GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ארז מדמון: כל אחד שיהיה לו, בהקשר הזה שיוכל לאכול כמו שצריך, ושלא יחפש דרכים אחרות כדי לקבל ארוחת צהריים או ארוחת בוקר או ערב.
<ארז מדמון: וגם בהקשר כמובן של הגינון, בכל מה שקשור במחנות הצבא, אז אנחנו נערכים מבעוד מועד, מוציאים הנחיות, מוציאים פסקי הלכה לצבא ההגנה לישראל בכל מה שקשור בעניין הזה, וכמובן כולם שותפים.
<ארז מדמון: אנחנו נעזרים בכל מיני גופים כדי לקבל חוות דעת, כדי לקבל פתרונות, לכל מה שקשור בעניין הזה של תוך הצבא: אוכל, גינון וכל מה שקשור בזה.
<ארז מדמון: לדעתי, בהקשר הצבאי גם אולי אפשר להכניס הסברה לחיילים.
<ארז מדמון: אני לא בטוח שזה נעשה, אבל אני אציע את זה לממונים עליי.
<ארז מדמון: אני חושב שזה מאוד חשוב, בכל ההקשרים שדיברנו פה: הרוחניים, הגשמיים, הערכיים.
<ארז מדמון: אני חושב שזה חשוב.
<ארז מדמון: גם משרד החינוך נכנס לזה; וגם אנחנו בצבא, אני חושב שצריכים להיכנס לזה, בהקשר של ההסברה לחיילים על שנת השמיטה בכל - - -
רות קלדרון: אני חושבת שלחיילים ההלכתיים אתה כבר רגיל לדאוג.
רות קלדרון: לחיילים הלא הלכתיים השמיטה צריכה להיות בעלת משמעות.
רות קלדרון: כאן באמת יהיה יותר נכון שתפעיל את צד החינוך, כי זה יבוא מאנשים לא דתיים, ויבינו שזה פשוט ערך יהודי לכולם.
<ארז מדמון: נכון.
רות קלדרון: כמובן גם עם אנשים דתיים, אבל זה לא יכול להיות רק מהרבנות.
<ארז מדמון: התחלתי בתחילת דבריי שאני גם פה וגם פה.
רות קלדרון: אתה גם וגם.
<ארז מדמון: ואנחנו צבא העם, ואנחנו מטפלים בכולם, ובכל הנושאים האלה.
<ארז מדמון: וגם בסוף חייל שנכנס לחדר האוכל וחשוב לו מהיכן הגיע האוכל, מה הכשרות שלו – אז לחייל שאולי לא מבין בזה או לא כל כך מעניין אותו, הוא נכנס ואוכל, אבל גם לו אנחנו צריכים לתת את הכשרות.
<ארז מדמון: ובהקשר הזה של השמיטה חשוב לדבר עם כולם, עם כל החיילים, לתת להם הסברה, כדי שיבינו מה זאת שנת השמיטה.
<ארז מדמון: וכל אחד ייקח את זה לכיוונים שלו: הערכיים, הרוחניים וכל מה שקשור בזה.
<ארז מדמון: בהיבט השני של צבא-חברה, אני אומר שוב, אני אציג את זה לממונים שלי, אבל תראו: צבא ההגנה לישראל עוזר לכל השכבות, חלשים וחזקים כאחד, ויודע לעשות את זה מצוין, ברוך השם – עולים חדשים, אוכלוסיות חלשות וכל מה שקשור בזה.
<ארז מדמון: אני חושב שפה נכנס עוד איזשהו רבד – בשנת השמיטה להגביר את המודעות של הדבר הזה, במיוחד בשנת השמיטה, בהקשר של צבא-חברה: לעזור למשפחות נזקקות, לעזור בכל מיני מקומות.
<ארז מדמון: אנחנו עושים את זה, ברוך השם.
<ארז מדמון: הצבא עושה את זה טוב מאוד, אבל אני חושב שאולי אפשר להגביר את זה במיוחד בשנת השמיטה.
<ארז מדמון: יש לנו הרבה ערכים שאנחנו לומדים מהם משנת השמיטה, וזה דבר חשוב.
<ארז מדמון: כמובן, נשמח לשיתוף פעולה בכל ההקשרים שדיברנו עכשיו.
משה גפני: השאלה הבלתי נמנעת: מה היה בשמיטה הקודמת בצבא?
<ארז מדמון: בהקשר ההלכתי, חבר הכנסת משה גפני, היה - - -
משה גפני: רק בשמיטה.
משה גפני: לא האוכל של החיילים.
<ארז מדמון: אז מה?
משה גפני: האם היה חינוך, הסברה?
משה גפני: מה שדיברת עליו עכשיו.
רות קלדרון: הרעיון של השמיטה.
<ארז מדמון: תראה, בהיבט ההלכתי היה הכול בשנת השמיטה.
<ארז מדמון: בהסבר החינוכי, כמו ששאלת אותו דבר את משרד החינוך – אני לא מכיר.
משה גפני: במשרד החינוך יש שינוי.
משה גפני: הם אומרים.
<ארז מדמון: יפה.
<ארז מדמון: אז גם בהקשר הזה אני חושב שגם בצבא צריך להיות שינוי.
<ארז מדמון: אני אומר שוב: אני לא מכיר שהיה משהו.
<ארז מדמון: אני לא בטוח להגיד את זה במאת האחוזים.
