר את ההמצאות הישראליות, למדו לזהות את המוצרים תוצרת הארץ.
<מרגלית בדש: בעזרת סדנאות ומשחקים חוויתיים הבינו שרכישת המוצרים תביא לפיתוח, הגדלת מקומות העבודה, ומניעת אבטלה.
<מרגלית בדש: בקרב התלמידים הבוגרים יותר עולות דילמות משמעותיות כגון – רכישת מוצרים תוצרת הארץ או תוצרת חוץ, ומתפתחים כישורי צריכה עצמאיים ומודעות צרכנית נבונה.
<מרגלית בדש: לסיכום, ברצוני להודות למשרד הכלכלה ולחברת אדיוסיסטם, ובמיוחד לזהבה אסא מנכלית החברה, אשר מסייעים להנחלת התכנית בקרב התלמידים, הן בפן הבית ספרי והן בפן הרשותי, תודה רבה.
יוני שטבון: נעבור לחברת הכנסת יפעת קריב שהיא אחת מחברות הכנסת הפעילות בוועדה.
יפעת קריב: קודם כל שלום לכם ואני רוצה לברך ראשית את היושב ראש, גם את יושב ראש השדולה על כינוס הוועדה ועל היום הזה.
יפעת קריב: אני חושבת שזה נושא מאד מאד חשוב, ואני רוצה לחלק את הדברים שלי ל-3 חלקים, כמו שנהוג במחוזותינו.
יפעת קריב: הנושא הראשון מתייחס לנושא של המודעות.
יפעת קריב: דיברתם פה המון על המודעות וקראתי את כל החומרים שהנחתם על שולחננו.
יפעת קריב: אני חושבת שהמודעות בקרב תלמידים זה נושא חשוב ממעלה ראשונה, כי בכלל לא חושבים על זה.
יפעת קריב: אני אם ל-4 ילדים, שניים מהם גדולים, במערכת החינוך.
יפעת קריב: זה לא נמצא בחשיבה שלהם.
יפעת קריב: הלא הם קונים את מה שזול, מה שיפה, מה שהוא מותג, ולא משנה מאיפה הוא הגיע.
יפעת קריב: החשיבה היא לא חשיבה שבכלל יש בה עניין של כחול לבן או לא, או איפה זה מיוצר, ומי עומד מאחורי הייצור.
יפעת קריב: אני חושבת שלהכניס את המודעות בקרב התלמידים כבר בגיל הזה זה חשוב ומצוין, אני מאד שמחה לקרוא את מה שכתבתם פה ולשמוע על העשייה הרחבה שהצגתם.
יפעת קריב: אז קודם כל על זה – יישר כוח.
יפעת קריב: אבל לצד המודעות מגיע השלב הבא, שזה החלק השני שאני רוצה להתייחס אליו, שזה הקניה, הקניה של מוצרים.
יפעת קריב: אני יכולה להגיד לכם שברמה האישית שלי, אחד מהמוצרים שאני מקפידה לקנות כחול לבן זה לבוש.
יפעת קריב: אני ממש מקפידה ש-80% מהלבוש שלי יהיה כחול לבן.
יפעת קריב: אני בטוחה שאם נשאל את כל האנשים שיושבים פה בחדר איפה הלבוש שלהם מיוצר, או מי המעצב שעומד מאחורי הבגדים שלהם, אני לא אשאל כל אחד, אבל כל אחד יעשה את החשבון האישי שלו, ואני בטוחה שהתוצאות יאכזבו אותנו.
יפעת קריב: מרביתנו לא קונים בגדים כחול לבן.
יפעת קריב: יצא לי להיפגש עם פורום של מעצבות ומעצבים, ואני אחבר אותו אליך – בוגרי שנקר ומעצבים ישראלים שנמצאים על סף קריסה.
יפעת קריב: כל פעם אנחנו שומעים על עוד מעצבת ישראלית מוצלחת שפושטת את הרגל.
יפעת קריב: גם מעצבים, או שלא מצליחים למכור את המוצרים שלהם, כי יש יבוא מסין ומעוד מדינות בעולם, של סחורה מאד זולה, הרבה יותר קל לקנות מותגים שמגיעים מאירופה ומארצות הברית, שהמחירים באמת יורדים למחירי רצפה, ואז נעלמת החשיבה של כחול לבן.
