GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יאיר מדר: יהודה, אתה רוצה להוסיף מילה על הסמל?
יאיר מדר: אז באמת הרבה מאוד סמלים יש לנו במקום הזה.
יאיר מדר: ניכנס לבית הכנסת.
יאיר מדר: בית הכנסת הזה הוא באמת מיוחד מהרבה בחינות שאנחנו מסתכלים עליו.
יאיר מדר: ראשית, תסתכלו על ציורי התקרה, שהם ציורים אותנטיים, ציורים על עץ שאין לנו תיעוד מי בדיוק עשה את זה, אבל ההערכה היא שהיו צבעים, אמנים שעלו מרוסיה והם עבדו לפרנסתם וציירו את ציורי התקרה שאנחנו רואים כאן למעלה.
יאיר מדר: דבר שני, המתחם הזה של בית הכנסת, הוא היה מורכב בעת בנייתו משלושה חלקים, החלק הראשון זה אולם התפילה, החלק השני שזה עזרת הנשים היום, בזמנו הייתה ספרייה.
יאיר מדר: מכיוון שלא למדו בנות במקוה ישראל, עד שנת 1933 לא היו בנות במקוה ישראל, אז זו הייתה הספרייה והקומה השנייה הייתה בית הספר של מקוה.
יאיר מדר: ארון הקודש שאתם רואים לפניכם זה ארון שנתרם על ידי קרל נטר, לזכרו של אביו.
יאיר מדר: יש שם גם חריטה, עם ההקדשה הזו, לאביו של קרל נטר, וכשהגיע לארץ הארון הזה בית הכנסת לא היה קיים.
יאיר מדר: את הארון שמו בבית הכנסת שהיה בבית הכולל, בבית נטר בפינה הצפונית שלו.
יאיר מדר: שם היה בית הכנסת.
יאיר מדר: לאחר שהקימו את בית הכנסת העבירו את ארון הקודש לפה ומאז ועד היום נמצא ארון הקודש במקום הזה.
יאיר מדר: עוד שני אלמנטים שחשוב לי לספר לכם על המקום המיוחד הזה.
יאיר מדר: כשבנו את בית הכנסת במקוה למדו 80-100 תלמידים, כשהחליטו לעשות את המקום הזה, תכננו אותו, תראו, זה מבנה גדול מאוד, הוא מבנה שמיועד ל-370-380.
יאיר מדר: כלומר בחזונו של קרל נטר היה שאת המקום הזה צריך לבנות גדול, בראייה עתידית שהמקום הזה יהיו בו יותר ויותר ותלמידים ואכן יש לנו את האולם הזה.
יאיר מדר: האולם הזה פעיל כל ימות השנה, זה לא רק מקום לביקורים.
יאיר מדר: מתפללים פה שחרית, מנחה וערבית, תלמידים מבית הספר הדתי, הכללי והישראלי צרפתי.
יאיר מדר: אגב, במאמר סוגריים אומר לכם שאם רוצים לחפש את החברה הישראלית, היא נמצאת במקום הזה.
יאיר מדר: שלושה בתי ספר, דתי, חילוני וכללי ישראלי צרפתי.
יאיר מדר: לומדים פה יהודים ולא יהודים, בנים ובנות, דתיים ולא דתיים, אוכלוסיות חזקות ואוכלוסיות חלשות, כל החברה הישראלית נמצאת במקום.
יאיר מדר: דבר נוסף שאני חייב לספר אותו זה סיפור של ספר תורה.
יאיר מדר: אתם יודעים שכשהוקם צה"ל דוד בן גוריון החליט שתהיה רבנות צבאית וכדי שייתנו להם את הכלים לעבוד בבסיסי צה"ל היו צריכים ספרי תורה, ודוד בן גוריון החליט שהוא משיג מהגולה ספרי תורה.
יאיר מדר: הוא שלח מורה ממקוה ישראל, שהיה עם משפחתו ממנהיגי הקהילה היהודית בסקנדינביה, קוראים לו סימפוליסקי, אגב, הוא היה מורה לתנ"ך והיסטוריה שלי, אדם מקסים, שלח אותו לסקנדינביה, ואחרי חצי שנה הוא חזר עם 49 ספרי תורה שהיו ספרי התורה הראשונה שפוזרו בבסיסי צה"ל השונים.
יאיר מדר: לימים מגיע בחור צעיר לביתו של סימפוליסקי שגר במקוה ישראל, הלך לעולמו לפני שלוש שנים, מגיע אליו, דופק על דלתו ואומר לו 'אתה סימפוליסקי?' אומר לו 'כן', הוא אומר 'פתחנו את צוואתו של אבי ובצוואתו של אבי היה כתוב שאת ספר התורה של המשפחה להעביר לסימפוליסקי שחיפש בזמנו ספרי תורה לארץ ישראל'.
יאיר מדר: ספר התורה הזה הגיע לסימפוליסקי.
יאיר מדר: לימים סימפוליסקי החליט לתרום אותו למקוה ישראל.
יאיר מדר: אמנם הוא ספר פסול, הוא נמצא פה, לא בארון המרכזי, אבל זה ספר תורה.
יאיר מדר: כשיגיע זמנו, נשפץ אותו, נסדר אותו וגם בו יתפללו.
יאיר מדר: אתם רואים פה שני מקומות לשליח ציבור.
יאיר מדר: לא מקרי.
