GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אודי גת: וכמובן מבוןגרים ואחרים והרכבים שונים וכו' וכו', מגמת מוזיקה.
עמרם מצנע: בואו נשמע קצת את המנהלות.
<שושי ירון: אז קודם כל אני חושבת שלשמוע מנהלות אנחנו נשמע בשלב יותר מאוחר, נעלה לתוך בתי הספר, אבל יש כן סוגיה שמאוד מאוד חשוב לי להעלות כאן והיא בהמשך לנושא של צמצום פערים, לגבי הצעת החוק שאתה, חבר הכנסת אוחיון, יזמת ושעבר קריאה טרומית, עידוד מקצוע ההוראה.
שמעון אוחיון: אני מחכה שעמרם יעזור, אני בונה על התמיכה של עמרם.
<שושי ירון: שתי סוגיות שרצינו להעלות כאן, שהן סוגיות מאוד קריטיות עבורנו, אחת זה נושא של גיוס מורים והשנייה זה הנושא של התמקצעות צוותי הוראה.
<שושי ירון: אני אשמח לשמוע מכם האם חבל אילות ייכלל ב - - -?
עמרם מצנע: החוק הזה, לפי דעתי, לא ייתן פתרון לזה, כי הבעיה היא, עוד פעם, הדיפרנציאציה.
עמרם מצנע: כלומר איך אתה מעודד מורים ללכת למקומות מרוחקים, בעיקר במקצועות השונים שהם חסרים, אנגלית, מתמטיקה, פיזיקה, מדעים למיניהם.
עמרם מצנע: זה עלה באילת גם.
שמעון אוחיון: עידוד מקצועות במקומות מרוחקים, זה קיים, אני מקווה שהאוצר יקצה את התקציבים המתאימים וייתן אפילו כפל, גם למקצוע נדרש וגם לעניין הגיאוגרפי.
שמעון אוחיון: יש לנו מאבק, אני מקווה שנוכל להצליח בזה.
עמרם מצנע: אני הזמנתי מחקר לעניין הזה, המחקר מראה שעידוד למקצוע נדרש הוא פחות אפקטיבי.
עמרם מצנע: כשאתה אומר עידוד מקצוע נדרש, זה אומר שגם בתל אביב אתה תעודד נגיד מקצוע נדרש והמחקר מראה שזה לא - - -
שמעון אוחיון: אם 34% מן המורים שמלמדים מתמטיקה היום במדינת ישראל, רק ל-34% יש תואר אקדמי בתחום הידע, זה מצב גרוע.
שמעון אוחיון: אני לא יכול כל הזמן רק לדבר על ההיבט הזה בלי לנסות לבוא ולהגיד גם על ההיבט הלאומי.
שמעון אוחיון: ודאי שמורה למתמטיקה שיירד גם לאזור אילות ואזור הערבה, נעודד אותו בזה שהוא יקבל כפול, גם בגלל שהוא מלמד מתמטיקה ובגלל שהוא ירד דרומה.
עמרם מצנע: בסדר, מה שאני מנסה לומר, מה שהמחקר מוכיח, שתמרוץ משיג את מטרתו כשאתה מדבר על מקומות מרוחקים, מרוחקים שאליהם מורים לא הולכים ככה סתם, ואנחנו מנסים לקדם את זה.
<שושי ירון: אז זה מאוד מאוד חשוב לנו.
<שושי ירון: אני משערת שהנקודה עלתה גם באילת, אבל אצלנו המצב הוא קריטי פי כמה, מכיוון שאם אילת עדיין נחשבת לאיזה שהיא עיר מחוז, או איזה שהוא סוג של מטרופולין באזור, המרחק אלינו הוא עוד 40 קילומטרים.
עמרם מצנע: אתם מקבלים את אותה התייחסות כמו אילת?
<שושי ירון: כן, במסגרת התקנה.
עמרם מצנע: אותה התקנה, כתקנה ייחודית.
<שושי ירון: כן, אנחנו נמצאים במסגרת התקנה הייחודית.
<אודי גת: אני שמח שבמשרד החינוך עדיין מתמידים בה.
<אודי גת: יש משרדים אחרים שפעם היה - - - אתה יודע, גם צבא ידע פעם לעודד כאלה שמגיעים לפה וכו', היום זה מידרדר ומשרד החינוך יודע לתת את התמיכה גם למורים.