יפעת קריב: אני ממש מקפידה לקנות תוצרת של מעצבות ישראליות והמחירים לא נופלים ממחירים של אותן חברות גדולות שמגיעות אלינו מאירופה ומארצות הברית ובעיקר מסין, אבל החשיבה היא - - פעם אחת העלינו את המודעות, פעם שניה – בואו נדבר על הקניה.
<קריאה: תעשיית האופנה הישראלית קרסה.
יפעת קריב: תעשיית האופנה הישראלית קרסה, אני מדברת על אופנה.
יפעת קריב: כל אחד יחשוב – כולם פה לבושים מאד יפה ומאד מכובד – של מי הז'קט שאנחנו לובשים.
יפעת קריב: אני רוצה להגיע עד לדלתא, עד לכל מוצר.
יפעת קריב: אנחנו מדברים על זה אבל אנחנו לא מקפידים על זה, ומכיוון שזה אולי בעיניי נושא מאד מהותי, אני חושבת שבאמת, כמו שאתה ציינת – זה שווה שיח, ושווה דיון, ולשים גם את הדברים הקשים על סדר היום.
יפעת קריב: אז פעם ראשונה זה מודעות, אבל פעם שניה – קנייה.
יפעת קריב: האם אנחנו באמת קונים כחול לבן?
יפעת קריב: זאת אומרת, אני לא מדברת על קוטג', שגם זה – אני מרגישה את עצמי שואלת האם זה מוצר ישראלי או לא מוצר ישראלי, אלא סיני.
<עמית שניידר: - - -את כל המכסים על הסחורה המוגמרת מהמזרח.
<עמית שניידר: למה שיקנו כחול בן אם מדיניות המיסוי על העובדים היא הכי גבוהה בעולם?
יפעת קריב: אז אני מציעה גם ליושב ראש השדולה לשאול את השאלות המאד קשות, כי מה שאתם עושים במערכת החינוך זה באמת במעלה ראשונה, זה חשוב מאד.
יפעת קריב: המודעות לכחול לבן, בכלל, שזה קיים – זה ממש חשוב להנחיל את זה כבר בגיל החינוך.
יפעת קריב: אבל לבוא להורים, ואנחנו מדברים פה על יוקר מחיה, ואנחנו מדברים על תקופה שהיא תקופה קשה למעמד הביניים ותקופה קשה לחברה הישראלית, וכשאני צריכה לקנות בגדים ל-4 ילדים, אז איפה אני קונה את הבגדים לילדים- מה שזול יותר, או מה שמיוצר כאן ואולי עולה טיפה יקר יותר?
יפעת קריב: ואיך אנחנו באמת עוזרים ליצרנים הישראלים לייצר בצורה שגם באמת אפשר יהיה לקנות את המוצרים שלהם, ואני מדברת על לבוש ועל ספרים ועל מחברות, ועל תיקים – אני פשוט נשארת בתחומים של מערכת החינוך, מה אנחנו קונים פה ומה אנחנו קונים מיובא, בעיקר מהמזרח הרחוק.
יפעת קריב: אני אישית מקפידה, אבל אני עם מודעות מאד גדולה, כי אני באופן אישי מכירה את המעצבות ואת המעצבים ואת הישראלים שפושטים את הרגל, וכואב לי על זה.
יפעת קריב: אבל זו נקודה מאד משמעותית.
יפעת קריב: החלק השלישי של הדברים שאני רוצה להתייחס אליהם זה הנושא של הייצור, של היזמות.
יפעת קריב: מתוך עבודה עם צעירים – ואתם הצגתם את זה כבר בקרב תלמידים ובני נוער, היזמות הישראלית היא משהו שהופך אותנו ל – startup nation, אומה שזה יצר אמיתי שלה כל הזמן לייצר ולפתח.