יאיר מדר: במקוה ישראל לאורך השנים היו עליות מהמערב ומהמזרח.
יאיר מדר: אתם יודעים, יש שוני בין הנוסח הספרדי והנוסח האשכנזי.
יאיר מדר: בנוסח הספרדי מתפללים מפה, בנוסח האשכנזי מתפללים מפה, התימנים מתפללים מהאמצע.
יאיר מדר: אנחנו נמשיך לתחנה הבאה שלנו, ליקב.
יאיר מדר: בבקשה.
יאיר מדר: אתם מוזמנים לקחת כוס יין.
יאיר מדר: יהודה, מי מאליאנס מברך על היין?
יאיר מדר: סם, רוצה להגיד מילה על היין?
יאיר מדר: חבריה, קודם כל שיהיה לנו לחיים.
יאיר מדר: זה לא יין ממקוה, אבל יש כאן סיפורי יין, יש פה בקבוקים, תיכף נדבר עליהם.
יאיר מדר: אנחנו נכנסנו למרתף היקב.
יאיר מדר: מרתף היקב נבנה על ידי פועלים סיציליאנים שהובאו למקום, חפרו בתוך הצלע הכורכר, שהוא הסלע המקומי שלנו, אתם רואים את הדפנות, הצלע הדרומית והצלע הצפונית שלנו, זה ממש סלע הכורכר, גם כל הכניסה היא בעצם חציבה בסלע, כאשר הקשתות שאתם רואים פה אלה קשתות כדי ליצור את התמיכות למבנה.
יאיר מדר: המבנה הזה הוא מבנה גדול, יש בו ארבעה אולמות, האולם הראשון שנכנסנו, האולם השני, אולם שלישי ורביעי.
יאיר מדר: באמצע יש פיר שבו הייתה מעלית ברזל שהיו מורידים את הענבים לתוך המרתפים, מייצרים את היין ומעלים אותם בחזרה למעלה לארבעה אולמות עליונים שנמצאים למעלה שם, ששם אכסנו את היינות.
יאיר מדר: היקב במקוה פעל עד ש1977, על ידי שלושה שותפים.
יאיר מדר: אגב, היה למרתף הזה במקוה כמה גלגולים.
יאיר מדר: הייתה תקופה מסוימת שהוא הופעל על ידי מקוה ישראל, הייתה הפסקה ארוכה של ייצור יין, ממלחמת העולם הראשונה, ובהמשך היו שלושה שותפים יזמים שעבדו במקום הזה.
יאיר מדר: ביקב הזה ייצרו כל מיני סוגי יין.
יאיר מדר: היינות המיוחדים שלהם, הברנדי המיוחד הידוע, שבעיקר נמכר באירופה ובצרפת, היה ברנדי קרל נטר.
יאיר מדר: כדי שכל החברים פה יאמינו שייצרו במקום הזה יין הבאתי שני בקבוקים שיש סביבם סיפור.
יאיר מדר: הבקבוק הזה, כבר דניאל בן סימון מכיר אותו, מכיוון שהוא תרגם לי אותו לעברית, כתוב בו, מה כתוב בו?
דניאל בן סימון: לא נעים לי להגיד לך, אני לא זוכר.
יאיר מדר: אז אני אתן לסם.
יאיר מדר: איזה יין?
סם פינטו: וונפו.
יאיר מדר: וונפו, מה זה וונפו?
יאיר מדר: יין משוגע.
יאיר מדר: את היין הזה ייצרו פה במרתפים של מקוה ישראל, כאשר התווית, עשו אז תוויות לבקבוקים לא כמו שהיום, מסחרי.
יאיר מדר: תומרקין, יש חתימה של תומרקין משנת 1966, שהוא עיצב את התווית הזאת.
יאיר מדר: למה אני מציג לכם את היין הזה?
יאיר מדר: מכיוון שאחד מהשותפים שעבד ביקב הזה, הבן שלו המשיך את השושלת והקים את יקבי טל ליד כרמי יוסף.
יאיר מדר: לפני חמש שנים הוא החליט להחזיר עטרה ליושנה ולייצר את היין הזה.
יאיר מדר: ופה אנחנו יכולים לראות את הבקבוק המחודש, עם התווית של תומרקין, היום אתם יכולים לקנות את זה ביקבי טל 85 שקלים.
יאיר מדר: יין לא טוב, אבל עולה 85 שקלים.
יאיר מדר: אז זהו, זה היין, שתדעו, אם אתם בדרך הישנה לירושלים, יקבי טל, תדעו, רק אתם אומרים לו מקוה ישראל, הוא כבר יושב איתכם לסיפורים והכול.
דניאל בן סימון: שתו יין באותה תקופה כמו שהם שותים היום?
יאיר מדר: אתה מכניס אותי קצת לסיפורים.
יאיר מדר: אני רוצה לומר לך.
יאיר מדר: לא שתו כמו שהיום שותים, אבל תלמידי מקוה ישראל, כמו היום, גם אז לא אהבו להיות פראיירים.
יאיר מדר: לא אהבו שרק הם עובדים ובאמת אנחנו כתלמידים היינו בוצרים את הענבים בכרם של מקוה, שאגב חידשנו אותו, חידשנו את המטע, היינו בוצרים את הענבים, מביאים אותם מאחורי הבניין, מעבירים למעלית כאן ומפה היינו גומרים את העניינים.