<אודי גת: זה עדיין קשה להביא, זה לא - - -
עמרם מצנע: כן, זה לא פשוט.
<אודי גת: דרורי גניאל יודע לבטא את זה בדרך כלל מאוד ברור, מאוד קשה להביא מורים, במיוחד במקצועות החסרים, במדעים זה פשוט בולט.
<אודי גת: מה, רק ל-34% למורים למתמטיקה יש תואר במתמטיקה?
<אודי גת: זה משהו מדהים.
שמעון אוחיון: ויש גם מורים שעוד מעט יוצאים לפנסיה והמצב יהיה יותר גרוע.
<אפרת אדר: אז מעבר לקושי ולמורכבות בגיוס מורים, קיים כאן קושי מאוד גדול בהתמקצעות הצוות, בפיתוח הצוותי, בהשתלמויות.
<אפרת אדר: זאת אומרת אנחנו רחוקים והיכולת באמת לעלות ולהשתתף בהשתלמויות כל שבוע או אחת לשבועיים היא לא קיימת.
<אפרת אדר: זאת אומרת מעבר לגיוס, באמת ההתמחות של כל מורה ומורה בתחום הדעת היא מאוד מורכבת כאן.
עמרם מצנע: אני מניח שבית הספר התיכון פה, ההישגים שלו בטח ברמה גבוהה.
<אפרת אדר: מאוד.
עמרם מצנע: הנחה די הגיונית וטבעית.
עמרם מצנע: אז עובדה שעושים את זה.
<אפרת אדר: אנחנו מתמודדים, אנחנו מתעקשים, אנחנו לא מוותרים, אבל יש הרבה מאוד קשיים.
<אפרת אדר: יש לנו הישגים יפים בתחום הלימודי, ולא רק בתחום הלימודי, בתחום החברתי, בתחום הערכי, אני ארחיב בהמשך, אני אגיד שבתשע"ב אחוז הזכאות לבגרות היה 78% ובתשע"ג 87%.
<אפרת אדר: זה חינוך מיוחד, תלמידים משתלבים, תלמידים משולבים עם צרכים מגוונים.
<אודי גת: נדבר למעלה על זה.
עמרם מצנע: לא, מה שאני רוצה לומר, אודי - - -
<אודי גת: אתה צודק, אבל מקצועות מדעיים זה לא - - - אין לנו מורים למתמטיקה מספיק טובים ואיכותיים ומספיק כדי לעשות פה ש-20% ממחזור גילאי ילמד חמש יחידות.
<אודי גת: זו דוגמה.
<אודי גת: בוודאי פיזיקה.
<אפרת אדר: בשכבה י"ב לומדים שלושה תלמידים בהיקף של חמש יחידות.
<אפרת אדר: רק שלושה, זה מחזור קטן.
עמרם מצנע: מתוך כמה?
<אפרת אדר: מתוך 60 תלמידים.
<אפרת אדר: זאת שכבה לא גדולה.
שמעון אוחיון: אבל לא ממצים את כל הפוטנציאל.
שמעון אוחיון: יש פוטנציאל שלפחות 20%-25% כן יילכו למתמטיקה חמש יחידות ואנחנו מונעים זאת מהם, משום שלא נותנים להם את המורים הטובים ביותר.
<אפרת אדר: כדי להתמודד עם הסוגיה הזאת השנה נכנסנו בכיתה י' - - -
<אודי גת: נמשיך שם.
<אודי גת: אנחנו עולים עכשיו לבית הספר.
<אודי גת: (בדרך לבית הספר)
<אודי גת: - - - החממות של המו"פ החקלאי.
<אודי גת: יש לנו מו"פ חקלאי, בנוסף למו"פ המדעי שהזכרתי קודם.
<אודי גת: הנה משהו שניסיתי לסדר ב-14 השנים - - -
עמרם מצנע: בערבה התיכונה יש להם את זה, גדול.
<אודי גת: יש בערבה התיכונה, גדול, וגם פה גדול.
<אודי גת: בעצם מו"פ חקלאי שמטרתו פעמיים, פעם אחת לחשוב על מה הגידול הבא, ובי"ת, לתמוך בחקלאים, בגידולים שכבר קיימים.