<ארז מדמון: בסדר?
<קריאה: היה, היה.
<ארז מדמון: אני צריך לבדוק את העניין הזה, אם הייתה הסברה לחיילים.
<ארז מדמון: זו דוגמה.
<ארז מדמון: אבל אם לא הייתה, אני חושב שחשוב מאוד להכניס את זה.
<נתן איתן: הייתה, הייתה.
<ארז מדמון: מה?
<נתן איתן: הייתה.
<ארז מדמון: מה אתה זוכר שהיה?
<נתן איתן: חיל החינוך והנוער פיתח מערכי הסברה מאוד מפורטים בנושא השמיטה לכלל חיילי צה"ל.
<נתן איתן: אני חושב שגם - - -
רות קלדרון: וב"נאות קדומים" אתם הדרכתם את זה?
<נתן איתן: בוודאי, חיילים גם כן.
<נתן איתן: חבל שנציג חיל החינוך והנוער לא נמצא פה כדי להציג את התכניות.
<נתן איתן: אני חושב שיש לו תכניות גם השנה, רק חבל שהוא לא בא.
רות קלדרון: התהליך שחבר הכנסת משה גפני מצביע עליו, שאנחנו רואים שינוי, - -
<ארז מדמון: שינוי לטובה.
רות קלדרון: - - באופן פשוט שאומרים לצבא: שמיטה – שולחים מישהו הלכתי.
רות קלדרון: אבל יש לזה צד שצריך - - -
<נתן איתן: נכון, באופן אוטומטי - - -.
<נתן איתן: ולצערי הרב כנראה הם לא הפנימו את השינוי שרוצים לחולל פה.
רות קלדרון: אוקיי, אנחנו בתהליך.
רות קלדרון: בסדר.
רות קלדרון: אז אני רואה שיש לנו כאן שותף.
רות קלדרון: הגברת נעמי צור, בבקשה.
<נעמי צור: אז אני עוסקת בשמיטה, כי שואלים את כולם מ-2009, שאז ארגוני או"ם מינו צוותים של כל דתות העולם וביקשו מהם לחבר עמדה בנושא משבר האקלים.
<נעמי צור: אני הייתי בצוות הבינלאומי היהודי ועלה גם נושא השמיטה, ומאז עוסקת בזה.
<נעמי צור: ואני הייתי בין המקימים בגלל שהייתי בין המקימים של התנועה של יהדות וסביבה והצורך לחבר ביניהם, מתוך עבודה בחברה להגנת הטבע באותה העת – בין המקימים של "טבע עברי", שבעצם אותם אני מייצגת פה.
<נעמי צור: ועלינו על הבעיה שבעצם המצווה הזו שהיא מצווה לקהילה – אולי העשירים צריכים במיוחד לתרום, זה נאמר פה.
<נעמי צור: ואגב, הקתולים שאמרו את העמדה הזו, נהנו מאוד-מאוד מהמצב הזה – לרכז את העושר ולעבוד על העניים, שהם יירשו את גן עדן ושיהיו בשקט.
<נעמי צור: והבעיה הסביבתית בכלל שלנו שממצוות הארץ היינו מנותקים 2,000 שנה, וזה לא עניין פשוט בכלל.
<נעמי צור: אולי האבסורד שהגענו אליו עם השמיטה מבטא את הניתוק הזה הכי הרבה.
<נעמי צור: הגענו למצב שזה איזה ירק אני קונה, איזה הכשר, איזה זה, איזה הוא, ולא המהות.
<נעמי צור: אני רוצה להציע מוצרים שבעצם קיימים, וזה דבר שעלה, ואיך לבטא את זה, ואיך להביע את זה במערכת החינוך עם חומרים שקיימים, ואני רוצה ללכת לנושא הגינה.
<נעמי צור: אז כולם יגידו: גינה לא נוכל לעשות בשנת שמיטה, וזה נכון.
<נעמי צור: אנחנו מציעים פה - - -
<קריאה: סליחה, רגע, זה לא נכון.
<קריאה: יש אפשרות לעשות שמיטה עם גינה.
<נעמי צור: סליחה, סליחה, אם תרשה לי.
<נעמי צור: גינה במובן הרגיל, הבלתי מוגבל, לא נוכל לעשות.
<נעמי צור: אבל צריך לנצל ולחבר כמה מגמות ביחד.
<נעמי צור: הרי יש רצון להחזיר את החקלאות לבית הספר – זה דבר שנעלם.
<נעמי צור: כל גינה יכולה להיות עם בית ספר.
<נעמי צור: זה רעיון שהוצע בזמנו למשרד החקלאות ופיתוח הכפר, שלדעתי צריך להיות בשולחן הזה.
<נעמי צור: הגינה הבית ספרית מחנכת להצניע לכת, לספק מזון מקרוב ולא מרחוק.
<נעמי צור: אלה ערכים מאוד בסיסיים.
<נעמי צור: והרעיון הוא שבאותה שנה של השמיטה ללמוד ולתכנן את הגינה הבית ספרית, ללמוד על ערכי השמיטה, וגם ליהנות מהפליאה מן הטבע, שזו עוד מצווה חשובה שאנחנו אולי זונחים אותה, ובזמן הזה ליהנות ממתנות הטבע ולהתכונן לשנה הבאה, שאנחנו ניטע, ואנחנו נהנה, ובעצם כך יוצרים מעגל.
