GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אריה מור: אתה מדבר על מה שקרה כרגע?
<אריה מור: כל עוד לא הוכרז מצב מיוחד בעורף בשעת התקפה, כשאז אין לו סמכות לומר משהו אחר בניגוד להנחיות פיקוד העורף, במקרה דנן הוא אחראי לבטיחות התושבים עד שלא הוכרז משהו אחר.
<אריה מור: לכן פיקוד העורף המליץ לו כדי לקיים - - -
עמרם מצנע: למה לא באשקלון?
<אריה מור: באשקלון הוא החליט החלטה אחרת אחרי הערכת מצב.
<אריה מור: פיקוד העורף המליץ שיגרה אחרי אירוע התקיפה.
<אריה מור: אם הייתה שעת התקפה, הנושא הזה נדון בוועדת שרים.
<מיכל מנקס: לא הבנתי את התשובה.
<מיכל מנקס: למי הסמכות?
עמרם מצנע: מה את חושבת.
עמרם מצנע: ככל שיש ויכוח יש סימן שאלה.
<מיכל מנקס: בוודאי ולא סתם שחידדתי את השאלה.
<מיכל מנקס: משום כשמדובר בביטחון יכול ראש הרשות ללכת צעד ולהחמיר עם הנחיות פיקוד העורף.
<מיכל מנקס: זאת אומרת, גם אם פיקוד העורף לא המליץ על סגירת מוסדות חינוך, יכול ראש הרשות לומר 'אני לא מרגיש בטוח, אין לי דרך למגן את התלמידים, או בדרך אל או מבית הספר ואני מכריז שבית הספר סגור'.
<מיכל מנקס: אני לא בטוחה - - -
עמרם מצנע: ראש עיריית אשקלון, ראש עיריית ראשון לציון.
עמרם מצנע: זכותם?
<מיכל מנקס: באר שבע בזמנו.
<מיכל מנקס: חלילה, אמרתי, להיפך.
<מיכל מנקס: היה ופיקוד העורף אומר אין לימודים, היה אומר 'אני לא מצהיר שצריך לסגור'.
<מיכל מנקס: ביכולתו של ראש רשות ובסמכותו להחמיר עם הנחיות פיקוד העורף בלבד שהוא לא מסכן את התלמידים.
<מיכל מנקס: לא יכול הפוך.
עמרם מצנע: כל אחד עושה לעצמו אינטרפרטציה, אני לא מכיר משהו כתוב בעניין.
<אריה מור: אדוני היושב ראש, זה נדון בוועדת שרים בעקבות הסוגיה ב"עמוד ענן" ולאחר שראשי רשויות קיבלו החלטות בניגוד להנחיות פיקוד העורף שהוא הגורם המוסמך על פי החוק להחליט אם כן או לא.
<אריה מור: הייתה וועדה בראשותו של גדעון סער עם אנשי פיקוד העורף ועם כל המשפטנים ועם נציגי הרשויות המקומיות על מנת לקבוע שהסמכות, אני במקרה הייתי חבר בוועדה הזאת, על מנת לקבוע חד משמעית.
<אריה מור: שוב, כאן יש את הנושא המשפטי, זה נכון רק בשעת התקפה.
<אריה מור: מרגע שפיקוד העורף מחליט על שעת התקפה או מצב מיוחד בעורף אז הסמכות שלו מוגנת.
<אריה מור: אתמול זה לא היה.
עמרם מצנע: מי כאן לא היה בסדר, ראש עיריית אשדוד או אשקלון?
עמרם מצנע: מאחר שגם זמננו קצר הבוקר, אני רוצה לומר לשלטון המקומי את דעתי האישית, זו טעות של ראשי ערים שלוקחים לעצמם את הסמכות הזאת, כי חס וחלילה ביום שהוא לא יאמר 'אל תלכו ללמוד' ייפול איזה טיל, אז יבואו אליו בטענות כשבעצם הוא לא יכול לשאת באחריות הזאת.
עמרם מצנע: על כן, טעות שראשי ערים לוקחים על עצמם אחריות כפולה ומכופלת ומחליטים מבלי, לדעתי, יש להם את כל הנתונים על סגירת בית הספר.
עמרם מצנע: אני לא רוצה לפתוח את זה.
<מיכל מנקס: חלילה, אבל אני רוצה להגיד שזה בנושא ביטחון.
עמרם מצנע: אני דיברתי כעת בסוגריים על הנושא הזה כי הוא אקוטי ליום-יום.
עמרם מצנע: בזמנו אמרתי גם לידידי ראש עיריית באר שבע שהוא שוגה בעניין הזה, כי בסופו של דבר אחריות שאתה לוקח על עצמך אחר כך אתה צריך לעמוד בה, אתה לא יכול או שאין לך את הכלים היומיומיים לאיזה טיל בודד שחס וחלילה נורה אפילו על תל אביב, ואם קורה משהו חלילה, כולם שואלים מי אחראי.
עמרם מצנע: נחזור לענייננו, לפי מיטב הבנתי על הבטיחות אחרי המנהל שצריך להתריע, כי הוא לא יכול לתקן כל דבר, אחראי ראש הרשות עם המערכת שעומדת לרשותו בין אם יש כסף או אין כסף.
עמרם מצנע: העניין הזה לדעתי אמור להיות ברור.
שמעון אוחיון: בעניין הביטחון, האם ראש העיר רשאי להחמיר על עצמו?
