GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מוחמד כנאעני: אני רוצה לומר לא לשפוט את התכנית ה"תווג'יהי" מבלי להתייחס גם לתכנית הישראלית, לא לשפוט.
<מוחמד כנאעני: התכנית הזאת נבנתה על עקרונות מסוימים שהם מתאימים ושייכים לחברה הפלשתינית עצמה.
<מוחמד כנאעני: בעניין העברית, אנחנו מלמדים עברית ויש לנו תכנית לימודים ויש ספרי לימוד.
<אסמת גחלב: שלוש שעות שבועיות.
<מוחמד כנאעני: שלוש שעות שבועיות.
<מוחמד כנאעני: גם בתקן הלימודים הישראלי כך.
<מוחמד כנאעני: - - -
עמרם מצנע: העברית היא גם מחסום לערבי ישראל.
<מוחמד כנאעני: נכון, שם דורשים 4 יחידות, אבל ב"תווג'יהי" זה לא חובה.
<מוחמד כנאעני: שם אתה לא חייב לגשת לבחינות הבגרות ה"תווג'יהי" בעברית, אתה כן חייב באנגלית, כן חייב בערבית והיסטוריה, אבל הוא לא מהליבה של ה"תווג'יהי".
<יוסף פפה אללו: העניין של בית ספר לטכנולוגיה זה דבר חשוב ביותר.
<יוסף פפה אללו: גם הוא היה מונע את הנשירה.
<יוסף פפה אללו: אנשים לא יודעים לאן ללכת.
<יוסף פפה אללו: פשוט מאוד אין להם אפשרות ללכת לאוניברסיטה, אין להם אפשרות למשהו אחר.
<יוסף פפה אללו: אם זה היה קיים זה היה תורם.
<אחמד עמאלה: יש הרבה בתי ספר שהם סוג של אכסניה, לא פחות ולא יותר, מאכסנים אותם שם.
<אחמד עמאלה: מהדוגמאות שהזכיר אדוני פה, אני לא רוצה לציין שמות, אבל יש הרבה בתי ספר שהם סוג של אכסניה.
<אחמד עמאלה: שולחים לאכסן אותם לשבע-שמונה שעות, אבל מה לומדים ואיזה סוג מורים יש שם?
<אחמד עמאלה: אני לא חושב שמישהו שאל בכלל מה סוג האנשים שנמצאים שם.
עמרם מצנע: אני אבקש לסכם את הדיון הזה: אני מתרשם שהשפה שמלווה את הבעיה של החינוך הערבי, את החינוך במזרח ירושלים היא שפה חיובית.
עמרם מצנע: כלומר, אני לא שומע אמירות שמתנגשות עם הרצון להתמודד עם הבעיה.
עמרם מצנע: זה לפחות שונה ממה שהיה כאן לפני שנים.
עמרם מצנע: הבעיה שזה עדיין לא מספיק.
עמרם מצנע: אין ספק שברקע יש את הבעיה הפוליטית משני הצדדים.
עמרם מצנע: ראשית שלנו כמערכת ישראלית, באמת להשקיע את המשאבים ואת תשומת הלב, לא רק את המשאבים אלא את תשומת הלב ואת הגמישות המחשבתית איך ליצור מציאות שבהדרגה תוביל ליותר שילוב, ליותר פתרונות פיסיים ולחינוך יותר טוב.
עמרם מצנע: בסופו של דבר, אזרח, תושב וכל אחד עם מה שמתחבא מאחוריו, שקיבל חינוך טוב וילמד את הדברים הבסיסיים לתועלת שלו, זה ללא קשר לעניין הפוליטי, היא מוכחת והיא לא צריכה הוכחה נוספת.
עמרם מצנע: יש כאן את העניין בצד הישראלי של חוסר הנכונות לתרגם את המילים הנכונות, את הכוונת, אולי הטובות, למעשים בפועל –השקעת אמצעים והשקעת גמישות מחשבתית.
עמרם מצנע: מיד אתייחס לזה במילים קצת יותר ברורות.
עמרם מצנע: מצד שני, אני מניח שבצד של מזרח ירושלים יש את תחושת הזמניות, את התחושה שלא ברור לאיזה סוג של מציאות אני מכין את הנערים והנערות.
עמרם מצנע: יש כמובן את השאיפות הפוליטיות האלה והאחרות.
עמרם מצנע: אני חושב שיש כאן בעיות לא קלות לפתרון, אני כן מאמין שגם עם השקעת כספים, משה טור-פז, נקבת בסכום של כחצי מיליארד שקל שזה סכום על שאמור לפתור גם את הבעיות הפיסיות וגם את בעיות התכניות וגם את בעיית כוח אדם.
עמרם מצנע: זה לא מעט כסף, אבל זה לא בשמיים.
עמרם מצנע: יש גם את התחום של הניסיון יותר מאשר לפתור את הבעיות באופן רשמי.
עמרם מצנע: זאת אומרת, לעשות ניסיון שהוא באמת למצוא דרך ביניים שמקלה על המציאות המסוימת החורגת, הפוליטית שאנחנו חיים בה.
עמרם מצנע: ניסיון לשים בצד את הויכוח הזה ולראות איך בסופו של דבר אנחנו נותנים פתרונות יותר נכונים במערכת.
עמרם מצנע: למה אני מתכוון?
עמרם מצנע: – אני מתכוון לכמה דברים וגם בתחום הפיסי.