יפעת קריב: אני חושבת שמדינת ישראל צריכה לתת עוד קאדר של השקעות ליזמות ישראלית, שתהיה באמת יזמות כחול לבן, לראות את היזמים שלנו נשארים בישראל ומפתחים בישראל, ולא אחרי שמפתחים משהו עוזבים את הארץ, או שהעסקים שלהם נסגרים.
יפעת קריב: ממחקר שנעשה בקרב צעירים הראו שמעל ל 50% מהם – החלום שלהם בגילאי ה 30-20 זה לפתוח עסק.
יפעת קריב: זאת אומרת, אנחנו באמת רוצים לייצר משלנו, לפתוח, להקים.
יפעת קריב: השאלה אם זה באמת עומד בסופו של דבר בסטנדרטים, אם הם שורדים ומצליחים, והאם המעגל הזה של המודעות - קניה וייצור, הוא באמת מעגל שמתקיים.
יפעת קריב: אני מקווה שבאמת היום הזה יביא למשהו מאד משמעותי.
יוני שטבון: אגב, יהיה גם דיון בוועדת הכלכלה, זה קורה, לדעתי, בעוד רבע שעה, דיון שעוסק גם בנושאים הטכניים, המיסויים – בכל ההקשר הזה.
יוני שטבון: כיוון שאנחנו בוועדת החינוך אני אבקש להתמקד יותר מהזווית של תודעה, הסברה וחינוך.
יוני שטבון: לפני שנעבור לשמוע את אנשי ההתאחדות אני רוצה לזמן את אורי רשטיק שהוא יושב ראש התאחדות הסטודנטים, שם יש גם נאמני כחול לבן.
<אורי רשטיק: שלום לכולם, נעים מאד, תודה על ההזדמנות לדבר.
<אורי רשטיק: התאחדות הסטודנטים בישראל רואה את עצמה כוח משימה לאומי.
<אורי רשטיק: אנחנו לוקחים חלק בהרבה מאד משימות לאומיות שקשורות להסברה נגד אנטישמיות ברשת, בנושאים חינוכיים, פרויקטים קהילתיים ועבודה עם אזרחים ותיקים.
<אורי רשטיק: בשנה האחרונה החלטנו שאנחנו גם רוצים להתחיל ולעסוק בכך שהסטודנטים קודם כל יעודדו רכישה של מוצרים כחול לבן וגם, כמובן, ירכשו מוצרים כחול לבן בעצמם.
<אורי רשטיק: סטודנטים הם למעשה ציבור צרכני בתחילת דרכו.
<אורי רשטיק: הוא רק מגבש את הרגליו הצרכניים בתקופה הזו.
<אורי רשטיק: בתקופה שבה הוא סטודנט הוא הופך להיות אדם יצרני וצרכן בחברה.
<אורי רשטיק: אנחנו התחלנו להפעיל יחד עם משרד הכלכלה וקבוצת סטודנטים את פרויקט נאמני כחול לבן.
<אורי רשטיק: מה אנחנו עושים בפרויקט הזה, בעצם?
<אורי רשטיק: יש לנו 60 סטודנטים ב-10 קמפוסים ברחבי הארץ.
<אורי רשטיק: התאחדות הסטודנטים מייצגת, למעשה, את כל הסטודנטים בכל הקמפוסים ברחבי הארץ.
<אורי רשטיק: אני אגיד בקצרה – אנחנו גם מעמידים דוכנים, מעמידים נקודות הסברה, עושים פעילויות יצירתיות, בימי סטודנטים, יוצאים החוצה לבתי הספר ולתנועות הנוער.
<אורי רשטיק: בסמסטר הבא נתחיל לעשות סדנאות ביחד עם תנועות הנוער.
יוני שטבון: יש ערכאות שאתם מקבלים מהם - - יש שיתוף עם מטה כחול לבן או שזה משהו עצמאי שלכם?
<אורי רשטיק: אנחנו, למעשה, הסטודנטים המתנדבים – זכאים למלגת לימודים חלקית, אבל עדיין מכובדת, שניתנת על ידי משרד הכלכלה, מלגה של 5,000 שקלים.
נחמן שי: כמה סטודנטים?
<אורי רשטיק: 60 סטודנטים.
<אורי רשטיק: יש גם אלמנט של matching שגם התאחדות הסטודנטים בסיפור הזה.