יאיר מדר: והתלמידים, למרות שהם לא שתו, אמרו, 'לא יכול להיות שאנחנו לא נהיה בעניין הזה', אז אני אספר לכם סיפור אחד על העניין הזה.
יאיר מדר: מדובר בשלושה חבר'ה שביום שישי הם החליטו שהם פותחים את הרעפים, יורדים לאולם העליון, למעלית ומגיעים לפה.
יאיר מדר: מתחילים לשתות.
יאיר מדר: שניים מהם הבינו את העניין, חזרנו בחזרה לפנימייה שלהם.
יאיר מדר: השלישי נשאר במקום, מחכים מחכים מחכים, הבחור לא חוזר.
יאיר מדר: ואז כולם בבהלה, מה קרה בלחור הזה.
יאיר מדר: ובמקוה היה מנהל שקראו לו אליהו קראוזר, מנהל מיתולוגי, 44 שנה, מנהל מקוה ישראל, ג'ינג'י חם מזג.
יאיר מדר: בקיצור, המנהל הזה מחפש מחפש, בסוף הילדים נבהלו ואמרו לו 'הילד נמצא למטה'.
יאיר מדר: קראוזר מגיע למטה רואה את הילד מסריח מאלכוהול.
יאיר מדר: הוא, בלי מועצה פדגוגית כמו שהיום מקובל, לוקח את הילד, אומר לו 'הביתה, ליבניאל'.
יאיר מדר: הולך ליבניאל, אבל מוסא ברנר, שסיפרתי לכם שהיה מנהל ההגנה פה, אומר 'אתה שולח את המנהיג העתידי שלי', הילד אמנם בגיל 16, כיתה י' אבל הוא מנהיג, עם תכונות של מנהיג, אז קראוזר מחזיר אותו.
יאיר מדר: הואמ סיים את מקוה, בצה"ל הוא הופך להיות מפקד חטיבה 9, במלחמת קדש, של השריון, לימים אלוף בצה"ל, ממייסדי רשות שמורות הטבע והגנים.
יאיר מדר: יופה.
יאיר מדר: האלוף יופה, זה הסיפור שלו.
יאיר מדר: והוא יצא אדם מוצלח, למרות מעשה הקונדס ובמקוה ישראל, לכל דורותיה, היו הרבה מאוד מעשי קונדס.
יאיר מדר: אגב, את התכנון של המקום הזה עשה זנדל, שהוא אדריכל טמפלרי משרונה, כך שאם תהיו ביקב בשרונה, תראו שיש מאפיינים דומים למקום הזה.
יאיר מדר: הוא תכנן את המרתף הזה ואנחנו מקווים שבקרוב נחזיר עטרה ליושנה בתחום של ייצור היין.
יאיר מדר: בגלל שזמננו קצר, אל"ף, אני רוצה להודות לכם.
קריאה: תודה רבה לך.
יאיר מדר: היה לי כבוד גדול לפני ועדת החינוך של הכנסת ורונן צפריר, מנכ"ל מקוה ישראל, מוזמן לכמה מילים לברך אתכם.
רונן צפריר: שבוע טוב לכולם.
רונן צפריר: סיפורים על עבר יש לנו למכביר, מ-1870 עד היום יש המון המון סיפורים, המון המון התרחשויות שקרו במקום הזה.
רונן צפריר: כמו שהבנתם, פה התחילה מדינת ישראל ובן גוריון אמר את זה בצורה הכי יפה, מדינת ישראל קמה ב-1870 וב-1948 היא בעצם התקיימה פוליטית ורישומית.
רונן צפריר: ואנחנו מאמינים בזה מאוד ומאז ועד היום אנחנו שומרים על החזון שבא ואומר שבמקום דגים, ניתן להם את החכות, ועם השנים למדנו שאנחנו גם צריכים ללמד אותם לבנות את החכות האלה.
רונן צפריר: בניית החכות זה תהליך מורכב וזה מה שאנחנו עסוקים בו ביום יום.
רונן צפריר: כיום במקוה ישראל לומדים 1,200 תלמידים, בשלושה בתי ספר, שתי פנימיות.
רונן צפריר: בנוסף ל-1,200 תלמידים האלה יש לנו כאן מספר של גני ילדים צעירים, יש לנו מכינה קדם צבאית, יש לנו כאן פרויקט מעניין עם האקדמיה בראש שקט, זה פרויקט בשיתוף עם משרד הקליטה ומשרד החינוך, שבו בעצם סטודנטים אתיופים שותפים לעשייה היומיומית שלנו ומקבלים מאיתנו מעטפת שלמה שקשורה להזנה וכל מה שקשור למגורים.
רונן צפריר: אנחנו היום עסוקים בבנייה של תכנית אב לעוד 50 שנה קדימה במקוה ישראל, גם ברמה הפיזית, שזה בעצם לבנות אותנו ברמה הפיזית, ברמה של צבעים, איפה יהיה מה, איפה יהיו מבני הציבור, איפה יהיו מבני החינוך ואיפה יהיו מבני המגורים וזה תהליך מורכב שאנחנו נמצאים בתוכו ביחד עם עוד אנשים חכמים מאיתנו, יועצים למיניהם, מנהלת המחוז במשרד הפנים, כמובן שמשרד החינוך שותף לתהליך הזה וזה תהליך מאוד מורכב ומעניין.
רונן צפריר: במקביל לסיפור הפיזי יש את יציקת התוכנית פנימה שקשורה לחינוך.
