GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ברכת קלימשטיין לוי: אם יש משהו שבאמת עבר בתהליך הזה של המבצע זה שאנחנו יושבים כאן וכל האנשים שפה הם אנשים מלאי אמונה וחדורי אמונה במעשים שלהם, אבל יש הרבה מאוד אדישות ואני חושבת שהאדישות, שהיא לא נמצאת בחדר הזה מן הסתם אבל היא נמצאת בהרבה מאוד מקומות בארץ הזאת, זו אדישות שאנחנו צריכים לקחת על עצמנו כמשימה להילחם בה.
<ברכת קלימשטיין לוי: אני חושבת שזו אחת המחלות הכרוניות של האנושות בגלל שהתמונות שגל הראתה פה זה קצה קצהו של הזוועות שקורות בסוריה.
<ברכת קלימשטיין לוי: האכזריות היא לא אסתטית לצפייה ואנשים לא אוהבים לראות וזה לא פלא שזה לא בתקשורת, אנשים לא אוהבים לראות את האכזריות, היא לא נעימה לעין, היא לא אסתטית ואני חושבת שהילדים והנוער שנמצאים פה התעלו מעל כל שיקול פוליטי ומעל כל דבר, כי כשמדובר בהצלת חיים זה באמת ערך עליון וזו גאווה גדולה לכולנו.
<ברכת קלימשטיין לוי: הדבר השני שעלה במבצע זה נושא עניי עירך, שגם לזה התשובה היא חדה וברורה.
<ברכת קלימשטיין לוי: תנועות הנוער עוסקות כל השנה גם בעניי עירנו, זה לא אחד על חשבון השני, זה גם וגם, ואין גם מה להשוות בין המצב הטוב שלנו למה שקורה בסוריה.
<ברכת קלימשטיין לוי: אני חושבת שעל כל התחלואים של החברה שאנחנו נמצאים בבית הזה שעוסק בהם, אנחנו כאזרחים ואתם בטח כבני הנוער יש לכם את הזכות להסתכל גם מעבר לזה.
<ברכת קלימשטיין לוי: הדבר האחרון שעלה וזה באמת הפתיע אותנו קצת, כשאמרו לנו מבתי ספר או פנו כל מיני מדריכים ואמרו 'מאשימים אותנו בזה שאנחנו לא ציוניים', אמרתי, 'לא ציוניים?' זו ממש תגובה שהפתיעה אותי, 'אתם מבקשים לגזור את כל הסימנים שמראים שזה מישראל, אז אתם בטח מתביישים להודות שאתם מישראל'.
<ברכת קלימשטיין לוי: ואני מודה שזו אחת התגובות שהכי הפתיעה אותי, כי זה דבר שבכלל לא צפיתי.
<ברכת קלימשטיין לוי: אז דבר ראשון הסברנו כמובן שכדי לא לסכן את בני הנוער שמקבלים אנחנו מורידים את כל סימני הזיהוי של ישראל.
<ברכת קלימשטיין לוי: ואני חושבת שהדבר האופטימי בעניין הזה זה שבני נוער בכלל לא הבינו שיכולה להיות מדינה שללכת עם סמל של מדינת אויב זה ממש סכנת חיים.
<ברכת קלימשטיין לוי: אני חושבת שאין פה אף בן נוער שחושב שאם הוא יילך עם we love Syria, אולי ירימו גבה, אולי יגידו משהו, אבל אפילו לא עולה על דעתנו שמישהו יוציא אותו להורג או שמישהו יתעלל בו כתוצאה מזה שהוא הולך עם איזה שהוא סמל.
<ברכת קלימשטיין לוי: אני חושבת שזה דבר אופטימי לדעת שאנחנו חיים בחברה שמותר לנו להתבטא, בחברה שהיא דמוקרטית, בחברה שאנחנו יכולים לעשות גם דברים שהם מנוגדים אולי למה שהממשלה עושה וכו'.
<ברכת קלימשטיין לוי: אני חושבת שזו נקודה לגאווה ואני חושבת שגם תמורה ללא יכולת קבלת הכרת תודה זה דבר חשוב מאוד וכל ילד שנותן סווצ'ר ואפילו שהוא לא יקבל את התודה מאותו ילד סורי שנזקק לזה צריך להתמלא גאווה פנימית, גם אם הוא לא מקבל תקשורת וגם אם הוא לא מקבל הכרת תודה או איזה שהוא פתק חזרה מאותו ילד סורי.
<ברכת קלימשטיין לוי: ובאמת תודה רבה לכם, אני חושבת שיש מקום להרבה מאוד אופטימיות כשרואים נוער כמוכם.
<גל לוסקי: אני רק רוצה להגיד תודה לכולכם, כי באמת המעמד הזה לא מובן מאליו.
<גל לוסקי: כמו שציינו פה, אנחנו רגילים לחיות בפורמט אחר והרחק מעיני הציבור.
<גל לוסקי: אני כן רוצה להגיד שהגאווה הכי גדולה שלי זה לדעת ששתיקה הורגת.
<גל לוסקי: היא הרגה לפני כמעט 70 שנה והיא ממשיכה להרוג ומחמם לי את הלב שלפחות אנחנו פה, באמצעות הנוער הישראלי, היינו היחידים בעולם אגב, הנוער היחידי בעולם על כל המורכבות שיצא לרחובות זה הנוער שלנו.