שמעון אוחיון: הוא לא יכול לרדת מהסף שנקבע.
עמרם מצנע: להחמיר זה לקיחת אחריות לפעמים.
שמעון אוחיון: מבחינה ביטחונית, אולי מבחינת ביטול הלימודים.
עמרם מצנע: זה מצב בלתי אפשרי, למה ראש עיריית אשקלון, שם הכול ממוגן, למה לא ראש עיריית באר שבע, שם הכול ממוגן?
<מיכל מנקס: להבדיל מביטחון שהוא מצב חולף כעבור כמה ימים, יש לקוות, מצב הבטיחות לא חולף כעבור ימים.
<מיכל מנקס: הכריז ראש הרשות, 'מבחינתי לא תקין או מסכן את תלמידים', מה קורה ביום שלמחרת?
עמרם מצנע: אם תנאי הבטיחות חמורים צריך לשקול ראש הרשות באמת אם לסגור את הכיתה.
עמרם מצנע: אגב, עשתה את זה מנהלת, נדמה לי בפתח תקווה, עם בעיה של קרינה ממרכז סעף, לסגור את כל בית הספר או לסגור את החצר, או לסגור שער מסוים כי הוא לא בטיחותי ולפתוח שער אחר.
עמרם מצנע: אני לא סתם מתעכב על נושא האחריות, יש חשיבות לבהירות המוחלטת בנושא של אחריות.
עמרם מצנע: יש כמובן אחריות ויש אשמה שהם שני דברים שלאו דווקא הולכים תמיד יחד.
עמרם מצנע: לא יכול להיות ספק בנושא האחריות, כי כשאין ספק בנושא האחריות הדברים גם מטופלים.
עמרם מצנע: אתה יודע שבסופו דבר הם מגיעים לכלל פתרון.
עמרם מצנע: לא כל אירוע בטיחות מחייב החלטות דרמטיות, אבל יש אירועי בטיחות שבהחלט מחייבים.
שמעון אוחיון: אבקש לשאול לגבי הרשויות המקומיות, את אומרת שיש לך הרגשה שלפעמים הן לא יכולות לממן ולטפל בנושא הבטיחות.
שמעון אוחיון: זה לא עומד בראש סדר עדיפות של הרשות המקומית?
שמעון אוחיון: הוא יפעיל פעילות פנאי לפני שהוא מטפל בנושא הבטיחות?
שמעון אוחיון: לזה יש לו תקציב ולזה הוא יגיד אין לו תקציב?
<מיכל מנקס: זו לא תחושה, לא מדובר בתחושות, מדובר בעובדות.
<מיכל מנקס: מדובר במבנים ישנים, מבנים שמצב התחזוקה שלהם כבר עייף.
<מיכל מנקס: אין אדם, אני מקווה, שלא שם בסדר עדיפויות בטיחות וחיי אדם ובוודאי חיי ילדים.
<מיכל מנקס: ראיתי במו עיני מבנים שנמסר לגביהם על ידי ראש רשות 'אין לי אישור להרוס אותו, אין לי תקציבים, לא מקבל הרשאות לשיפוץ'.
<מיכל מנקס: ילדים יושבים עם חלונות לא נסגרים, חלון שרוח מעיפה לתוך הכיתה.
<מיכל מנקס: ישוב באשכול למ"ס 2, אין לו גם את הכסף להשלים את 25%.
<מיכל מנקס: פה אפשר לשאול איך המפתח לחלוקת התקציב.
עמרם מצנע: אני חושב שלא צריכה להיות כאן אי הבנה.
עמרם מצנע: אם החלון הזה הופך להיות בעיה בטיחותית אז בכיתה הזאת לא צריך ללמוד.
עמרם מצנע: אם באמת זו בעיה בטיחותית, אולי סתם קר להם.
עמרם מצנע: אם זו בעיה בטיחותית יש ממונה בטיחות ומעליו את המערכת העירונית ולא צריך ללמוד בכיתה.
עמרם מצנע: בבקשה ארגון ההורים הארצי.
<זאב גולדבלט: ראשית אני מצטרף לקריאתך להוקיע האלימות בבתי הספר, אם זה כנגד סגל ההוראה ואם כנגד תלמידים.
<זאב גולדבלט: צריכים לשרש את התופעה הזאת ולהוקיע אותה בראש חוצות.
<זאב גולדבלט: אם התמונה שהוצגה כאן עלי ידי אריה מור ורותם זהבי ממשרד החינוך הייתה מתממשת כלשונה אחת לאחת, הדיון הזה מתייתר ולא היינו צריכים להתיישב כאן.
<זאב גולדבלט: ראשית אני רוצה להודות לך שהרמת את הכפפה אחרי שביקשנו.
<זאב גולדבלט: הבעלות וכתוצאה מכך גם האחריות על מבנים עליהם מוקמים מבני החינוך או מוסדות החינוך הממלכתיים היא הרשות המקומית ודיברה על זה קודם מיכל מנקס.
<זאב גולדבלט: חלק לא קטן מהרשויות המקומיות מתמודדות לא אחת עם קשיים ואתגרים תקציביים לא פשוטים.
<זאב גולדבלט: כתוצאה מזה הם דוחים בין השאר את הטיפול בבעיות הבטיחות במוסדות החינוך לימים בהם ירווח להם.
<זאב גולדבלט: הדחייה, בחלק מהמקומות מצטברת לחודשים, לשנים לפעמים לעשרות שנים כפי שאנחנו נציג בהמשך, עד למצב שהם מסכנים את שלום התלמידים שלומדים במוסדות אלה.