עמרם מצנע: אני מכיר קצת את חוקי התכנון והבנייה, כשמאוד רוצים ניתן למצוא פתרון, יש כמה סוגי הפקעות.
עמרם מצנע: אחד המסלולים הוא כשממלאים את התהליך, ההפקעה נכנסת מידית לתוקף ללא קשר לויכוח כמה משלמים עבור זה.
עמרם מצנע: את זה ניתן לעשות לצרכי ציבור, כלומר אתה עושה תהליכי הפקעה, נדמה לי זה "בסמכות שר אוצר" מבחינת המונח המקצועי, וכל התהליך של ההידברות כדי להגיע להסכמה.
עמרם מצנע: יש כאן בעיות של תהליך הידברות להגיע להסכמה על הכסף שצריך לשלם עבור הקרקע המופקעת, זה תהליך שיכול להיעשות כבר כשהקרקע בידך.
עמרם מצנע: אתה יכול לתכנן עליה ואתה יכול לבנות עליה.
עמרם מצנע: התהליך בין אם הוא תהליך של הידברות של פשרה, ובין אם הוא תהליך משפטי נעשה כבר שהקרקע בידך.
עמרם מצנע: אני לא יודע מה אתם עושים.
עמרם מצנע: בפגישה הקודמת הצעתי שאם אתם רוצים, אנחנו מוכנים לקיים בוועדה דיון עם משרד הפנים, עם משרד האוצר כדי למצוא בצורה קצת יותר יצירתית פתרון.
עמרם מצנע: כשזה צוואר בקבוק אפשר למצוא לזה את הפתרונות.
עמרם מצנע: אני מבין שהכסף הוא לא צוואר הבקבוק פה, אלא התהליך הבירוקראטי – צריך למצוא לזה דרך.
עמרם מצנע: תחום ההסעות.
עמרם מצנע: התרשמתי פה וגם מהדוחות שקראתי, שהתחום הזה הוא חלק בלתי נפרד מהעובדה שילדים לא מגיעים לבתי ספר, בין אם זה הסעות בתוך השכונות או מעבר לגדר, בין אם זה בהסעות מאותו מחסום אל בתי הספר.
עמרם מצנע: יכול להיות שגם כאן צריך יחד עם משרד החינוך להחריג את הנהלים של מרחק כפי שקיים בחינוך העברי.
עמרם מצנע: אם הילד צריך לעבור דרך נוספת מעבר לגדר ולהגיע לגדר, ושם בטח יש גם איזה עיכוב, ושמם להגיע לבית הספר, צריך למצוא גם כאן חריגה שתתן הסעות יותר טובות.
עמרם מצנע: אני זוכר כשביקרנו במזרח ירושלים היו הרבה מאוד טענות בנוגע לזכייני ההסעות האלה כמו: 'איזה כלי רכב זה, איך מתנהגים הנהגים ומובילי ההסעות כלפי הילדים'.
עמרם מצנע: אגב אנחנו סובלים מזה גם בחינוך אצלנו, שם אולי זה יותר בעייתי.
עמרם מצנע: שלישית, הדבר היותר חשוב.
עמרם מצנע: אני ממליץ, אני יודע שזו סוגיה פוליטית לא פשוטה, אני ממליץ למצוא דרך שהבגרות הישראלית תהייה, או בכלל שהבגרות העיקרית תהייה כזו שהיא משלבת במקום שכל אחד יכנס לתוך המגבלות שלו, או ישראלית עם כל מה שבה עם הישראלית, או הפלשתינית עם כל מה שבה עם הפלשתינית.
עמרם מצנע: לשים הצדה את אותם נושאים השנויים במחלוקת ולנסות להתמקד בדברים העיקריים: מדעים, עברית, אנגלית, ערבית וכל אחד ילמד את הלימודים שקשורים להיסטוריה ולאזרחות שלו, תנ"ך או קוראן.
עמרם מצנע: אני אישית חושב שצריך להקל בעניין הזה.
עמרם מצנע: בחינוך הערבי ישראלי כרגע זה לא העניין.
עמרם מצנע: אין ספק שלנו כישראלים צריך להיות עניין ואינטרס שיותר ילדים ילכו לבגרות הישראלית בלי לחייב ללמוד דברים שהם בסופו של דבר מנקרי עיניים.
עמרם מצנע: אני ממליץ מאוד על העניין הזה.
עמרם מצנע: אני גם אשוחח עם שר החינוך כדי למצוא כמובן את הדרך מבלי לעשות מזה שמאל, ימין וכדומה.
עמרם מצנע: נדמה לי שזה חלק מאוד חשוב מהעניין.
עמרם מצנע: עלתה כאן נקודה, איני יודע עד כמה היא קונקרטית, והיא הנכונות לקבל כוח אדם מקצועי ולהכיר גם בתעודות פלשתיניות.
עמרם מצנע: כאן זה לא סוג מקצוע שבונים בניין עם מרפסות, גם בשיטה הישראלית בסוף הן מתמוטטות.
עמרם מצנע: פסיכולוגים, יועצים מקצועיים - - -
<קרן צפריר: אם אפשר להעיר לעניין אדוני, כי זה נמצא בכל זאת בסמכותך.
<קרן צפריר: הנושא של הכרה בתארים של אוניברסיטת אל-קודס, זו בעיה שמשליכה על תחומים מאוד מאוד נרחבים.