<נעמי צור: ואני חושבת שפה הפגם בכל מה שנאמר בכל השולחנות שהייתי בהם, ששמיטה לא יכולה להיות עיסוק של שנה אחת.
<נעמי צור: צריך לבנות מעגל של עיסוק, של הכנה, של ציפייה, של הבנה מה האחריות המוטלת על כולם, כדי שנגיע לסוף הדרך, לאותה שנת שמיטה, ולא נהיה מופתעים.
<נעמי צור: כי חבר הכנסת, הרב משה גפני שאל בצדק: איפה אתם הייתם?
<נעמי צור: בפעם הקודמת היו דיונים, בערך שבועיים לפני התחלת שנת השמיטה; והיה איזה פורום של רבנים שאמר: טוב, נעשה את ההיתר הזה ונעשה היתר אחר ואז נהיה בסדר.
<נעמי צור: אבל על מי אנחנו עובדים?
<נעמי צור: עכשיו, תכנית לגינה בית ספרית קיימת.
<נעמי צור: ארגונים וגופים שיכולים לעשות סיורים ולהנגיש את הטבע.
<נעמי צור: מקומות שאפשר לבקר בהם וללמוד – קיימים.
<נעמי צור: צריך פשוט לבנות את החבילה, וגם להנגיש באמצעות הגינות הקהילתיות, החקלאות המקומית, ולהכין את כולם למעגל הראוי.
<נעמי צור: כן, בבקשה.
רות קלדרון: מר יעקב גבע, נציג הסתדרות המורים, בבקשה.
<יעקב גבע: אני מבקש להדגיש את הערך החברתי של שמיטת כספים.
<יעקב גבע: הוזכרה כאן ברמז, אבל המצווה הזאת קיימת בשנת השמיטה.
<יעקב גבע: אמנם, בימינו היא לא כל כך נוהגת, אבל אם נשים לב בפסוקים שהיא מוזכרת בספר דברים, פרק ט"ו: "אפס כי לא יהיה בך אביון".
<יעקב גבע: "כי יברך יברכך ד' בארץ אשר ד' אלוהיך נותן לך נחלה לרשתה".
<יעקב גבע: ובסופם של דברים: "לא תאמץ את לבבך ולא תקפוץ את ידך מאחיך האביון".
<יעקב גבע: אם כן, במיוחד בארצנו המצווה הזאת קיימת.
<יעקב גבע: לפי הרמב"ם היא נוהגת בעיקר בארץ ישראל.
<יעקב גבע: בתקופה שבה זוג צעיר לא מצליח לרכוש דירה, גם אם שני בני הזוג עובדים - - -
רות קלדרון: סליחה, אני קצת מאבדת את הכיוון שלך.
רות קלדרון: אתה נציג הסתדרות המורים.
<יעקב גבע: כן.
רות קלדרון: אנחנו בדיון על איך נביא את ערכי השמיטה דרך המורים לתלמידים.
<יעקב גבע: אני אסיים את המשפט.
רות קלדרון: אתה יכול בבקשה להסביר לנו איך עושים את זה?
<יעקב גבע: הסתדרות המורים חרטה על דגלה את הטבת תנאי השכר והעבודה במיוחד לצעירים.
רות קלדרון: הסתדרות המורים?
<יעקב גבע: ובמסגרת תכנית "אופק חדש" הדבר הזה קיים.
<קריאה: למה זה שמיטה?
<קריאה: זו סוגיה אחרת, חשובה, אבל למה זה שמיטה?
<יעקב גבע: הערך החברתי שנלמד ממצוות שמיטת הכספים הוא הדבר שאני מקווה שיעודד גם יוזמות חקיקה בכיוון, וחוק הדיור הציבורי הוא דוגמה טובה לכך.
רות קלדרון: זה נושא מאוד חשוב, ויש כאן בוועדת החינוך, התרבות והספורט דיונים רבים על שכר המורים ועל מעמד המורים, אבל אני בטוחה שאתה לא מתכוון שנלמד את הילדים את זכויות המורה ב"אופק חדש".
<יעקב גבע: לא, אני מדבר - - -
רות קלדרון: עכשיו, אתם אחראים, כי אתה הסתדרות המורים.
רות קלדרון: מבחינתי, אתה המורה, כל המורים.
רות קלדרון: אנחנו מנסים להבין איך אפשר לחנך את הילדים שאינם רואים במצווה שמיטה, כי הם לא אנשים שומרי מצוות, להבין את ערכי שנת השמיטה לכל עם ישראל.
<יעקב גבע: אני מדבר על הערך החברתי שיש בשנת השמיטה, ובעיקר בשמיטת כספים.
<יעקב גבע: כאשר אנחנו רואים היום שמיטת כספים רק של מי שחייב הרבה ולא מי שחייב מעט, ואנחנו מקווים שגם הדבר הזה יוכנס לתכניות הלימודים.
רות קלדרון: מר אשר רוכברגר, אתה רוצה לדבר על הקהילה דוברת הרוסית.
<אשר רוכברגר: תודה רבה.
<אשר רוכברגר: אני פה במקרה נמצא בשני הכובעים.
<אשר רוכברגר: מצד אחד, אני באופן רשמי פה כנציג עמותת "המשמר החברתי" שפועלת בכנסת, אבל בעייתי גם שייכת לקהילת דוברי הרוסית, וכדובר רוסית פה, היחיד בין כל הנוכחים, אני רוצה להגיד כמה מילים.