<זאב גולדבלט: לכן כל כך היה חשוב לנו לקיים את הדיון הזה עכשיו לפני שיקרה המחדל או האסון הנורא, ולא לחכות לאחרי, כי אז נכה על חטא בדיעבד במקום להתריע ולתקן למפרע.
<זאב גולדבלט: הבעיה המוצגת על ידנו כאן מקבלת משקל יתר בעיקר דווקא במגזר הערבי.
<זאב גולדבלט: יש בעיות במגזר היהודי שנקרא להן מתונות, הנושא מחדד ומקצין במגזר הערבי.
<זאב גולדבלט: מיכל אני יודע ואת לא צריכה להנהן בראש, שם הרשויות נאבקות באתגרים תקציביים אדירים ובאופן טבעי הן שמות בצד, דווקא בהקשר השאלה של חבר הכנסת שמעון אוחיון, הן מזניחות את הצד הבטיחותי כי זה לא מביא להן קולות בקלפי.
<זאב גולדבלט: נורא פשוט, ואת הבעיה הזאת דוחים לימים אחרים.
<זאב גולדבלט: יותר מזה, גם משרד החינוך וכמובן גם הרשויות המקומיות נמנעים מפרסום דוחות על מצב המבנים ומצב הבטיחות לכלל הציבור באופן כללי, ולהורי תלמידים הלומדים במוסדות ספציפיים באופן פרטני.
<זאב גולדבלט: במסגרת הזמן הניתן לי, אני אחזור לסכום, אבקש מדוקטור אבו עקל נאזר שסייע לנו להכין את המצגת לתת סקירה קצרצרה עם דוגמאות מהשטח מחודש וחצי האחרונים, כלומר שלא יגידו כאן או שלא יטענו או יעלה כאן טיעון כאילו זה מהעבר הרחוק.
<זאב גולדבלט: הדוגמאות שאנחנו ניתן הן דוגמאות מהחודש וחצי האחרונים.
<זאב גולדבלט: בבקשה נאזר.
<נזאר אבו עקל: עם כל הרצון הטוב ועם כל מה שהוצג בפנינו של תמונה ורודה של דוחות, מפגשים ואישורים אני אציג ארבע תמונות המציגות את המצב הנוכחי של בתי הספר בעקבות סקר שבוצע גם בבתי ספר ערביים וגם בבתי ספר יהודיים או במגזרים אחרים.
<נזאר אבו עקל: התמונה הראשונה, שרפה בבית ספר - - -
עמרם מצנע: סקר שבוצע על ידי מי?
<נזאר אבו עקל: ארגון ההורים הארצי.
<נזאר אבו עקל: התמונה הראשונה, בית ספר שנשרף.
<נזאר אבו עקל: במשך חודשיים שלחנו מכתבים למשרד החינוך, למועצה המקומית "אנחנו מריחים ריח של שרפה בלוח החשמל עקב עומס" הוא נשרף אחרי חודשיים, אף אחד לא הזיז, לא בוצע דבר וכמעט מאתיים תלמידים - - -
<נזאר אבו עקל: נתבקשתי לא להגיד.
<זאב גולדבלט: אדוני יושב ראש הוועדה, ביקשתי לא לציין את שמות המוסדות, כי הבעיה שלנו היא לא בעיה ספציפית עם מוסד כזה או אחר.
<זאב גולדבלט: אם צריך אנחנו נעביר את השמות אחר כך.
עמרם מצנע: אם אתם יושבים כאן, אנחנו רוצים להבין את התהליך.
<זאב גולדבלט: אנחנו נעביר.
<זאב גולדבלט: בכוונה רציתי להפנות את תשומת הלב לבעיה ולא לאדם או למנהל ספציפי זה או אחר.
<זאב גולדבלט: אני אעביר את הפרטים גם למשרד החינוך וגם ליושב ראש הוועדה.
עמרם מצנע: למה אתה לא יכול להגיד לנו פה?
עמרם מצנע: מה הבעיה?
<נזאר אבו עקל: יש הסתייגות אחת, שיתוף הפעולה של כל מנהלי בתי הספר עם וועד ההורים הוא בתנאי שלא יוזכר את שם בית הספר.
<נזאר אבו עקל: מצד אחד מופעל עליהם לחץ מצד הרשות המקומית לא לשתף פעולה איתנו, וגם ממשרד החינוך.
<נזאר אבו עקל: אם אתה עדיין מתעקש אני אגיד את השם.
עמרם מצנע: כן, כי אחרת אין לזה שום ערך.
<נזאר אבו עקל: בית הספר בערערה, בית ספר אסאלם.
<נזאר אבו עקל: רשות מקומית ערערה.
<נזאר אבו עקל: זה טופל אחרי השרפה.
<נזאר אבו עקל: 200 תלמידים כמעט נחנקו.
עמרם מצנע: אתם מכירים את האירוע הזה?
<רותם זהבי: מכיר את האירוע הזה.
<רותם זהבי: זה טופל, ברגע שזה הגיע אלינו שלחנו לשם יועץ, הוא ראה - - -
עמרם מצנע: קודם השרפה?
<רותם זהבי: אני לא זוכר בדיוק אם זה היה לפני.
<רותם זהבי: אני צריך לבדוק את זה.