<גל לוסקי: אז אני ממש שמחה ותודה לבני הנוער על שבירת השתיקה הזאת.
<אסף חזני: אני רוצה להגיד משהו על הדילמה של עניי עירך.
<אסף חזני: אני רוצה להגיד שני דברים ואני אחבר אותם.
<אסף חזני: אחד זה שגם אם אנחנו מתייחסים לזה כפרויקט וכמבצע והדברים האלה הם עם פגי תוקף, אבל גם אם עכשיו כל האלימות באזור מסתיימת, רק לשקם את הדבר הזה יש לנו כמה שנים טובות של עבודה.
<אסף חזני: אני אומר את זה בהקשר שיש עוד מה להצטרף ויש עוד מה לעשות גם למי שפספס את המבצע הזה, וציינת את מרבית תנועות הנוער ואנחנו פה בעניין חגיגי ולא מדברים על מי שלא הצטרף, אז - - -
<נפתלי דרעי: לא, כי עוד לא הספקנו לסגור עם כולם.
<אסף חזני: אני יודע, זו ההזדמנות גם לצרף עוד.
<אסף חזני: הדבר השני שאני רוצה להגיד והוא בעיניי חשוב יותר והוא מתחבר לעניין הזה שהדבר הזה ילווה אותנו הרבה זמן, הפליטות החדשה הזאת שסוריה ייצאה לאזור, תלווה אותנו שנים רבות ואנחנו הופכים להיות חלק מהעיר.
<אסף חזני: זאת אומרת ההפרדה הזאת של עניי עירך או עיר אחרת, תוך שנה שנתיים היא תהיה לא רלוונטית, כי זה יהיה כל כך משוקע בנו ובמדינות שסביבנו שאנחנו נמצא את עצמנו שזה חלק מאיתנו.
<אסף חזני: זו גם אמירה בוועדת חינוך, זו אמירה גם חינוכית, בהקשר של איך אנחנו רואים את עצמנו באזור.
עמרם מצנע: אני גם רוצה להצטרף לברכות ולתחושת השליחות ששוררת כאן בחדר כשאנחנו עוסקים בנושא של הסיוע ההומניטרי לסורים ולפליטים הסורים.
עמרם מצנע: החיבור הזה באמת בין הארגון שגל הקימה, ה-IFA, ותנועות הנוער והנוער ואולי גם חלק מהארגונים החברתיים לאו דווקא של נוער בישראל הוא שילוב מאוד חשוב ומאוד פותח הזדמנויות.
עמרם מצנע: זה לא מספיק להיות עם רצון טוב ולאסוף הרבה ציוד, הדרך להביא את הציוד הזה ליעד שלו היא אולי אחד הדברים היותר מורכבים ויותר מסובכים ובאמת הארגון וגל יצרו יכולות וצינורות וקשרים חובקי עולם ובמקרה הזה במדינה ממש שכנה לנו.
עמרם מצנע: נדמה לי שאנחנו כולנו מבינים שהעזרה שניתנת לא נמדדת בכמות וגם לא נמדדת ביכולת שלה להשפיע ולשנות סדרי עולם.
עמרם מצנע: לצערי הרב.
עמרם מצנע: אני חושב שהערך הוא קודם כל ערך חינוכי.
עמרם מצנע: אני חושב שאתה רואה בסרטון ואתה שומע פה את הנערים והנערות מספרים על איך עוברים ואוספים ומדברים על הילד הסורי, למבוגרים בינינו זה נשמע משהו שלא מתחבר בכלל, שנעזר ומקבל עזרה, נדמה לי שזה אולי הדבר הכי חשוב.
עמרם מצנע: כאשר בני נוער ותנועות הנוער, או כל ארגון אחר, ערבים כיהודים, ישראלים, משלבים כוחות ומאמץ כדי לעשות משהו ולו הקטן לעזרת ילדים ואחרים, נדמה לי שזה אויל הדבר החשוב ביותר והערך החינוכי כאן הוא חוצה כל דבר אחר.
עמרם מצנע: אין ספק שבמזרח התיכון קורים דברים, אי היציבות תוביל בסופו של דבר ליציבות מסוג אחר אולי ואנחנו חלק מהאזור הזה ואנחנו לא יכולים להישאר אדישים למה שקורה מעבר לגבול, וזה לפעמים ממש זועק לשמים.
עמרם מצנע: אתה נמצא ברמת הגולן, עשרות, אם לא מאות ואולי קצת קילומטרים ממך קורים דברים שאין מילים לתאר אותם, מבחינת האכזריות, מבחינת כמה נמוך יכול לרדת האדם במאבק הזה שמתחולל שם, ואנחנו חיים כאילו לא קרה כלום, השמש זורחת בבוקר, הציפורים מצייצות, השמים אפילו כחולים לפעמים ונדמה לי שלנו, עם ההיסטוריה שלנו, דיברה על זה חנה, אין בכלל את הזכות לשקול פעמיים את הצורך הזה להתגייס ולעשות.
עמרם מצנע: פניה של החברה הישראלית לא תמיד יפים ולא תמיד מוצאים חן בעינינו, יש לנו הרבה מאוד צרות מבית שאנחנו לפעמים לא יודעים איך לטפל בהן, אבל את העשייה הזו צריך, אני חושב, לעודד, להרחיב, להביא לתשומת לב התקשורת, להפיץ בנציגויות בעולם, לרתום קצת יותר את משרדי הממשלה שמדי פעם משחקים איזה שהוא מין צד רשמי קשוח שלא מוכן לפתוח קצת את הלב ואת הכיס ליוזמות חברתיות שצצות פה ושם בחברה הישראלית.