רונן צפריר: ברור לנו שמקוה ישראל זה מוסד חינוכי, היה ויישאר קדימה, זה העוגן שלנו בעצם, כשבציר החינוכי אנחנו מוסיפים היום לתכנן את המקצועות הבאים שעליהם אנחנו אמורים לחנך את האזרחים שאנחנו מחנכים אותם פה במקוה ישראל.
רונן צפריר: אנחנו כל הזמן עסוקים במשחק הזה שבין ערכים מצד אחד לבין תעודת בגרות טובה.
רונן צפריר: אנחנו עסוקים כל הזמן במתח הזה שבין מדעים, עד כמה מדעים, ומצד שני ערכים, עד כמה ערכים, כשהמסקנה שלנו זה שאנחנו כרגע עושים את הכול ביחד, כדי שהדברים יהיו הכי טוב שאפשר, כדי שהאזרח שייצא ממקוה ישראל בכיתה י"ב ייצא עם ארגז כלים כמה שיותר רחב וכמה שיותר אפשרי כדי שיוכל להתמודד טוב בחיים וכמובן להיות אזרח טוב יותר במדינה שלנו.
רונן צפריר: השילוב הזה של מגוון אוכלוסיות שחי כאן
רונן צפריר: בכפר בעצם מחנך תוך כדי תנועה לסובלנות, ותוך כדי תנועה בעצם אנחנו מייצרים כאן סוג של שגרירים שאנחנו מאמינים שהם הישראלי החדש, שתוכנן לצאת ממקוה ישראל לפני כ-70-80 שנה ואנחנו מכינים את הישראלי החדש במקום הזה, שבו הוא יהיה עם ארגז כלים רחב ככל האפשר.
רונן צפריר: מעבר לכך הסיפור של המדעים שהוא מאוד מאוד משמעותי, הפרויקט של ההעצמה של הבנות, שאנחנו נמצאים בתוכו כרגע, שהוא גם דבר שהוא חשוב לנו מבחינתנו.
רונן צפריר: השילוב הזה, של מגוון תרבויות, של בית הספר הישראלי צרפתי, שיש שם כ-20 לאומים שחיים בתוך בית הספר, שזה ילדי שגרירים ועולים חדשים, השילוב של מוסלמים שחיים אצלנו ונוצרים שחיים בכפר, הדתיים והלא דתיים.
רונן צפריר: כל המתחם הזה חי ביחד כמיקרוקוסמוס של המדינה שלנו ומכאן בעצם אנחנו מתכננים את העתיד למקומות טובים יותר.
רונן צפריר: אני התבקשתי לדבר טיפה על העתיד.
רונן צפריר: העתיד שלנו צופן בחובו דברים מאוד מאוד מעניינים.
רונן צפריר: כמקום ותיק במדינה שלנו, גם ברמה החינוכית, הציונית והמורשתית, אנחנו מתכננים להמשיך ולחזק את המקומות האלה לעוד הרבה שנים קדימה.
רונן צפריר: אני מאחל לכם שיהיה לכם פה יום מקסים, שתיהנו מהיום הזה.
רונן צפריר: כמו שיאיר אמר, אתם מוזמנים לבוא לבקר כאן
רונן צפריר: בצורה לא רשמית ולרדת למקומות הלא רשמיים שיש לנו כאן, ויש כאלה עוד מקומות שאפשר לראות אותם וליהנות, אם זה הגן הבוטני ואם זה מקומות אחרים שקשורים לחקלאות, שהם חלק מהתהליך היומיומי שלנו כאן.
רונן צפריר: משהו קטן לסיום.
רונן צפריר: אנחנו עסוקים בכל מה שקשור לפיתוח בר קיימא ולאיכות סביבה, שזה פרויקט שאנחנו התחלנו אותו עם משרד החינוך, ממשלת גרמניה, מכון וולקני.
רונן צפריר: זה פרויקט מאוד מעניין שאני מניח שאיזה שהוא יום אנחנו נציג אותו בצורה יותר מסודרת, אבל כרגע אנחנו בונים את כל מה שקשור לחקלאות מקיימת, כל מה שקשור למחזור ולשימוש באנרגיות חלופיות, יש לנו מתקנים בחממות שלנו לאסוף את מי הגשמים, אנחנו כרגע עסוקים בהקמה של גינות קהילתיות, לקהילה שלנו הפנימית ואנחנו רוצים לקחת את המקום הזה, להיות ספינת הדגל שתוביל את החינוך לפיתוח בר קיימא בצורה יותר בריאה למען הדורות הבאים.
קריאה: אתם ממשיכים לקיים את הסיורים לתלמידים?
רונן צפריר: עדיין יש סיורים ואנחנו הולכים ומפתחים את זה יותר ויותר.
רונן צפריר: אנחנו כרגע נמצאים בתהליך, היות שבית הספר הדתי אמור לעבור לקרית חינוך שאנחנו בונים אותה כרגע, אז בעצם כל המתחם הזה יקבל תפנית אחרת בהסתכלות שלו, גם על ניהול קהל וניהול מבקרים שיהיו לנו כאן במקום.
רונן צפריר: שבוע טוב ותודה רבה.
יאיר מדר: לפני שאנחנו יוצאים לשתילה, עוד מעט נעלה על טרקטור ונלך לנטוע שני עצים, אני שמתי בתיקים שלכם את הפרוטוקול של הדיון שהיה במליאת הכנסת בשנת 1970.