<רותם זהבי: הגיע לשם יועץ ובדק את העניין, הוא הנחה מה בדיוק צריך לעשות, עם חשמלאי וכדומה.
עמרם מצנע: השאלה אם זה היה קודם השרפה.
עמרם מצנע: אם אחרי השרפה זה ברור שכולם היו.
<מיכל מנקס: בואו נלך צעד אחד אחורה.
<מיכל מנקס: אותו בית ספר הגיש - - -
<נזאר אבו עקל: התמונה השנייה, חצר בית ספר.
<נזאר אבו עקל: אם כל בית ספר נפתח בהתאם לכל רשימת האישורים, האם זה בית ספר שקיבלתם עליו אישור עם כל המספרים של ,4,360 ?
<נזאר אבו עקל: אם איני טועה הם האישורים לשנה זאת.
<נזאר אבו עקל: התמונה הזו, מראה שלולית של ביוב לאחר סתימה מערכת הביוב.
<נזאר אבו עקל: כמובן שגם בלי ההצפה הזאת זה לא חצר בית ספר.
<נזאר אבו עקל: התמונה הבאה, גני ילדים יש מפגעים רבים בגני ילדים והתמונות מדברות בעד עצמן.
<נזאר אבו עקל: תמונה של יציאות חירום.
<נזאר אבו עקל: יציאות החירום הנושא הקריטי ביותר.
<נזאר אבו עקל: יציאות החירום נעולות ומובילות תמיד לשטח שהוא יותר מסוכן מאשר המפגע עצמו.
<נזאר אבו עקל: הבאנו את זה בתמונה כללית ונעבור לסקר עצמו.
<נזאר אבו עקל: הסקר בוצע ביותר ממאה בתי ספר מכל המגזרים.
<נזאר אבו עקל: שמנו דגש על הדברים הקריטיים המסכנים את חיי התלמידים ולא על הרשימה כולה.
<נזאר אבו עקל: האם בית הספר הוא מקום סטרילי ומוגן מפני כניסת זרים?
<נזאר אבו עקל: האם הוא מוגן מפני בריחה של תלמידים או כניסתם של תלמידים שלא בזמני לימודים?
<נזאר אבו עקל: חצר בית הספר והשירותים, חדרי הכיתות והמסדרונות.
<נזאר אבו עקל: על פי התקן ומה שמשרד החינוך דורש המסדרון צריך להיות 240 רוחבו.
<נזאר אבו עקל: האם זה מתקיים או לא מתקיים?
<נזאר אבו עקל: מערכת חשמל, פתחי יציאות חירום, חלונות ודלתות.
<נזאר אבו עקל: 90%ב- מבתי הספר שנבדקו נמצא ששטח בית הספר הוא לא מקום סטרילי.
<נזאר אבו עקל: אתם רואים בתמונות את כניסתם ויצאתם של תלמידים שלא בזמן הלימודים.
<נזאר אבו עקל: מקרים של הכנסת נשק חם ונשק קר לתוך בית הספר.
<נזאר אבו עקל: אני אוכל לציין את השמות.
<נזאר אבו עקל: אני פונה לרשות מקומית ואומר "הגדרות לא תקניות" גדר תקנית חייבת להיות בסטנדרטים מסוימת, כך שהיא לא מהווה סולם לכניסה ויציאה של זרים.
<נזאר אבו עקל: שום דבר לא קורה.
<נזאר אבו עקל: האם גם על זה יש אישור?
<נזאר אבו עקל: מערכת חשמל – ארונות חשמל מעץ.
<נזאר אבו עקל: ארונות חשמל שעקב העמסה על מערכת חשמל כמו למשל התקנת מזגן, שימוש בתנורים או כיתות מחשבים, כל אלה מעמיסים על מערכת החשמל וזה גורם לשרפה.
<נזאר אבו עקל: אוכל להציג בפניכם דוח של בודק חשמל שהוצג בפני משרד החינוך וגם במועצה המקומית ושום דבר לא קרה.
<נזאר אבו עקל: ההמלצה של הבודק הייתה לסגור את בית הספר, קיימת סכנת חיים.
<נזאר אבו עקל: שום דבר לא קרה.
<נזאר אבו עקל: פתחי יציאות חירום – בכל בית ספר חייבת להיות יציאת חירום אחת או שתיים, תלוי במספר התלמידים.
<נזאר אבו עקל: יציאות החירום הן משהו מבהיל.
<נזאר אבו עקל: רובן נעולות ברוב הזמן וגם בזמן הלימודים, המפתחות עם אב הבית.
<נזאר אבו עקל: נניח למשל שאב הבית חלה, באותו יום אין יציאת חירום.
<נזאר אבו עקל: נפתחת יציאת החירום, היא מובילה למדרון או לצוק או לשטח שהוא ממש מסוכן.
<נזאר אבו עקל: אם אני פונה לממונה הבטיחות שהכשרתם ואומר לו 'יש לי בעיה'.
<נזאר אבו עקל: מה לדעתכם הוא ממליץ?
<נזאר אבו עקל: - לסגור את יציאת החירום.
<נזאר אבו עקל: כך נוצר מפגע בטיחותי, נניח שהיא פתוחה ומובילה לשטח מסוכן, הוא ממליץ לסגור אותה.
<נזאר אבו עקל: מערכת כיבוי אש – לא קיימת.
<נזאר אבו עקל: מטף משנת 2005.
<נזאר אבו עקל: כמה שנים צריך לעבור עד שיש אישור של כיבוי אש?