עמרם מצנע: אנחנו כמובן נמשיך לעקוב, נמשיך קצת ליצור יותר אהדה ויותר תשומת לב במשרדי הממשלה השונים ולכם, בני הנוער, ולכם שמייצגים את בני הנוער, תנועות הנוער, ארגוני הנוער השונים, באמת זה בוקר שנעים לראות אתכם, נעים לשמוע ונעים לדעת, ואני יודע, זה לא סוד בשבילנו, שיש פה נוער נפלא.
עמרם מצנע: אנחנו, המבוגרים, רק צריכים לעזור לו ולכוון אותו, הנוער הוא טוב, בזה אין ספק.
עמרם מצנע: אילו היינו נותנים לכם במועצת תנועות הנוער ובארגונים שלכם לפתור לנו את הבעיות, יכול להיות שזה היה הולך יותר בקלות.
עמרם מצנע: אז באמת תודה רבה ונתראה רק במעשים טובים.
עמרם מצנע: בוקר טוב, ברוכים הבאים וברוכות הבאות.
עמרם מצנע: אנחנו ביקשנו לקיים דיון בנושא של מעבר מכללות לחינוך, לחיבוק של ות"ת.
עמרם מצנע: אין זה סוד ואין זה מפתיע שמדובר על התהליך הזה הרבה מאד שנים.
עמרם מצנע: יש התחלות, מה שנקרא קטנות ואיטיות, ונדמה לי שאין ספק בצורך שהמכללות להוראה, שפעם נקראו סמינרים, ומאז עברו דרך ארוכה, יהיו לא רק בחסות מל"ג, אלא גם בחסות ות"ת, ובכך תושלם אולי המערכת כולה.
עמרם מצנע: יש צורך כמובן שבמעבר הזה יישמר הקשר הבלתי אמצעי של משרד החינוך, שיש לו מעורבות רבה במעמד המורה, בתכנים שמורים עוברים טרם הכשרתם והשילובים האלה והיכולת לעבור לדיסציפלינה אחרת, הם בעצם נושא הדיון שלנו.
מנואל טרכטנברג: בוקר טוב אדוני יושב הראש, גברותי ורבותי.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה לברך את יושבת ראש ועדת החינוך, שנרתם לקיים את הדיון הזה.
מנואל טרכטנברג: זה נושא שאני חושב שהוא חשוב מבחינת חשיבותו למערכת, ולכן אנחנו עובדים על זה זה זמן רב.
מנואל טרכטנברג: והכוונה היום היא לתת קודם כל עדכון, תמונת מצב ולהציף את הסוגיות שעדיין ע ומדות על הפרק.
מנואל טרכטנברג: כמה מילות רקע ואני אתן ליניב, שהוא זה שטורח יום יום לקדם את הנושא הזה, להציג מצגת מפורטת, עם הנתונים, תמונת מצב, עדכון וסוגיות.
מנואל טרכטנברג: אז רק כמה מילות הקדמה.
מנואל טרכטנברג: כזכור, אנחנו חתמנו עם משרד החינוך לפני כשלוש שנים וחצי על מזכר הבנות, כדי להעביר בהדרגה אותן מכללות לחינוך, שיימצאו ראויות לכך, בהתאם לקריטריונים מסוימים למל"ג ובכך להשלים את המעבר שהחל בכך שהם קיבלו את החסות של המל"ג כבר לפני זמן רב.
מנואל טרכטנברג: הצעד הזה מתבקש, מכיוון שהמדובר הוא לא רק במה הוא הצינור התקציבי שדרכו המכללות האלה מתוקצבות, אלא מה מתלווה לעובדה שהן יעברו לות"ת, כל המשילות - Governance - בעצם של המוסדות האלה, הולכת להשתנות כתוצאה מזה.
מנואל טרכטנברג: אבל כשהתחלנו את התהליך, גילינו שבעצם לא מדובר רק על הפן הזה המשילותי, אלא גם על מה הוא מודל ההוראה שמופעל בתוך המכללות, והאם הוא משרת את המטרה הנכונה או לא.
מנואל טרכטנברג: ואז התחיל בעצם תהליך של הערכה מחדש של אותו מודל בתוך המוסדות עצמם, שרצו לעבור לות"ת, ועברו את אותו רף שקבענו מבחינת גודל וכדומה, והתהליך הזה הולך ומתקדם בשיתוף פעולה מלא, אני חייב להגיד, איתנו, של המוסדות האלה איתנו, ועם משרד החינוך, לא יכול להיות אחרת, ואני חושב שזו המהפכה האמיתית.
מנואל טרכטנברג: כלומר, בסופו של יום, אם כתוצאה מהמעבר לות"ת של אותן מכללות שעומדות בקריטריונים, תקרה גם אותה מהפכה במודל של המבנה הפנימי של ההוראה, כי אז אני חושב שהאיכות של ההוראה שם וגם איכות המורים שיתחנכו באותם מוסדות, תגדל ובהרבה, וזו המטרה של כולנו.
מנואל טרכטנברג: אני רוצה לחזור ולציין, המטרה היא לא מעבר טכני מ-א' ל-ב'.
