GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גידי זגה: עכשיו זה קצת מפוצל, כי בנט - - -
עמרם מצנע: גם בוז'י כשהיה שר, בנוסף לתפקידיו - - -
<גידי זגה: לא, אבל עם בוז'י היו לנו כל מיני התעסקויות דרך משרד התיירות.
<גידי זגה: עכשיו בנט הוא שר על כמה וכמה משרדים, לכן קשה לו לתת לנו תשומת לב שאנחנו רוצים, עם המנכ"ל שלו זה מתחיל להתהוות.
<דן תדמור: אז באמת משרד החינוך יכול לעשות יותר כדי להביא לכך שכל תלמיד ישראל לפחות פעם אחת יגיע לבית התפוצות, זה לא קורה היום.
<דן תדמור: טליה, המצגת?
<טליה אבנון בנבנישתי: בית הספר הבינלאומי ללימודי העם היהודי נוסד ב-2006, בעידודה של קרן נדב, הקרן המשפחתית של משפחת נבזלין שאירינה היא יושבת הראש של בית התפוצות.
<טליה אבנון בנבנישתי: הוא נוסד באמת במטרה גם כדי להציל את המוסד הזה, אבל גם כדי להיות מרכז רעיוני שמפיץ את העמיות היהודית גם בארץ וגם בעולם.
<יהודית גידלי: המצגת הזאת - - -
<טליה אבנון בנבנישתי: באינטרנט, אני יכולה לשלוח.
<טליה אבנון בנבנישתי: מחנך לשייכות מושכלת ופעילה של העם היהודי ומהווה בית לקהילות לומדות.
<טליה אבנון בנבנישתי: מטרות בית הספר, להעמיק את תודעת העם היהודי בישראל ובעולם, ליצור מעורבות ומחויבות לעם היהודי ולהעלות את החינוך לעמיות יהודית על סדר היום.
<טליה אבנון בנבנישתי: בית הספר, וזה בעצם התפקיד המרכזי שלו, לצד זה שהוא מפתח גופי ידע בנושא עמים, בעיקר מפתח גם יישומים שמסייעים למחנכים בשטח להוביל ולהטמיע את הרעיון עצמו בתוך המסגרות שבהם הם פועלים.
<טליה אבנון בנבנישתי: השותפים הטבעיים הם קודם כל משרדי הממשלה, המשרד לאזרחים ותיקים, משרד החינוך, צה"ל, בתי הספר לחינוך ואוניברסיטאות, מוסדות להכשרות מורים, קרנות ציבוריות וקהילתיות וגופים רבים העוסקים בחינוך יהודי בארץ ובתפוצות.
<טליה אבנון בנבנישתי: תעצרו אותי איפה שאתם רוצים הרחבה.
<טליה אבנון בנבנישתי: כשאנחנו מדברים על עמיות יהודית, זה מושג שרץ היום בקרב הרבה מאוד ארגונים יהודיים בעולם, פחות מוצאים אותו בארגונים מקומיים בארץ, אבל אנחנו כבר עם איזה תהליך של המשגות והגדרות.
<טליה אבנון בנבנישתי: כשאנחנו מדברים על עמיות יהודית, זה מונח שמתאר באופן אינטואיטיבי ומושכל תחושות שייכות לעם היהודי, בהיסטוריה משותפת, תרבות משותפת, אורח חיים ייחודי, עולם ערכים מובחן, קשר בין אנשים ויותר מכול, חיפוש אחר עתיד משותף.
<טליה אבנון בנבנישתי: אני רגע רוצה לעצור על האינטואיטיבי ומושכל.
<טליה אבנון בנבנישתי: זה בעצם אומר, כשבאופן טבעי אני שואלת את השאלה את אנשים, מה מחבר אתכם לעם היהודי, אנחנו נקבל את אותן תשובות לו היינו עושים את זה בתהליך מחקרי מעמיק.
<טליה אבנון בנבנישתי: זאת אומרת מה שאנשים עונים באופן הכי הכי פשוט וטבעי, אלה אותם דברים שאנחנו מקבלים ממחקרי עומק שנעשו במשך שנים ולכן אנחנו מבינים שהתשובות האלה, מה שאנחנו קוראים נכסי העם היהודי, איתם אנחנו יכולים לעבוד ולעשות תהליכי הטמעה והעמקה.
עמרם מצנע: במקרה לא שמתם שם את השפה העברית?
<טליה אבנון בנבנישתי: בדיוק שמנו שם את השפה העברית ובוא ניכנס למה הם ששת הנכסים של העם היהודי באשר הוא, לדורותיו, בעולם כפי שהוא היום ובעיקר עם המבט שלנו אל העתיד, עם מה אנחנו צריכים להמשיך לעבוד ולייצר תחושות של שייכות.
<טליה אבנון בנבנישתי: אז הדבר הראשון זה הזיכרון ההיסטורי, כמה מתוך ההיסטוריה היהודית הופכת להיות חלק מתוך מערך חיים שלי היום וגם בעתיד.
<טליה אבנון בנבנישתי: כמה סיפור יציאת מצרים הוא סיפור גם של האינדיבידואל, כמה השואה הוא גם סיפור שלנו, סיפור מכונן, וגם אחת מהשאלות שאנחנו שואלים גם מה מתוך זה כבר לא רלוונטי.
<טליה אבנון בנבנישתי: זה השיח של הזיכרון ההיסטורי.