<אורי רשטיק: אלה פרויקטים שאנחנו יודעים להביא matching לתוכם.
<אורי רשטיק: אנחנו משיגים פה עוד בונוס שזה הקלה ביוקר המחיה של הסטודנטים שזקוקים למלגה.
<אורי רשטיק: זה שיתוף פעולה באמת נהדר ויוצא דופן בין הסטודנטים, התאחדות הסטודנטים למשרד הכלכלה.
<אורי רשטיק: אנחנו מאד מקווים שהוא לא ייפסק השנה.
<אורי רשטיק: ההתקשרות שלנו היא עד סוף השנה ואנחנו מאד מצפים ורוצים להמשיך את הפרויקט הזה.
<אורי רשטיק: אנחנו גם רוצים להגדיל אותו.
<ינון אלרועי: גם אנחנו רוצים להמשיך ולהגדיל אותו.
<ינון אלרועי: אנחנו נלמד ביחד את התוצאות.
<אורי רשטיק: תודה רבה למשרד הכלכלה על שיתוף פעולה נהדר.
יוני שטבון: אברהם בר דוד, יושב ראש מועצת המנהלים של חברות "ימקו- אור".
<אברהם בר דוד: קודם כל תודה רבה על האפשרות להביע פה את הבעיה של התעשייה, שזה קצת בפן שונה ממה שדובר פה עד עכשיו.
<אברהם בר דוד: היות ואני מייצג בין היתר גם את תעשיות המתכת בארץ, שזה כ-10 אלפים עובדים בתעשייה מהצפון ועד הדרום, לנו יש בעיה בנושא של החינוך בפן אחר: החינוך הטכנולוגי בארץ נפגע בחסר בשנים האחרונות בארץ, בצורה משמעותית.
<אברהם בר דוד: המזל הגדול של התעשייה בארץ היה שהעליה הגדולה שהגיעה מברית המועצות הביאה אנשים שהיו בקיאים בעבודות מתכת, ליד מכונות עבודה.
<אברהם בר דוד: הכיוון הכללי של החינוך בארץ הולך יותר ויותר לנושא של הייטק, של software ודברים מסוג זה, ושוכחים שהתעשייה העיקרית שמפרנסת את האנשים, התעשייה שמייצרת את עיקר המוצרים היא התעשייה הבסיסית, המסורתית.
<אברהם בר דוד: לתעשייה הזו חסרים היום באופן משמעותי אנשים.
<אברהם בר דוד: לדעתי החינוך לא מופנה לכיוון הזה.
<אברהם בר דוד: החלק הגדול של בתי הספר שעסקו בזה – נעלמו או שהתעסקו בדברים השוליים ולא המהותיים.
<אברהם בר דוד: לנו היום חסרים משמעותית אנשים שיודעים לעמוד ליד מכונה ולהפעיל אותה.
<אברהם בר דוד: המכונה היא לא פחות מאשר מחשב.
<אברהם בר דוד: אין היום דברים אחרים.
<אברהם בר דוד: כתוצאה מכך, גם התפוקה של התעשייה שלנו נמוכה יותר, תפוקה פר עובד, וגם – הנוער שהולך ומתחנך ומחר בבוקר הוא זה שיצטרך להחליט לאן הוא הולך – לא מקבל מספיק לדעתי בתוך מערכת החינוך, דירבון ללכת לתעשיות מסוימות.
יוני שטבון: לא מזמן גם האוצר הקצה משאבים למכללות הטכנולוגיות – היה על זה דיון מורכב.
יוני שטבון: זה עבר יחסית בשלום.
<אברהם בר דוד: - - עשר שנים בערך, שאני מקווה שיעשו אותו מהר ויצליחו להתגבר עליו.
יפעת קריב: תחבר את זה, אם אפשר, לנושא של הסטודנטים, כי אנחנו מדברים על סטודנטים שהרבה פעמים מסיימים את הלימודים שלהם – בעיקר בגליל, כשאין הלימה בין מה שהם סיימו ללמוד ובין הצרכים הטכנולוגיים של מפעלים באזור.