<נזאר אבו עקל: רכזות – אב הבית, אם הוא מוכשר - - -
עמרם מצנע: הבדיקה שעשיתם היא במערכת החינוך הערבית או בכלל?
<נזאר אבו עקל: במערכת בכלל.
<זאב גולדבלט: בסך הכל ב- 100 מוסדות חינוך, אנחנו לא מסוגלים להשתלט על כל ה- 4,500 מוסדות חינוך שיש בישראל.
<זאב גולדבלט: האמצעים שלנו מוגבלים.
<זאב גולדבלט: אני מתנצל מראש.
<נזאר אבו עקל: גלאי אש – בבדיקת ניסיונית של גלאי אש נמצא שהם לא עובדים.
<נזאר אבו עקל: רכזת כיבוי אש לא עובדת כי אב הבית לא מוכשר להפעיל אותה, כי יש איזו תקלה עם חברת חשמל או עם "בזק" וכדומה.
<נזאר אבו עקל: חצר בית הספר – מלא מפגעים כולל ברז השתייה שבולט ממנו חלק.
<נזאר אבו עקל: כשילד שותה הוא יכול לקבל מכה ולשבור את השיניים.
<נזאר אבו עקל: יש תמונות הרבה יותר מזעזעות לגבי זה.
<נזאר אבו עקל: יש גדרות נמוכות בלי מעקות, הילדים עולים, מטפסים ונופלים.
<נזאר אבו עקל: כיתות לימוד ומסדרונות – מסדרון 90 ס"מ.
<נזאר אבו עקל: אמרתי התקן 240 ס"מ, מסדרון 90 ס"מ מוביל ל- 4 כיתות.
<נזאר אבו עקל: מה קורה כשאני רוצה לפנות את ה- 160 תלמידים?
<נזאר אבו עקל: בהנחה שיש 40 בכל כיתה.
<נזאר אבו עקל: הילכדות, הימחצות וכן הלאה.
<נזאר אבו עקל: תאורה – תאורה לא תקינה, שקעי חשמל לא תקינים.
<זאב גולדבלט: זו בעצם הבעיה.
<זאב גולדבלט: כשמציגים את הבעיה אלו התשובות שאנחנו מקבלים.
<זאב גולדבלט: קודם כל כדי שלא תתקבל כאילו התמונה שחורה לחלוטין, כאן אני עושה סייג על מה שדוקטור נאזר הציג קודם.
<זאב גולדבלט: נכון, עשינו בדיקה ב- 100 מוסדות חינוך, מראש הלכו לחלק לא קטן מהמוסדות שאנחנו יודעים מלכתחילה שיש בהם בעיות.
<זאב גולדבלט: התשובה היא נכון.
<זאב גולדבלט: ברוב מוסדות החינוך, ובוודאי במגזר היהודי המצב הוא לא כצעקתה, שלא יהיו הבנות ואני שם את זה כאן על שולחן.
<זאב גולדבלט: המצב מקצין כמובן במגזרים כמו המגזר הערבי.
<זאב גולדבלט: אסור לנו להתעלם מכך.
<זאב גולדבלט: אנחנו כארגון הורים ארצי מייצגים את כלל האוכלוסייה בישראל ולא רק את האוכלוסייה היהודית.
<זאב גולדבלט: לכן אנחנו מציגים גם את החלק הזה כדי לשים עליו זרקור.
<זאב גולדבלט: אנחנו קוראים לחייב את הרשויות המקומיות לתקן באופן מידי את כל בעיות הבטיחות שיש בבתי ספר ומבקשים שהנתונים בנושאים הכול כך רגישים האלה יהיו נחלת הכלל.
<זאב גולדבלט: יש עניין של שקיפות.
<זאב גולדבלט: בסופו של דבר אנחנו הצרכנים, הילדים שלנו, הילדים שלכם, של כל חברי הכנסת, הילדים של כולנו הולכים לבתי ספר.
<זאב גולדבלט: אנחנו צריכים שכל ביקורות הבטיחות שמשרד החינוך עושה או שהרשויות המקומיות מבצעות יהיו נחלת הכלל.
<זאב גולדבלט: כלומר שתהייה לנו שקיפות.
<זאב גולדבלט: אנחנו כמובן קוראים לתקן מידית כל מפגע בטיחותי שעלול לסכן את שלומם ובריאותם של התלמידים.
<זאב גולדבלט: את החלק מהבעיות הצפנו כאן במצגת.
<זאב גולדבלט: אחת הבעיות שאנחנו כן איתרנו, לא תמיד יש אינטרס זהה בין אחראי הבטיחות שמונה על ידי משרד החינוך לבין ההורים.
<זאב גולדבלט: למרות שכאורה צריכה להיות כאן הלימה.
<זאב גולדבלט: בעצם אותו אחראי מייצג את האינטרס שלנו כהורים, כי הילדים שלנו נמצאים שם במקום.
<זאב גולדבלט: לא מעט פעמים, שוב אני אומר כהסתייגות ובפירוש זה לא הרוב, זה מיעוט, אבל מיעוט שזועק בחריפותו, יש כאן איזה תיאום אינטרסים בין המפקח על הבטיחות לבין הרשות המקומית.
<זאב גולדבלט: במקום שיפקחו על הרשות המקומית פועלים ביד אחת איתה.
<זאב גולדבלט: יש כאן בעיה, בפירוש בעיה.