<אשר רוכברגר: אתמול זכיתי להיות בכנס שחברת הכנסת, דוקטור רות קלדרון ארגנה, וזה היה מאוד מרשים, ואחר הצהריים שיתפתי כמה חברים שלי, בין דתיים, בין חילונים, על הנושא הזה.
<אשר רוכברגר: התגובה היחידה הייתה: רגע, בשביל מה כל זה?
<אשר רוכברגר: זאת אומרת, הציבור הדתי ידע את הפן ההלכתי, כאילו כל אחד לפי דרכו; והציבור החילוני יודע שהשמיטה זה משהו, זו איזו רעה תקופתית שבאה פעם בשבע שנים.
<אשר רוכברגר: ובאמת אם כל עם ישראל, כמו שאמרו פה, היינו מנותקים כ-2,000 שנה מכל מה שקשור לארץ ולמצוות התלויות בארץ, בקהילה דוברת הרוסית זה נמשך עוד כמה עשורים.
<אשר רוכברגר: והיום מאוד חשוב גם שארגונים שעוסקים בזה, כל אחד לפי דרכו, וכל אחד יבורך על פעולתו, ישימו לב שיש פה ציבור מאוד רחב שאין לו שמץ של מושג ששמיטה זה לא רק עליית מחירי ירקות ופירות, אלא כל הערכים החשובים שכבר יומיים מדברים עליהם פה, במשכן.
רות קלדרון: יופי שאתה פה.
רות קלדרון: ככה זה מתחיל.
רות קלדרון: הגברת יוליה בן משה.
<יוליה בן משה: אני טיפה רוצה לאתגר את הדיון מהמקום שאני שומעת שהוא - - - לדבר על וללמד את, ואני רוצה לדבר על לעשות עם.
<יוליה בן משה: כמו שהצגתי את עצמי בהתחלה אני בעצמי אימא לילד עם מוגבלות קשה.
<יוליה בן משה: אני חברה בקואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים, ומנהלת עמותה קטנה שנקראת "קול הזכויות".
<יוליה בן משה: קודם כל, נתחיל עם 10,000 משפחות שהולכות לעבור תהליך שיקומי, ואני רוצה לדבר על ההיבט החינוכי.
<יוליה בן משה: משפחות לילדים עם צרכים מיוחדים הן עניות בעל כורחן.
<יוליה בן משה: כלומר, זה בדרך כלל משפחות צעירות, שהנכות של הילד תופסת אותן באיזשהו תהליך של הבניה.
<יוליה בן משה: ויש פער מאוד-מאוד גדול בין מה שהמדינה נותנת בסל השירותים ותמיכה כספית לאותה משפחה, לבין ההוצאות על הילד, ולכן יש קריסה כלכלית כמעט מיידית.
<יוליה בן משה: ואחת המצוקות הכי גדולות של הורים זה שהם לא מצליחים לעבוד.
<יוליה בן משה: והמצוקה הכי גדולה של הורים זה פעילויות אחר הצהריים.
<יוליה בן משה: אז הילדים או שנמצאים בחינוך המיוחד או משולבים בחינוך הרגיל, אבל אחר הצהריים אין צהרונים, אין חונכים, ואין שום דבר.
<יוליה בן משה: לראייה, אתמול התקשרה אליי אחות של ילד, ילד בן 16, שרצה הגורל והוא גם עם אוטיזם וגם שיתוק מוחין, לא על כיסא גלגלים, ואין לו מה לעשות אחר הצהריים.
רות קלדרון: שוב, סליחה, זה דיון מאוד חשוב שאנחנו עוסקים בו רבות כאן.
רות קלדרון: תגידי לי מה אפשר לעשות בשמיטה עם הקהילה שאת רוצה לייצג.
<יוליה בן משה: יש לי עוד שלושה נושאים, אז זה הראשון.
<יוליה בן משה: אני מזמינה - - -
רות קלדרון: את יודעת, בכנסת מדברים שלוש דקות.
<יוליה בן משה: בסדר, אני אקצר.
<יוליה בן משה: אני מזמינה פה את אנשי תנועות הנוער, את אנשי החינוך הפורמלי, לראות איך הם מצמידים למשפחות חונכים.
<יוליה בן משה: לשם היה כל ה-speech הארוך.
<יוליה בן משה: כי אז אם גם - - -
רות קלדרון: גם את חושבת שמקומות כמו "נאות קדומים" ומקומות כמו הפארקים שהוצעו פה בהחלט יכולים להתארגן?
<יוליה בן משה: או הצבה.
<יוליה בן משה: אני יותר מציעה, פחות יודעת למקם.
<יוליה בן משה: זה אחד.
<יוליה בן משה: שניים, בנושא של מערכי פעילויות שעלה פה, חשוב לוודא שהם מונגשים לילדים המשולבים: העיוורים, החירשים וכולי.
<יוליה בן משה: אם יוצאים לפעילויות שטח והילד על כיסא גלגלים, אז לוודא שהדבר מונגש, והוא לא פתאום מוצא את עצמו בבית בשנת השמיטה.
<יוליה בן משה: כלומר שהוא לא יישמט בתוך הדבר הזה.
<יוליה בן משה: ואחרון פה אליך, לראות אם יש שיתוף פעולה באגף לחינוך מיוחד, איך מעבירים את התיאוריה לילדי החינוך המיוחד ולילדים המשולבים.