<קרן צפריר: זה נושא שנמצא בטיפולה של המל"ג (המועצה להשכלה גבוהה) והוא משליך על רופאים, על מקצועות פרה-רפואיים, רוקחים, עובדים סוציאליים וזה יוצר הרבה בעיות ביחס - - -
עמרם מצנע: אני רושם לעצמי את הנקודה הזאת, זה לא בסמכותי, אבל זה בתחום עיסוקנו בוועדה.
עמרם מצנע: אם היו לי יותר סמכויות הייתי פותר יותר בעיות.
עמרם מצנע: אני רושם לעצמי את העניין הזה.
עמרם מצנע: שוב, זה בת יענה, אין פסיכולוגים, אין קב"סים, אין עו"ס, אין יועצים מקצועיים ועדיף שיהיה מישהו גם אם אולי הוא קצת פחות עומד בכישורים ובהשכלה.
<קרן צפריר: התואר עצמו נחשב לתואר מצוין.
<קרן צפריר: אני יכולה לספר שלפני כחודש נפגשנו עם שרת הבריאות והיא סיפרה על אותו קושי שהיא מתמודדת איתו, זה הגיע למצב שהיא מכירה בכך שיש בעיה עם ההכרה בתארי אוניברסיטת אל-קודס.
<קרן צפריר: גם היא לא הצליחה לפתור אותה.
<קרן צפריר: אני חושבת שיש כאן בעיה שהיא מעבר לסוגיה של כן או לא מורים - - -
עמרם מצנע: זו סוגיה שחוזרת חזרה - - -
<משה טור-פז: ברשותך אני מבקש להשלים, כמו שנאמר לגבי התארים הטיפוליים והמשלימים: ייעוץ, פסיכולוגיה, קב"סים, אני חושב שעם השגחה אקדמית, וזה בהחלט יכול להיות עם בקרה של אוניברסיטאות מסוימות.
<משה טור-פז: זו תהייה קפיצת מדרגה.
<משה טור-פז: נוכל לעבוד עם קב"ס אחד, עם פסיכולוג אחד ולפעמים יהיו לנו יותר ונוכל להשלים תקנים.
עמרם מצנע: יכול להיות שכפתרון ביניים זה איזה קורס התאמה?
<משה טור-פז: גם לזה אנחנו מוכנים.
עמרם מצנע: שהוא לא מכניס שוב לאיזה מעגל בירוקראטי בלתי אפשרי.
<יוסף פפה אללו: הבעיה היא לא של הרמה המקצועית.
<יוסף פפה אללו: אני אומר את זה כי מאוניברסיטאות אחרות כן מקבלים, אפילו מיותר נמוכות.
<יוסף פפה אללו: אני אומר שיש לנו תקנים ולא יכולים לאייש.
עמרם מצנע: אני מזהה את הבעיה ואני רושם לעצמי את הנושא הרחב יותר.
עמרם מצנע: שוב, אני חוזר לדברים שפתחתי.
עמרם מצנע: מתוך הנחה שגם היריבות הפוליטית הקיימת בתוכנו, כמובן בהקשר הפלשתיני, אם מתוך הבנה שכולם מבינים שצריך להתמודד עם הבעיות בצורה אמיתית שבסוף זה יועיל לכל הצדדים.
עמרם מצנע: אני אומר שוב, נער ונערה שיוצאים ממערכת חינוך והם מרגישים שהם מיצו את יכולתם, הביאו לידי ביטוי את כישוריהם, למדו ושהחוויה הלימודית היא חוויה חיובית, הם יהיו תמיד נער ונערה יותר מתאימים לחיים המודרניים שלנו בין אם זה כאן או שם - - -
<אחמד עמאלה: אפילו אם הם יוצאים לניהול סכסוך.
<אחמד עמאלה: אנחנו מסכימים - - -
עמרם מצנע: את הסכסוך נעזוב ברגע זה בצד.
<אחמד עמאלה: לצערי הרב זו המוסכמה היחידה שיש בינינו.
<אחמד עמאלה: אנחנו שני הצדדים רוצים רק לנהל את הסכסוך.
<אחמד עמאלה: חמישים שנה אנחנו אומרים איך מנהלים את הסכסוך.
עמרם מצנע: כמובן יש את הנושא שהועלה מהתרשמותי די צניעות, נושא הפיקוח על רמת מנהלי בתי הספר ועל צוות המורים וגם בנושא האלימות.
עמרם מצנע: כמובן שזו בעיה כלל ארצית, אבל לדעתי, כאן היא קצת יותר מובלטת, אולי לפעמים בגלל חוסר הנוחות שלנו לפקח ולהיות בשטח ולהפעיל את הכלים שעומדים לרשותנו, לרשותכם במערך הזה של החינוך במזרח ירושלים.
עמרם מצנע: אנחנו נעקוב אחרי הדברים.
עמרם מצנע: רשמנו לעצמנו דברים להמשך טיפול.
עמרם מצנע: אני מאוד מקווה שתמצא הדרך כדי להגדיל את ההתייחסות, גם הכספית, גם הארגונית וגם העניינית.
עמרם מצנע: האתגרים כאן עצומים והם לא הולכים לקטון.