<טליה אבנון בנבנישתי: אורח חיים בכלל יהודי או פרקסיס דתי.
<טליה אבנון בנבנישתי: מהדלקת נרות שבת, חילוני או דתי, ישיבה בסוכה לחילוני או דתי, וכן אימוץ מכלול חיים של תורה ומצוות, כל הרצף הזה שבו הוא נמצא.
עמרם מצנע: רק הצעה קטנה, תחליפו את זה למילים עבריות.
<טליה אבנון בנבנישתי: פרקסיס זה יישום בפועל.
<טליה אבנון בנבנישתי: עברית כשפה יהודית, גם אם אנחנו מדברים עברית כישראלים, עברית יחסית טובה וגם אם יש לנו משהו מתוך השפה העברית שהיא חלק מעולם הרוח, עולם התרבות, על כל הרצף הזה, עברית כאחד הנכסים המשמעותיים של העם היהודי.
עמרם מצנע: למה עברית נקראת עברית ולא יהודית?
<טליה אבנון בנבנישתי: זה מתוך התנ"ך, בראשית פרק כ"ד, קראו לאברהם העברי.
<יהודית גידלי: אברהם הגיע מעבר הנהר.
<טליה אבנון בנבנישתי: זה אחד הפירושים.
<טליה אבנון בנבנישתי: יש גם פירוש אחר שאנחנו מנסים לתת לזה משמעות, גם על המעבר, מה יש בעברית שהוא מעבר - - -
עמרם מצנע: זה מזכיר לי שהרבה גויים אומרים 'אתה מדבר יהודית?
עמרם מצנע: '
<טליה אבנון בנבנישתי: נכון.
<טליה אבנון בנבנישתי: גם, זו הייתה בחירה מאוד מושכלת, לא לקרוא לשפה שלנו, לא יהודית וגם לא ישראלית, אנחנו גם בני ישראל ועם ישראל ומדינת ישראל ואנחנו גם יהודים ועדיין הבחירה בשפה העברית, יש לה הרבה מאוד משמעות.
<דן תדמור: אתה מתעסק פה עם רבה, טליה היא רבה רפורמית.
<טליה אבנון בנבנישתי: זיקה רבת פנים לישראל.
<טליה אבנון בנבנישתי: מצד אחד כרגע הנקודה שכואבת בבטן להרבה מאוד יהודים שלא נמצאים פיזית גיאוגרפית בתוך ישראל, מצד שני נקודת חיבור או איזה שהיא נקודת ארכימדס ליהודים שגם לא נמצאים כאן וכן נמצאים בישראל וכל השיח סביב ישראל הוא אחת בעצם מהנקודות החזקות היום שעדיין מייצרות שיח מאוד משמעותי על הזהות היהודית בארץ ובעולם.
<טליה אבנון בנבנישתי: בעניין הזה כמה דוגמאות שמעמידות לבחינה.
<טליה אבנון בנבנישתי: למשל אדם שמעולם לא דרך בישראל, אבל שלוש פעמים ביום בתפילתו פונה לירושלים, בתור דוגמה אחת.
<טליה אבנון בנבנישתי: צבר שנולד בארץ, זו דוגמה אחרת.
<טליה אבנון בנבנישתי: יהודי שיושב באוסטרליה ותורם מדי שנה כמות מסוימת מנכסיו, זו דוגמה אחרת לזיקה.
<טליה אבנון בנבנישתי: אדם שכותב מאמרי ביקורת קשים נגד ישראל עושה זאת כנראה מתוך כאב שבא מתוך עולם של אהבה וחיבור מאוד גדול ומה שהוא רואה כאן לוחץ לו על איזה שהוא מקום.
<טליה אבנון בנבנישתי: כל הדברים האלה והרבה מאוד הם השיח שלנו על הזיקה רבת הפנים לישראל.
<טליה אבנון בנבנישתי: הדבר הבא, שכמובן המוזיאון הזה מתפאר בו ויש לו הרבה מאוד מה להראות, זה עולם היצירה ועולם התרבות היהודית.
<טליה אבנון בנבנישתי: עולם ערכים יהודי, עולם ערכים מובחן.
<טליה אבנון בנבנישתי: אין אנו כמובן באים לטעון שלעמים אחרים ולדתות ולאומים אין את עולם הערכים שלהם, אבל אנחנו, בתוך השפה שלנו, התרבותית, העברית, הרוחנית וכו' וכו' יכולים לדבר על עולם ערכים יהודי שלנו.
<טליה אבנון בנבנישתי: אלה הם ששת הנכסים של העם היהודי שהם בעצם החומרים שאיתם אנחנו יוצאים למרחבי העשייה שלנו.
<טליה אבנון בנבנישתי: בית הספר נע בין שלושה מרחבי עשייה.
<טליה אבנון בנבנישתי: המרחב הראשון זה כל המרחב של פיתוח התכניות.
<טליה אבנון בנבנישתי: זו בעצם המחלקה הגדולה שלנו, בית הספר פועל בשלוש - - -
עמרם מצנע: תכניות לעצמכם?
<טליה אבנון בנבנישתי: לא, אלה התכניות לקהל הרחב.
<טליה אבנון בנבנישתי: תיכף אני אתן הדגמה.
עמרם מצנע: לא, אלה תכניות שמיושמות פה.
<דן תדמור: שמיושמות על ידינו.
עמרם מצנע: או שאתם גם עושים תכניות לבתי ספר?