<אודי גת: ניסיתי לשכנע את מדינת ישראל לחבר את שני המו"פים, מו"פ מדע של משרד המדע ומו"פ חקלאות של משרד החקלאות למטריה אחת, לא הצלחתי.
<אודי גת: כלומר אני חשבתי וגם משרד האוצר חשב ובסוף זה לא צלח.
עמרם מצנע: דרך אגב, להיעדר מורים מקצועיים יש היום הוראה וירטואלית.
<אודי גת: כיתה י' פה התחילה חמש יחידות מתמטיקה עם הוראה וירטואלית, ניסיון.
שמעון אוחיון: אתה מחובר שם למרכז ללמידה מרחוק?
עמרם מצנע: זה הולך דרך מט"ח, הוא המפעיל.
שמעון אוחיון: יש עוד כמה פרויקטים.
עמרם מצנע: זה פנטסטי.
עמרם מצנע: הילדים יושבים בבית ספר מול מחשב, זה שעה מסוימת עם מורה מסוים.
עמרם מצנע: זה ממש כיתה.
שמעון אוחיון: אם יש אינטראקציה שלמה, אז בוודאי.
עמרם מצנע: ואז אתה יכול לשים את המורה הכי טוב.
<בת אל כספי: גם במצפה רמון לומדים ככה ובאזורים קטנים.
עמרם מצנע: כי מה שלא תעשה, לא תביא למקום כזה את המורים הכי טובים.
עמרם מצנע: זה לא יעזור, אלא במקרים בודדים.
עמרם מצנע: אני הצלחתי להביא לירוחם איזה מורה לפיזיקה, פשוט תופעת טבע.
עמרם מצנע: יחסית למחזור שהוא שם גם בן 60, 20 עושים חמש יחידות בפיזיקה בהצלחה מרובה.
עמרם מצנע: זה בלתי יאומן.
עמרם מצנע: אבל זה, אתה תופס איזה מישהו, שהוא וירטואוז, בחור צעיר, בלי תעודת הוראה.
עמרם מצנע: המדינה משלמת לו 4,000 שקל, הכפלתי לו את זה.
<אודי גת: אני אמרתי להם פה, שלא ייווצר מצב שיש מורה טוב שרוצה להגיע ומשכורת משרד החינוך היא זאת שתגביל אותו, אני אשלים, אני מוכן.
<אודי גת: אבל קשה למצוא.
עמרם מצנע: כן, זה קשה מאוד.
עמרם מצנע: קודם כל פה אתם צריכים למצוא דיור בשבילו.
<אודי גת: נכון.
<אודי גת: כבר היום 50% מהמורים שלנו באים מאילת.
<אודי גת: בית הספר העל היסודי-התיכון זכה במקום שביעי בפרס שחולק על ידי משרד החינוך לבתי ספר ערכיים, שמודד לא רק ציוני בגרות, אלא מדדים אחרים.
<אודי גת: 60% מכל שכבה פה יוצאת לשנת שירות, כמובן גיוס לצה"ל מאוד גבוה, לקצונה וכו', אבל מה שמדדו, אני לא יודע אם אתם יודעים, בבדיקה הזו של משרד החינוך זה אווירה בית ספרית.
<אודי גת: הלכו וראיינו מורים ותלמידים איך הם מרגישים בבית הספר והאם הם מרגישים בבית, האם זה לוקל-פטריוטיות, האם נעים להם וכו' וכו'.
<אודי גת: לפעמים כועסים עליי באילת שחלק מהמורים עוברים מאילת לעבוד פה, כי בית הספר יותר נעים ויותר ערכי.
<אודי גת: איך אמרנו פעם?
<אודי גת: המורים מגיעים לפעמים עד אליי בשביל להגיד לי שאין להם מספיק שעות ללמד בבית ספר, למה?
<אודי גת: כי יש הרבה פעילויות חברתיות ויוצאים להרבה טיולים ומכירים את הארץ ועושים כל מיני.
<אודי גת: כל עוד המורים המקצועיים מתלוננים שאין להם מספיק שעות בגלל שעות חברה, זה מלחמה בריאה, אני קורא לזה מלחמה בריאה.
<אודי גת: (בית הספר היסודי מעלה שחרות)
<עליזה כהן: - - - בליוויו של אוסקר, אחד ממורי המוזיקה שלנו.