מנואל טרכטנברג: לא שחרור חסם זה או אחר, אלא להבטיח שבמסגרת החדשה, המוסדות האלה יפרחו וישפרו מאד את איכות התהליך ההוראתי שקורה בתוכן, כדי להכשיר את המורים.
מנואל טרכטנברג: זו המטרה ולזה אנחנו מחויבים.
<קריאה: אתה יכול להגיד למה אתה מתכוון בזה?
מנואל טרכטנברג: כן, כן, זה הכל יוצג.
מנואל טרכטנברג: אז עד כאן אני רוצה להרחיב.
מנואל טרכטנברג: אני אבקש מיניב להציג ואז כמובן אני אשמח לענות על שאלות.
עמרם מצנע: כן, אוקיי, בבקשה.
<יניב כהן-שבתאי: שלום לכולם.
עמרם מצנע: מי שרוצה להתייחס, כמובן שירשום לעצמו את הערותיו ולהעביר בבקשה לרבקה מהוועדה את השמות של מי שרוצה לדבר.
עמרם מצנע: אני לא אמרתי בהתחלה מה שאני נוהג בדרך כלל, הדיון יימשך עד השעה 11:00 או לפני.
עמרם מצנע: שלום לחבר הכנסת שמולי, בוקר טוב.
<יניב כהן-שבתאי: אז אני אקדים ואומר שהמצגת שאני אציג היא פחות מפורטת ממה שמונח לפניכם.
<יניב כהן-שבתאי: אנחנו רצינו קצת להשאיר מקום לשאלות ותשובות, אז יכול להיות שיהיו אלו אי התאמות בין המצגת המודפסת למצגת שאני אציג.
עמרם מצנע: חילקתם, רבקה?
<יניב כהן-שבתאי: אז המצגת תכלול שלושה נושאים.
<יניב כהן-שבתאי: נתחיל בסקירה כללית של מערכת השכלה גבוהה ובדגש על נתוני המכללות האקדמאיות לחינוך; נמשיך בסקירה יותר ממוקדת של המכללות הללו; והנושא השלישי והמרכזי יכלול סקירה של המערכת הות"תית ותיאור מפורט של תהליך המעבר.
<יניב כהן-שבתאי: אם אנחנו נסתכל לגבי כלל המערכת וכלל המוסדות, אז אנחנו רואים פה את התפתחות מספר הסטודנטים משנות ה-80 עד היום.
<יניב כהן-שבתאי: ניתן לראות שהגידול המואץ באמת התחיל לפני כ-20 שנה, מתחילת שנות ה-90 ממספר סיבות: הנגשה חברתית, הנגשה גיאוגרפית, עלייה מברית המועצות, עלייה באחוז הזכאים לבגרות וכן הלאה.
<יניב כהן-שבתאי: מי שספג את מרבית הגידול הזה, גם במספרים מוחלטים וגם באחוזים, אלה היו המכללות.
<יניב כהן-שבתאי: מדובר פה על כלל המכללות, מכללות ות"תיות, מכללות לחינוך, מכללות שאינן מתוקצבות גם, וגדלו כמעט פי 13 ב-20 השנים האחרונות.
עמרם מצנע: ה-300,000 כולל גם את המכללות הלא מתוקצבות?
<יניב כהן-שבתאי: הכל, את כלל המכללות.
עמרם מצנע: כל מי שיש לו הסמכה לתארים.
<יניב כהן-שבתאי: כן, תארים אקדמאיים.
<יניב כהן-שבתאי: אם אנחנו נעשה זום-אין לגבי המכללות לחינוך, אז אנחנו רואים שגם הן גדלו בשיעור נאה.
<יניב כהן-שבתאי: אמנם התחילו בנקודת התחלה נמוכה יותר, גדלו בערך פי 4.5 ב-20 שנה האחרונות.
<יניב כהן-שבתאי: הגידול פה נובע גם מגידול נטו במספרי סטודנטים שהלכו ללמוד הוראה, וגם כחלק מתהליך אקדמיזציה, שבתחילת שנות ה-90 לא כל המכללות היו אקדמאיות, להבדיל מהמצב היום.
<יניב כהן-שבתאי: היום אנחנו עומדים על סדר גודל של 24,000-25,000 סטודנטים.
<יניב כהן-שבתאי: זה לא כולל הסבות אקדמאיים וכו' שזה פעילות די נרחבת במוסדות האלה, אלא רק לימודים אקדמאיים.
<זכריה מדר: 2013 יישאר אותו דבר?
<קריאה: פחות או יותר.
<יניב כהן-שבתאי: אז הגידול במספרי הסטודנטים, פה אנחנו רואים את הגידול במוסדות, שכמובן הגידול בין מספר הסטודנטים לגידול במוסדות התרחש במקביל.
<יניב כהן-שבתאי: אנחנו רואים שבסך הכל מספר המוסדות להשכלה גבוהה שילש את עצמו, וכחלק מהמגמה הכללית גם כמות המכללות לחינוך שילשה את עצמה, למרות שהיא כבר הייתה יותר והתחילו בשנים האחרונות, אפילו קצת לפני, תהליך של איחודים ממוזגים בין מכללות והיום ישנן 22 מכללות לחינוך.
<יניב כהן-שבתאי: נעבור לסקירה לגבי מאפייני המכללות האקדמאיות לחינוך.
<יניב כהן-שבתאי: אז כיום כפי שציינתי, ישנן 22 מכללות, בהן לומדים כ-24,000 סטודנטים.