יוני שטבון: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את היום, את יום כחול לבן בכנסת ישראל, דווקא בוועדת החינוך – היום הזה, החשוב הזה, מתחיל מיוזמה ברוכה של כמה גופים וגורמים, ביניהם – יושב לידי, חבר הכנסת נחמן שי, שהוא יושב ראש שדולת כחול לבן בכנסת, מר ינון אלרועי, המשנה למנכ"ל ממשרד הכלכלה שהוא ראש מטה כחול לבן במשרד הכלכלה, מר רון תומר מהתאחדות התעשיינים, שמוביל את הקו של כחול לבן בהתאחדות.
יוני שטבון: כמובן – כל גורמי משרד החינוך שנמצאים פה.
יוני שטבון: מעניין שדווקא מתחילים את היום הזה בוועדת החינוך, כי נראה שלפעמים התפיסה היא שמדברים על תוצרת כחול לבן – שזה משהו מאד מאד פיזי.
יוני שטבון: הכוונה היא, כמו שאנחנו מכירים בחקיקה, העדפת מכרזים, דברים כאלה ואחרים שקשורים לתקנות, העדפת תוצרת כחול לבן במפעלים כאלה ואחרים, אבל אנחנו אומרים פה שאנחנו מתחילים את היום הזה דווקא בוועדת החינוך, כדי להבהיר שהנושא הוא קודם כל תודעתי.
יוני שטבון: יש פה עניין של הסברה, של חינוך, של תפיסה, של העדפה של הנושא הערכי, פעם אחת – שזו תפיסה ציונית, ישראלית, של העדפת תוצרת כחול לבן, וגם תפיסה כלכלית, אבל היא מתחילה דווקא מוועדת החינוך, הוועדה פה.
יוני שטבון: אני שמח שכל הגורמים שנמצאים כאן אתנו מתחילים את הנושא של כחול לבן דווקא מפה.
יוני שטבון: תודה רבה לכל השותפים, אנחנו נתחיל ונכבד את ראשון הדוברים, יושב ראש השדולה של כחול לבן בכנסת, חברי, חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.
נחמן שי: תודה רבה, חבר הכנסת יוני שטבון.
נחמן שי: אני שמח שאתה לקחת את ההגא לידיך.
נחמן שי: כמו שאני מכיר אותך, אתה גם לא תחזיר אותו.
נחמן שי: אנחנו פותחים, בעצם, בישיבה הזו, סדרה של אירועים שיתנהלו במשך היום בבניין הזה, וכולם עוסקים ועומדים בסימן כחול לבן.
נחמן שי: אנחנו מאמינים כולנו שכחול לבן זה לא לעשות טובה למישהו אלא זה חלק אינטגרלי מהחיים שלנו.
נחמן שי: זה החלטות כלכליות נכונות, החלטות חברתיות נכונות וגם – החלטות לאומיות נכונות, זו לא מילה מגונה.
נחמן שי: אני שמח מאד בנושא המיוחד היום על שיתוף הפעולה בין משרד הכלכלה ובין משרד החינוך על הפרויקטים השונים, שעוסקים בהעמקת המודעות וגם הידע על כחול לבן בקרב תלמידי בית הספר.
נחמן שי: דיברנו בעבר שצריך להרחיב את הפעילות הזו ובאמת להגיע לכל ילד וילדה, כל תלמיד ותלמידה, על מנת שבאמת יבינו כולם עד כמה נכון לעודד, ובמידת היכולת – לרכוש גם את מה שאנחנו קוראים "מיוצר כחול לבן" .
נחמן שי: אני מקווה שבמהלך הפגישה הזו נשמע על ההתנהלות של הפרויקטים, וגם – מה הסיכוי ומה היכולת להרחיב אותם, שיגיעו לפריסה הרחבה ביותר.
נחמן שי: אני כמובן מודה לכל השותפים שלנו היום, גם להתאחדות התעשיינים, לרון, לרונית, למאיר, גם ליינון וגם לכל החברים האחרים שהגיעו ושיהיו אתנו פה היום, ואני מקווה שירגישו טוב.
יוני שטבון: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.
יוני שטבון: אנחנו נעבור עכשיו לפתיחה של דברים, הצגה מטעם משרד הכלכלה.
יוני שטבון: יינון אלרועי, בבקשה.
<ינון אלרועי: בוקר טוב, אדוני היושב ראש ויושב ראש השדולה.
<ינון אלרועי: אני רוצה להודות לכם על קיום היום הזה, על קיום האירוע, וליו"ר השדולה על שלקח את ההובלה, בשותפות מסונכרנת שלו ושל הצוות שלו.
<ינון אלרועי: באמת תודה רבה לכולם.
<ינון אלרועי: בהזדמנות זו אני רוצה לומר תודה גם לכל השותפים שלנו לאורך כל השנה, כמובן – התאחדות התעשיינים, ונכיר תודה למאיר בראל שכיהן עד לאחרונה בראש מטה "מיוצר בישראל" בהתאחדות, בשותפות נהדרת.
<ינון אלרועי: מאיר, תודה רבה לך, וגם לרון וכל החברים האחרים.
<ינון אלרועי: כמובן – למשרד החינוך, לצוות שהשנה נרתם בצורה יותר אינטנסיבית לעבוד יחד אתנו על המשימה החשובה הזאת וכמובן להסתדרות, לאדיוסיסטם שעוזרים לנו ב- execution של הפעילות, וכמובן לכל הצוות הנפלא של משרד הכלכלה, בראשות של מלי, ראסם, אלדר וחברים אחרים.