<טליה אבנון בנבנישתי: גם וגם.
<טליה אבנון בנבנישתי: מיד אני אתן דוגמאות לדבר הזה.
<טליה אבנון בנבנישתי: פה, גם תכניות שמפותחות, למשל לצה"ל, תכניות שמפותחות למוזיאונים יהודיים אחרים בעולם, דברים מהסוג הזה, גם כל הקהל הבינלאומי שיש לו צרכים ייחודיים משלו ותכניות שמתאימות לקהל הזה, במחלקת פיתוח התכניות.
<טליה אבנון בנבנישתי: המחלקה השנייה היא מחלקת קהל וקהילה.
<טליה אבנון בנבנישתי: זו בעצם המובן הקלאסי של חינוך ציבורי מוזיאוני.
<טליה אבנון בנבנישתי: או המשפחה או יחיד שבא למוזיאון בשביל איזה שהיא חוויה תרבותית והדברים שהוא מקבל כאן, ויחד עם זאת כל עולם הסדרות ועולם השכלת המבוגרים שבית התפוצות בשנים האחרונות ממלא אולמות בעיצוב סדרות שנעות על הרצף הזה של עולם יהודי, תנ"ך, קולנוע, אידיש, לדינו, מבט אל קהילות ועוד ועוד.
<טליה אבנון בנבנישתי: והמחלקה האחרונה, מחלקת המנהיגות החינוכית.
<טליה אבנון בנבנישתי: זו מחלקה שמפתחת ועובדת הרבה מאוד עם המנהיגות שבשטח, מחנכים, מנהלי בתי ספר, מורים, מנהיגים של פדרציות, מנהלי ארגונים יהודיים, מחלקה שמתעסקת בעצם עם פיתוח מקצועי של אנשים שעובדים בתוך העולם היהודי.
<טליה אבנון בנבנישתי: בכל אחת מהמחלקות האלה יש את היישומים של השטח ופה יש מדגם.
<טליה אבנון בנבנישתי: אנחנו יכולים לדבר שעות רק על הדברים שקורים כאן, אבל הדבר הראשון שאנחנו מתעסקים איתו זה תכניות למערכת החינוך.
<טליה אבנון בנבנישתי: כפי שנאמר, בשנה האחרונה כ-33,000 תלמידים מגן חובה ועד כיתה י"ב מגיעים לכאן לתכניות שונות, לשלוש-ארבע שעות של חוויה במוזיאון.
<טליה אבנון בנבנישתי: התכנית הפופולארית היא תכנית שורשים במובן הקלאסי, שאדם או תלמיד שמתבקש לחקור את המשפחה שלו ואת העבר שלו ואת הקהילה יכול לבוא לכאן ולקבל הרבה מאוד אינפורמציה, גם אישית אבל גם בעצם יש את האפשרות לראות את הסיפור שלך כחלק מסיפורו הכולל של העם היהודי.
<טליה אבנון בנבנישתי: תכניות רבות - - -
עמרם מצנע: הקהילות האתיופיות כבר מיוצגות פה?
<טליה אבנון בנבנישתי: הקהילות האתיופיות יוצגו כאן, הן יוצגו כאן בעבר, מיוצגות כאן בהווה ובעיקר אנחנו עם מבט אל העתיד, בשנה הבאה, 30 שנה למבצע משה, תהיה כאן תערוכה מאוד מאוד גדולה.
עמרם מצנע: לא, אני שואל, באה כיתה שיש בה שני ילדים אתיופים, הם שואלים 'רגע, איפה השורשים שלי?'
<דן תדמור: בוודאי, ואנחנו עובדים על תערוכה לשנה הבאה.
<דן תדמור: כשאני אומר תערוכה, יש כל הזמן אינטראקציה בין כל מחלקות הבית.
<דן תדמור: כשעובדים בתערוכה שתעסוק ב-30 שנה למבצע משה, בית הספר כבר עובד על התכנית שתשלב את זה בתוך המערכים, מערכי השיעור וההוראה.
<דן תדמור: אני אתעכב לדקה על התערוכה, כי אנחנו החלטנו לעשות תערוכה שתיאצר ב-א', האוצרוּת שלה וההפקה שלה תהיה בידי אתיופים.
<דן תדמור: זו תהיה רטרוספקטיבה, לדעתי היא תהיה גם די כואבת, שתחזור למשפחות שהגיעו לכאן לפני 30 שנה למבצע משה וקורותיהם מאז ועד היום.
<דן תדמור: מכיוון שאנחנו לא נעשה את זה מזווית הראייה שלנו אלא היא תהיה תערוכה פנימית לחלוטין, אני מעריך שאנחנו נקבל תמונה לאו דווקא ורודה.
עמרם מצנע: הם יציגו את הסבל.
עמרם מצנע: זאת אומרת הם לא יביאו את הדוגמאות המוצלחות, אלא יותר את הסבל והאפליה.
<דן תדמור: אני מקווה שיהיו גם כאלה.
<טליה אבנון בנבנישתי: לבית התפוצות יש לו גם נציגות בוועדה הציבורית של תיעוד מורשת יהדות אתיופיה שקמה לפני כמה חודשים ובעצם עוסקת בשטח במציאת הסיפורים והנגשתם לציבור כולו.
<טליה אבנון בנבנישתי: הרבה מאוד תכניות, יש לנו כאן תכניות להנחלת השפה העברית, כפי שתראו אחר כך בגלריית השפה העברית, תכניות שמתעסקות בזיכרון הלאומי שלנו.