יפעת קריב: זאת אומרת, שיש מפעל שחסרים לו 600 עובדים ויש 600 סטודנטים מובטלים ואין הלימה, כי הלימודים לא מותאמים לצורך הישראלי בנושא של הנדסאים בטכנולוגיה.
<אברהם בר דוד: גם העברת המודעות שעבודה בתעשייה היא לא פחות מכובדת מאשר עבודה בהייטק, ולייצר מוצר חדש ב-software.
<אברהם בר דוד: הדבר השני שאני רוצה לציין אותו פה – ויושב ראש השדולה נמצא פה, ידידי נחמן שי – אני חושב שצריך לדאוג לכך שהתעשייה הישראלית תקבל איזושהי הגנה מממשלת ישראל על מה שהיא עושה.
נחמן שי: זה אני שומר לוועדות אחרות היום ובעיקר למליאה.
<אברהם בר דוד: אתה, כיושב ראש הלובי – אני רק אתן דוגמה, כי אנשים פה לא יודעים את זה – תעשיות אירופאיות, לדוגמה צרפת וגרמניה, מכריזות על מכרזים שמותרים אך ורק לתעשיות הארציות שלהן.
<אברהם בר דוד: אצלנו לא קיים דבר כזה.
<אברהם בר דוד: אני חושב שמין הראוי שמדינת ישראל תשקול את זה.
נחמן שי: יש אמנות עם בערך 40 מדינות, היום העולם הוא גלובאלי.
נחמן שי: לא תמיד מותר להגן אבל חלק מהמדינות כן מגינות, הן מוצאות דרכים לעשות את זה.
נחמן שי: חברי מהתאחדות התעשיינים יודעים שאנחנו נאבקים בעניין הזה קשות.
נחמן שי: לצערנו, אין כתובת ואין מענה מצד הממשלה בעניין הזה.
נחמן שי: משרד האוצר עדיין מכשיל את זה, הוא לא מעוניין לתת לנו את ההגנה הדרושה מטעמים של הורדת מחיר בכל מחיר, גם בפגיעה שמזומנת פה.
נחמן שי: אנחנו מצפים שמשרד הכלכלה יהיה הבית שלנו, אבל לא תמיד הציפיות שלנו נענות כמו שאנחנו מקווים.
<אברהם בר דוד: הדוגמה שאנחנו יכולים לקחת – ממשלת צרפת הוציאה עכשיו מכרז על 3 מיליארד יורו שמותר רק לתעשיות צרפתיות על 2,000 נגמ"שים ו 200 טנקים.
<אברהם בר דוד: זה פורסם רק אתמול.
יוני שטבון: אנחנו נעבור לדוד ברזילי שהוא מנהל ומנכ"ל של חברת מ.
יוני שטבון: ברזילי מאשקלון.
<דוד ברזילי: בוקר טוב לכולם.
<דוד ברזילי: אני אעשה את ההפרדה בין החינוך ובין הרבה מאד דברים שיש לי להגיד בחוץ.
<דוד ברזילי: אני, באופן אישי, למדתי אלקטרוניקה, יג ו-יד, לפני למעלה מ-30 שנה.
<דוד ברזילי: התגייסתי לצבא ופרשתי לפני שנתיים בדרגת אלוף משנה.
<דוד ברזילי: הייתי אחראי על כל החינוך הטכנולוגי של אגף התקשוב, כל בה"ד 7, והרבה מאד תלמידים מבתי הספר השונים הגיעו אלינו.
<דוד ברזילי: כבר אז ראינו את הבור.
<דוד ברזילי: קלטנו הרבה מערכות טכנולוגיות ולא היה כוח אדם שיפעיל את אותן מערכות.
<דוד ברזילי: היינו עושים on the job training.
<דוד ברזילי: לימים השתחררתי מצה"ל ונכנסתי לעבוד בחברה המשפחתית ואני כבר למעלה משלוש שנים מנהל אותה, וראיתי את הבור האדיר שקיים בהכשרת עובדים ובאיתור והעסקת העובדים.
<דוד ברזילי: החברה שלנו מתעסקת בעיבוד שבבים וזיווד אלקטרוני, קרי – מכניקה קלאסית בתחום המתכת, על מה שדיבר קודמי.