<ינון אלרועי: אז תודה בעניין הזה.
<ינון אלרועי: אני לא רוצה להאריך.
<ינון אלרועי: אני מסכים אתכם שבסך הכל הפתיחה של היום בהתמקדות בחינוך היא בעיניי לא רק מקרית, כי בסך הכל רוב הפעילות שלנו ממוקדת בהיבט הזה, והדגש הוא באמת בנושא של חינוך.
<ינון אלרועי: אני רוצה להזכיר לכולם מאיפה אנחנו באים.
<ינון אלרועי: בסך הכל באוגוסט 2009 החלטת ממשלה 727 שמדברת על קידום התעשייה המקומית וצמצום האבטלה, שהינם אתגר לאומי.
<ינון אלרועי: הגדרה שיש צורך לממש באמצעות עידוד העדפת רכישות מתוצרת הארץ את התעשייה המקומית, וכמובן – שילוב של נושא העדפת התוצרת בתכניות חינוכיות למוסדות הלימוד על ידי שני המשרדים, גם משרד החינוך וגם משרד הכלכלה.
<ינון אלרועי: (מוצגת מצגת) מה מבחינתנו, חזון המודל שנקבע כבר אז?
<ינון אלרועי: קידום העדפה של תוצרת הארץ גם על חשבון מוצרי יבוא, מינוף כוח הקניה לטובת יצירת מקומות עבודה, חשיפת התוצרת בקרב הציבור הישראלי ובני נוער כמקור לגאווה לאומית, התעשייה הישראלית ומוצריה, והגברת המודעות לתו – ושם יש לנו הצלחה מאד יפה, נדבר על זה עוד מעט.
<ינון אלרועי: מבחינת יעדי החינוך בשנים האחרונות אנחנו רואים מבחינת היעד של חינוך הילדים והנוער להטמעת ערכי העדפת תוצרת הארץ וגאווה לאומית, כשאנחנו מודדים את עצמנו בעצם במספר הסדנאות והקורסים שמתקיימים בבתי הספר או בקהילה.
<ינון אלרועי: כמו שאתם יכולים לראות, אנחנו נמצאים בעליה.
<ינון אלרועי: כפועל יוצא של שר הכלכלה הנוכחי, נפתלי בנט – החליט בעצם למצות את ההרחבה הקיימת, האפשרית - - -
נחמן שי: מה זה סדנא או קורס?
נחמן שי: מה האורך שלה?
<ינון אלרועי: סדנא היא תהליך שקורה ביום אחד, שבו אנחנו מתלבשים על בית ספר.
<ינון אלרועי: סדנא ממוצעת היא שעה וחצי.
<ינון אלרועי: אנחנו מאפיינים את זה בהתאם לגיל הילדים.
<ינון אלרועי: קורס יכול להיות קורס של יזמות או של להעביר מצגות, וזה יכול לקחת משהו כמו 30 שעות, שזה לא חד פעמי.
<ינון אלרועי: כמו שאתם יכולים לראות, מספר הסדנאות באמת גדל בצורה מרשימה, ואנחנו נמשיך לתת על זה דגש.
<ינון אלרועי: אותי לימדו ש "לא קוטפים פרחי בר" התחיל מלמטה, ואנחנו מנסים ללכת בעקבות הצלחות.
<ינון אלרועי: מה בעצם עושה המטה?
<ינון אלרועי: כמו שהדגשתי קודם: 1.
<ינון אלרועי: עידוד יצרנים לסימון מוצרים כחול לבן, קמפיינים, אני מקווה שראיתם עד לפני שבועיים-שלושה – החזרנו את אריק זאבי לטלוויזיה, שהראה באמצעות רכישה של ריבות את ההשפעה על העובדים.
<ינון אלרועי: כמו כן – פעילויות חינוכיות בבתי ספר, פעילויות באינטרנט וברשתות חברתיות, שיתופי פעולה מול ארגונים שונים, השתתפויות בהרצאות ובכנסים.
<ינון אלרועי: יש לנו פעילות עם מנהל הרכש בחשב הכללי על מנת להכשיר ולהסביר לחברי ועדות מכרזים מה המשמעות, מה תפקידם ומה חובתם במסגרת תקנות העדפת תוצרת הארץ, שיתוף פעולה עם התאחדות הסטודנטים, שהתחיל בשנה שעברה, פעילויות קידום מכירות או קידום העניין ופעילות שבעצם התרחבה השנה – השנה התחלנו לפעול בצורה אינטנסיבית גם בבתי ספר תיכון, גם במגזר המיעוטים וגם במגזר החרדי – שלוש קבוצות שלא היו בחגיגה הזו.
<ינון אלרועי: אני אתן zoon in קצר על ההיבט של מגזר המיעוטים.
<ינון אלרועי: מדובר על 20% מאוכלוסיית המדינה.
<ינון אלרועי: התחלנו שם בצורה יותר מדודה, אבל בסך הכל לפי הרשמים שאנחנו מקבלים הפעילות מתקבלת שם בהצלחה רבה.
<ינון אלרועי: כמו שאמרתי קודם, השנה, בסך הכל, אנחנו מרחיבים את הפעילות, ואנחנו צופים ל-5,400 סדנאות ו-150 קורסים, ובסוף השנה יתקיים כמו בשנה שעברה אירוע סיום.