<יניב כהן-שבתאי: כממוצע אפשר לראות שמדובר על 1,000 וקצת סטודנטים למכללה, אבל אם אנחנו נסתכל על ההתפלגות של הסטודנטים בשטח, אנחנו נמצא שישנן שלוש מכללות גדולות, מעל 2,000 סטודנטים, שתי מכללות בינוניות סביב ה-1,500 סטודנטים, וזנב די ארוך של מכללות קטנות, עם 1,100 סטודנטים ואפילו פחות מכך, וגם פחות מ-500 סטודנטים.
<יניב כהן-שבתאי: רק לשם השוואה, גודל מינימאלי קריטי למכללות ות"תיות ברמה של מאסה קריטית מהפן הכלכלי, עומד על סדר גודל של 2,000 סטודנטים פלוס מינוס, וזו אחת הסיבות גם מדוע נקבע גודל קריטי למעבר המכללות לות"ת.
<יניב כהן-שבתאי: אני ממשיך.
<יניב כהן-שבתאי: המכללות, כפי שצוין, נוסדו כסמינרים למורים ועברו תהליך אקדמיזציה החל משנות ה-80, זאת למעשה אולי אחת הסיבות העיקריות שהמכללות אלה נמצאות תחת משרד החינוך, עוד כשהיו בתי מדרש וסמינרים.
<יניב כהן-שבתאי: תפקידן להכשיר כוח אדם בתחומי הוראה לפי מגזרים שבדרך כלל המוסדות מחולקים לפי המגזרים, התמחויות בגילאים.
<יניב כהן-שבתאי: הן נמצאות תחת אחריות אקדמאית מלאה של מל"ג.
<יניב כהן-שבתאי: זאת אומרת מהפן המל"גי אין הבדל בין המכללות לחינוך למכללות מתוקצבות על ידי ות"ת, והשוני או ההבדל הוא רק באחריות התכנון והתקצוב, שהם תחת האגף להכשרת עובדי הוראה במשרד החינוך.
<יניב כהן-שבתאי: מודל ההוראה הנהוג במכללות הינו לימודים בכיתות קטנות, בכל שלבי התואר.
<יניב כהן-שבתאי: הכוונה היא גם ללימודי היסוד, גם ללמודי המבואות, לפחות זה מה שהיה נהוג עד היום.
<יניב כהן-שבתאי: זה שונה מהעולם הות"תי ומהשיטה המסורתית האקדמאית בכלל.
<יניב כהן-שבתאי: חלק מזה בשל באמת שיטת הוראה שהייתה נהוגה וחלק גם בגלל מגבלות פיזיות.
<יניב כהן-שבתאי: חברי הסגל מועסקים בתנאי שכר מורים, הכולל התאמות ייחודיות, שגם זה נובע מהתפתחות המכללות מבתי מדרש וכן הלאה.
<יניב כהן-שבתאי: אז הסוגיות המרכזיות נכון להיום: לאור הפרדת אחריות המכללות לחינוך, ישנה תחושה של מודרות מן הזירה האקדמית.
<יניב כהן-שבתאי: המכללות נמצאות תחת ניהול של משרד ממשלתי, שהוא אינו ייעודי להשכלה גבוהה, אפילו לא עיקר פעילותו השכלה גבוהה.
<יניב כהן-שבתאי: סעיף 15 לחוג המל"ג מאפשר אוטונומיה מלאה למכללות, לכלכל את ענייניהן במסגרת תקציבן, והמכללות לחינוך, עוד מהיותן כסמינרים, מוחרגות מסעיף זה, שזה גוזר שיטת בקרה אחרת ממה שאנחנו מכירים.
<יניב כהן-שבתאי: מודל ההוראה ותנאי הסגל, אז כמו שאמרתי כיתות קטנות, זה מחייב גיוס גדול.
<יניב כהן-שבתאי: מצד אחד גיוס היקף גדול של צוות ומצד שני התשלום של השכר מורים זה שכר שהוא נמוך ממה שמקובל במערכת האקדמית, ובכך מקשה על קליטת סגל איכותי, גם הרבה מורים וגם שכר נמוך.
<יניב כהן-שבתאי: הגבלה על כיוון ההתפתחות האקדמית – משרד החינוך מעוניין בהתפתחות לתחומי הוראה בלבד.
<יניב כהן-שבתאי: קצת מקבע את העולם שאנחנו מכירים, המולטי דיסציפלינארי היום, בהתפתחות גם לתחומים תומכי חינוך.
<יניב כהן-שבתאי: העדר תכנון ותכניות רב שנתיות, גם מהפן התקציבי, היות ומשרד החינוך הוא משרד ממשלתי שמתוקצב פר שנה, וגם מהפן האקדמי.
<יניב כהן-שבתאי: נעבור קצת לעולם הות"תי, אז פה אנחנו נתאר את המכללות האקדמאיות ... ות"ת.
<יניב כהן-שבתאי: ישנן 21 מכללות אקדמאיות, כיום לומדים בערך סדר גודל של 68,000 סטודנטים לתואר ראשון ושני.
<יניב כהן-שבתאי: כמו שאמרתי, אחריות אקדמית של מל"ג, תחת אחריות, תקצוב ופיקוח של ות"ת, נאמנות מסעיף 15 לגבי אוטונומיה מלאה.
<יניב כהן-שבתאי: מכללות מתוקצבות על פי תפוקותיהן.