יאיר מדר: אגב שם מקוה ישראל קיבלה מתנה מידי שר החקלאות גבתי, הוא אמר, 'השי שאני יכול לתת למקוה ישראל', אתם תראו את זה כתוב פה, 'זה לחוקק חוק מקוה יש ראל', שלקח שש שנים עד שחוקקו אותו, מ-70' עד 76', שהחוק הזה מבטיח את קיומו של המוסד כמוסד חינוכי חקלאי.
יאיר מדר: (נוטעים עצים)
עמרם מצנע: אני רוצה להגיד לכם שזה כבוד גדול לנו, חברי הכנסת, לנטוע עץ בשדרה הזו, באמת בו הפכה הציונות ממילים למעשים.
עמרם מצנע: וכמובן הרבה שנים אחרי זה גם קמה המדינה.
עמרם מצנע: אז זה כבוד גדול, שגם העץ שלנו יהיה פה.
עמרם מצנע: (ישיבה)
עמרם מצנע: אנחנו פותחים ישיבה מיוחדת של ועדת החינוך, בהזמנת אליאנס, כאן במקוה ישראל.
עמרם מצנע: לשמאלי חברת הכנסת רות קלדרון, חבר הכנסת שמעון אוחיון.
עמרם מצנע: היוזמה הייתה של ידידי חבר הכנסת לשעבר דניאל בן סימון, שהזמין אותי, אותנו, את הוועדה לקיים את הישיבה כאן ואני מאוד שמח ומודה על ההזמנה.
עמרם מצנע: איפה דניאל?
דניאל בן סימון: מימינך.
עמרם מצנע: ובאמת אנחנו פה.
עמרם מצנע: אני רוצה לברך את יושב ראש אליאנס, את סם פינטו, שאני בקשר איתו והכרתיו בשנה האחרונה, פחות או יותר?
סם פינטו: כן, פחות או יותר.
עמרם מצנע: ויש לנו כמה דברים משותפים, ואת אחיו ג'ימי פינטו, ואת כל הנוכחים, בלי באמת לעבור ולהזכיר את כולם.
עמרם מצנע: אני לא ידעתי, אבל למדתי שבאמת בן גוריון אמר, נדמה לי שיאיר או המנכ"ל ציטט את זה מקודם והציטוט הוא שבן גוריון אמר, 'אלמלא הוקם מקוה ישראל ספק אם הייתה קמה מדינת ישראל'.
עמרם מצנע: אמירה מאוד דרמטית ואני לא יודע אם זה נכון במבחן היסטורי, אבל מה שבטוח שזה מצביע על המשמעות ועל החשיבות של מקוה ישראל כחלק מהחזרה של העם היהודי לארצו ולקשר אל הקרקע.
עמרם מצנע: אנחנו מציינים 150 שנה לרשת אליאנס ואני מבין ש-144 שנים למקוה ישראל, שזה באמת חתיכת היסטוריה.
עמרם מצנע: רק מהסיבוב הקצר שהיינו פה ראינו באמת דברים שצריך לראות אותם, למשש אותם, להרגיש אותם כדי להבין באמת מאיפה באנו, היכן אנחנו נמצאים ואולי הרבה יותר חשוב, לאן אנחנו רוצים ללכת.
עמרם מצנע: היום זה אולי נשמע אמירה מוגזמת אבל אין הרבה מוסדות חינוך, אם בכלל, שצופנים בחובם, בתוכם, כזו פיסת היסטוריה כמו רשת אליאנס.
עמרם מצנע: למעשה רוב בתי הספר היום נקראים בשם כולל, בית ספר, שבמידה רבה משקף אולי את הלך הרוח ששורר פה בשנים האחרונות, של מפעל של ציונים יותר מאשר של בית חינוך, ואני חושב שמקוה ישראל, מהדברים שלמדתי וקראתי, הוא באמת יוצא דופן, כי הוא הפך למוסד של ממש שמטפל בצורה הוליסטית בתלמידים ומעניק להם ערך מוסף שאני מקווה גם שיגיע באמצעות הרפורמות החדשות בחינוך ובפעילות של כולנו למען צמצום פערים והענקת שוויון הזדמנויות לכלל התלמידים במדינה.
עמרם מצנע: מקוה ישראל הוא בית הספר החקלאי הראשון שהוקם בארץ, אבל זה גם המקום שנחקק בזיכרון הלאומי, כפי שסופר לנו בסיור, כמקום מפגש בין חוזה המדינה, בנימין זאב הרצל, וקיסר גרמניה, וילהלם ה-2, בשנת 1898.
עמרם מצנע: מקוה ישראל הפך עם השנים לביתם של דורות רבים של תלמידים שגדלו וחונכו על ברכיה של מסורת מצד אחד ועבודה חקלאית מצד שני, כשבאמצע חינוך לערכים כמו ערבות הדדית וציונות.
עמרם מצנע: אני לא מאלה שאוהבים להתרפק על העבר ולהגיד שפעם היה פה טוב יותר, כי אני מאמין בכוחה של עשייה ובכוחו בעיקר של חינוך שיכולים לשנות פני מציאות שלנו לטובה.
עמרם מצנע: אני אמרתי הרבה פעמים בשנה האחרונה שאחת הסיבות שאני באופן אישי חזרתי לפוליטיקה, זה כי אני מאמין שהאיום של הפער החברתי הוא אולי האיום החזק ביותר על החברה הישראלית והחינוך זה בעצם המנוף, הפלטפורמה, הדרך כדי לסגור את הפערים האלה.