<זאב גולדבלט: אנחנו כן ממליצים כאמצעי אחרון בלבד, שמשרד החינוך לא יהסס להימנע מפתיחת שנת לימודים במוסד זה או אחר.
<זאב גולדבלט: שוב אומר, כמוצא אחרון בלבד, אנחנו כארגון מתנגדים להשבתת לימודים ושלא תהיינה אי הבנות.
<זאב גולדבלט: אנחנו כן קוראים להקים גוף חיצוני עם סמכויות שתפקידו לבצע את ביקורות הבטיחות, שלא יהיה כפוף ושלא יהיה ניזון לא באחוז כזה או אחוז אחר מתקציבי העירייה כדי שלא תהייה איזו מחויבות כלפי העירייה.
<זאב גולדבלט: אנחנו כהורים שולחים את הילדים שלנו יום-יום ללמוד במערכת החינוך וחייבים להיות בטוחים ששלומם מובטח.
עמרם מצנע: אני אבקש לשאול מי עשה את הביקורות שלכם ב-100 בתי ספר?
<נזאר אבו עקל: אני.
<זאב גולדבלט: הוא עשה את זה מטעמנו.
<נזאר אבו עקל: אני מהנדס אזרחי.
עמרם מצנע: העברתם את הנתונים האלה גם לרשות המקומית הרלוונטית וגם למשרד החינוך?
<זאב גולדבלט: התשובה היא לא.
<זאב גולדבלט: למשרד החינוך לא העברנו עדיין.
<זאב גולדבלט: אלו נתונים של החודש וחצי האחרונים.
<אריה לוקר: זה בדיוק צוואר הבקבוק.
<אריה לוקר: משרד החינוך עובד הרבה עם הכנסת.
<אריה לוקר: על כל דבר מקבלים הנחיות, והכול ברור.
<אריה לוקר: לעירייה אין לה כסף, אין לה תקציב.
<אריה לוקר: האחריות שלנו היא 24 שעות ביום בשבוע על התלמיד.
<אריה לוקר: אנחנו נשארים במצב שאנחנו חשופים בצריח.
<אריה לוקר: אין לי סמכות לסגור את בית הספר כמו שאמרת.
<אריה לוקר: אני רואה את הבעיה, אני רואה את התקלה, לא מסוגל לסגור אותה כי אין לי תקציב.
<אריה לוקר: שלא לדבר על מקרה עצוב שקרה בכדור סל, שינו לנו את הסלים ופרקו את הכול.
<אריה לוקר: זה עלה ל- 300 ק"ג.
<אריה לוקר: הגדר 1.10, 1.30, 1.50 מטר ו- 1.80 מטר.
<אריה לוקר: מאיפה אני אתקן את זה?
<אריה לוקר: האחריות שלי, אבל נשארתי בלי יכולת.
עמרם מצנע: יש לך בכלל תקציב לדברים הללו?
<אריה לוקר: אני בית ספר שנקרא "מוכר שאינו רשמי".
<אריה לוקר: כמה אלפי שקלים אני משלם עבור יועץ בטיחות, אני משלם לכבאי אש, אני גם משלם עבור אישורי המשטרה.
<אריה לוקר: מי מחזיר לי?
עמרם מצנע: מיהם הבעלות של בית הספר שלך?
<אריה לוקר: עמותת הורים.
<אריה לוקר: שני קמפוסים, 3,000 תלמידים – את הכול משלמים לבד.
עמרם מצנע: זו אחריות עמותת הורים.
<אריה לוקר: נכון, קשה קשה, החיים קשים.
<אריה לוקר: <קריאה:> אתם מוזמנים להצטרף לממלכתי.
<אריה לוקר: הבעיה של בית הספר היא שהרשות המקומית לא עושה כלום.
משולם נהרי: אכן התמונה העולה ממצב הבטיחות בבתי הספר, במוסדות החינוך קשה ביותר.
משולם נהרי: זה לא מעכשיו, זה כל הזמן.
משולם נהרי: כל השנים ראינו את הסכנות שהילדים נתונים בהן ואנחנו גם שומעים מדי פעם על קריסת תקרה, על ילד שנפל מהחלון כשאין סורגים ועל כל מיני סכנות שילדים נמצאים בהן.
משולם נהרי: הויכוח הזה מלווה את מערכת החינוך כבר הרבה שנים.
משולם נהרי: השתתפתי בכמה דיונים בוועדות החינוך במשך ה-15 השנה האחרונות, גם כנציג של משרד החינוך וגם מהצד הפוליטי.
משולם נהרי: הויכוח תמיד היה בין הרשויות המקומיות לבין משרד החינוך.
משולם נהרי: משרד החינוך תמיד טען "נתתי לכם מבנה, המבנה הוא בבעלותכם, הבעלות על המבנה היא של הרשות המקומית ולכן הרשות המקומית צריכה לממן את כל השיפוצים ולהביא אותו למצב שיוכל לעמוד בתנאי הבטיחות והבריאות".
משולם נהרי: הרשות המקומית טוענת "נתת לי מבנה כדי שיעמוד לרשות התלמידים, הכרת בצורך הזה, תביא גם את האחזקה שלו.
משולם נהרי: המבנה לא יישאר כמו שנתת לי אותו, צריך לתחזק אותו.
משולם נהרי: מבנה לא רק נותנים וזהו.
משולם נהרי: המבנה צריך להיות בליווי של תחזוקה".