<ינון אלרועי: מאד מרגש לראות את הילדים עם התוצרים שלהם.
<ינון אלרועי: אני מזמין כל אחת ואחד מכם לראות את העניין הזה.
<ינון אלרועי: מה שבעצם נעשה, עוד פעם, בזריזות – אנחנו מבצעים את כל המשימות שקיבלנו על עצמנו, יש לנו אתר אינטרנט לטובת התוצרים שמיוצרים בבתי הספר, וזהבה תסביר על זה, פייסבוק שהוקם לתכנית- אנחנו באמת מכניסים שם תכנים כמעט כל יום.
<ינון אלרועי: אני לא יודע כרגע לציין אבל אחד מאתרי הפייסבוק שלנו הוא אחד מאתרי הפייסבוק הפופולאריים ביותר בממשלה, אולי הכי פופולארי, אנחנו מדברים על מעל 70 אלף לייקים.
<ינון אלרועי: דבר נוסף שהוספנו השנה זה הנושא של אמנות רשותיות – שוב, באמצעות שיתוף פעולה אם אדיוסיסטמס.
<ינון אלרועי: הכוונה היא שהתלמידים יחברו לרשויות המקומיות ושבעצם ראש הרשות – היא או הוא, יחד עם התלמידים, יחתמו על אמנה רשותית להעדיף כחול לבן.
<ינון אלרועי: מבחינת הפעילות בתחום האינטרנט – בסך הכל פעילות מאד רחבה.
<ינון אלרועי: ישנו קטלוג של מוצרים כחול לבן, גם למגזר הפרטי וגם לעסקים.
<ינון אלרועי: ביצענו שיתופי פעולה עם אתרי סחר לסימון מוצרים, ובעצם הקונה יכול או יכולה לראות שהמוצר הוא מוצר ישראלי.
<ינון אלרועי: פעילות אינטנסיבית בפייסבוק וב youtube, כמו שהגדרתי- אתר להצגת תוצרים של בית הספר, ומשחקי ילדים במסגרת kids.gov.il.
<ינון אלרועי: לפניכם – דוגמאות לקטלוג של המוצרים, דוגמה לפעילות ברשת חברתית, אתר להצגת התוצרים, ומשחקי אינטרנט לילדים.
יוני שטבון: מי שמוציא לפועל את אותן תכניות וסדנאות זה חברת אדיוסיסטמס.
<זהבה אסא-אדם: שלום לכולם.
<זהבה אסא-אדם: כמו שיינון אלרועי ציין אנחנו זכינו במכרז, ואנחנו מבצעים זו השנה השלישית את הפעילות בבתי הספר, כולל פיתוח התכנים.
<זהבה אסא-אדם: נמצאים יחד אתי כאן בהצגה חוץ ממני – אורנה שמר, מנהלת בית ספר "בגין" רחובות, חוסיין בשארה, מנהל בית ספר "אל מג'ד" בטירה, שרה בכר, סגנית מנהלת בית ספר "מורדי הגטאות" ברמת גן, ומרגלית בדש, מנהלת מחלקת חינוך במועצה האזורית גבעת ברנר.
<זהבה אסא-אדם: אני לא ארחיב הרבה, אלא אם תשאלו שאלות, אבל המטרה העיקרית של התכנית בבתי הספר זה חשיפת התלמידים לחשיבות העדפת תוצרת הארץ, וכמובן – יצירת גאווה לאומית בתעשייה הישראלית ומוצריה.
<זהבה אסא-אדם: אנחנו עובדים בכל שכבות הגיל: יסודי, חטיבות ותיכונים.
<זהבה אסא-אדם: לכל שכבת גיל מותאמת תכנית שפותחה במיוחד.
<זהבה אסא-אדם: התכנית פועלת על פי הפנינג בית ספרי.
<זהבה אסא-אדם: כל בית הספר לובש כחול לבן ובאותו יום יש הפנינג.
<זהבה אסא-אדם: הם אופים עוגות לקראת, בכחול לבן, הם עוברים תהליך חינוכי לקראת יום ההפנינג.
<זהבה אסא-אדם: כתוצאה מיום ההפנינג נכתבת אמנה בית ספרית, מתוך האמנה הבית ספרית צומחת אמנה רשותית.
<זהבה אסא-אדם: בנוסף לכך אנחנו מפעילים גם קורסי יזמות וקורסי חשיווקית – כך זה נקרא, וכל זה לקראת אירוע סיום שמתקיים בסוף שנת הלימודים שמהווה תחרות.
<זהבה אסא-אדם: אם תוכלו להסתכל על השקף שאנחנו רואים כרגע את - - נמצא בבית ספר.
<זהבה אסא-אדם: הילדים לבושים כחול לבן ביום שכולו מלא פעילות והילדים יוצרים תוצרים יזמיים ליום הזה.
<זהבה אסא-אדם: המטרה של ההפנינג כתובה כאן ונוכל לחלק לכם גם את ה folder שמתאר את כל המטרות של ההפנינג, ואנחנו משיגים אותם באמצעות חוויות ומשחקים.
<זהבה אסא-אדם: הילדים מטמיעים ומבינים מה זה "מיוצר בישראל", וכשהם הולכים לחנות הם אכן מחפשים את המוצר שמיוצר בישראל, ומפעילים שיקול דעת כשהם רואים את התו "מיוצר בישראל", איזה מוצר לקנות.
