GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: בבתי הספר האזוריים יש ילדים שבאים לפה לכעין חוג?
<רמי באר: בוודאי.
<רמי באר: כל אחר צהריים, זה מה שאמרתי קודם, יש פה בית ספר של קרוב ל-400 תלמידים, כל אחר צהריים, משעה שלוש עד שעה שמונה וחצי בערב, כל הסטודיואים שראיתם הופכים, לא כולם, חציים, כי חלק מהרקדנים ממשיכים, התכניות ממשיכות לעבוד, אבל חציים הופך לסטודיו לבית הספר.
עמרם מצנע: ומגיעים רק ילדים שיש להם מחוננות מסוימת, או שכל ילד יכול להירשם?
<רמי באר: יש שני מסלולים.
<רמי באר: יש מסלול שהוא רחב, שהוא דרך המתנ"ס, לכולם, ויש מסלול יותר מקצועי, באמת לאלה שאנחנו מאתרים ואנחנו מזהים את הכישרון ומעודדים אותם לבחור בזה כמסלול.
<רמי באר: וגם יש פה בגרות בהמשך, שנעשית פה, יחד עם לימודים עיוניים בבית ספר מנור כברי, הצד העיוני, והצד המעשי פה.
עמרם מצנע: יש פה בתי ספר אמנותיים באזור?
עמרם מצנע: כמו למשל רעות בחיפה.
<רמי באר: יש מגמות לאמנות.
<רמי באר: יש מגמת תיאטרון, מגמת מחול, מגמת מוזיקה.
<רמי באר: זה יש.
<רמי באר: אבל החזון שלנו זה לבנות פה בית ספר עם תנאי פנימייה למחוננים למחול מכל הארץ.
עמרם מצנע: אני חשבתי על רעיון של סמל מוסד במשרד החינוך ואז המורים הופכים להיות מורים של משרד החינוך.
<שמעון אלקבץ: כן, שם הם צריכים להיות.
<שמעון אלקבץ: אם אני לוקח את הדבר החיובי, הרי אתם הוכחתם את ההיפך, שלמרות שאתם יושבים כאן, ודווקא אולי בגלל שאתם יושבים כאן, האיכויות שלכם - - - המודל בתנאי מעבדה לא יודע להגיד איפה להקת המחול יושבת, אם היא יושבת בתל אביב או יושבת בגעתון.
<שמעון אלקבץ: עובדה היא שלהקת המחול הקיבוצית, עם האיכויות שלה, הצליחה להיות הלהקה השנייה בגודלה, גם מבחינת הכסף וגם מבחינת האיכויות, אחרי בת שבע, והיא גם מנצחת את הבלט הישראלי ומותירה מאחור את רוב להקות המחול.
<שמעון אלקבץ: הסיפור הוא בין בת שבע ל - - -
עמרם מצנע: לבת שבע יש גם מעגלים כאלה?
<רמי באר: להבדיל בת שבע מהלהקה הקיבוצית, להבדיל, מכיוון ששם המבנה התחיל מהברונית דה רוטשילד ואחר כך במשך השנים, כבר מעל עשרים שנה, הם בנו שם מבנה מאוד חזק מבחינה התנהלותית כלכלית, מאוד מרושת, של גיוס תרומות ו - - -
עמרם מצנע: לא, אני מדבר מבחינת השירות שהם נותנים.
<רמי באר: יש שם להקה ראשונה ולהקה שנייה, אבל אין שם היקף - - -
עמרם מצנע: כל בית הספר הזה.
<רמי באר: לא, אין שם.
<רמי באר: זאת אומרת זה מאוד ייחודי, מה שיש פה.
עמרם מצנע: תאר לך שמתחם כזה, להחזיק אותו בגוש דן, מראש אין לזה שום סיכוי.
<רמי באר: דבר אחרון ואני מסיים, רק לאינפורמציה.
<רמי באר: גם בדיוק אמרתי למצנע, סיפרתי שאנחנו עכשיו בקשר עם מכללת גליל מערבי שמעוניינת לתת גם תואר בעתיד למי שעושה מסלול עם תואר, שנוכל אולי גם לקשר את זה למל"ג.
<רמי באר: שוב, צריך לראות, גם מה שאמרת על סמל מוסד, את הנושא הזה לבדוק.
עמרם מצנע: אלה שני דברים נפרדים.
<רמי באר: כן, אבל איך להתגבר על העניין של הכפל, כי יש פה פעילות שהיא ראויה לתמיכה, רק אין כרגע את הפתרון כיצד לעשות את זה.
<שמעון אלקבץ: רמי, לא צריך לפחד.
<שמעון אלקבץ: כשאמירה אומרת שעדיף לא להסתכן, אז כמו שאנשים פוחדים ממס הכנסה, לא צריך לפחד, צריך לבדוק את הדברים, צריך לראות איפה יש פעילות נוספת שלא מקבלת ביטוי בתמיכה של משרד התרבות ויכולה לבוא לידי ביטוי בתמיכה של משרד החינוך, ללמוד את התקנות שלנו, ללמוד את התקנות של משרד החינוך.
<שמעון אלקבץ: פשוט לעשות עבודה ולעשות את זה בתיאום איתנו.
<שמעון אלקבץ: ברגע שעושים את זה בתיאום, אני יכול להגיד לך שאנחנו - - -
עמרם מצנע: ולעשות הגדרות חשבונאיות.
<שמעון אלקבץ: בדיוק, ברמה הזאת.