<יוליה בן משה: כי הסייעות של הילדים המשולבים הן לא נשות חינוך, הן כוח אדם עזר, ובדרך כלל בפעילויות חורגות שכאלה הילדים המשולבים מוצאים החוצה, ומוצאים להם כל מיני כאלה.
<יוליה בן משה: אז בסדר?
רות קלדרון: אני רוצה לומר משהן כללי: אנחנו, כרגיל בחינוך, טסים במטוס שאנחנו בונים בזמן הטיסה.
רות קלדרון: זאת אומרת, המושג שמיטה עוד לא לגמרי הונחל והתקבל, ובמהלכו אנחנו כבר מנסים לתקן.
רות קלדרון: אז ברור שבהתחלה עוד יתייחסו אל זה.
רות קלדרון: זאת אומרת, הארגונים להתחדשות יהודית כבר רגילים בזה וכבר מדברים את זה, אבל בצבא זה עוד רבנות או חיל החינוך והנוער, ובמשרד החינוך זה עוד חמ"ד.
רות קלדרון: אז אנחנו בתהליך.
רות קלדרון: צריך כאן סבלנות.
רות קלדרון: הגברת נירה נחליאל.
<נירה נחליאל: אני נירה נחליאל מהמדרשה באורנים.
<נירה נחליאל: התפקיד שלי, בין השאר, זה מנהלת אגף החינוך, שאנחנו פועלים במערכת החינוך הממלכתית בעיקר, והגשנו בקשה כבר לפני כמה חודשים למטה לתרבות ישראל לתכנית לקראת שנת השמיטה.
<נירה נחליאל: היא כוללת מספר חלקים.
<נירה נחליאל: גם ערכות במידה, ככה שהן לא מוותרות על המפגש פנים אל פנים, אבל גם בשאיפה להכניס חלקים מקוונים, מתוקשבים, אבל בעיקר למידה בכיתה בעזרת ערכה שכל בית ספר או כל - - -
רות קלדרון: תגידי משהו על התוכן.
<נירה נחליאל: התוכן מחובר לתכנים של תרבות ישראל.
<נירה נחליאל: הערכות מכוונות לכיתות ה'-ו', ולז'-ח', כאשר כיתה ה' עם הנושא המרכזי של תרבות ישראל, של המקצוע תרבות ישראל ומורשתו זה ארץ ישראל, אז כמובן יש קשר ישיר לשמיטה.
<נירה נחליאל: בכיתה ו' הנושא המרכזי זה מחויבות ואחריות, אז אנחנו מקשרים לזה.
<נירה נחליאל: כיתה ח', לדוגמה, זה תיקון עולם.
<נירה נחליאל: זאת אומרת, זה מאוד פשוט.
<נירה נחליאל: אפילו לא היה צריך להכריח שום דבר כדי למצוא לכל כיתה את החיבור התוכני לשמיטה.
<נירה נחליאל: התכנית שהגשנו כוללת לא רק ערכות של לימוד בכיתה אלא גם הכנה בשנה השישית של מורים.
<נירה נחליאל: מצד אחד, השתלמויות מורים כדי שיוכלו בעצמם להכיר את הנושא ולהעביר אותו הלאה.
<נירה נחליאל: וחלק מהתכנית זה מעבר ללמידה בכיתות של הנושאים האלה שקשורים כאמור למקצוע של תרבות ישראל, אבל הנקודה המיוחדת של השמיטה.
<נירה נחליאל: גם פרויקט בית ספרי או כיתתי שייעשה בהקשר לזה.
<נירה נחליאל: אנחנו נשמח מאוד אם מטה תרבות ישראל ידבר עם האגף שלך וכמובן גם עם מט"ח, לשתף פעולה בחלקים המקוונים.
רות קלדרון: יופי.
רות קלדרון: בינתיים אתם עובדים על תקציבים שלכם ואתם מקווים - - -
<נירה נחליאל: נכון.
<נירה נחליאל: בינתיים עוד לא קיבלנו אישור אבל אנחנו - - -
רות קלדרון: יש כאן חוטים שעוד לא לגמרי נקשרו, וגם פה אנחנו צריכים להרגיל את החוטים מעוד סוגים, שיהיו באמת לכל הקהילות.
רות קלדרון: בבקשה, הגברת עדי אפל טל.
<עדי אפל טל: שלום לכולם.
<עדי אפל טל: אני עדי אפל טל מהתנועה הרפורמית.
<עדי אפל טל: בהמשך לדברייך, הגברת נירה נחליאל, ולשאלתך לגבי בתי הספר הממלכתיים אני חושבת שהאחריות שלנו כתנועה רפורמית זה להרחיב ולפרש את המושג שמיטה, ולשוחח עליו בהקשר הערכי שדנו בו רבות אתמול, אז אני לא אאריך ואומר.
<עדי אפל טל: אני רוצה לציין כמה מפעלים ותכניות שאנחנו מתכננים לקראת שנת השמיטה: המפעל הראשון – שלושה כנסים - - - לימוד שיעסקו בנושא השמיטה ויופנו לציבור הרחב.
<עדי אפל טל: בתי מדרש שיופעלו בקהילות התנועה הרפורמית ויהיו פתוחים לציבור הרחב בנושא שמיטה.
<עדי אפל טל: שם כמובן נלמד מקורות מסורתיים לצד מקורות מודרניים, הכול בניסיון להפוך את הנושא לרלוונטי ומשמעותי לציבור החילוני בישראל.