<עליזה כהן: (שיר).
<עליזה כהן: תודה רבה, ניגנתם מאוד יפה.
<עליזה כהן: שלום.
<עליזה כהן: ברוכים הבאים לבית הספר היסודי מעלה שחרות.
<עליזה כהן: שמי עליזה כהן, מנהלת בית הספר.
<בת אל כספי: גם היא חיפאית במקור.
<עליזה כהן: כן, סיפרתי לעמרם שגדלתי בטירת הכרמל, ליד חיפה.
<עליזה כהן: אז אני עליזה, נשואה ואמא לחמישה ילדים, ואגב הילדים החוזרים, גם אני מצפה בכיליון עיניים שילדיי יחזרו לאזור באיזה שהוא שלב כמובן, חברה בקיבוץ יהל מזה 36 שנה, אני מהגרעין המייסד שם, ומנהלת בית הספר זו שנה שביעית.
עמרם מצנע: הגעת כנח"לאית?
<עליזה כהן: כן, הגעתי עם הגרעין המייסד.
עמרם מצנע: ואז יצאת ללימודים?
<עליזה כהן: יצאתי מיהל ללימודים.
שמעון אוחיון: לא היה אחר כך גרעין אמריקאי שהצטרף אליכם?
<עליזה כהן: הקמנו את הנקודה יחדיו, גרעין ישראלי וגרעין אמריקאי.
שמעון אוחיון: אני זוכר, הייתי שם, השליח היה?
<עליזה כהן: מיכאל לנגר.
<עליזה כהן: היום הוא מיכאל לבני, כבר מזה שנים רבות.
<עליזה כהן: אז אנחנו עודנו במקום.
<עליזה כהן: יושבים איתנו פה כמה מורים מהצוות, שרי, הסגנית שלי, מחנכת בכיתה ב', חנה, קרן, עידו מנהלן בית הספר, ציפי, אפרת, דגנית, אתי, תמי, ששותפים כמובן לעשייה.
עמרם מצנע: אין מורים?
עמרם מצנע: רק מורות.
<עליזה כהן: יש לנו מורים.
<קריאה: יש שלושה, כולל המורה לספורט.
עמרם מצנע: ספורט זה בסדר, אבל.
שמעון אוחיון: מה המורים הגברים מלמדים?
<עליזה כהן: יש לנו מורה למחשבים ומורה לחינוך גופני ומורה לנגינה, כמו שראיתם את אוסקר בחוץ ומורה לטבע ומדעים ומורה למוזיקה, איש בן 80 שעושה פרויקט מאוד מיוחד בשורשים מוזיקליים, שאותו דווקא השר יזכה לפגוש, אני מקווה, בביקור של השר.
<עליזה כהן: הוא לא פה כרגע.
<עליזה כהן: וכל השאר מורות.
<עליזה כהן: אז אנחנו כמובן, כפי שפתחנו בשקופית הראשונה, באזור הזה המיוחד שלנו, כגודל הקרקע מתחת לרגלינו כך גודל השמים מעל לראשינו.
<עליזה כהן: בית הספר שלנו זה בית ספר שמנסה ככל יכולתו להכיל את כל ילדי האזור, ילדי האזור המגוונים.
<עליזה כהן: הוא מחויב כמובן לתושבי האזור.
<עליזה כהן: אנחנו משתדלים בהחלט להדגיש את הפן הערכי כאן בבית הספר, הפן הערכי והיותו חלק מהעשייה החינוכית היומיומית בהחלט מהווה מקור משיכה.
<עליזה כהן: אני יודעת על הרבה מאוד משפחות שבנו את ביתן בבאר אורה כדי שילדיהם ילמדו כאן בבית הספר.
<עליזה כהן: כמו שאמרתי, אנחנו מנסים לתת מענה מרבי לכל ילדי האזור.
<עליזה כהן: שלשום ביקרה אותי כאן המפקחת על החינוך המיוחד של מחוז דרום, הגב' דניאלה מונטל והייתה לנו שיחה ארוכה עד מאוד והתחננתי בפניה שלא תצטמצמנה שעות השילוב ושעות החינוך המיוחד שאנחנו מקבלים בתקן, מה שקורה דווקא בשנים האחרונות - - -
עמרם מצנע: את מדברת על השעות הסטטיסטיות?