<שמעון אלקבץ: התזמורת הקיבוצית נתניה הלכה איתנו יד ביד בתקופה של המעבר, התנועה הקיבוצית הרי התנערה מכל הנכסים התרבותיים שלה, אנחנו נאלצנו להתמודד, כל פעם, הם זרקו לנו צוותא, ודווקא מול להקת המחול הקיבוצית הם היו הכי אפשר להגיד בסדר, הם לא בעטו, היציאה החוצה הייתה - - -
<רמי באר: היא הייתה יותר רכה, כי ארגנתי פה את הקואליציה הצפונית, בעזרתה של רעיה ועזרתה של המועצה, אז כאילו - - -
<שמעון אלקבץ: לא צריך לפחד, רמי.
<שמעון אלקבץ: לעשות שיעורי בית ובסוף זה בא.
<איתמר גורביץ: רמי, תודה רבה.
<רמי באר: תודה לכם, עוד פעם, שבאתם.
עמרם מצנע: אני רוצה להגיד לך, באמת, מרתק.
עמרם מצנע: להקת המחול הקיבוצית, אני יודע מה זה, דיברנו, אבל כל הקומפלקס הזה על המבנים הפיזיים ועל הפעילות, זה באמת - - - חשוב מאוד - - -
<רמי באר: תודה, אין כמו מראה עיניים.
עמרם מצנע: חשוב מאוד לראות בעיניים, אני תמיד אומר.
עמרם מצנע: צריך לצאת לשטח, לחוש.
עמרם מצנע: (המשך סיור: פסטיבל עכו)
<אלברט בן שלוש: ברוכים הבאים.
<אלברט בן שלוש: כאן ממוקמים משרדי ההפקה של פסטיבל עכו, שלמעשה מינואר עד מאי הם פועלים לסירוגין אחת לחודש, ולמעשה מאמצע אפריל הם מתחילים באופן רציף עד הפסטיבל.
עמרם מצנע: מתי הפסטיבל, בסוכות?
<אלברט בן שלוש: תמיד בחול המועד סוכות, ותלוי, התאריך הלועזי משתנה משנה לשנה.
<אלברט בן שלוש: השנה הוא התקיים מ-11 עד ה-14 באוקטובר, שזה בתוך חול המועד סוכות.
<אלברט בן שלוש: בשנה שעברה זה התקיים מה-21 עד 24 בספטמבר.
<אלברט בן שלוש: כל שנה זה משתנה ובהתאם לזה אנחנו נערכים.
<אלברט בן שלוש: חומר רקע.
<אלברט בן שלוש: הפסטיבל, השנה זו תהיה השנה ה-35 שלו ברציפות שהוא מתקיים פה בעיר העתיקה.
<אלברט בן שלוש: הוא התחיל בפעם הראשונה בשנת 1980, היוזם שלו היה עודד קוטלר.
<אלברט בן שלוש: פעמיים היה מצב של דחייה בגלל אירועים שהתקיימו כאן או מהומות שקרו כאן.
<אלברט בן שלוש: הפעם הראשונה זה קרה לי בשנה הראשונה שלי וביחד עם איתמר גורביץ, בשנה הראשונה שהוא הפיק את פסטיבל עכו ב-2000, ואני שנה ראשונה כמנכ"ל, מהומות אוקטובר 2000 שהיו אז.
<אלברט בן שלוש: אבל לא ויתרנו.
<אלברט בן שלוש: זה נדחה בשלושה שבועות, הוא כן התקיים, והפעם השנייה זה ב-2008, כשהיו פה מהומות יום כיפור בעכו העתיקה וזה נדחה לתקופת חג החנוכה.
<אלברט בן שלוש: קיימנו את כל ההצגות.
<אלברט בן שלוש: מלבד אחת שהייתה מחויבת להופיע בחו"ל, כל ההצגות התקיימו, הייתה תחרות, היה הכול, חלק מאירועי החוצות היו תחת אוהל ענק, אבל הפסטיבל התקיים.
<אלברט בן שלוש: זאת אומרת לא ויתרנו בשום שנה, זה מתקיים ברציפות לאורך כל השנים.
<אלברט בן שלוש: בשנת 2000, אז נחמן שי מנכ"ל המשרד לתרבות והוא החליט, בעצה אחת עם ראש העיר, אז ד"ר שמריהו בירן, להעביר אל ניהול הפסטיבל, אחרי 20 שנה, לידי עיריית עכו.
עמרם מצנע: עד אז זה היה?
<אלברט בן שלוש: היה המועצה לתרבות ואמנות, היו כל מיני, בהתחלה זה התחיל באמנות לעם, שלוש השנים הראשונות זה היה באמנות לעם, אחר כך זה עבר לכל מיני גופים, בשנת 1998-9 זה נוהל על ידי בית ציוני אמריקה, כי העמותה פשטה את הרגל ואז חיפשו איזה גוף שיפיק אותו וינהל אותו ומשנת 2000 זה מנוהל על ידי העירייה.
<אלברט בן שלוש: איך אומרים?
<אלברט בן שלוש: Touch wood, מאז ועד היום.
<אלברט בן שלוש: לא היו בעיות, תלונות, שחקנים לא מקבלים שכר, מאז שזה עבר לידי העירייה הכול בזמן, לפעמים גם אם עוד לא קיבלנו את הכסף מכל הגופים שהתחייבו, עיריית עכו מחויבת בראש ובראשונה לאמנים, אין מצב שאמן לא מקבל בתאריך שנחתם איתו חוזה את הכסף.
<אלברט בן שלוש: יש גב של עיריית עכו, אין שום סיבה שמישהו לא יקבל את הכסף שלו במועד שנחתם איתו.