<טליה אבנון בנבנישתי: הרבה מאוד מהתלמידים מגיעים לכאן סביב הימים הלאומיים, תכניות שעוסקות בעולם שהיה לפני השואה, תכניות שעוסקות בקהילות מיוחדות.
<טליה אבנון בנבנישתי: אנחנו תמיד גם מייצרים עולם תוכן ואיזה שהוא ממשק לנושא שנתי של משרד החינוך, השנה זה 'האחר הוא אני', יש לנו למשל תכנית שמדברת על מרחב משותף, איך יהודים בעבר חיו מול האיסלם, מול הנצרות ובעצם יצרו מרחבי מחיה משותפים ואיך אנחנו עומדים בעניין הזה גם כאן במדינת ישראל.
<טליה אבנון בנבנישתי: כל שנה אנחנו בתהליך של ייצור תכניות מחדש בהתאם לצרכים ולדברים שעולים מהשטח.
<טליה אבנון בנבנישתי: זאת הגלריה לשפה העברית.
<דן תדמור: הם יראו אותה.
<טליה אבנון בנבנישתי: אחד הלקוחות החשובים מאוד שלנו, לא בדיוק כמו שנאמר כאן, חיילים מגיעים, אבל כן כמה אלפים מדי שנה.
<טליה אבנון בנבנישתי: בעבר הייתה פה יחידה צבאית שישבה כאן.
<טליה אבנון בנבנישתי: צה"ל כמובן עבר הפרטה וגם הדבר הזה הוצא והועבר למפעילים פרטיים, אז אנחנו קצת סובלים מהמהלך הזה, אבל כן ביחסים מאוד מאוד טובים עם קצין חינוך ראשי ועם הצוות שלו.
עמרם מצנע: יש לכם מורות חיילות?
<טליה אבנון בנבנישתי: רוב מי שמגיע לכאן זה מי שנמצא בהשלמה חילית.
עמרם מצנע: לא, בצוות.
<דן תדמור: יש לנו בנות שירות.
<קריאה: אבל היו כאן מורות חיילות כשהייתה יחידה עצמאית.
<גידי זגה: מאחר שהעלית את הנושא הזה, הם הולכים עכשיו במשרד הביטחון לבטל את כל התקנים של מורות חיילות.
עמרם מצנע: לא את הכול, אבל מצמצמים את זה מאוד.
עמרם מצנע: ברגע שמרחיבים את מגוון המקצועות לבנות, אז צריך בנות לדברים איכותיים.
<טליה אבנון בנבנישתי: אנחנו בהחלט פוגשים את אותם חיילים בגדודים וגם קציני וגם קציני מב"ל (מכללה לביטחון לאומי) וקציני פו"ם וכו' וכו'.
<טליה אבנון בנבנישתי: כמעט על כל ההיררכיה הצבאית.
<טליה אבנון בנבנישתי: קהל מאוד גדול של יהדות התפוצות שמגיע לכאן, או כיחידים, או כמשפחות, או כקבוצות, מקיימים כאן כנסים בינלאומיים ואנחנו במערכת יחסים טובה עם הרבה מאוד גופים, עם מסע, עם תגלית ועוד ועוד, לעניין הזה.
<טליה אבנון בנבנישתי: אחת מתכניות הדגל של בית התפוצות נקראת סיפור משפחתי, השנה זו השנה ה-19 שלה.
<טליה אבנון בנבנישתי: זו תכנית שרצה בכ-80 מוסדות ברחבי העולם, כולל בתי ספר, פדרציות ועוד ועוד, מתורגמת לחמש ושש שפות כבר, מרוסיה, אוסטרליה, דרום אמריקה, ארצות הברית ועוד, תכנית שמאפשרת לכל תלמיד בעולם לחקור את הסיפור המשפחתי שלו ולהעלות עץ משפחה וגם לתרגם את התהליך לאיזה שהוא מוצג מוזיאוני.
<טליה אבנון בנבנישתי: המוצגים הטובים מגיעים אלינו לבית התפוצות לתערוכה שנתית שמתוכה אנחנו בוחרים 20 תלמידים.
<טליה אבנון בנבנישתי: זה למשל דבר מאוד מדהים, תלמיד שעיצב חי, כל חלונית כזאת שנפתחת מספרת את סיפור הדוד או הדודה שנדדו בעולם, אם תשים לב, יש שם גם את השפות השונות, בעצם לאן המשפחה הזאת התפזרה בעולם.
<דן תדמור: באודיו, כשפותחים את קפיץ העץ הזה אז מופעל בפנים איזה רמקול קטן שמספר סיפור.
<טליה אבנון בנבנישתי: אז כמו שאתם רואים, יש פה ספרדית ויש פה ערבית ועברית וכו' וכו'.
<טליה אבנון בנבנישתי: זה למשל סיפור של תלמיד אחד שבחר להציג את הסיפור בצורה האמנותית הזאת.
<טליה אבנון בנבנישתי: סן דיאגו.
<טליה אבנון בנבנישתי: הרבה מאוד עבודות יפהפיות שנעשו בשיתוף הורים וקהילות שלמות שהתגייסו.
<טליה אבנון בנבנישתי: ישנו מפגש בינלאומי שמתקיים כאן אחת לשנה ל-20 הזוכים שמקבלים גם כרטיס טיסה חינם לארץ להשתתף בתחרות הבינלאומית, יש לנו מימון של משפחת גרוס מדרום אמריקה לתכנית הזאת.