<דוד ברזילי: היום, להשיג עובדים בענף הזה זה בלתי אפשרי.
<דוד ברזילי: למה אתה מכוון או מצפה?
<דוד ברזילי: זה פער של 30 שנה שרק על זה צריך להקים ועדת חקירה –איך סגרו את כל בתי הספר המקצועיים?
<דוד ברזילי: אני למדתי אלקטרוניקה, היתה מגמת חשמל והיתה מגמת מכניקה, וכל אחד בהתאם ליכולתו.
<דוד ברזילי: פה, בוועדת החינוך, צריך לדבר על היכולות של האנשים.
<דוד ברזילי: כולם מכוונים במדינת ישראל להייטק.
<דוד ברזילי: אין ספק שיש פה מוח אבל לא כולים יודעים הייטק, ואז אנחנו מזניחים את השכבות החלשות, ויש לא מעט כאלה.
<דוד ברזילי: צריך לחנך לגאווה מקצועית.
<דוד ברזילי: אני הייתי גאה להיות טכנאי אלקטרוניקה, ומי שהיה שכן שלי היה גאה להיות איש מחרטה או איש כרסום.
<דוד ברזילי: היום – תגידו לי, איזה ערכים או איזה נתונים יושבים בבתי הספר כדי שיהיו גאים להפעיל מחרטה?
<דוד ברזילי: יש חוסר בחרטים, מסגרים, כרסמים – דרך אגב, במרבית המכונות האלה יש מחשבים.
<דוד ברזילי: זה לא ממש - - קודם כל בואו נחנך לגאווה מקצועית במדינת ישראל.
<דוד ברזילי: זה לא קיים.
<דוד ברזילי: דבר שני – ליושבים בשולחן הזה.
<דוד ברזילי: תחליטו כבר איפה בתי הספר המקצועיים – במשרד החינוך או במשרד התמ"ת?
<דוד ברזילי: לפני חודש היה פה יום התעשייה ואמרתי ליושב ראש, עמרם מצנע, שבראייתי זה חייב להיות במשרד החינוך.
<דוד ברזילי: בתי הספר המקצועיים חייבים להיות במשרד החינוך.
<דוד ברזילי: אבל תקבלו החלטה.
<דוד ברזילי: מדברים ומדברים – איפה בתי הספר המקצועיים?
<דוד ברזילי: איפה התכנית?
<דוד ברזילי: כמה בתי ספר מקימים בשנת 2014, 2015?
<דוד ברזילי: תכנית רב שנתית – אין דבר כזה.
<דוד ברזילי: ובאיזה מגמות?
<דוד ברזילי: עיצוב, אופנה, הכל חשוב אבל צריך שבסוף יהיו מגמות ולדעת שנותנים מענה לרובד של כל הפערים במשק.
<דוד ברזילי: דבר אחרון שאני רוצה לגעת בו, למרות שהוא לא קשור באופן ישיר.
<דוד ברזילי: תבינו, מדינת ישראל היום, בתעשייה, היא מדינת אב טיפוס.
<דוד ברזילי: עושים פה אב טיפוס ואת כל הייצור עושים בחוץ.
<דוד ברזילי: אז איזה ייצור כחול לבן?
<דוד ברזילי: אני אתן דוגמה – כל המפעלים הממשלתיים או שבבעלות ממשלתית – תעשייה אווירית, תע"ש, רפא"ל – עושים פה אבי טיפוס.
<דוד ברזילי: לא נותנים לתעשייה להרוויח שקל, הורגים אותנו, ואחרי שעושים את האב טיפוס אומרים – תודה רבה, בואו נייצר בסין.
<דוד ברזילי: אז בואו ותעשו סדר ברובד הרחב של הדברים, בואו נראה שבאמת מייצרים פה ולא עושים אופסט בהודו ואופסט בסין – ועל זה אני אדבר בוועדת הכלכלה.
<דוד ברזילי: אבל החינוך חייב להיות מקצועי פר מגמות, לאורך כל הרובד של התעשייה בארץ.