<עליזה כהן: על שעות התקן שאנחנו מקבלים.
עמרם מצנע: כן, אבל הסטטיסטיות.
עמרם מצנע: שהן יחסית למספר התלמידים, לא פרסונלית.
<עליזה כהן: לא, שהן ביחס - - -
עמרם מצנע: אבל יש לכם ילדים בשילוב.
<עליזה כהן: יש לנו ילדי שילוב ויש לנו ילדי חינוך מיוחד.
<עליזה כהן: למשל בשכבת א' השנה יש לנו שלושה ילדים עם צרכים מאוד מיוחדים ויש להם סייעות צמודות וגם שעות שקיבלנו עבורם.
<עליזה כהן: לא מספיק לטעמנו, אבל ישנן שעות ויש לנו עוד כמה ילדים שהם בכיתת חינוך מיוחד תקנית, שהם ילדים עם עיכוב התפתחותי.
עמרם מצנע: כמה כיתות בחינוך מיוחד יש?
<עליזה כהן: אחת, תקנית.
עמרם מצנע: לאיזה גילאים?
<עליזה כהן: כרגע הם בגילאי ה'-ו'.
<אודי גת: אנחנו בכל אופן מאוד משתדלים, כתפיסת עולם, שכל ילדינו, גם החינוך המיוחד, לא רק יתחילו ללמוד בבית ספר, בוודאי יסיימו י"ב כיתות פה בבית הספר והמאמץ הזה הוא מאמץ עילאי.
עמרם מצנע: היום זה התפיסה, השילוב.
עמרם מצנע: גם של ילדים עם קשיים רבים.
עמרם מצנע: בעיקר שאין לכם גם לאן לשלוח אותם.
<בת אל כספי: זה תלוי באפיון, איזה אפיון יש להם.
<עליזה כהן: וכמובן התקן.
<עליזה כהן: היו לנו שבעה ילדים שהתאימו לאפיון והמינימום לכיתה תקנית זה שמונה ופעלנו נמרצות כדי שיאפשרו לנו לפתוח את הכיתה.
<עליזה כהן: אנחנו מפתחים קשר וזיקה הדוקים מאוד לאזור.
<עליזה כהן: בית הספר שלנו מצטיין במה שנקרא טיולים, אנחנו יוצאים במסגרת יום הלימודים שלנו להרבה מאוד טיולים באזור.
<עליזה כהן: הטיולים השנתיים שלנו הם טיולים מאוד מאוד מושקעים ולהרבה ימים יחסית.
<עליזה כהן: כמובן פלורליזם אידיאולוגי, חברתי ודתי.
<עליזה כהן: יש פה שלושה קיבוצים בחבל שהם קיבוצים מסורתיים וגם להם במידה מסוימת ניתן פה מקום והכלה.
<עליזה כהן: כל הערכים הלאומיים, הציוניים, יש פה הוראת מורשת ויהדות מכיתה ב' עד כיתה ו'.
<עליזה כהן: הוראת המורשת היא ביעדים של משרד החינוך בכיתות ה' ו-ו' ואנחנו מלמדים כבר מכיתה ב' תכנית שנקראת תכנית מפתחות שמחוברת למקורות היהודיים.
<עליזה כהן: כמובן בוקר סקרן עצמאי.
<עליזה כהן: אנחנו מנסים לחנך לעצמאות, ללמידה עצמאית, להעביר לחטיבת הביניים את הבוגר הסקרן וכמובן שאיפתנו היא להצמיח תלמידים עם כלים מתאימים, שיוכלו להסתדר, הן בתיכון והן בחיים בכלל.
<עליזה כהן: יש 12 יישובים באזור והילדים מתנקזים לכאן, וילדי בסיס עובדה באים לכאן גם.
<עליזה כהן: יש בבית הספר 16 כיתות, מתוכן רק 12 תקניות, זאת אומרת ששאר הכיתות ממומנות באדיבות המועצה האזורית כמובן.
עמרם מצנע: זה אומר כמה ילדים בכיתה?
<עליזה כהן: זה משתנה.
<עליזה כהן: הכיתה הכי גדולה 30 תלמידים והכי קטנה 20 תלמידים, שזה יותר בכיתות הנמוכות.
עמרם מצנע: אז למה יש צורך במימון של ארבע כיתות.