<טליה אבנון בנבנישתי: זאת תכנית שצוברת תאוצה, בכל יום עוד ועוד בתי ספר בעולם מצטרפים אליה.
<טליה אבנון בנבנישתי: זה המפגש הבינלאומי, טקס הענקת פרסים.
<טליה אבנון בנבנישתי: תכנית נוספת שנעשית בשיתוף עם המשרד לאזרחים ותיקים במשרד החינוך, בקשר הרב דורי.
<טליה אבנון בנבנישתי: היום אנחנו התבשרנו שהגענו ל-244 בתי ספר בארץ שמפעילים את התכנית.
<טליה אבנון בנבנישתי: יש לנו סרטון קצרצר של שתי דקות.
<טליה אבנון בנבנישתי: אני לא יודעת כמה אנחנו נספיק.
<טליה אבנון בנבנישתי: הדבר הנוסף והאחרון שהוא מאוד מעניין, אנחנו משתמשים בכלי הזה של אמנות שיתופית כדי להביא לכאן קהל, בעיקר בחגים ובאירועי שיא.
<טליה אבנון בנבנישתי: בקיץ משתתפים כאן כ-8,000 איש באיזה שהוא מיזם של אמנות יהודית שעובר ומתרגם את העמיות לכלים אמנותיים.
<דן תדמור: במילים אחרות בקיץ האחרון, במשך שלושה שבועות נכנסו לכאן כמות של 800 איש ביום וציירו על הקירות את העתיד היהודי, בהנחייתו של אמן יהודי מטורלל שהצליח איכשהו לנצח על התזמורת הזאת ולהוציא דברים מקסימים.
<טליה אבנון בנבנישתי: במקביל מה שקורה, שהתבניות האלה קיימות, לא התמונה הזאת מספרת, אבל בערוץ המדיה שלנו, במדיה הדיגיטלית, אנחנו מאפשרים גם לציבור יהודי שלא נמצא כאן ורוצה לקחת חלק במיזמים של בית הספר, במיזמים של המוזיאון, להנגיש את התכניות שלנו און ליין, או ברגע שקורה כאן איזה שהוא משהו אנחנו גם מציעים איזה שהוא ערוץ כניסה ליהודים בכל העולם שרוצים להיות חלק מהעשייה של בית התפוצות.
<טליה אבנון בנבנישתי: בכל אחד אנחנו מעצימים ולוקחים דברים מתוך הארכיון ומציעים אותם לקהל הרחב.
<טליה אבנון בנבנישתי: יש פה כמה תמונות פשוט מרגשות מחגיגות ט"ו בשבט בכל העולם.
<טליה אבנון בנבנישתי: לומדים בשדה.
<דן תדמור: אנחנו עושים שת"פ עם הכנסת בט"ו בשבט, על הקיר של עצי משפחה.
<דן תדמור: מוריה, רוצה לספר על זה בשתי מילים.
<מוריה זלצר וולשטיין: אני אספר על זה.
<מוריה זלצר וולשטיין: זה פרויקט כללי שמתרחש בבית התפוצות ואנחנו מנגישים אותו גם בכנסת.
<מוריה זלצר וולשטיין: בכנסת אנחנו נוציא לשם מאגרי מידע שלנו שחברי הכנסת יוכלו לבוא לראות את השורשים, שמות המשפחה, המשמעות, אולי אפילו לחפש את אילן היוחסין, אם זה יתאפשר שם, ובבית התפוצות במשך שלושה ימים הציבור הרחב יהיה מוזמן חינם אין כסף לבוא ולנטוע, בעצם ט"ו בשבט, את עצי המשפחה שלהם, את אילנות היוחסין.
<מוריה זלצר וולשטיין: אנחנו נעמיד מדריכים שיסבירו איך לעשות את זה וביום שישי תהיה גם הרצאה מאוד גדולה על ידי מי שמנהל את כל מאגרי המידע של בית התפוצות על החשיבות של הדבר הזה ואיך עושים את זה ומה זה תורם לנו בעתיד, ובאמת חגיגה גדולה של אילנות יוחסין.
<דן תדמור: ואנחנו מאוד נשמח אם אנחנו נוכל לשתף איתכם פעולה כדי ש - - -
<מוריה זלצר וולשטיין: שתהיה לזה תהודה.
<דן תדמור: איזה יחס מיוחד שם סביב - - -
<יהודית גידלי: אני לא הבנתי, אתם תבואו ביום שלישי?
<קריאה: ביום שלישי אנחנו עולים לשם לחצי יום.
<דן תדמור: עם מסופים, אנחנו מביאים את כל מאגר המידע שלנו בשלט רחוק.
<יהודית גידלי: אתם לא מפורסמים בתור כאלה שנמצאים כחלק מהפרויקט.
עמרם מצנע: זה לא מפורסם?
<קריאה: אני הבנתי שמחלקים חוברת שתסביר את כל הפעילות בכנסת ביום שלישי, בט"ו בשבט.
<יהודית גידלי: אני אומרת שהיה לפני שבועיים-שלושה בעיתון שכל הציבור הרחב, מי שרוצה, מתכוונים להכניס 5,000 איש באותו יום למליאה, אבל לא מופיע שם מה הולך להיות ביום הזה וגם בתור עובדת, עוד לא קיבלנו הודעות.