יוני שטבון: תודה רבה על הדברים הנכוחים.
יוני שטבון: חבר הכנסת נחמן שי צריך לעבור לוועדה אחרת בנושא הזה, אז ניתן לו את זכות הדיבור.
נחמן שי: אני רוצה להודות ליושב ראש, הוא עובד קשה מאד בנושא כחול לבן, השבוע נולדה ביתו שהיא לגמרי כחול לבן, תוצרת הארץ, שביעית בעזרת השם.
נחמן שי: בכל מקרה, מזל טוב בשם כל הנוכחים.
נחמן שי: אני רוצה להודות לכם, אני צריך לרוץ הלאה, ואני רוצה לבקש ממך יינון, להעביר את בקשתי, בקשתנו – מיליון וחצי שקל, אפילו אם זה יועלה השנה ב-50% זה טיפה, טיפה בים.
נחמן שי: אתם חייבים להקצות לזה משאבים יותר גדולים.
נחמן שי: יש פה מחנכות טובות ממני.
נחמן שי: כל אחד מבין שההתחלה קובעת.
נחמן שי: מה שאנשים צעירים לומדים בראשית חייהם – את זה הם לוקחים הלאה, ואם הערכים האלה יוטמעו בהם, ערכים חיוביים בראשית דרכם בחיים, אז נרוויח אותם.
נחמן שי: לכן זו ההשקעה הכי טובה.
נחמן שי: הבעיה היא שלא תמיד רואים את התוצאות באופן מיידי כי זה לוקח זמן.
נחמן שי: אבל זה לדעתי פרויקט נפלא שצריך לעודד ולהרחיב אותו כמה שאפשר ולגעת בהכי הרבה אנשים בארץ הזו.
נחמן שי: אני מודה לאורי ולפעילות של התאחדות הסטודנטים.
נחמן שי: זה גם, אנשים בתחילת הדרך שעוד יהיו פה צרכנים ויהיו מעורבים פה בכל כך הרבה מערכות חיים.
נחמן שי: והמגזר הערבי שהוא גם חלק בלתי נפרד מהמדינה הזו וטוב שגם בו אנחנו פועלים ומרחיבים.
<שרה בכר: אני מאד מתחברת למה שאמרת.
<שרה בכר: אני סגנית בבית הספר "מורדי הגטאות" ברמת גן.
<שרה בכר: אנחנו בית ספר למנהיגות, יזמות ומנהל עסקים.
<שרה בכר: אנחנו מאמינים שככל שנשפיע בדור העתיד כפי שרון תומר אמר – אנחנו נרוויח בעתיד, והילדים שלנו הם אלה שיגדלו להיות הבוגרים.
<שרה בכר: אנחנו, בבית הספר, מאמינים שאנחנו צריכים להכשיר את הילדים לחיים האמיתיים, להביא אותם להצלחה.
<שרה בכר: אנחנו מלמדים אותם כישורי חיים באמצעות מיומנויות של מנהיג, יזם ומנהל עסקים.
<שרה בכר: אנחנו מאמינים שהתלמידים הם משק הכנפיים של הפרפר.
<שרה בכר: כשהוא מרפרף בצדו האחד הוא יכול להשפיע בצד אחר של העולם.
<שרה בכר: אנחנו מאמינים שכדי להצליח לא צריך מזל, צריך משהו אחר.
<שרה בכר: אנחנו מלמדים את הילדים שלנו שאנשים מצליחים לא מצליחים במקרה.
<שרה בכר: הם חושבים אחרת ופועלים אחרת, ויודעים למצוא את ההזדמנויות בדרכם.
<שרה בכר: לכן היה לנו קל לאמץ את הנושא של כחול לבן.
<שרה בכר: ולמה?
<שרה בכר: כי אנחנו מפתחים מנהיגות אצל הילדים, מיומנויות של הנהגה, מובילים את הילדים להבנה מה כוחם ועצמתם בהובלת תפיסות ועמדות, בהובלת הקדמה, ההתפתחות והשינוי למען עולם טוב יותר.
<שרה בכר: לדוגמה – לאורך השנה אנחנו לומדים על יזמות ועל שיווק כחול לבן.