עמרם מצנע: היה אבל סיפור בשנה שעברה, שאני הייתי מעורב בו.
<אלברט בן שלוש: בשנה שעברה?
<יהודית גידלי: כן, ששח"ם (איגוד שחקני המסך) היה מעורב.
<אלברט בן שלוש: זה נושא חדש שצץ ולצערי כל יום גופים חדשים באים ותובעים כספים.
<אלברט בן שלוש: זה הפך להיות עכשיו איזה שהוא טרנד לכל מיני גופים, זכויות יוצרים למיניהם, שמבקשים כסף ופתאום אתה לא מבין - - - בשנה שעברה הסיפור עם שח"ם היה כזה, הם באו וביקשו מאיתנו לחתום איתנו על איזה שהוא הסכם, כחודש וחצי לפני הפסטיבל.
<אלברט בן שלוש: אנחנו אמרנו, 'רבותיי, אתם רוצים - - -
עמרם מצנע: לחתום איתם הסכם כמייצגים את השחקנים?
<אלברט בן שלוש: הם מייצגים את השחקנים, את שחקני המסך והבמה, כך הם קוראים לעצמם.
<אלברט בן שלוש: הם רוצים התחייבות של עיריית עכו שבהסכם מול האמנים ייחתם כדלהלן: שחקן מקבל על תקופת חזרות 2,000 שקל ועבור כל הצגה בפסטיבל 350 שקל.
<אלברט בן שלוש: בממוצע זה יוצא בין 5,500 ל-6,5000 שקל לשחקן בפסטיבל.
<אלברט בן שלוש: בסוף 2012 אתה מאשר תקציב 2013, אמרנו להם, 'רבותיי, אפשר לדון כרגע, אבל זה ייושם רק לתקציב 2014', והם עשו הפגנות וניסו את הכול, אבל בסופו של דבר הם ראו שזה לא רלוונטי, אי אפשר לבצע, כי ההכנות הן בשיא שלהן וכל השחקנים עם ההפקות רצים קדימה, אי אפשר לעשות כרגע שום דבר.
<אלברט בן שלוש: סיכמנו איתם שבגוף החוזה שייחתם מול האמנים, גם אם יוצר הגיש בקשה לפסטיבל עכו והתקבל על ידי הוועדה האמנותית, הוא יודע שהוא חייב לשלם לשחקן כך וכך כסף, הוא צריך לקחת את זה בחשבון בהתארגנות שלו.
<אלברט בן שלוש: המשמעות של זה, שבמקום שתהיה פתאום הצגה של עשרים שחקנים לפי התקציב, יהיה רק לשישה-שבעה שחקנים, לא מעבר לזה ואז כל יוצר יצטרך לבנות את ההפקה שלו בהתאם לתקציב שעומד לרשותו.
<אלברט בן שלוש: את זה סיכמנו עם שח"ם.
<אלברט בן שלוש: זה היה לשביעות רצון כל הצדדים.
<אלברט בן שלוש: עכשיו איגוד במאי ישראל רוצה להיכנס לתמונה.
<אלברט בן שלוש: יש משא ומתן, גם הוא רוצה כסף וביום חמישי הקרוב יש לי כבר ישיבה עם סיני פתר, שהוא הנציג שלהם, הוא יגיע לכאן לשבת ונראה מה אפשר לעשות איתם גם כן.
<אלברט בן שלוש: היום, אם אנחנו מסתכלים אחורה, 35 שנה אחורה, אנחנו רואים שכמעט אין אמן במדינת ישראל שלא עבר דרך פסטיבל עכו.
<אלברט בן שלוש: פסטיבל עכו זו הפלטפורמה של כל השחקנים.
<אלברט בן שלוש: אני אשמח להעניק לך ספר של 30 שנות הפסטיבל, נשארו רק שלושה כרגע, אבל יש פה תיאור של כל 30 שנות פסטיבל עכו, מהיום הראשון - - -
<קריאה: נשארו לך שניים.
<אלברט בן שלוש: עשינו את זה ב-30 שנה לפסטיבל.
<אלברט בן שלוש: שם רואים שאין אמן כמעט במדינת ישראל שלא הופיע פה.
<אלברט בן שלוש: למעשה עם השנים העלויות משנה לשנה הולכות ותופחות.
עמרם מצנע: העלויות מסביב.
<אלברט בן שלוש: בדיוק.
<אלברט בן שלוש: למעשה בוא נתחיל מזה שברגע שנכנס כל נושא של בטיחות ואבטחה, היום 10% מתקציב הפסטיבל זה רק על שמירה ואבטחה, כי הפסטיבל מתקיים במקום שחלק פתוח, חלק חללים היסטוריים שאתה נכנס בכל מיני נישות ואפשר לגנוב ציוד, אתה חייב לשים שמירה 24 שעות.
<אלברט בן שלוש: כל הפקה, מהרגע שהיא מגיעה לעכו, עשרה ימים, שמירה על הציוד 24 שעות.
<אלברט בן שלוש: עכשיו נכנס חוק חדש לגבי שכר מינימום של מאבטחים.
<אלברט בן שלוש: אם שילמתי 42, אתה משלם 56-57 שקלים לשעה, שזה משמעותי בהכפלה של השעות ועוד תוסיף שעות שבת וחג 50%, אז לא יודע לאן נגיע השנה עם העלויות האלה.
<אלברט בן שלוש: הנושא של בטיחות.
<אלברט בן שלוש: מהנדסי בטיחות.