משולם נהרי: כנראה שאחד לא מצליח לשכנע את השני כבר הרבה שנים.
משולם נהרי: בזמנו משרד החינוך עשה פיילוט כדי לבדוק כמה יעלה היום להעמיד את המבנים על תקן של בטיחות ובריאות.
משולם נהרי: התברר שהסכום הוא 2 מיליארד, זה סכום עצום.
משולם נהרי: אני אומר משהו אחר לגמרי, אני אומר שיש את "חוק הפיקוח".
משולם נהרי: "חוק הפיקוח" אומר שכדי לקבל רישיון לנהל בית ספר, לפתוח בית ספר, חייבים לעמוד בתנאי בטיחות ובתנאי בריאות.
משולם נהרי: בלי האישור הזה לא ניתן לקבל רישיון, בלי זה משרד החינוך לא מעניק רישיון.
משולם נהרי: דא עקא, החוק הזה חל רק על "המוכר שאינו רשמי".
משולם נהרי: אדם לא יכול לפתוח בית ספר "מוכר שאינו רשמי", אם אין לו דוח חיובי מהבטיחות ומהבריאות, זה תנאי וללא זה אין רישיון ולא יעזור דבר.
משולם נהרי: את מקורות המימון הוא יצטרך להביא מהגורן ומהיקב, אבל זו הבעיה שלו.
משולם נהרי: לא יהיה לו רישיון לא יהיה לו תקציב.
משולם נהרי: "חוק הפיקוח" הוציא את כל בתי הספר שבהם המורים הם עובדי מדינה, קרי, בתי הספר הממלכתיים.
משולם נהרי: זאת אומרת, מדינת ישראל הפקירה את כל בתי הספר הממלכתיים ואמרה שם לא צריך תנאי בטיחות ושם לא צריך תנאי בריאות.
משולם נהרי: במוצהר, בחקיקה, אתם לא חייבים.
משולם נהרי: כל אחד יכול לפתוח בית ספר ולא משנה מה מצבו.
משולם נהרי: האבסורד עד כדי כך הוא, שמשרד החינוך בנה מבנה והמבנה תקין.
משולם נהרי: את המבנה הזה העבירו "למוכר שאינו רשמי", הוא יצטרך, למרות שהוא נבנה לפי כל כללי משרד החינוך, לפי הפרוגרמה המאושרת של משרד החינוך הוא תקין לחלוטין, אבל אותו בית ספר "מוכר שאינו רשמי" שקיבל אותו מהממלכתי, ששם הוא היה בסדר, צריך להביא גם את הבטיחות וגם את הבריאות כדי שיחוו את דעתם ושיאשרו שהמבנה הוא תקין ולא משנה גם אם משרד החינוך בנה אותו.
משולם נהרי: אבל בממלכתי אין צורך בשום דבר.
משולם נהרי: לדעתי, אסור שזה יהיה, צריך לתקן את החוק.
משולם נהרי: על שולחן הכנסת הנחתי, כבר פעם שלישית, תיקון ל"חוק הפיקוח" כדי לחייב כל בית ספר ולא משנה אם זה ממלכתי או "מוכר שאינו רשמי", שבו לומדים ילדים.
משולם נהרי: הילדים חשובים לכולנו, לי לא משנה מיהם הילדים, ילד זה ילד ועל הילד צריך לשמור, על בריאותו ועל בטחונו.
משולם נהרי: הגשתי עכשיו שוב הצעת חוק בפעם השלישית, היא נדחתה פעמיים כי זה עולה כסף, אחר כך צריך לתקן.
משולם נהרי: חיי הילדים זה הפקר, אבל זה לא משנה כי הכסף יותר חשוב מהילדים.
משולם נהרי: הנחתי שוב הצעה לתקון "חוק הפיקוח" כדי שיחול על כל מוסדות החינוך.
משולם נהרי: אני מבטיח לכם כשהחוק הזה יעבור לא יהיה בית ספר במצב הזה, אפילו פחות מזה לא יהיה, יבדקו אותם כמו שבודקים היום "במוכר שאינו רשמי".
משולם נהרי: אשמח מאוד אם יושב ראש הוועדה יתמוך וילווה את הצעת החוק שהנחתי.
<גלית גלעד: בוקר טוב.
<גלית גלעד: התכוונתי להתחיל ולספר על הפעילות הנהדרת שנעשתה בשנתיים האחרונות עם משרד החינוך, אבל אני לא יכולה להתעלם מהסקר של ארגון ההורים ולהגיד שגם אנחנו בארגון בטרם בסקר האחרון שלנו גילנו את מה שכבר ידענו בבטן.
<גלית גלעד: היפגעות ילדים בחברה הערבית היא פי 7 מהחברה היהודית.
<גלית גלעד: לכן אנחנו בארגון בטרם כל הזמן 'משחרים לטרף' גם בכנסת וגם בממשלה כדי להעביר את המסר שלא מספיק שהבעיה שהיא סביבה לא בטוחה, יכול להיות שבבית הספר יש מפגעים, אבל יש עוד שני פרמטרים צריך לקחת בחשבון.
<גלית גלעד: האחד, יש התנהגות סיכון של ילד ושנית, יש ניהול של בטיחות.
<גלית גלעד: אם אנחנו רוצים לעשות מניעה אמיתית ולהגן על הילדים שלנו אנחנו צריכים להסתכל על המכלול, גם לנהל את הבטיחות וגם להסתכל על כל הגורמים שמעורבים ונוגעים בילדים, החל מרמת משרד החינוך דרך הרשות המקומית וכן מנהלי בית הספר וצוות המורים.