<עליזה כהן: יש פה החלטה אזורית מלפני כמה וכמה שנים ששכבה שמונה מעל כ-65 תלמידים בעלותה מהגן לבית הספר תיפתח כיתה שלישית.
<עליזה כהן: הרי תקן משרד החינוך לכיתה א' זה 40 תלמידים נכון להיום ומאז ועד היום ההחלטה עודנה עומדת ונפתחות כיתות קטנות בכיתות האלה.
שמעון אוחיון: מכיתות א'-ב', או כבר מ-א'?
<עליזה כהן: כבר מ-א'.
שמעון אוחיון: זו החלטה ראויה ונכונה.
עמרם מצנע: כן, אני גם לא הסכמתי שכיתות א' ייפתחו מעל - - -
שמעון אוחיון: מה שלצערי לקחו מאיתנו בתקציב הזה, הם הלכו והורידו עכשיו מכיתות א'-ב, שהיו צריכים לאפשר את הפיצול הזה, כדי לאפשר את הקניית המיומנויות של קרוא וכתוב וחשבון.
עמרם מצנע: שמעון, לאזורי הפיתוח השאירו.
עמרם מצנע: בא'-ב' הם מקבלים תגבור שעות.
<עליזה כהן: מקבלים שעות פיצול, 10 שעות, גם ל-ב'.
עמרם מצנע: הורידו את זה מהיישובים המבוססים.
<עליזה כהן: הצוות מונה כ-35 אנשים, רובם מהאזור, יש לנו גם מורים שמגיעים מאילת, שכמובן נעזרים בהסעות התלמידים, מורים שמגיעים, וכולנו, כל צוות המורים פה מגיע לכאן בהסעות.
<עליזה כהן: אנחנו בהחלט שמים דגשים - - -
עמרם מצנע: איך אתם פותרים את הבעיה של הכיתות הלא תקניות עם המחנכות?
עמרם מצנע: מבחינת התנאים של המורה.
<אודי גת: המועצה משלימה לכל מורה לא תקני, בדיוק מה שהוא היה מקבל ממשרד החינוך.
<אודי גת: כלומר גם את המענק החד פעמי שמקבלים ואת כל סוגי התמריצים.
<אודי גת: כולל שכר דירה, כולל הכול.
<עליזה כהן: זה לא רק המחנכות.
עמרם מצנע: זה בעיר המחנכות.
<עליזה כהן: כן, אבל יש לנו כמה וכמה מורים בצוות ועובדים שהם מקבלים את משכורתם מהרשות, כולל המורה לנגינה שראיתם עכשיו, יש לנו מטפלים בבעלי חיים, בגינון.
עמרם מצנע: שחלקם בכלל בטח לא מורים של משרד החינוך.
<עליזה כהן: לא, הם לא מורים של משרד החינוך, הם עובדי רשות.
<עליזה כהן: בית הספר שלנו הוא בית ספר ירוק מתמיד, כמו שהיה כתוב בשקופית הקודמת, ועושים עשייה רחבה מאוד בנושא של קיימות וסביבה.
<עליזה כהן: אתם תפגשו, בתום המפגש היבש, את המועצה הירוקה שלנו והם יספרו לכם על העשייה בתחום הזה, בכיתת המנהיגות שקיבלנו מקק"ל, שהפכה להיות מרכז סביבתי יפה.
<עליזה כהן: וכאן ככה ניסינו בשקף אחד למקד את היוזמות הייחודיות של בית הספר וכמובן רבה העשייה מלתאר על שקף אחד.
<עליזה כהן: כמו שאמרתי, יש לנו טיולים חודשיים, כל כיתה, מ-א' עד ו' יוצאת לטיול חודשי בקביעות, אם זה להיכרות היישובים בשלב הראשון, בכיתות הנמוכות, והולכים ומתרחבים למסלולי הליכה מורכבים יותר.
<עליזה כהן: למשל כיתות ב' שלנו, לימוד צמחי בר, במערכת הלימודים שלהן הן יוצאות לשטח עם מורה ומכירות את צמחי הבר ועוקבות אחריו, אחרי גידול הצמח.
<עליזה כהן: אנחנו עוסקים בלמידה רב תחומית, זה נושא ההשתלמות המוסדית שלנו השנה, למידה רב תחומית, אנחנו רוצים לממש את זה בלמידה היומיומית.