<אלברט בן שלוש: פעם היה מהנדס בטיחות אחד, עכשיו רוצים מהנדס בטיחות לפסטיבל, מהנדס בטיחות לציוד ומהנדס חשמל צמוד על כל ציוד ההגברה ותאורה וכל הדברים שמסביב, ומהנדס צמוד כל יום.
<אלברט בן שלוש: המכפלות של זה גם.
<אלברט בן שלוש: גם עלויות של לינה וכלכלה, עם השנים הכול התייקר.
<אלברט בן שלוש: אמנים, ברגע שהם מגיעים לעכו, אנחנו דואגים להם ללינה וכלכלה לכל זמן השהות שלהם בעכו.
<אלברט בן שלוש: בוא לא נשכח שהאתר פה הוא אתר ארכיאולוגי בשימור, אלה חללים בני 900 שנה, להכניס לשם ציוד, רק הסבלות של הציוד, להכניס ולשמור על זה, שלא תהיה פגיעה בשום אבן, זו הקפדה גם על השמירה על החללים.
עמרם מצנע: אלברט, לפי מה שאני מבין ממך, כל יוצר יכול להגיש בקשה להופיע בפסטיבל.
<אלברט בן שלוש: את ההצעה האמנותית שלו לפסטיבל, יש ועדה נפרדת - - -
עמרם מצנע: יש ועדה לרפרטואר.
<אלברט בן שלוש: יש קו אדום, אני לא מתערב להם.
<אלברט בן שלוש: אני מקבל את ההחלטות האמנותיות שלהם ומתרגם אותן להפקה.
עמרם מצנע: ועדת הרפרטואר מוציאה קול קורא?
<אלברט בן שלוש: הפסטיבל מוציא קול קורא.
<אלברט בן שלוש: בסיום פסטיבל, אנחנו מודיעים בטקס הסיום שנפתחה הרשמה לשנה הבאה, במקביל אנחנו מוציאים בעיתונות הארצית, בדרך כלל זה בעיתון 'הארץ' - - -
עמרם מצנע: עד תאריך כזה וכזה מי שרוצה.
<אלברט בן שלוש: השנה הגשנו עד ה-31 בינואר, זאת אומרת עד יום חמישי השבוע.
<אלברט בן שלוש: ב-15 בינואר בדקנו, הגיעו כבר 120 בקשות ותמיד בשבועיים האחרונים מתחיל המרתון של כולם.
עמרם מצנע: הבקשות נבדקות רק אמנותית בשלב הזה?
<אלברט בן שלוש: אמנותית.
<אלברט בן שלוש: זה יכול להיות תקציר על עמוד אחד, או רעיון, ואז הם יושבים, עושים פרזנטציה מול הוועדה, מפתחים את הרעיון ואם זה נראה לוועדה - - -
<שמעון אלקבץ: אתה יכול לפרוש בפני היושב ראש שמות?
עמרם מצנע: רגע, אני רוצה להבין את הפרוצדורה.
עמרם מצנע: ואז נגיד הוועדה מפרסמת מי נכנס לקטגוריה של - - -
<אלברט בן שלוש: הוועדה מודיעה לכל מי שהגיש בקשה, 'בקשתך התקבלה, היא תידון', בסיום, עם קבלת החלטה סופית, הם מודיעים למי התקבל ומי לא התקבל.
<אלברט בן שלוש: זאת אומרת כל אחד מקבל הודעה, אין דבר כזה שלא מקבל הודעה.
עמרם מצנע: אלה שקיבלו הודעה, עכשיו מתחיל שלב הדיון הכספי איתם.
<אלברט בן שלוש: בדיוק, קודם כל אמנותי על הרעיון הסופי, ואז מתכנסים כאן בחדר הזה, ביחד עם המפיקים, עם המפיק הטכני של הפסטיבל, שומעים את הרעיון, אנחנו מעירים את ההערות שלנו גם מבחינה הפקתית, מבחינת בטיחות, מה מותר להכניס לחלל, איזה ציוד, כל הדברים האלה, מתחילים לדון בזה יחד איתם.
<אלברט בן שלוש: אחרי שאנחנו שומעים אותם, בעצה עם המנהל האמנותי, מחליטים על הסכום הסופי שהפסטיבל מקצה להם, ואז ברגע שהם מסכימים נחתם חוזה ואנחנו מתקדמים עם ההפקה.
<אלברט בן שלוש: הצד האמנותי מלווה את ההפקה בצורה אמנותית עד הפסטיבל, אנחנו מלווים אותם הפקתית טכנית לוגיסטית עד הפסטיבל.
עמרם מצנע: כל אחד כזה הוא גם מוכר כרטיסים?
<אלברט בן שלוש: הפצת הכרטיסים זה בפול של הפסטיבל.
<אלברט בן שלוש: זה חלק מהתקציב.
עמרם מצנע: זאת אומרת אין קשר נגיד אם הצגה אחת הייתה מלאה והצגה אחת הייתה ריקה?
<אלברט בן שלוש: אין קשר.
<אלברט בן שלוש: ליוצר אין קשר בין ההכנסות.
<אלברט בן שלוש: זה סוג של השקעה.
<אלברט בן שלוש: למעשה הפסטיבל גם משקיע את ההשקעה שלו.
<אלברט בן שלוש: בסיום הפסטיבל הוא חופשי להופיע עם ההצגה שלו איך שהוא רוצה ואיפה שהוא רוצה, וכל ההכנסות הן אליו אחר כך.