עמרם מצנע: כן, צריך ללמוד כמובן מהעבר ואפשר לאמץ הרבה מאוד דברים שהיו בעבר כדי לדעת מה אנחנו עושים בהווה, מה שבטוח שצריך להתחבר אל העבר, אל השורשים, כדי להבין שיש רציפות ויש המשכיות.
עמרם מצנע: רשת אליאנס שסיסמתה כל ישראל ערבים זה לזה, או האמירה כל ישראל חברים, בעצם מבטאת את הרעיון המרכזי של שוויון הזדמנויות ואת הרעיון המרכזי של סגירת פערים חברתיים, ואני יודע שהרשת בכלל ומקוה ישראל בפרט שמו לעצמם וחרתו על הדגל משכבר הימים, אבל בעיקר אולי בחברה המאוד מאוד הטרוגנית שיש לנו היום כאן במדינת ישראל.
עמרם מצנע: אני מאוד שמח על ההזדמנות שניתנה לי ולחבריי בוועדת החינוך להגיע למקום ההיסטורי, לנהל כאן
עמרם מצנע: את הדיון ואני אשמח לשמוע בסדר היום, שקבענו ביחד, שבו ככה נצלול קצת אל תוך הדברים ונוכל להבין יותר טוב.
עמרם מצנע: מי הראשון שידבר?
עמרם מצנע: מר סם פינטו, יושב ראש כל ישראל חברים, בבקשה, אדוני וידידי.
סם פינטו: תודה רבה, עמרם.
סם פינטו: כי"ח זה ארגון בינלאומי.
סם פינטו: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום לעברית) אני מאוד גאה לארח אתכם כאן.
סם פינטו: במיוחד עבורי, כעולה הדסה, להיות כאן בישראל ולארח אורחים חשובים כמוכם, רק מוכיח ש"מקווה" נמצאת במקום שאליו היא היתה אמורה להגיע.
סם פינטו: כולנו נמצאים כאן היום ואני מודה לכל האנשים הפועלים למען "אליאנס" בפרט ו- "כי"ח" בכלל ומשקיעים הכל על מנת להביא את כל מה שראיתם, שזה מאוד חשוב, השורשים שלנו מהעבר לאורך 150 השנים האחרונות, אל העתיד.
סם פינטו: להשקיע את כל האומץ, המשאבים, הזמן, זה בדיוק מה שאנו עושים עבור ילדי ישראל.
סם פינטו: שורשים אלו וההיסטוריה שראינו היום – ועל כך תודה ליאיר רונן, זה מה שנותן לנו את ההשראה בכל זמן ורגע, כמובן עבור "מקווה", אבל גם עבור "כי"ח", מאחר וכי"ח הוא גם 150 שנות היסטוריה של "אליאנס", שזה מאוד חשוב עבור העם היהודי.
סם פינטו: יש כאן נקודת מפגש נוספת של שני פקטורים מאוד חשובים המאפיינים את האליאנס.
סם פינטו: האחד מהם, עם נוכחות צרפתית ואני גאה על כך.
סם פינטו: הצרפתית הגיעו לכאן לפני 140 שנה בזכות עושרו של אדם בשם "צ'ארלס נטר", לא קרל נטר, אשר הגיע ממקום שנקרא "אלזס" על מנת להשקיע ולבסס את הפיתוח של מדינת ישראל, מאחר והוא ראה שיש כאן יהודים הזקוקים למזון ועליהם ללמוד חקלאות כדי לעבד את האדמות.
סם פינטו: זו בעצם מטרתה וייעודה של מקווה היום והמאמץ העומד מאחורי חזון זה הוא עצום.
סם פינטו: האספקט החשוב השני לשורשים אלו, הוא שיתוף הפעולה בין אנשים פרטיים לבין האנשים במדינת ישראל שאותם אתם מייצגים.
סם פינטו: זהו בעצם המפתח, שהוא מאוד חיוני וזה עובד, זה חייב לעבוד ואנו באמת משקיעים את כל המאמצים שלנו כדי שזה יעבוד.
סם פינטו: אנו מספר אנשים מאליאנס, כי"ח וגם מ- "קרן רש"י", אשר כמובן לא נוסדה על ידי רש"י, אלא על ידי גוסטב לוין, שהוא נכדו של נרקיס לוין מייסדה של כי"ח, כך שהכל נשאר במשפחה.
סם פינטו: כולנו כאן אנשים פרטיים בעלי אמצעים אשר נמצאים כאן על מנת לסייע לנזקקים בישראל, במיוחד לילדים ובעיקר בחינוך, מאחר שלדעתנו יותר קל לשנות את הדברים באמצעות חינוך עם ילדים מאשר עם מבוגרים, שהרי זה כבר מאוחר מידי עבורנו.
סם פינטו: כך שכפי שאמרתי, זה הדבר החשוב ביותר.
סם פינטו: השותפות הזו, האליאנס, בין הפרטי לבין הציבורי, היא חיונית ועלינו לעשות הכל על מנת לשמר אותה.
סם פינטו: אני הגעתי מתחום הבנקאות, לא מתחום החינוך ולכן איני מבין בחינוך, אולם, אני מאוד מתעניין בתחום זה ומעוניין לפעול למענו.