עמרם מצנע: בטח ייצא לקראת.
<אסיא ראובן: ניסינו, דרך הדוברות שלנו, להפיץ את העניין הספציפי הזה שלנו ונאמר לנו שהדוברות של הכנסת תפיץ משהו פנימי.
עמרם מצנע: אבל, סופיה, תרשמי לך ביום הזה שנבקר בתחנה הזו.
<קריאה: בין תשע לשתיים יש פעילות ואנחנו נשמח לארח אתכם.
<טליה אבנון בנבנישתי: אני טיפה אתעכב על התכנית הזאת, כי היא כנראה מאוד משמעותית לקשר שלנו עם משרדי ממשלה, הקשר הרב דורי, תכנית שבעצם מנציחה סיפורי מורשת של האזרחים הוותיקים במדינה, דרך מפגש בלתי אמצעי עם תלמיד כל שבוע, כל שבועיים, הם מספרים לו את הסיפור, התלמיד מלמד אותם במקביל כישורי מחשב וביחד הם מנציחים את הסיפורים במאגר סיפורי המורשת שלנו כאן.
<טליה אבנון בנבנישתי: המאגר עצמו נפתח לפני כשנה, לפני כחודש אנחנו כבר השקנו את סיפור האלף.
<טליה אבנון בנבנישתי: יש לנו אלף סיפורים שמגיעים מכל מקום בעולם ואנחנו ככה פורשים פרישה מאוד מאוד יפה את סיפורו של העם היהודי, המבט האישי וגם המבט הכללי.
<טליה אבנון בנבנישתי: להראות את הסרט?
<קריאה: יש לנו את זה גם באתר.
<גידי זגה: כבר היום בחיבור הזה זה גם מחבר את האוכלוסייה הצעירה, כי אנחנו מאמינים שהקשר הזה לא קיים בכל מקום וגם יש פה גם פן חינוכי של מקומות כאלה שכשאתה מפגיש צעירים עם מבוגרים, הצעירים האלה לא ינהגו באלימות כלפי מבוגרים.
<מוריה זלצר וולשטיין: עולים המון סיפורים, המון התרגשות.
<מוריה זלצר וולשטיין: זה משהו שיש לו ערך מוסף שאין אותו בשום מקום אחר, שמתרחש כאן ואנחנו פותחים את הבית ואת כל הכלים כדי שזה יתאפשר.
<טליה אבנון בנבנישתי: לצורך העניין זו תכנית שעובדת בכל המגזרים, גם במגזר של דוברי ערבית, גם אצל החרדים.
<דן תדמור: וגם אותם גם התחלנו לייצג.
<דן תדמור: יש היום בתי ספר יהודיים בחו"ל שעובדים בבתי אבות יהודיים בחו"ל ועושים את הפרויקט הזה.
<דן תדמור: הפרויקט הזה, למען האמת, הוא יותר נוגע לתהליך מאשר לתוצאה.
<דן תדמור: זאת אומרת זה נחמד מאוד שישנו מאגר - - -
עמרם מצנע: עצם המפגש.
<דן תדמור: המפגש זה הסיפור והוא חשוב מאוד.
<טליה אבנון בנבנישתי: והמדור לדור, שבעצם הסיפורים עוברים מהקשישים לדור הצעיר.
<טליה אבנון בנבנישתי: ורק דבר אחד לפני שנסיים, החלום שלנו באמת שכל יהודי וכל ישראלי יגיע לכאן דרך או מערכת החינוך, שתהיה חייבת פשוט מבחינה עקרונית, מבחינת רצון לאומי, להביא לכאן תלמידים בי"ב שנותיהם לחוויה יהודית ישראלית זהותית משמעותית.
<טליה אבנון בנבנישתי: אנחנו מאוד מאוד נשמח לראות כאן את כל ילדי ישראל כדי לייצר עבורם את החוויה הזאת.
<טליה אבנון בנבנישתי: זהו.
<דן תדמור: עכשיו אנחנו מפקידים אתכם בידיה הנאמנות של תמר שתעשה איתכם סיור גם בתצוגת הקבע וגם בתערוכות נוספות ואחרי זה נתכנס פה ממש לחמש דקות סיכום.
<דן תדמור: (סיכום לאחר הסיור)
<דן תדמור: איך היה?
עמרם מצנע: נגיעות.
<דן תדמור: תמר היא מדריכה נפלאה, אבל בעצם צריך שעה וחצי כדי לעשות את זה כמו שצריך.
עמרם מצנע: אני מתאר לעצמי, גם זה לא מספיק.
<דן תדמור: ופה היה לנו קצת פחות.
<דן תדמור: אבל אני מקווה שהספקתם לעמוד על מה זה ולמה הגיע הזמן לחדש, למה זה עדיין מקום רלוונטי והמשימה המאוד ייחודית שלנו.
<קריאה: זה נורא חשוך.
<קריאה: השאלה אם זה לא מפריע לילדים.
<קריאה: אני מבינה נגיד שהמקום של ה'יזכור' שהוא חשוך, אבל חשוך.
<דן תדמור: נכון, החשוך זה לא כי אין לנו תקציב למנורות, למרות שהיו תקופות שגם זה לא היה.
עמרם מצנע: זו הייתה התפיסה בטח פעם.
<דן תדמור: זאת התפיסה.
<דן תדמור: לכן אמרתי שאחד הדברים שאנחנו משנים בסיבוב הבא זאת האווירה המעיקה השואתית הזאת.