<אלברט בן שלוש: לדוגמה בשנת 2013, מתוך עשר הצגות תשע ממשיכות לרוץ בתל אביב.
עמרם מצנע: וזכויות היוצרים זה שלהם?
<אלברט בן שלוש: שלהם, אבל הם מחויבים לכתוב בפרסומים שלהם, ההצגה הועלתה לראשונה בפסטיבל עכו, איקס וואי, באיזה שנה שהיא הופיעה.
<יהודית גידלי: איזה הצגה ממשיכה, כמו מה?
<אלברט בן שלוש: בתמונע אפשר לראות אותם, בכל מיני מקומות.
עמרם מצנע: אני חוזר לשאלה.
עמרם מצנע: זאת אומרת אחרי שנבחרו נגיד 10, 12 הצגות, אתם נותנים מסגרת תקציבית לכל אחת מהן וזה התקציב שלהן.
<אלברט בן שלוש: זה התקציב שלהם.
<אלברט בן שלוש: זה התקציב להפקה של ההצגה, הם מקבלים מאיתנו לינה, כלכלה, חלל, במה לפי מה שהם קבעו, טריבונה לפי מה שהם החליטו ומערכת הגברה ותאורה על חשבון הפסטיבל.
<אלברט בן שלוש: את כל המעטפת הם מקבלים מאיתנו.
עמרם מצנע: זאת אומרת התקציב שהם מקבלים הוא לשכר בלבד.
<אלברט בן שלוש: שכר וקצת תפאורה.
<איתמר גורביץ: גם אולם החזרות לפעמים עולה להם.
<אלברט בן שלוש: אבל בדרך כלל הם עושים איזה שהם הסכמים עם כל מיני תיאטרונים למיניהם שבעתיד הם יופיעו אצלם בתמורה לקבלת אולם לחזרות.
עמרם מצנע: אבל זה עניין שלהם.
<אלברט בן שלוש: כן, אנחנו לא מתערבים בזה.
עמרם מצנע: גם עניין השכר בינם לבין השחקן זה עניין שלהם.
<אלברט בן שלוש: כרגע, מהשנה יש הסכם שנחתם עם שח"ם, זה מה שיופיע.
<אלברט בן שלוש: אם היוצר למעשה, שביקש את הבקשה - - -
עמרם מצנע: זאת אומרת הוא מחויב לנוסחה מסוימת.
<אלברט בן שלוש: הוא מחויב.
<אלברט בן שלוש: אם הוא לא משלם, או סוגרים ביניהם עסקים, לא מעניין אותי.
<אלברט בן שלוש: אם יש תלונה של שחקן שלא קיבל, אנחנו כבר לא מעורבים בזה, שח"ם מטפל בזה מול היוצר עצמו.
<אלברט בן שלוש: וזה גם מצוין בחוזה.
עמרם מצנע: זאת אומרת השחקן חותם על הסכם עם ה - - -
<אלברט בן שלוש: היוצר שמגיש בקשה חותם על ההסכם הזה מולנו.
עמרם מצנע: אבל אתם, בחוזה הכללי שלכם, מחייבים אותו למה שסיכמתם עם שח"ם.
<אלברט בן שלוש: עם השנים פיתחנו עוד כמה דברים מסביב לפסטיבל.
<אלברט בן שלוש: היו לנו פרויקטים של אמן תושב, של אמנים שבאים ויוצרים פה בעיר, ולאחר מכן יש תערוכה או איזה שהיא מצגת או עבודה שהם עשו, יש לנו גם נושא של יום עיון על שם ד"ר שוש אביגל, שמתקיים כבר כמה שנים.
<אלברט בן שלוש: מהשנה האחרונה עשינו סוויץ' קטן, העברנו את יום העיון למכללת הגליל המערבי, כדי שזה יקבל יותר מעמד גם של אקדמיה.
<אלברט בן שלוש: בשנה שעברה הרעיון היה תיאטרון ושואה, הגיעו מיטב המרצים בנושא הזה, שילבנו בתוך יום העיון גם שלוש הצגות פרינג' בנושא שואה.
<אלברט בן שלוש: ב-2014 הנושא שהופך להיות זה נשים בפרינג' הישראלי, ומי שמלווה אקדמית זה פרופ' דן אוריין, שהוא ראש החוג לתיאטרון במכללת גליל מערבי.
<אלברט בן שלוש: כמובן שאנחנו שותפים לכל התהליך, ביחד עם הדיקן של המכללה וביחד עם המנהל האמנותי של הפסטיבל.
<אלברט בן שלוש: דרך אגב, לא ציינתי, המנהל האמנותי של הפסטיבל הוא גיל אלון.
<אלברט בן שלוש: אתם מכירים אותו, שמעתם את השם הזה.
<אלברט בן שלוש: חברי הוועדה האמנותית זה יובל מסקין, שהוא בדרך כלל דרמטורג של הוועדה, פרידה שוהם מסמינר הקיבוצים ואבי גיבסון-בראל שהוא גם חבר הוועדה.
<אלברט בן שלוש: אלה חברי הוועדה שמלווים את הפסטיבל אמנותית לאורך כל השנים.
<איתמר גורביץ: כמה הצגות נכנסות לתחרות?
<אלברט בן שלוש: עשר בערך.
<אלברט בן שלוש: בשנה שעברה גם כן הייתה החלטה על 11, בסוף נפלה.
<אלברט בן שלוש: הם בוחרים בדרך כלל 12 הצגות.
<אלברט בן שלוש: יש כאלה שמתנדנדות.