<יניב כהן-שבתאי: המודל תקצוב פה הוא פחות חשוב, מה שיותר חשוב זה הטווח של התקצוב.
<יניב כהן-שבתאי: זה בדרך כלל תקציב רב שנתי, הוא ידוע לחומש.
<יניב כהן-שבתאי: לא תקציב בכל שנה, אבל הקריטריונים והתפוקות וכן הלאה.
<יניב כהן-שבתאי: טוב, אז כאן אפשר לראות את הפרישה של המכללות ברחבי הארץ.
<יניב כהן-שבתאי: המכללות מסווגות למכללות כלליות, מכללות להנדסה ומכללות לאומנויות, מתל חי שבצפון ועד באר שבע בדרום.
<יניב כהן-שבתאי: אז השקף הזה מרכז את ההבדלים העיקריים בין המכללות הות"תיות למכללות האקדמיות לחינוך.
<יניב כהן-שבתאי: אפשר לראות, אם נצלול טיפה למספרים, שעל אותם מספר שחקנים פחות או יותר, על אותו מספר מכללות, המכללות הות"תיות ישנן כמעט פי שלושה במספר הסטודנטים, מה שמאפשר למכללות ליהנות מיתרון לגודל.
<יניב כהן-שבתאי: גם השקף הזה מתאר את הקושי במעבר, לקחת את כל המכללות האקדמיות לחינוך ולהעביר אותן כבלוג-ראן לות"ת, יש הרבה התאמות שהמכללות צריכות לעשות.
<יניב כהן-שבתאי: יש לא מעט התאמות שגם ות"ת צריכה לעשות, אם זה במודל התקצוב ואם זה בתכנון, לאור התפתחות המכללות לתחומים תומכי חינוך, איך זה מתאים ברמה הלאומית במערכת.
<יניב כהן-שבתאי: רואים שסגל בכיר זו סוגיה ששוב, נובעת מהכיתות הקטנות.
<יניב כהן-שבתאי: הרעיון הוא שההתייעלות הכלכלית תביא לכך שיוכלו להשיג סגל בכיר בשכר גבוה יותר, יתפנו משאבים למכללות להשקיע בסגל שלהן, להשקיע בבינוי וכן הלאה.
איציק שמולי: אפשר שאלת הבהרה?
<יניב כהן-שבתאי: כן.
איציק שמולי: כשאתה אומר יחס סגל-סטודנט, תראה, אני בוגר המכללות לחינוך, רשום פה 15.5 יחס בין סגל לסטודנט, 15.5.
איציק שמולי: אני לא מכיר מציאות כזאת.
איציק שמולי: אז השאלה מה ההגדרה פה לסגל ומה ההגדרה פה לסטודנט?
<יניב כהן-שבתאי: אז הסגל הבכיר בות"ת הוא מוגדר באופן דיכוטומי.
<יניב כהן-שבתאי: יש קריטריונים מה מוגדר כסגל בכיר.
<יניב כהן-שבתאי: כאן נלקח בסגל בכיר במכללות לחינוך, לאור העדר הגדרה, דרגת דוקטור ומעלה.
שמעון אוחיון: הוא מדבר על יחס סגל-סטודנט.
<יניב כהן-שבתאי: כן, כן.
<יניב כהן-שבתאי: אני אומר, נלקח דרגת דוקטור - - -
<ציפי ליבמן: זה ממוצע.
<ציפי ליבמן: יש מקומות שכנראה מספרי התלמידים זה יכול להיות חמישה, שישה, שבעה.
<ציפי ליבמן: אתה למדת במכללה גדולה.
איציק שמולי: לא, בוודאי שזה ממוצע, לא חשבתי שזה משהו אחר, אבל אם לוקחים בחשבון ביחס סגל-סטודנט, במכללות לחינוך, רק את מי שהוא דוקטור ומעלה, זה לא משקף את המציאות.
<ציפי ליבמן: זה מה שעשיתם?
עמרם מצנע: כן, אבל זה מה שהוא השווה.
איציק שמולי: בסדר, אבל רוב הסגל במכללות לחינוך זה לא, אני לא יודע אם הרוב, אבל חלק גדול הוא לא דוקטור.
עמרם מצנע: ועדיין היחס מול סטודנט הוא הרבה יותר.
<ציפי ליבמן: אם היו לוקחים עוד בחשבון זה היה יותר גרוע.
<יניב כהן-שבתאי: שוב, אני אגיד שבעולם הות"תי וגם בעולם האקדמי, אנחנו מכירים בלימודים בכיתות קטנות, זה לא שאנחנו חושבים שהכל צריך להיעשות בכיתות קטנות.
<יניב כהן-שבתאי: אנחנו גם מתקצבים ומכירים לימודים של אחד על אחד, איפה שיש צורך לכך.
<יניב כהן-שבתאי: הרעיון הוא בלימודי היסוד ובלימודי המבואות, להביא לכיתות גדולות יותר ולא בכל שלבי התואר.
<יניב כהן-שבתאי: אז מה הרציונל של המעבר לאחריות ות"ת?
<יניב כהן-שבתאי: שהמעבר הזה יאפשר אלף תכנון של המערכת בתוך מערכת ההשכלה הגבוהה, גם מהפן התקציבי, גם מהפן התכנוני.