סם פינטו: יש צורך בתנופה עצומה בגיוס משאבים, לשכנע אנשים ממדינות שונות וגם מישראל, להירתם למען החינוך ולתרום כספים על מנת ליזום ולקדם פרויקטים בתחום החינוך ביחד עם משרד החינוך וצוותים טובים מאוד שאנו מעסיקים בכי"ח ובאליאנס, כאשר המטרה שכי"ח יפעל בישראל מאוד חשובה, אולם חשובה לא פחות גם הפעילות הבינלאומית, מאחר ואליאנס הוא ארגון בינלאומי, בעיקר אירופאי.
סם פינטו: האנשים הפרטיים שאותם אנו מייצגים, בעיקר אני אבל גם ג'ימי עם אנשים אחרים וכמובן קרן רש"י, הם אנשים כמו מרק אייזנברק, יושב ראש כי"ח הבינלאומי בפריז, אשר משקיעים את כל הונם, זמנם ומרצם, במטרה להביא לחינוך טוב יותר בישראל, עם הערכים שנקבעו בהצהרת כי"ח הבינלאומי בשנת 1860, של פתיחות ביהדות לחנך את הילדים להיות אזרחים טובים יותר עם גישה פלורליסטית.
סם פינטו: כל זאת כבר נכתב לפני 150 שנה.
סם פינטו: היום, עם הקוטביות הקיימת, בין החילונים, הדתיים והחרדים.
סם פינטו: לדעתי, יש צורך בגישה הזו שהיא חיונית ואנו מעוניינים לדחוף זאת עד כמה שניתן, מאחר ולדעתי זה מתאים לצרכיהם של תושבי ישראל.
סם פינטו: כיום, כי"ח בישראל שהפך להיות מרכז הפעילות של אליאנס, צריך היום יותר מאי פעם, לסייע למדינות האחרות, בעיקר צרפת והמדינות סביבה, מאחר וכמות העולים משם עלתה בשנים האחרונות כפי שראיתם, אבל זו רק ההתחלה מאחר והמספרים עדיין מאוד נמוכים, 3,000 אנשים מצרפת זה עדיין שום דבר.
סם פינטו: אמנם כל העיתונים מדברים על כך, אבל זה לא מה שחשוב.
סם פינטו: מה שחשוב הוא, להעלות את המספר מ- 3,000 ל- 10,000 לפחות, אם לא יותר.
סם פינטו: גם זה יבוא, זה היעד שלנו ואנו משקיעים את כל המאמצים בדבר החיוני הזה.
סם פינטו: אליאנס מוכרת היטב, כמובן, בכל אירופה אבל בעיקר בצרפת, מאחר שברוב המשפחות בכל אירופה, יש בן משפחה שבאיזשהו שלב למד באחד מבתי הספר של אליאנס.
סם פינטו: זו גישה מאוד חיובית וזו הסיבה שהקמנו את בית הספר הישראלי צרפתי, שבו לומדים כעת 300 תלמידים, כאשר הלימודים מתפלגים לשניים, האחד הוא בצרפתית והשני בעברית, כדי שהתלמידים יספגו את שתי התרבויות ביחד, מה שבעתיד יקל על העלייה שלהם.
סם פינטו: זה גם יכול להקל על התלמידים הלא יהודים, בין אם אלה תושבי חוץ מצרפת או דיפלומטים צרפתים שגרים פה, מאוד חשוב שהם יפגשו את התרבות הישראלית, כך שכאשר הם יחזרו לארצם, הזיכרון שלהם מישראל יהיה חיובי דבר שבעתיד יוכל להשפיע עליהם לגבי הדברים הנאמרים שם על ישראל.
סם פינטו: כך שלגבינו, הדבר הזה מאוד חשוב.
סם פינטו: כפי שאמרתי קודם, משימות החינוך עבור ילדי ישראל הן חיוניות ביותר.
סם פינטו: אנו בכי"ח, החלטנו שהגישה שלנו כלפי ישראל תהיה כאל פריפריה, יותר נכון פריפריה חברתית.
סם פינטו: אני לא אוהב את המושג הזה, אבל הכוונה היא שכאן הוא המקום עם הצרכים הכי חשובים, והמשימה שלנו הוא לפעול בעיקר באזורים האלה.
סם פינטו: מעבר לחינוך לילדי ישראל והפריפריה, מקווה ישראל היא באמת אבן חן, יהלום, שבה אנו רוצים להתפתח ולפתח כמה שיותר.
סם פינטו: מקווה ישראל לא התפתחה כראוי וכולנו אשמים בכך, הן אליאנס, הן כי"ח והן ממשלת ישראל.
סם פינטו: כולנו – ואומר זאת בכנות, עזבנו את מקווה ישראל ללא שום פיתוח במהלך 30 השנים האחרונות.
סם פינטו: כעת המצב השתנה, הודות למאמצים שהושקעו מצד ממשלת ישראל קודם כל, הנהלת מקווה ישראל בראשותו של אילן כהן, כי"ח ואליאנס.
סם פינטו: המשימה שלנו היא להשקיע הרבה מאוד כספים במקווה ישראל ולפעול לפיתוחה.
סם פינטו: אנו רוצים שמקווה ישראל תהיה פתוחה למבקרים ומוכרת היטב לכולם.
סם פינטו: קיימת חשיבות רבה לביקורכם כאן, בגלל חוסר הידע והמודעות שיש בישראל לגבי מקווה ישראל.