<אלברט בן שלוש: בשנה שעברה זה נפל בגלל שחקן, לא מצאו שחקן מבוגר, זקן, שיתאים להם לפי מה שהם בנו, וההצגה נפלה בגלל זה.
עמרם מצנע: מה גודל התקציב שלכם סך הכול?
<אלברט בן שלוש: התקציב הכללי של הפסטיבל הוא כרגע 3.300 מיליון בערך.
<שמעון אלקבץ: כולל מופע הפתיחה?
<אלברט בן שלוש: לא, הוצאנו את מופע הפתיחה מתקציב הפסטיבל.
<אלברט בן שלוש: זה מתוקצב ישירות על ידי העירייה בנפרד, בסעיף נפרד.
<אלברט בן שלוש: כי ראש העיר אומר דבר אחד נכון, הוא אומר שלא כל התושבים מגיעים להצגות של הפסטיבל, אז לפחות אני אעשה מופע פתיחה שהוא למען התושבים וזה ממומן על ידי העירייה, זה נקרא 'פתיחת פסטיבל עכו'.
<אלברט בן שלוש: אנחנו גם משלבים אייטמים מאירועי החוצות על הבמה של מופע הפתיחה.
<אלברט בן שלוש: זאת אומרת אנחנו עושים את זה דו סטרי, גם אמן מרכזי וגם - - -
<שמעון אלקבץ: אנחנו התעקשנו לבצע את ההפרדה הזאת, גם כדי שתקציב הפסטיבל לא יהיה מנופח, וגם כדי ליצור הבחנה מאוד ברורה שאנחנו כמדינה, כמינהל, תומכים בפעילות המתבצעת בארמונות, ההצגות והיוצרים הצעירים, הצגות הפרינג', שזה הולך לפעילות ,לא הולך למופעי הפתיחה ההמוניים, הגדולים מאוד, שמתבצעים ב - - -
עמרם מצנע: הפסטיבל הוא חברה בפני עצמה?
<אלברט בן שלוש: עירייה.
<אלברט בן שלוש: אני עובד עירייה לכל דבר, אני ראש אגף תרבות של עיריית עכו, אני עושה את כל ההפקות העירוניות, כל הטקסים והאירועים העירוניים, כל הדברים האלה במשך כל השנה.
<אלברט בן שלוש: במשך השנים יצרתי לי פה מחסן לוגיסטי שעוזר לי המון.
<אלברט בן שלוש: הפלוס פה, שאני יושב בתוך העירייה, כל הסיוע הלוגיסטי לפסטיבל מתבצע פה במחסני העירייה, המון דברים שבעבר, שירותים שרכשנו מקבלנים או ציוד, אנחנו משמישים אותו, שומרים עליו כאן כל השנה והוא משמש אותנו משנה לשנה בפסטיבל, כמו שילוטים, כמו קוליסות, כמו דוכנים, כבלי חשמל, פרוז'קטורים.
<אלברט בן שלוש: כל הדברים האלה.
<אלברט בן שלוש: יש לי פה מחסן ענק, עם כל הדברים האלה.
<אלברט בן שלוש: אנחנו שומרים על הציוד הזה כל השנה ואז חוסכים את הכסף הזה לפסטיבל.
<אלברט בן שלוש: עצם העובדה שזה בידי העירייה, אין לי שירותים של יועצת משפטית, שזה בחינם, זה בתוך המערכת העירונית, כל מערכת הנהלת החשבונות והכספים זה בתוך העירייה, תשלומים, חוזים וביולים.
<אלברט בן שלוש: הכול זה חיסכון גדול לפסטיבל, שיש לנו את זה.
<שמעון אלקבץ: וגם המשכורת שלך, אמרתי ליושב ראש.
<אלברט בן שלוש: גם השכר שלי.
<אלברט בן שלוש: אני עובד עירייה, אני לא מקבל משכורת על הפסטיבל.
<שמעון אלקבץ: כי להבדיל, השבוע היו פרסומים של מבקר המדינה, הוא בדק את הנושא של הרשויות המקומיות והוא בחן גם את הנושאים שקשורים לתרבות.
<שמעון אלקבץ: אחת ההערות הגדולות שלו הייתה על פסטיבל כרמיאל, למשל.
<שמעון אלקבץ: למה צריך לשלם 20,000 שקל ברוטו בחודש למנהל פסטיבל במשך כל השנה, על פסטיבל שמתקיים אחת לשנה?
<שמעון אלקבץ: יש תשובות, אבל - - - פה לפחות במקרה הזה - - -
עמרם מצנע: אז עכשיו ייתנו לו רק שישה חודשים, אבל 40,000.
<שמעון אלקבץ: כן, בדיוק.
<אלברט בן שלוש: איתמר גם זוכר פה את הסכומים של לפני 15 שנה.
<אלברט בן שלוש: קיבלנו את זה אז כירושה, המנהל האמנותי קיבל 180,000 ו-240,000 שקל לפסטיבל עכו.
<אלברט בן שלוש: אני הורדתי את זה.
<אלברט בן שלוש: השנה, אחרי 15 שנה קדימה, הוא מקבל רק 144 כולל מע"מ.
עמרם מצנע: אז חזרה לשאלה שלי, התקציב הכולל הוא 3.5 מיליון?
<אלברט בן שלוש: כן.
עמרם מצנע: זה לא הרבה.
עמרם מצנע: איך זה בנוי, ה-3.5?
עמרם מצנע: כמה מתוך זה משרד התרבות?
<שמעון אלקבץ: 1.600 מיליון.
<אלברט בן שלוש: אבל ה-1.600 זה כמעט 20 שנה 1.600 מיליון.