עמרם מצנע: כן, רוצים להראות לך נטל.
<דן תדמור: הגעתם עד הסוף, הגעתם לשער השיבה?
<דן תדמור: או שלא הגעתם לסוף?
<דן תדמור: כל האופל הזה, בסוף אתה עובר דרך מסדרון, עוד יותר אפל ועוד יותר מעיק שבסופו יש אור גדול, זאת השיבה.
<דן תדמור: זאת הייתה הקונספציה, אבל בפועל זה מקום קצת מפחיד.
<דן תדמור: זה מה שיוצא.
<קריאה: לא, פשוט חשבתי על ילדים.
עמרם מצנע: היהדות מפחידה ולהיות יהודי עוד יותר מפחיד.
<טליה אבנון בנבנישתי: - - - להיכנס לתיאטרון, רואים את הבמה ואז פתאום אתה נחשף לאיזה שהוא דבר מאוד מעניין ואתה לוקח בו חלק במשך שעה וחצי.
עמרם מצנע: אני שאלתי ואני מבין שגם תהיה פה גם השרשרת ההיסטורית.
עמרם מצנע: אני שאלתי על מוזיאון היסטורי, האם יש במדינת ישראל בכלל מוזיאון היסטורי.
<דן תדמור: יש מוזיאונים שמטפלים בחלקים מסוימים של ההיסטוריה.
עמרם מצנע: כן, אבל אין מוזיאון היסטורי, שבו אתה יכול ללכת מאברהם אבינו, להבין איפה צמחה הברית.
<דן תדמור: יש מוזיאון ארצות המקרא, אבל גם הוא לא בנוי כנרטיב היסטורי.
<דן תדמור: הוא לוקח תקופה ונותן אמנות וממצאים וארכיאולוגיה מאותה תקופה.
<דן תדמור: לא רק שאין בארץ, אין בעולם - - -
עמרם מצנע: אבל המקום זה בעצם פה, העם היהודי הוא - - -
<דן תדמור: לא רק שאין בארץ, אין בעולם מוזיאון שמספר את סיפורו של העם היהודי באמת מאברהם אבינו ועד ימינו.
עמרם מצנע: זה נורא חשוב, כי השורשים הם לא רק מי זה אבא שלי וסבא שלי וסבא של סבא שלי, אלא בעצם איך אני בכלל - - - הלוא ספר התנ"ך הוא ספר היסטורי בעצם.
<דן תדמור: איך אנחנו קשורים לעץ הזה.
<דן תדמור: כשבאים כל מיני קונטקסטים ואומרים לנו לחזור לאן שבאנו, חשוב לומר שאנחנו באנו מפה, ותתפלא כמה את המשפט הזה גם יש יהודים שלא יודעים לומר, שהם מקבלים את הנרטיב השקרי, או השגוי, שלפיו אנחנו התקבצנו מכל מיני מקומות.
<דן תדמור: נוכחות יהודית תמיד הייתה בישראל, גם בתקופות שבהם רובנו היינו בגלות, לא רק שתמיד שאפנו לחזור, גם תמיד היו פה.
<דן תדמור: לפעמים זה היה מתי מעט, אבל תמיד היה יישוב יהודי.
עמרם מצנע: הזקנה מפקיעין.
<דן תדמור: לפחות.
<דן תדמור: זינאתי.
<דן תדמור: הסתובבתם גם קצת בבית, אז באמת ראיתם אותנו על נפלאותינו, אבל גם על פגמינו והפגמים הם רבים וחשוב לומר שאנחנו באמת בתקופה טובה שבה יש לנו את המשאבים, אני חייב לציין שגם הודות למדינת ישראל שהתייצבה והעמידה תקציב פיתוח יפה.
<דן תדמור: הפרויקט בכללותו הוא פרויקט של כמעט 300 מיליון שקל, פרויקט הפיתוח, על כל מרכיביו, המוזיאון ובית הספר ומאגרי המידע ואתר אינטרנט וכן הלאה.
<דן תדמור: חלק ממנו אתם כבר ראיתם, כי יש אגף חדש, זאת אומרת הפיתוח כבר קורה כמה שנים.
<דן תדמור: הייתם בגלריית ה - - -
עמרם מצנע: כן, של הילדים.
עמרם מצנע: בית הספר, יש לו מעמד במשרד החינוך?
<טליה אבנון בנבנישתי: לא.
עמרם מצנע: כי אז אתה מקבל תקנים של מורים.
<טליה אבנון בנבנישתי: יש לו מעמד ערכי, כערך מוסף וכגוף ש - - -
<דן תדמור: אתה צודק לגמרי, אין לנו מעמד וכתוצאה מזה אין לנו תקנים.
עמרם מצנע: אם בית הספר מקבל סמל מוסד.
עמרם מצנע: זה דבר שאולי אפשר לעזור בו.
<דן תדמור: אנחנו מאוד רוצים.
עמרם מצנע: ואז אתה מקבל תקנים.
עמרם מצנע: ב'יד ושם' יש בית ספר כזה גם.
<טליה אבנון בנבנישתי: המרכז להעמקת תכנים בעם היהודי, משהו כזה.
<טליה אבנון בנבנישתי: יש תקנה כזו במשרד החינוך.
עמרם מצנע: לא, אבל לקבל מעמד כבית ספר, יש לזה משמעויות.