סם פינטו: היא כמעט ולא מוזכרת כלל בעיתונים.
סם פינטו: היא לא גורם התעניינות, למרות שהיא ממוקמת במרכזה של המדינה.
סם פינטו: היא מתפרסת על שטח של 3,000 דונם עם פוטנציאל ענק, דבר שמהווה עבורנו את המפתח.
סם פינטו: תודה לך דני, על העזרה שנתת לנו כדי שנוכל לפתח את המקום הזה ולפתוח אותו לציבור המבקרים.
סם פינטו: משקיעים מקרן רש"י וכי"ח, ישקיעו לפחות 10 מיליון דולר, במטרה לפתח את המקום בשיתוף פעולה עם ההנהלה האזורית.
סם פינטו: אנו מאוד אופטימים, למרות שמחכה לנו עבודה מאוד קשה, שהרי שום דבר לא קל בישראל, אבל אנו מבקשים שתעזרו לנו בכך.
סם פינטו: אנו נתמקם במקווה ישראל למשך 3 עד 4 חודשים, דבר שעבורנו הוא מאוד חשוב כדי ליזום פרוייקטים חדשים, ביניהם הפרוייקט הדתי, שבא לשנות את המבנים הלא עדכניים הממוקמים כאן סביב בית הכנסת, למבנה אחד חדש ויפה שיוקם בקרוב, מה שאומר שהפנימיות צריכות להיות לגמרי מוכנות.
סם פינטו: המפתח הוא, השקת פרוייקטים חדשים כשהפרוייקט המרכזי והמאוד חשוב עבורנו, הוא הכשרת מורים וצוות עובדים במקום.
סם פינטו: קיימים 80 או 90 בתי ספר המופעלים ישירות על ידי רשת כי"ח, יש גם בתי ספר של רשת רש"י שבראש 21 מהם עומד ג'ימי שנמצא כאן.
סם פינטו: אבל, יש גם בתי ספר נוספים המפוזרים בארץ.
סם פינטו: לכן, כאמור, אנו מתכוונים להשקיע הרבה כסף ואת כל המאמצים, בתקווה לניהול הטוב ביותר של המקום, משום שלדעתנו זה המפתח.
סם פינטו: כשיש לך שטח של 3,000 דונם אתה יכול לעשות הרבה יותר, לכן אנו מתכננים לעשות זאת במקווה ישראל ואני חושב שיש אפשרות לצאת עם פרויקטים אחרים, כמו למשל הקמת מוזיאון שבו יוצגו למשל ההיסטוריה של אליאנס וההיסטוריה של מקווה ישראל, מה שיכול להיות מאוד יפה וכמו שנאמר כאן קודם, יביא לכאן הרבה מאוד מבקרים וכמובן גם לפתח את המרכז ההיסטורי של מקווה ישראל.
סם פינטו: כפי שאמרתי, יש לנו הרבה פרוייקטים עבור מקווה ישראל.
סם פינטו: כפי שהבנתם, אפשר לראות את העתיד של המקום כחצי ריק, אבל אנו מעדיפים לראות אותו כחצי מלא ונעשה הכל כדי שהוא יהיה מלא מאי פעם, הודות לאנשים הנמצאים כאן.
סם פינטו: אנו מאוד מתרשם מאיכות האנשים המנהלים את בתי הספר ההיסטוריים שלנו, הודות למנהלות בתי הספר השונים בירושלים, תל-אביב, רמת-אביב, חיפה, בתי הספר השונים שבהם אנו מבקרים ומפעילים, כמובן הצוות המרשים והאיכותי של כי"ח, שאני גאה לעבוד מולם בכל יום וכמובן צוות מקווה ישראל.
סם פינטו: המקום הזה מוגן על ידכם, מקווה ישראל מוגן על פי חוק, אבל, אנו זקוקים ליותר כדי להפוך את מקווה ישראל למקום מוכר יותר ולשם כך ליזום ולהשיק פרוייקטים חדשים למענו, בניהול אליאנס וכי"ח.
סם פינטו: בנוסף, אנו רוצים גם ליזום ולהשיק פרוייקטים למען ישראל כמו גם למדינות נוספות, במטרה לעזור לאנשים, במיוחד דוברי צרפתית, המעוניינים לעשות עלייה.
סם פינטו: זו המשימה שלנו ואתם יכולים להיות בטוחים, שאנו משקיעים את כל מרצנו מאמצנו וכספינו, במטרה להשלים אותה.
סם פינטו: אנחנו, ביחד עם הצוות של מרק אייזנברג בפריז, מאוד גאים לארח אתכם כאן ומקווים שנמשיך לעבוד על דברים משותפים בעתיד.
סם פינטו: תודה רבה.
עמרם מצנע: תודה רבה למר סם פינטו, יושב הראש.
עמרם מצנע: אתה יודע, יכול להיות שהעובדה שבאמת שנים הזניחו את המקום הזה זה לטובתנו, כי תאר לעצמך שבשנות הבנייה ההיסטרית והנדל"ן היו בונים פה, כך שזה משאיר פוטנציאל גדול מאוד לחידוש ולעשייה.
עמרם מצנע: כעולה חדש, הבקיאות שלך במה קורה פה היא פנטסטית.
דניאל בן סימון: היא יותר ממה שצריך, אתה צודק.
עמרם מצנע: לא, לא יותר ממה שצריך, יותר ממה שמצופה.