<עדי אפל טל: החל משבועות נוציא אחת לשבוע אגרת של לימוד מכוון בנושא השמיטה, שתציע עיסוק פרשני במסכת "שביעית" לצד מקורות בני ימינו.
<עדי אפל טל: אני עושה את זה מבזקי.
<עדי אפל טל: בהרבה מקהילות התנועה הרפורמיות פועלות גינות קהילתיות.
<עדי אפל טל: אנחנו בהחלט ננצל את שנת השמיטה כדי לבקר בגינות האלה ולהשתמש או לצאת מעבודת האדמה לעבודה שבלב.
<עדי אפל טל: תכניות חינוכיות שאנחנו מפתחים: גם יחידה בתרבות ישראל, בדומה למה שהגברת נירה נחליאל הציגה, וגם תכנית שמיועדת לגיל הרך, לגנים, עם יחידה לחינוך משפחתי בנושא שעד כה לא הועלתה ההתייחסות בהקשר הזה, אבל חינוך משפחתי בהקשר של שמיטה הוא בעינינו מבורך והכרחי.
<עדי אפל טל: בנוסף, בדומה לתכנית "פעמונים" אנחנו מפעילים תכניות של עמותת בת של התנועה הרפורמית שנקראת "קרן בכבוד".
<עדי אפל טל: אנחנו מלווים משפחות שנמצאות במצוקה כלכלית, ומייצרים תכנית להעצמה אישית וקהילתית, תוך טיפוח מיומנויות החיים.
<עדי אפל טל: בשנת השמיטה נרחיב את התכנית לעוד משפחות.
<עדי אפל טל: אחד הדברים שמאוד מהותיים בעיניי לדון בהם בהקשר של שנת השמיטה זה המיעוטים שחיים בישראל, האזרחים הישראלים הערבים.
<עדי אפל טל: אנחנו פיתחנו בשנה שעברה תכנית שנקראת תכנית "שכנים" שמצדדת בדו קיום ואחווה; ושנת שמיטה, כל הסיפור הערכי – לוותר על אדנות ולייצר התנהלות בענווה היא לא רק בהקשר הסביבתי אלא כמובן גם בהקשר החברתי.
<עדי אפל טל: ותכנית "שכנים" תועצם לקראת שנת השמיטה, ונאפשר הכרות ודיאלוג בין משפחות ישראליות יהודיות לישראליות ערביות.
<עדי אפל טל: ועוד מישור שחשוב לנו להמשיך ולפתח קשור בכל התכניות של Jewish people – אדמיות יהודית.
<עדי אפל טל: אמנם, מצוות השמיטה היא מצווה שתלויה בארץ, אבל יש לנו קהל גדול של יהודים שחיים מחוץ לארץ הזאת ומתעניינים בנושא, ומחפשים את הדרכים של חיבור ליהדות ישראלית, ודרך השמיטה אנחנו נבקש לחבר בינינו לבינם בתכניות של - - - שנלמדות כבר עכשיו בבתי ספר, ונפתח יחידה נוספת שתעסוק בשמיטה.
<עדי אפל טל: תודה.
רות קלדרון: צריך להיזהר מלעשות בשמיטה את כל מה שבמילא עושים אבל להגיד בסוף: שמיטה.
רות קלדרון: זאת אומרת, באמת יכולות קהילות מחוץ לארץ לעזור בקרן שאנחנו אוספים כדי להוציא משפחות.
רות קלדרון: זאת אומרת, לעשות משהו באמת.
רות קלדרון: לא לעשות את הכול אותו דבר ולהגיד: השנה עושים את זה כי זאת שמיטה.
רות קלדרון: אבל העיקר שעושים.
רות קלדרון: תודה רבה הגברת עדי אפל טל.
רות קלדרון: הגברת לורן פוריס.
<לורן פוריס: אני רוצה ממש לברך שהדיון הזה נערך כל כך הרבה חודשים לפני, מכיוון שבעבר זה באמת לא התקיים.
<לורן פוריס: אבל התכנית המיוחדת ששר החינוך הוציא לתלמידי ישראל, בעיקר לזרם הממלכתי, שבעבר לא באמת קיבל תכניות מיוחדות.
<לורן פוריס: מעבר לזה, חשבתי שזה יהיה נהדר אם באמת יפתחו את שמורות הטבע והפארקים למשפחות ולילדים או חינם או במחירים מסובסדים.
<לורן פוריס: זה יכול להיות הזדמנות מיוחדת להרבה ילדים שידם אינה משגת להגיע למקומות האלה.
<לורן פוריס: אני חושבת שהדיון הערכי גם בבתי הספר היסודיים וגם בתיכונים הוא חשוב במיוחד.
<לורן פוריס: בשנה שעברה אני זוכרת את הדיונים שהיו על מסיבות סיום בבתי ספר.
<לורן פוריס: אני חושבת שהנושא של הצניעות, של הערכים, הוא באמת משמעותי השנה במיוחד.
<לורן פוריס: וזהו.
<לורן פוריס: ואני באמת חושבת שהדיון הזה היה ממש ראוי וחשוב.
רות קלדרון: כן, הרב צבי רימון, בבקשה.
<צבי רימון: טוב, שלום וברכה.
<צבי רימון: אני עוד פעם מברך באמת על זה שכולם ביחד פה.
<צבי רימון: דבר נפלא.