<יניב כהן-שבתאי: אפשרות למתן עצמאות אקדמאית וניהולית במוסדות, בהתאם לסעיף 15, אבל זה יבוא יחד עם סמכות ואחריות, זאת אומרת אוטונומיה מלאה בהתאם לכללי המשחק.
<יניב כהן-שבתאי: עדכון מודל ההוראה למודל המקובל בות"ת, שיאפשר את השבחת רמת הסגל, תוך כדי הגדלת כיתות הלימוד, כפי שאמרתי, בלימודי המבואות.
<יניב כהן-שבתאי: התייעלות ופיתוח התמחויות ויתרונות יחסיים.
<יניב כהן-שבתאי: ברגע שאנחנו עושים קריטריונים שהם רב שנתיים, אנחנו עוזרים למכללות למעשה להתחזק איפה שיש להן את היתרון היחסי.
<יניב כהן-שבתאי: אפשרות לפיתוח תחומים תומכי חינוך וגידול בעומק הדיסציפלינארי, בהכשרת המורים.
<יניב כהן-שבתאי: אז המכללות האקדמאיות לחינוך, כל מערכת ההכשרה להוראה למעשה נמצאת מזה תקופה די ארוכה גם על שולחן הממשלה, על שולחן המל"ג, על שולחן משרד החינוך.
<יניב כהן-שבתאי: היו לא מעט ועדות בשנים האחרונות, וככלל אפשר להגיד שהמלצות הוועדות התמקדו בשלושה נושאים: ההמלצה הראשונה זה צמצום מספר המכללות המכשירות להוראה, תוך רמה להשבחת רמת ההכשרה; המלצה שנייה זה מתן אפשרות לשינוי הדרגתי של מתכונת הכשרת המורה, BA בשילוב תעודת הוראה.
<יניב כהן-שבתאי: למעשה מתכונת הכשרת המורה המקובלת באוניברסיטאות, ובנוסף אפשרות לפתח לימודים תומכי חינוך; והמלצה שלישית זה מעבר הדרגתי של המכללות האקדמאיות לחינוך לאחריות ות"ת.
עמרם מצנע: אתה יכול להרחיב בכמה מילים על הוועדות, זאת אומרת איך הגעתם לקריטריונים האלה?
עמרם מצנע: אני קורא פה כמה ועדות, בן פרץ, אריאב.
<יניב כהן-שבתאי: כן, זה רק הוועדות שנגעו בדבר הזה.
<יניב כהן-שבתאי: יש פה גם פירוט ועדות.
עמרם מצנע: כן, כן, אני רואה.
<יניב כהן-שבתאי: לא, אם אני אלחץ אז נראה גם את כל הנושאים שהם בחנו.
<יניב כהן-שבתאי: פשוט לא רציני להיכנס לזה, אבל הוקמו לא מעט ועדות, בעיקר לגבי הכשרת כוח אדם, הכשרת איכות המורה וגם הניהול של החינוך.
<יניב כהן-שבתאי: היום למעשה ישנה גם ועדת משה ליאון, שהיא הוקמה במטרה לבחון את האוטונומיה האקדמית והמנהלית במכללות לחינוך, הגברת האוטונומיה, זה הרעיון.
<יניב כהן-שבתאי: כל מכללה נגעה במספר נושאים, בהמון תחומים.
<יניב כהן-שבתאי: אני נתתי ככה את ההמלצות העיקריות שגם רלבנטי לפה, וגם המלצות שחוזרות על עצמן.
<יניב כהן-שבתאי: אז אפשר לראות מבן פרץ, אריאב כץ, תומר, ועדת דוברת, מכללות בשנים האחרונות.
<יניב כהן-שבתאי: טוב, אז לאור האמור לעיל ובהתאם להמלצות הוועדות השונות, נחתם בסוף שנת 2011 מה שאנחנו קוראים הסכם ויגדור-שושני, בין מנכ"ל משרד החינוך דאז למנכ"ל מל"ג ות"ת, הסכם עקרוני לגבי מעבר הדרגתי של המכללות, בהתאם לתנאי סף שכוללים גודל מינימאלי, יציבות פיננסית, הוכחת זכויות במקרקעין.
<יניב כהן-שבתאי: למעשה כל מה שמהווה תנאי סף למכללות שנמצאות כבר תחת אחריות ות"ת, שיתאימו לסטנדרטים של ות"ת, התאמת תקנונים, כל הנושא התאגידי-משפטי, וכו'.
<יניב כהן-שבתאי: היום, לאחר שאנחנו נמצאים בשלב בחינה די נרחב של הנושא, אנחנו מכירים שתנאי הסף האלה אלה תנאי סף, אבל בהחלט לא מספקים וכל מכללה שעומדת בקריטריונים ומבקשת לעבור לות"ת, אנו נכנסים איתה לגבי תכנית רב שנתית, שכוללת את כל האספקטים, אם זה שינוי אופי הסגל והתבססות על סגל אקדמי איכותי, התאמות נדרשות בפיתוח פיזי, תשתיות הוראה, כיוון התפתחות אקדמית לאור התפתחות הלימודים תומכי חינוך, וגם שזה בא להבטיח שעיקר הפעילות תהיה הכשרה להוראה, אבל אולי תחומים שהם פלאגינס כאלה, שמתאימים למערכת החינוך, כמו לקויות למידה וכו', וכן הלאה.