<דן תדמור: אתה צודק לגמרי.
עמרם מצנע: אנחנו נרשום את זה.
<דן תדמור: אני חושב שבתור ועדה שידועה כוועדה עם השפעה על המשרד, כמו שגידי אמר לי קודם בכמה דוגמאות, יש ועדות שלא משפיעות על המשרדים שלהם והוועדה הזאת היא ועדה שיש לה השפעה על המשרד, אני חושב שהעזרה יכולה לבוא בדיוק בשני הדברים האלה, אחד, לקבל הכרה שתאפשר לנו לקבל תקנים, תקנים זה דרך אחרת של סיוע כספי, והדבר השני, לסייע לנו להביא לכאן לפחות פעם אחת כל ילד.
עמרם מצנע: כן, זו גם נקודה שאנחנו ננסה באמת - - -
<גידי זגה: הייתה קצת היסטוריה של הסיפור הזה, כי אנחנו כבר כמה וכמה שנים מנסים, בלא הצלחה רבה, סוג של לחייב את מדינת ישראל להביא לפה תלמידים.
<גידי זגה: בתקופה של יולי תמיר ניסינו להעביר הצעת חוק פרטית, היא הגיעה לוועדת שרים לחקיקה, הצליחה קצת להתקדם, נתקעה לנו.
<גידי זגה: ניסינו לחדש אותה בתקופה של גדעון סער, שאף הגיע לפה לביקור וביקש מאיתנו, הוא אמר, 'עזבו את החקיקה, אני אתנגד לזה בהצעות חקיקה, אבל אני אוהב את הרעיון, בוא נתחיל לעשות את זה במחוזות מרכז ותל אביב', הוא נתן הנחיה למנהלי המחוזות להתחיל לטוות פה משהו.
<גידי זגה: איפה שהוא זה נפל בין הכיסאות, גם בגללנו, גם בגללם.
<גידי זגה: כמות התלמידים קצת גדלה, אבל לא במשהו משמעותי, גם גדעון עצמו הצביע על נקודה שגם אתה הצבעת עכשיו, על ההתניידות.
<גידי זגה: ובגלל זה הוא אמר, 'בוא נתחיל את זה פה', כי להביא תלמיד מבאר שבע לתל אביב בשביל שעתיים-שלוש סיור.
עמרם מצנע: לא, מחברים את זה.
<גידי זגה: ולכן אנחנו פה תקועים.
<גידי זגה: אנחנו לא חושבים שזה יהיה נכון עוד פעם לגשת לנושא של חקיקה, בגלל שבאמת זה לא ראוי להתערב למשרד ממשלתי בחקיקה בפעילות השוטפת שלו, אבל אנחנו כן חושבים שראוי שהמשרד ייתן יותר דגש על המסר שעובר פה, כי המסר שעובר פה הוא מסר מאוד מורכב, אבל גם מאוד ליברלי, והוא מציג - - -
עמרם מצנע: יש היום בהחלט, בהנהגתו של שי פירון, אווירה אחרת, שנותנת משקל אחר לעניין של ההישגיות והציונים והבחינות לעניין היותר תוכני ערכי, אתמול גם הייתי במסיבת העיתונאים, וזה מאוד מתאים גם לתפיסת העולם שלי.
עמרם מצנע: אני מקווה שזה לא יעבור איזה גבול מסוים, כי בסוף הדברים צריכים להיות מאוזנים.
עמרם מצנע: שי גם מבין דבר נוסף חשוב, ואני אמרתי לו שמה שגיליתי בתפקידי הנוכחי, זה שמשרד החינוך הוא המשרד הכי פחות על בסיס חוקים.
עמרם מצנע: לשר חינוך, וזה לא מקרה כנראה, יש סמכות ענקית ולכן אנחנו גם רואים שכל פעם ששר חינוך מתחלף אתה רואה שינויים שבמשרד אחר זה היה מחייב איזה שהוא תהליך חקיקה ובמשרד החינוך, למעט חוק חינוך חובה משנות ה-50, יש טלאי על טלאי אבל אין ממש חוקים שקובעים את הדברים המרכזיים.
עמרם מצנע: היום, עם הרעיונות החדשים שלו, לפחות הוא הסכים איתי שכדאי להכניס לחקיקה חלק מהם, כדי שזה לא יהיה ששר בא, נשאר שלוש-ארבע שנים, הולך ומישהו בא והופך את כל הדברים.
עמרם מצנע: כל זה היה מבוא להגיד שיש היום אווירה אחרת שבהחלט גם רוצה לקשור לשורשים, לתרבות, לערכים.
עמרם מצנע: נראה, אני גם בעד, דרך אגב, שבמשרד החינוך תהיה איזה שהיא, אני לא רוצה להגיד רשימה, כי זה קצת מגמד את העניין, אבל איזה שהן נקודות שראוי שלאורך שנות החינוך תלמידים יעברו את זה, במסגרת, גם בידיעת הארץ ובהכרת הארץ וגם כמובן בידיעת המסורת, המורשת וכל מה שקשור בזה.
<טליה אבנון בנבנישתי: אני רוצה להציע משהו, בתוך המערכת של משרד החינוך, מטה שנהר, שמנהלת אותו ציפי קוריצקי, יש שם שש שנים שמתוקצבות ללימודי יהדות ומורשת, מכיתה ד' ועד ט' שעתיים במערכת, כחלק מתכניות הליבה כבר של משרד החינוך.