<צבי רימון: אנחנו כבר שנה בערך עובדים - - -
<יהודית גידלי: מי זה "אנחנו"?
<צבי רימון: אנחנו זה מרכז "הלכה והוראה".
<צבי רימון: אנחנו עובדים – כבר לפני שבע שנים עבדנו על שמיטה, אבל בשנה האחרונה אנחנו עובדים רבות על שמיטה לציבור הרחב, הכללי ולציבור הדתי, ואני אגיד בקצרה את הפרויקטים שאנחנו עושים: אז דבר אחד שהזכרתי אתמול, בעזרת השם אנחנו פותחים מרכז חווייתי לשמיטה בגן הבוטני בירושלים.
<צבי רימון: המרכז הזה נעשה בשיתוף של צוות דתי וצוות לא דתי.
<צבי רימון: נעשה ביחד.
<צבי רימון: הרעיון שהולך להיות שם – כל הגן הבוטני בעזרת השם יהיה שמיטה, כאשר הכול הולך להיות בצורה חווייתית מצד אחד, ואינטראקטיבית, ועם אפליקציות, וכל מיני דברים מודרניים, ומצד שני לחבר אנשים לערכים של השמיטה בימינו.
<צבי רימון: החלק הראשון שם יהיה מסע במנהרת הזמן, שאדם ירגיש, חקלאי לפני אלפי שנים, את כל הדברים הטובים והקשים, והוא יעבור את החוויה הזאת, הוא יהיה חלק מאותו סרט, מאותם דברים.
<צבי רימון: החלק השני יהיה לקחת את ערכי השמיטה ולראות איך מיישמים אותם במציאות מודרנית, כשאנחנו מדברים על עולם חברתי ועל עולם רוחני וערכי, ועל עולם הטבע – איך מיישמים אותם במציאות מודרנית.
<צבי רימון: חוץ מהדבר הזה יהיו שם גם חלקים שיעסקו בעניינים של שמיטה במטבח ודברים אחרים שבצורה טבעית יהיו מן הסתם יותר לציבור דתי או שמתעניין בדבר הזה.
<צבי רימון: זה דבר אחד.
<צבי רימון: הדבר הזה הולך להיות בעזרת השם, אנחנו מקווים לכל התלמידים בארץ, דתיים ולא דתיים, סטודנטים, חיילים במסגרת יום א'.
<צבי רימון: אנחנו דיברנו עם המון מקומות, ויש התלהבות מאוד גדולה.
<לורן פוריס: זה יהיה בתשלום?
<צבי רימון: אנחנו מקווים מאוד שאנחנו נוכל.
<צבי רימון: תראי, מדובר על משהו שההיקף שלו להקמה הוא בערך 15 מיליון שקל.
<צבי רימון: מדובר על דבר ענק, שהוא באמת מיוחד אבל הוא אמור להיות משהו שנותן מענה מיוחד, שמייצר מענה מיוחד לכולם.
<צבי רימון: אנחנו מקווים שנצליח בתוך הדברים האלה להשיג גם תורמים וגם מקומות כאלה שנוכל לעשות את הדברים במחיר הכי זול שאפשר.
<צבי רימון: זו בוודאי השאיפה.
<צבי רימון: אם יהיה אפשר לעשות בחינם אז זה יהיה מצוין.
<צבי רימון: ברור שזאת השאיפה, אבל קשה לתת תשובה על זה עכשיו.
<צבי רימון: ברור שזאת השאיפה.
רות קלדרון: דבר שלמדתי מהספר שלך על פח שמיטה מתחבר מאוד יפה לקומפוסט שאנחנו מתחנכים לעשות במילא, ואפשר כאן לעשות איזה פרויקט.
רות קלדרון: אני חושבת שחלק ממה שאני שמחה בישיבה הזאת זה שאנחנו כולנו יודעים מי עוד עובד, ואפשר להשתמש בחומרים אחד של השני או לעשות שיתופי פעולה, ושהצבא, משרד החינוך ומי שמחפש פרויקטים ידע שהם קיימים.
<צבי רימון: אז באמת ערכים שהולכים - - - למשל: יש ערכים שקשורים לטבע.
<צבי רימון: טבע זה לא רק לשים באורגני.
<צבי רימון: למשל: שמיטה מחנכת אותנו לאכול עד הסוף.
<צבי רימון: אל תזרוק סתם דברים שלא צריך לזרוק.
<צבי רימון: יש דברים שקשורים לערכים של חברה.
<צבי רימון: שמיטה מלמדת אותנו לא רק לעזור בצורה סוציאלית ולתת.
<צבי רימון: שמיטה מלמדת אותנו שאין בעל בית – כולם נותנים וכולם מקבלים.
<צבי רימון: שמיטה נותנת לנו כוחות.
<צבי רימון: יש לנו מיזמים שאנחנו הולכים לעשות בעקבות הדבר הזה, כמו, למשל, מיזם של בנק שעות הפקר שהזכרתי אתמול, שכל בן אדם במדינה יפקיר שעה בשבוע.
<צבי רימון: יהיה בנק גדול שיהיה בצורה לאומית - - -
<קריאה: אולי בנק זמן.
<קריאה: בנק זמן.
<צבי רימון: כמו בנק זמן אבל לא בצורה פרטית.
<צבי רימון: לא בצורה פרטית של קהילות, אלא בצורה כללית.