<יניב כהן-שבתאי: אז תמונת מצב נכון להיום – מכללת אחווה לחינוך, אני מאמין שכולם יודעים, היא עברה לאחריות ות"ת דרך מיזוגה עם המכללה האקדמית הכללית, שהיא כבר הייתה באחריות ות"ת.
<יניב כהן-שבתאי: בהתאם להנחיית השר מתקיימת עבודה משותפת, למעשה כבר גובש, מתווה מעבר הדרגתי למכללות נוספות.
<יניב כהן-שבתאי: היום אנחנו נמצאים לפני יישום הפעימה הראשונה של מעבר מכללות שבשלות ועומדות בקריטריונים של המעבר.
<יניב כהן-שבתאי: מדובר בבית ברל, בסמינר הקיבוצים.
<יניב כהן-שבתאי: ובנוסף יגובש מנגנון לתיאום בין משרדי, שיסדיר את שיתוף הפעולה הנדרש לאחר המעבר, היות ומשרד החינוך מאד מאד חשוב ויישאר בתמונה.
<יניב כהן-שבתאי: משרד החינוך הוא זה שאחראי על שוק העבודה, ואנחנו רוצים שההכשרה שלנו תהיה בהתאם לצרכים, בהתאם לאופי המורה שנדרש, והרעיון הוא שמשרד החינוך ישמש כרגולטור, בשיתוף ...
<יניב כהן-שבתאי: כדי לווסת ולנתב את היקף ומתכונת ההכשרה לפי צורכי המערכת.
<יניב כהן-שבתאי: זהו, אני סיימתי.
עמרם מצנע: אני רוצה לשמוע את משרד החינוך.
<נח גרינפלד: מדיניות משרד החינוך מזה שנים היא למעשה תומכת במעבר של המכללות לות"ת.
<נח גרינפלד: זו המדיניות של השר, כך הוא גם מצהיר.
<נח גרינפלד: יחד עם ות"ת ישבנו וניסחנו מסמך של הסכמות, החל מהמתווה וכלה במסמך שהוא מדבר על הנושא של תיאום לצורך הבניית המשך העבודה ותפקידו של משרד החינוך, גם לאחר מעבר המכללות לות"ת.
<נח גרינפלד: אני מוכרח לומר ששיתוף הפעולה עם ות"ת, לצורך ביצוע המשימה, מלא.
<נח גרינפלד: משרד החינוך, זו המדיניות שלו ולכן המהלך הוא מהלך מתואם עם משרד החינוך במלואו, מבחינת כל המהלך.
עמרם מצנע: אתה רוצה עוד להוסיף משהו?
מנואל טרכטנברג: אני בטוח שיהיה מה, אבל בינתיים נשמע.
עמרם מצנע: נתחיל לשמוע קצת את האורחים.
עמרם מצנע: כן, בבקשה, מכללת לוינסקי.
שמעון אוחיון: אולי לפני כן רק שאלת הבהרה אחת, כי ראיתי שם משהו לגבי BA פלוס תעודת הוראה ביחד, אולי רק תרחיב מה הכוונה מבחינת היקף.
שמעון אוחיון: זה דבר חדש בשבילי.
<יניב כהן-שבתאי: כן, מתכונת הכשרת המורה שקיימת באוניברסיטאות זה BA בשילוב תעודת הוראה.
<יניב כהן-שבתאי: סטודנט לומד לתואר דיסציפלינארי לביולוגיה, היסטוריה וכן הלאה, והוא לומד בשילוב תעודת הוראה.
<יניב כהן-שבתאי: התארים שקיימים במכללות לחינוך זה תואר BED, זה תואר ייעודי להכשרה להוראה.
שמעון אוחיון: כלומר חיזוק הדיסציפלינה.
<יניב כהן-שבתאי: צריך לעשות את זה מאד בזהירות, כי אלף אנחנו לא רוצים שמכללות לחינוך יפתחו תחומים דיסציפלינאריים בכל התחומים וכו'.
שמעון אוחיון: הבנתי, ברור.
<לאה קסן: טוב, אני מדברת פה גם בתור נשיאת מכללת לוינסקי, אבל גם בתור יו"ר רמ"א, שזה הפורום של נשיאי המכללות לחינוך.
<לאה קסן: אז קודם כל אני מברכת מאד מאד על הדיון הזה, שנערך בוועדת הכנסת.
<לאה קסן: אני חושבת שהגיע הזמן באמת שזה יידון בפורום יותר רחב, ושהתהליך יהפוך להיות תהליך שקוף מכל הבחינות, ומבחינת כל הארגונים ששותפים לתהליך הזה, וזה בהחלט יהפוך אותו לתהליך יותר שקוף.
<לאה קסן: אני חושבת שהתהליך הזה, מאחר שיש הסכמה, אני חושבת כמעט כוללת, שהתהליך הזה הוא הכרחי והוא נכון מבחינת תהליך האקדמיזציה, מבחינת המעמד של המורים, הפיכת מקצוע ההוראה לבאמת פרופסיה אקדמית בכל מובן ועניין, אז אני לא ארחיב על זה את הדיבור.
<לאה קסן: יניב הציג את זה יפה מאד, תודה, יניבה.
<לאה קסן: אני רק רוצה להעלות כמה דאגות שיש לנו.
<לאה קסן: ראשית, אנחנו יודעים שהתהליך הזה כרוך גם בהקצאת תקציבים ואנחנו יודעים מה היא הויה דולורוזה שצריך לעבור כדי לקבל תקציבים.