<גלית גלעד: חשוב מאוד לומר שבשנתיים האחרונות הצלחנו לעבוד ביחד, אנחנו הגוף הקטן שכל הזמן זועק "בטיחות ילדים", הצלחנו לעבוד יחד עם משרד החינוך ברמה המידית וברמה התכנונית.
<גלית גלעד: ברמה המידית, ציין אריה מור את נושא מערכת איסוף הנתונים.
<גלית גלעד: כמה שחשוב לאסוף נתונים, כמה שחשוב לדעת איפה לשים את הדגש, לדעת ממה הילדים שלנו נפגעים.
<גלית גלעד: עד לפני כשנה וחצי-שנתיים הדבר הזה היה לוקה בחסר, היה תת-דיווח.
<גלית גלעד: היום המערכת של משרד החינוך מתקרבת למיצוי, אבל עדיין אנחנו לא הפקענו גול, אנחנו מתעקשים ואני מקווה שיתקדם חיבור הרשויות המקומיות לדיווח.
<גלית גלעד: בלי דיווח גם מהצד של הרשויות בעצם לא נדע את כל התמונה המלאה.
<גלית גלעד: אנחנו חיים במדינת ישראל, אנחנו יודעים שהמשאבים שלה מוגבלים.
<גלית גלעד: במישור התכנוני, ידיד אריה מור כבר ציין, מהלך התכנון של התכנית הלאומית לבטיחות ילדים נמצא בקטע האחרון שלו.
<גלית גלעד: אנחנו מקווים להגיש אותה להחלטת ממשלה לקראת אמצע השנה.
<גלית גלעד: משרד החינוך הוא משרד מוביל במהלך התכנון, גם השר ובעיקר המנכ"לית המשרד ראו את הנושא כחשוב.
<גלית גלעד: המנכ"לית מובילה את הנושא הזה.
<גלית גלעד: בעצם כל האגפים של משרד החינוך נכנסו לתכנון.
<גלית גלעד: כמו שאריה מור ציין, יש תכניות להכשיר את המורים גם באופן בסיסי וגם באופן ייעודי.
<גלית גלעד: צריך להתאים את התכנים גם כלפי אוכלוסיות מיוחדות שיש לעשות התאמה כי לא כל תוכן מתאים לכל ילד.
<גלית גלעד: אפשר לציין גם את המחשוב של גני הילדים שעכשיו תופס תאוצה.
עמרם מצנע: בוועדה, שבזמנו סיפרת לי עליה, אתם עוסקים גם בנושא הסמכויות והאחריות?
<גלית גלעד: אוכל לציין שמרכז השלטון המקומי הוא שותף בוועדה הבין-משרדית, זו הייתה יוזמה של יושב ראש הוועדה ושל מנכ"ל משרד הבריאות, מרכז השלטון המקומי לא כלול בהחלטת ממשלה, אבל הוא מבין שהוא חייב סנכרון בתוך השינוי שעומד לקרות בשנה הקרובה.
עמרם מצנע: התשובה לא מספיק בהירה.
<גלית גלעד: זאת בעצם התשובה, זה לא ברור עדיין.
<גלית גלעד: כרגע התחלנו, ואתה יודע ושיקפנו בפניך.
<גלית גלעד: מדובר בשישה עשר גופי ממשל, זו תכנית אימתנית וקשה לביצוע שתהייה בשלבים.
<גלית גלעד: השלב הראשון זה לשנות את - - -
עמרם מצנע: קחו בחשבון, לפחות תביא את הדבר הזה בפני הוועדה, אם לא תעסקו בנושא של סמכות ואחריות, אז זה יהיה שוב נהלים והוראות ללא שיניים.
<גלית גלעד: הכוונה של התכנית הלאומית היא להקים איזו וועדת היגוי שתמשיך לעבוד בנושא של בטיחות ילדים ולהגן על ילדים.
<גלית גלעד: אבקש לציין דבר אחרון, העלו כאן את נושא מתקני הספורט ובעיקר עמודי הכדור סל.
<גלית גלעד: מר רותם זהבי ציין שזה הדבר הבא.
<גלית גלעד: אנחנו באמת מבקשים להגביר את הקצב בנושא התקינה ובעיקר לקדם תקינה מחייבת - - -
<מיכל מנקס: ומתוקצבת.
עמרם מצנע: ברגע שכבר התחילו להתעסק ביתר רצינות בנושא בטיחות בגני משחקים, הרשויות המקומיות הבינו שמתקן שהוא לא תקני או לא בטיחותי מורד על אף הצעקות, אותו מודל זה הכדור סל.
עמרם מצנע: אם עמוד לא עומד בתקן, אחרי שני המקרים האחד בחיפה והשני בתל אביב שילדים נהרגו, אני מכיר את שני המקרים.
עמרם מצנע: זה מחייב שאם עמוד כזה לא עומד יש להוריד אותו למרות שהילדים יכעסו וההורים יתלוננו.
עמרם מצנע: אין בררה.
עמרם מצנע: זה בדיוק נופל בעניין האחריות.
עמרם מצנע: ברגע שמישהו אחראי הוא אומר לעצמו 'רגע, או שאני שם את הכסף או שאני מבטל או מתקן את התקלה'.
עמרם מצנע: ברוך הבא ראש עיריית מעלות תרשיחא.