<אלברט בן שלוש: אני חייב לציין.
<שמעון אלקבץ: לא, הוא אומר את זה לחיוב, שלא הורדנו לו.
<אלברט בן שלוש: אני מתכוון לזה שגם העלויות גדלים עם השנים, מתרבים פסטיבלים והבעיה, במקום לשמור על - - - זה כבר עלה לא פעם, להכריז על שלושה פסטיבלים מרכזיים בארץ, שהם מקבלים סכום באמת ראוי, ולא כל מי שמקים איזה חגיגה קטנה קורא לזה פסטיבל וזה נוגס בכולם אחר כך.
<אלברט בן שלוש: זה כמו כדור שלג שמפריע לכולם.
עמרם מצנע: כן, אבל קשה לעמוד בפני הדרישות.
<אלברט בן שלוש: זה מה שבאתי לציין ב-1.600 מיליון.
<אלברט בן שלוש: כי זה מה שקורה.
<אלברט בן שלוש: כל שנה יש עוד פסטיבלים ואז אי אפשר להתקדם, מצד אחד הכול עולה - - -
עמרם מצנע: דרך אגב, כמה פסטיבל הצגות הילדים בחיפה מקבל?
<שמעון אלקבץ: אני עכשיו אעשה בדיקה, אבל משהו כמו חצי מיליון שקל.
<אלברט בן שלוש: למרות שאנחנו, מבחינת תמיכה ממשלתית, מספר 2 אחרי פסטיבל ישראל, אני אומר את האמת, מבחינת התמיכה, אבל יחד עם זה - - -
עמרם מצנע: לא, שאלתי כדי לקבל קנה מידה, כמה בחיפה מקבלים לפסטיבל.
<שמעון אלקבץ: אני אתן לך מספר מדויק, אבל זה סדר גודל של חצי מיליון שקל.
<אלברט בן שלוש: יש שקיפות מלאה בזה, מפרסמים דוח.
<איתמר גורביץ: נשארו עוד חמש דקות ואז נצא לסיור באולמות.
<שמעון אלקבץ: רק הערה אחת.
<שמעון אלקבץ: אלברט אומר שיש ריבוי של פסטיבלים.
<שמעון אלקבץ: אנחנו לא נותנים לכל פסטיבל שמתעורר בבוקר ומחליט שהוא פסטיבל.
<אלברט בן שלוש: ברור, הוא רץ שנתיים.
<שמעון אלקבץ: לא רק הסיפור של השנתיים.
<שמעון אלקבץ: יש אמות מידה ומשתנים שהוא חייב לעמוד בהם כדי להגדיר את עצמו כפסטיבל.
<שמעון אלקבץ: אגב, אנחנו עכשיו בשלב האחרון של עיבוד מבחנים, קריטריונים, לפסטיבלים, צריך שלושה ימים ברצף, צריך חיזוק היצירה הישראלית, תקציב מסוים, שהמינימום הוא 250,000 שקלים, תשלומים כמובן ליוצרים.
<שמעון אלקבץ: אנחנו בסיפור הזה של לוודא שהנהלות הפסטיבלים משלמות ליוצרים הישראליים שעושים עבודה, אנחנו מאוד מתעקשים ומאוד ברורים בקטע הזה.
<אלברט בן שלוש: לפני שנתיים למעשה בא לי שותף חדש לפסטיבל, זה משטרת ישראל, שגם הם רוצים שוטרים בשכר.
<אלברט בן שלוש: אבל לא שילמתי.
<אלברט בן שלוש: בכל שנה הם מגדילים את מספר השוטרים ובא מפקד המרחב, המחוז, איך שזה נקרא היום, כל שנה הוא מגדיל יותר ויותר שוטרים וכל דבר נוגס בנו.
<אלברט בן שלוש: ואם לא תיתן לו מספיק, זה ינפח לי מאבטחים יותר, אז אני אוכל אותה בסעיף השני של האבטחה שלנו.
<אלברט בן שלוש: כל פעם צריך לשחק עם שני הקצוות כל הזמן, כדי לא לשלם יותר כסף.
עמרם מצנע: כמה פחות או יותר ההכנסות ממכירת כרטיסים?
<אלברט בן שלוש: זה גם 10% מתקציב הפסטיבל.
<אלברט בן שלוש: בשנה שעברה נכנס לי 330,000 שקל ממכירת כרטיסים.
עמרם מצנע: מתוך ה-3 פלוס מיליון.
<אלברט בן שלוש: מתוך 3.3, 3.4 מיליון בערך, 50 לפה, 50 לשם, זה ההפרש.
<אלברט בן שלוש: זה מה שנכנס מבחינת כרטיסים.
<אלברט בן שלוש: יש לנו גם אירועי חוצות, יש גם תיאטרון רחוב, יש גם תיאטרון פרינג' שזה הצעות תחרות, יש תיאטרון רחוב שהוא חינם לקהל, זה גם סוג של תיאטרון, זה מביא את ההמונים לבקר בתקופת החגים בעכו.
<שמעון אלקבץ: אז המיליון הנוספים, איפה הם?
<שמעון אלקבץ: אמרת 1.600 מיליון של משרד התרבות, 300 בערך, אז העירייה?
<אלברט בן שלוש: עיריית עכו 1.1 מיליון, יש לנו את מפעל הפיס 100,000, 330,000 זה ממכירת כרטיסים, יש לנו את הרשות לפיתוח הגליל, שהשנה בפעם הראשונה הם עשו את זה דרך משרד התיירות, כי לא הייתה להם אפשרות להעביר כספים ישירות, הם איחרו עם הקול קורא, אבל מ-2014 זה ייצא 80,000 שקל משרד התיירות ו-170,000 הרשות לפיתוח הגליל.