<זהבה אסא-אדם: הם מבינים את נושא מניעת האבטלה - - -
יוני שטבון: יש להם תפקיד ללחוץ על ההורים, זו הכוונה.
<זהבה אסא-אדם: זו המטרה, נכון, שכשהילד יגיע, ואנחנו רואים את זה בשטח – ילדים מגיעים עם ההורים לסופרמרקט, או לחנויות אחרות ומסייעים בתהליך קניית מוצר ישראלי.
<זהבה אסא-אדם: כאן אנחנו יכולים לראות את האמנה שנכתבה על ידי בית ספר לאחרונה, זה בשנת הלימודים הנוכחית.
<זהבה אסא-אדם: אני לא יודעת אם אתם רואים מה כתוב, אבל אני אקרא לכם: אנו, תלמידי בית הספר "ביחד" חיפה, מתחייבים לקנות מוצר כחול לבן, ולעודד לקנות מוצרים ישראלים.
<זהבה אסא-אדם: כך נשמור על הפרנסה של תושבי ישראל".
<זהבה אסא-אדם: האמנה הזו ועוד אמנות של בתי ספר נוספים בחיפה וביישובים נוספים מצטרפים לאמנה אחת, רשותית, שעליה בסוף שנת הלימודים יחתום ראש העיר עם הקהילה, קהילת ההורים, ונציגי התלמידים.
<זהבה אסא-אדם: יש משימות המשך בתוך בתי הספר.
<זהבה אסא-אדם: אנחנו מפעילים יום הורה מעשיר.
<זהבה אסא-אדם: הילדים בונים פסל סביבתי שהמטרה שלו זה כחול לבן, המסר שלו.
<זהבה אסא-אדם: במפקדי בוקר הם מפעילים את הנושא.
<זהבה אסא-אדם: הילדים עצמם יוזמים הפסקה פעילה בחלק מההפסקות, מבצעים סקר, בונים לוח מודעות, שכל המטרה שלו זה שנושא כחול לבן יהדהד בקהילה.
<זהבה אסא-אדם: כמו שיינון אלרועי אמר – יש אתר, יש פייסבוק, והקורסים, בסוף שנת הלימודים אנחנו מפעילים תחרות בין כל הקורסים שפיתחו מוצרים.
<זהבה אסא-אדם: גם היום בתערוכה שתוצג לפני הכניסה לאודיטוריום, תראו שם ילדים.
<זהבה אסא-אדם: יש היום 65 ילדים מבתי ספר שונים שמציגים תוצרים שיצרו בעצמם, עם חשיבה המצאתית ושיווקית שכולה כחול לבן.
<זהבה אסא-אדם: יש לי זמן להראות סרטון של אירוע סיום?
יוני שטבון: לפני שנעבור לשמוע מנהלים מהשטח אני רוצה לשמוע גם את הגורם הרשמי ממשרד החינוך.
יוני שטבון: יושבת פה דליה פניג, סגנית יושב ראש המזכירות הפדגוגית במשרד החינוך.
יוני שטבון: נשמח לשמוע מהזווית שלך איך שאת רואה את הדברים.
<דליה פניג: קודם כל אני שמחה להיות כאן, זו באמת הרגשה של חג.
<דליה פניג: אני גם שמחה לראות את הדברים שנעשים כבר בשטח, אבל אני חושבת שהפניה של משרד הכלכלה אלינו, כגורם מערכתי, יש לו חשיבות מאד גדולה, כי הראיה, באמת, להכניס את הנושא הזה באופן מערכתי לכל מערכת החינוך – גם בחינוך הפורמלי, גם בחינוך הבלתי פורמלי שיוצג בהמשך, בכל שכבות הגיל: בגני הילדים, ביסודי, בחטיבת הביניים ובחטיבה עליונה, יש לו חשיבות מאד גדולה.
<דליה פניג: אמרו כבר על חשיבות הנושא, דיברו על ההיבטים הכלכליים, ההיבטים החברתיים.
<דליה פניג: יש פה גם את הנושא של האמון, שאנחנו היום מדברים עליו הרבה במערכת החינוך בכלל, בכל מיני הקשרים, אבל גם בהקשר הזה, אני חושבת שרכישת מוצרים כחול לבן מראה איזושהי הבעת אמון.
<דליה פניג: אמון באיכויות, אמון בזה ששלנו לא פחות טוב מאשר של אחרים, וזה פן נוסף שגם אליו אנחנו מכוונים.
<דליה פניג: התלמידים של היום – אנחנו יודעים שהרבה מאד נושאים ערכיים מחלחלים לחברה הישראלית דרך תלמידים.
<דליה פניג: למשל, הנושא של שמירת סביבה, מחזור – ברור לנו שהיום זה נכנס בהחלט באופן משמעותי לחברה דרך תלמידים, שבבתי הספר הנושא הזה נכנס באופן משמעותי ועבר אחר כך גם לבתים.
<דליה פניג: התלמידים עצמם הם צרכנים.
<דליה פניג: יש להם היום בהחלט פלח שוק מאד משמעותי, ואם הם עצמם יהיו מודעים לצרכנות שלהם ויביאו את זה לתוך הבתים וישפיעו על הבתים, וגם הם, כאזרחי עתיד, שמה שנכנס היום לתוך מערכת החינוך גם אם זה נראה לנו שזה לא כל כך משפיע, מתברר שיש לזה השפעות שישפיעו עליהם גם בעתיד, כבוגרים.