<צבי רימון: אנחנו רוצים בכוונה לאחד: לאחד דתיים, את החילונים, לאחד את כולם.
<צבי רימון: השמיטה זה גורם שצריך לאחד, לא להפריד.
<צבי רימון: וזה דבר שאם נעשה אותו בצורה חכמה הוא גם יכול לאחד ולעזור הרבה.
רות קלדרון: זה למשל דבר שאפשר לעשות עם מט"ח.
רות קלדרון: מי עושה לך את הצד המחשבי של זה?
רות קלדרון: את הצד האינטרנטי?
<צבי רימון: יש לנו כמה אנשי הייטק, דתיים וחילונים, שאנחנו עובדים איתם - - -
רות קלדרון: אבל לא חבל לעשות מחדש אם יש לנו משרד חינוך ויש לנו.
רות קלדרון: פשוט תכירו.
<צבי רימון: אני אשמח לעבוד בשיתוף פעולה עם כל אחד שרוצה - - -.
<צבי רימון: עשינו קצת עבודת שטח על הדבר הזה.
<צבי רימון: בהיקף שאנחנו מדברים עליו זה לא נעשה עד היום.
<צבי רימון: יש דברים מקומיים, אנחנו מדברים על היקף ענק.
<צבי רימון: אם יש דברים שאפשר להתחבר, תמיד אני אשמח להתחבר לכל מי שאפשר להתחבר.
<צבי רימון: יש לנו בינתיים כמה גופים שהתחברו אלינו כבר.
<צבי רימון: כלומר, יש דברים שלפני חודשיים חשבתי שאני עושה את זה בצורה אחת, בינתיים התחבר אחד פה ואחד שם, ואתמול בכנס התחבר עוד מישהו.
<צבי רימון: כל הזמן מתחברים אנשים.
<צבי רימון: הדבר הבא זה חומרים לבתי ספר, גם לציבור הכללי וגם לציבור הדתי.
<צבי רימון: לציבור הדתי אנחנו עובדים על החומרים לבגרות ולתיכון, שיעסקו בשמיטה.
<צבי רימון: אנחנו עובדים גם על חומרים לציבור הכללי, ודיברנו עם יושבת הראש, חברת הכנסת רות קלדרון כבר לפני כמה זמן, לראות איך אפשר לחבר עוד אנשים יחד איתנו גם בהקשר הזה.
<צבי רימון: ככל שנעבוד בשיתוף פעולה זה יהיה יותר טוב.
<צבי רימון: כתבתי כמה ספרים על השמיטה, ואנחנו עכשיו עובדים איך לעשות את הדברים בהתאמה נכונה לציבור הכללי ולציבור הדתי.
<צבי רימון: הדבר הבא שאנחנו עובדים עליו זה חידון כללי שיהיה בסוף השמיטה גם לציבור הכללי וגם לציבור הדתי.
<צבי רימון: שיהיה איזה חידון שמקיף את השמיטה, שיהיה אפשר לאחד ביחד, לחבר ביחד בבנייני האומה את כולם בצורה משולבת.
<צבי רימון: הדבר הבא זה סדנאות בבתי ספר, גם לדתיים וגם לחילונים.
<צבי רימון: אמנם בפארק השמיטה יהיה אפשר לעשות הכול, אבל יש כאלה שלא יגיעו לשם, וצריך לעשות דברים שיהיו במקומות אחרים.
<צבי רימון: הדבר הנוסף זה להעביר את ערכי השמיטה לכל העולם.
<צבי רימון: יש לנו גם חומר ברוסית, אם שאלת.
<צבי רימון: ולעבור גם בארץ וגם לכל העולם, להנחיל את הדברים האלה.
<צבי רימון: באופן כללי, אם אני אגיד את המגמה הכללית שלנו:
<צבי רימון: 90% מהדברים בשמיטה מאחדים את כולם – דתיים וחילונים וגם חרדים.
<צבי רימון: הייתי עכשיו בפגישה עם חרדים – הרב אפרתי.
<צבי רימון: 90%.
<צבי רימון: אפשר בכל השמיטה לריב על ה-10%, והשמיטה תהיה גורם מאוד מעולה להפרדה.
<צבי רימון: אפשר לקחת את ה-90%, להפוך את השמיטה, שכולם יחכו כבר מתי תבוא השמיטה הבאה.
<צבי רימון: זה גורם מאחד.
<צבי רימון: אבל אתה אמרת בצדק: אבל זה יהיה אחרת.
<צבי רימון: לשמיטה הזאת כולם יחכו כבר.
<צבי רימון: כמו שמחכים לשבת, יחכו לשמיטה הבאה כי זה יהיה גורם שנותן עוצמה: עוצמה חברתית ועוצמה של טבע, וחיבור למשפחה, וחיבור לעצמנו, ודברים שכולם מזדהים איתם, אבל פתאום יקבלו קומה נוספת בגלל ערכים יהודיים שמתחברים כאן, ועוד חיבור לערכים היהודיים שכולנו רוצים להתחבר אליהם תמיד.
רות קלדרון: בהצלחה רבה.
רות קלדרון: כשאתה מדבר אני מאמינה שאתה יכול לעשות 15 מיליון שקל מעכשיו לשמיטה.
<צבי רימון: אנחנו עובדים על זה כבר שנה, אבל בעזרת ד'.
רות קלדרון: יש עוד בקשת דיבור?
רות קלדרון: הכול בסדר?