<שמעון אלקבץ: היושב ראש מעלה עכשיו הערה, כי - - -
<אלברט בן שלוש: על כפל תמיכות?
<שמעון אלקבץ: ממש, אלברט, תיזהר פה.
<שמעון אלקבץ: רק לפני שבועיים אנחנו סיימנו שיחה נוקבת מאוד עם משרד נגב-גליל, דווקא עם הנגב, ומשרד המשפטים אילץ אותנו לבלום - - -
<אלברט בן שלוש: אני זוכר את זה.
<אלברט בן שלוש: גם לי הקפיאו פעם 240,000 שקל, ואז מה שאני סיכמתי זה דבר כזה.
<אלברט בן שלוש: משרד התיירות נותן משהו ספציפי, לשיווק ופרסום.
<אלברט בן שלוש: ספציפית למטרה הזו משרד התיירות נותן את הכסף, זה מוגדר בקול קורא שלו.
<שמעון אלקבץ: וגם אם זה עובר דרך הרשות אז אין בעיה.
<אלברט בן שלוש: הכול עובר דרך הרשות, זה לא שום עמותה ושום גוף.
<יהודית גידלי: תיירות 80,000 שקל?
<יהודית גידלי: וכמה רשות לפיתוח הגליל?
<אלברט בן שלוש: 170,000.
<אלברט בן שלוש: מה שסיכמתי עם הרשות לפיתוח הגליל, מה שכן ייכנס והם יכירו בו זה אירוע הפתיחה, מה שנעשה חינם בחוצות.
<אלברט בן שלוש: מה שבחינם, שלא גובים עליו כסף, הם יכירו בזה.
<אלברט בן שלוש: זאת אומרת הבקשה מוגשת בצורה הזאת - - -
עמרם מצנע: צריך לבדוק את העניין הזה ברמה העקרונית.
עמרם מצנע: יכול להיות שהדרך לאכוף את זה, כשיש כמה משרדי ממשלה שתומכים, אז צריך לקבוע תמיד משרד אחד שהוא הדומיננטי ושהכסף יעבור דרככם.
<שמעון אלקבץ: לא נעים להגיד את זה בפורום הזה, אבל כשמשרד נגב-גליל רוצה להצטייר - - -
עמרם מצנע: לא חשוב, הוא יפאר את עצמו בזה שהוא נתן את ה-100,000.
<שמעון אלקבץ: אז כשלא הייתה לו מערכת חשבות ולא הייתה לו מערכת כספים, אז הוא עשה את זה דרכנו.
<שמעון אלקבץ: עכשיו הם הקימו - - -
עמרם מצנע: לא, אבל הבעיה היא להתמודד עם ה - - -
<אלברט בן שלוש: דווקא החשב שלכם, של משרד התרבות - - -
<שמעון אלקבץ: כן, עמנואל מודריק.
<שמעון אלקבץ: אבל נכון, זו בעיה, כי הם כולם נענים.
<שמעון אלקבץ: בפסטיבלים לפני שנתיים אנחנו מצאנו את עצמנו עם בעיה שהאגף לתרבות תורנית במשרד החינוך נתן לפסטיבלים, כלייזמרים בצפת ועכו ו - - -
עמרם מצנע: טוב, אנחנו עוד נלמד את העניין הזה, כי הוא באמת מחייב איזה שהיא התייחסות חקיקתית אפילו, כי יש אינטרסים למשרדים שונים להיות שותפים.
<אלברט בן שלוש: אבל, עמרם, יש פה נקודה, נניח אני בונה תקציב מסוים, שבתוכו כלול גם ההכנסה הזו וגם ההכנסה הזו, אני לא קיבלתי פעמיים את אותו כסף על אותה פעולה, זה מופיע בפול הכללי של התקציב.
<אלברט בן שלוש: זאת אומרת אם יש תקציב של 3.5 מיליון, שזה כולל זה, גם ההוצאה כוללת את ה-3.5 מיליון.
<אלברט בן שלוש: זאת אומרת לא קיבלתי על אותה פעולה פעמיים כסף.
עמרם מצנע: כן, זה בסדר, אבל המדינה מתקשה לפקח על זה.
<אלברט בן שלוש: אני מבין את הסוגיה הזאת.
עמרם מצנע: אבל אם אתה אומר, תשמע, משרד התרבות, במקרה של תמיכות בנושא תרבות, הוא המשרד הראשי, הוא יכול לשקלל את הדברים בהתאם.
עמרם מצנע: נחשוב על זה.
<אלברט בן שלוש: יש גם חסויות, בערך כ-150,000 חסויות, שכחתי להוסיף את זה.
<יהודית גידלי: אז כמה יש לך בסך הכול?
<אלברט בן שלוש: בערך 3.4 מיליון.
<אלברט בן שלוש: פחות או יותר.
<יהודית גידלי: אז כמה נותן המשרד שלך?
<שמעון אלקבץ: 1.6 מיליון.
<שמעון אלקבץ: כבר 20 שנה.
<אלברט בן שלוש: כן, אני עוקב אחרי זה צמוד, לראות איפה השינויים שלי, כל פעם מחדש.
<אלברט בן שלוש: כל הזמן יש דרישות ודרישות ודרישות וכל אחד דורש - - -
עמרם מצנע: כן, אני מכיר את זה.