<דליה פניג: לכן זה ברור שהנושא הזה הוא מאד חשוב.
<דליה פניג: אנחנו מכניסים אותו דרך תחומי דעת, דרך מטה לחינוך אזרחי, ונמצאת כאן לידי דנה, וגם דרך חינוך בלתי פורמלי.
<דליה פניג: בתכניות לימודים, בתחומי דעת, ציינתי פה – מולדת, חברה, אזרחות, גיאוגרפיה בבית ספר יסודי, אזרחות וגיאוגרפיה בחטיבות הביניים, מדעי החברה וגיאוגרפיה בחטיבה עליונה, וגם בתחומים שהמטה האזרחי מטפל בהם והם חותכים את כל תחומי הדעת, במקום שזה כמובן רלבנטי ויש לו משמעות.
<דליה פניג: יהיה לזה ביטוי בחומרי הלמידה שהתלמידים לומדים.
<דליה פניג: אנחנו מדברים על עבודות חקר, שאתם תכף תשמעו עליהן פירוט.
<דליה פניג: למשל – אם תלמיד יכול לחקור כיצד משפיעה רכישה של מוצרים ושירותים כחול לבן, אגב, זה לא רק מוצרים, זה יכול להיות גם נושאים של שירותים, כמו תיירות, למשל.
<דליה פניג: כיצד זה משפיע על הכלכלה, כיצד זה משפיע על החברה.
<דליה פניג: כמובן – לפרק את זה לשאלות קטנות יותר, ולעסוק בזה בצורה ממוקדת, בצורה כזו שתלמיד ממש יכול ללכת לחקור, לעשות שאלונים ולבדוק את הנושא הזה.
<דליה פניג: אנחנו מדברים על השתלמויות מורים, להביא להשתלמויות האלה אנשים מתחום הכלכלה, תעשיינים, מלונאים, אנשים ממשרד הכלכלה, כדי להביא את זה לציבור המורים ולהסביר את החשיבות של זה, עם דוגמאות, עם דברים שהם יוכלו אחר כך להציג לתלמידים שלהם.
<דליה פניג: וכמובן – יש את הפרויקטים המיוחדים, שזה חידונים, תערוכות, כל מיני מיזמים, שיעורים לתלמידים ברשת ועוד הרבה דברים שיפורטו בהמשך.
<דליה פניג: בגדול אני באה להציג את המסגרת הכללית ולומר שאנחנו כמערכת חינוך מבינים את החשיבות של זה, ומבינים שחשוב להכניס את זה למערכת גם הפורמלית וגם הבלתי פורמלית.
יוני שטבון: נשמע מנהלת, את הגב' שמר ארנה, מנהלת בית הספר "בגין" ברחובות.
<ארנה שמר: בוקר טוב מועצה נכבדה, אני כולי מתרגשת.
<ארנה שמר: אני חושבת שזה מעמד מאד מכובד וחשוב, להביא ממש הלכה למעשה את הפרויקט הזה, כחול לבן, לתוך בתי הספר.
<ארנה שמר: בית הספר "בגין" מאמין בחינוך לערכים והטמעתם בסביבה.
<ארנה שמר: בשנה שעברה השתתפו תלמידי בית הספר באירוע רחב היקף בנושא כחול לבן.
<ארנה שמר: המטרה היתה להנחיל מודעות בקרב התלמידים להעדפת תוצרת הארץ ולשפר את התדמית של המוצרים הישראלים.
<ארנה שמר: במהלך הלמידה הם הכירו את התעשייה הישראלית הענפה, הכירו את בעלי התפקידים השונים בתעשייה, הבינו את משמעות הצריכה של מוצרים ישראלים, ואת השפעת הצריכה על התעסוקה ועל איכות הסביבה.
<ארנה שמר: התלמידים הכירו את התו הישראלי ובאופן טבעי התחזקה אצלם תחושת גאווה לאומית.
<ארנה שמר: הם מחכים כאן בחוץ והם ממש נרגשים לספר לכם על התהליך שהם חוו.
<ארנה שמר: יש לנו גם שיר שהם רוצים להשמיע לכם.
<ארנה שמר: בתום הפעילות הוחלט על יצירת מוצר, והתוצר הסופי שלנו היה הטבעת איורים של המצאות ישראליות על שקיות נייר, וזה הוצג ממש באופן יצירתי, ועל כך זכו התלמידים שלנו במקום ראשון במעמד השר בנט בפתח תקווה, בכנס כחול לבן.
<ארנה שמר: כאן המקום, באמת, להודות למשרד הכלכלה על הפרס המכובד שהסב לתלמידי בית הספר תעסוקה לימודית ערכית חינוכית מגוונת, בפעילויות בזמן ההפסקות וגם בפעילות הורים וילדים.
<ארנה שמר: כמובן תודה רבה לחברת אדיוסיסטם על הובלת הרעיון הלכה למעשה.
<ארנה שמר: באמת, לא ויתרו לנו ולא ויתרו עלינו, עד הסוף.
<ארנה שמר: כבית ספר שמאמין בצריכה ירוקה לקראת הסמכה לתו ירוק, אנו רואים בפרויקט כחול לבן המשך טבעי לכל העשייה הערכית חינוכית בתוך בית הספר.