<עליזה כהן: שיעורי ההעשרה הם במסגרת תכנית קרב כמובן, ואחרים, שיעורי מצוינות, עד כמה שניתן, בשעות המעטות לתחום הזה דווקא.
<עליזה כהן: יש לנו מנהיגות צעירה, מאוד מאוד יפה, גם פרלמנט ילדים, גם מועצה ירוקה, כמובן גם קבוצת עיתון.
<עליזה כהן: תכנית עידוד קריאה.
<עליזה כהן: פעילות בספרייה, הילדים יוצאים לפעילות מיוחדת של עידוד קריאה בספרייה, עם הספרנית וסביב ספרים שהם קוראים עושים הרבה פעולות חווייתיות, כמו לקרוא את הספר 'שביל קליפות התפוזים' מסתיים בלבשל איזה מרק תפוזים ענק לכל באי בית הספר.
עמרם מצנע: מרק או ריבת תפוזים?
<עליזה כהן: מרק תפוזים, וכולם עומדים ושותים אותו בשקיקה.
<עליזה כהן: יש חממה לבית הספר התיכון ואנחנו נעזרים בה מאוד.
<עליזה כהן: יש שם פינת חי טיפולית, הילדים מקבלים שם טיפול רגשי עם מי שעובד שם, וגם כמו שאמרתי גינה טיפולית.
<עליזה כהן: יש עיתון.
<עליזה כהן: ויש פרויקט מיוחד במינו שנקרא פרויקט השורשים המוזיקליים, שהוא מבוצע בכיתות ו'.
<עליזה כהן: זו בעצם מסיבת הסיום של תלמידי בית הספר היסודי שלנו.
<עליזה כהן: פרויקט ייחודי, טוביה המורה, כמו שאמרתי, איש בן 80, קיבל לזה גם פרס, פרס רקנאטי, פרס החינוך, ובכל שנה תלמידי כיתות ו', כל תלמיד מביא שיר שורשי מהבית, בכל שפה, כל הכיתה משך כל השנה לומדת את כל השירים, טוביה מעבד אותם קודם, חנה היא מחנכת כיתה ו', וגם הסגנית השנה, הן חוות את זה שוב ושוב כמובן, ובסוף השנה מעמידים ערב לסיום בית הספר היסודי כשכל 30 התלמידים בכל כיתה שרים את כל השירים בכל השפות.
<עליזה כהן: וכמובן שיש באידיש ובצרפתית ובאנגלית ובעברית והיו לנו פעם ילדים סודנים, אז גם בסודנית ובמרוקאית ובערבית וזה פרויקט השורשים המוזיקליים.
עמרם מצנע: כמה ילדים בסך הכול בבית הספר?
<עליזה כהן: 375.
עמרם מצנע: ומה אורך יום הלימודים?
<עליזה כהן: לכיתות הנמוכות בין שמונה וחצי עד אחת, זה מה שנקרא יום קצר, זה א'-ב'.
<עליזה כהן: כיתות ג' כבר מתחילות פעם בשבוע ביום ארוך אחד, עד שעה שלוש, והכיתות האחרות בין שמונה וחצי לשלוש כשלוש פעמים בשבוע, כל השאר עד אחת, והימים הארוכים נדרשים בשל כל התוספות למה שנדרש.
שמעון אוחיון: מה הפעילות לאחר בית הספר בדרך כלל?
<עליזה כהן: אז ראשית בקיבוצים יש את המסגרות, המסגרת הכוללת, שזה הבית שמחכה להם, בית הילדים עד שעה ארבע, עם המדריכים המקומיים, וכמובן יש את החוגים האזוריים.
<אודי גת: תסבירי את המושג כוללת.
<עליזה כהן: כוללת זה מושג קיבוצי, כשפעם הייתה כיתה - - -
<אודי גת: פעם הייתה גם הכיתה שם וגם ישנו שם, הכול עשו שם.
<אודי גת: כך היה כשעמרם היה בעין גב.
עמרם מצנע: הילדים שלי כולם למדו באווירה הזאת.
<אודי גת: אמרנו פה בדרך קודם, משום המרחקים אז חלק מחוגי אחר הצהריים של ספורט וכו' וכו' מתנהלים ממש בהמשך ליום הלימודים, כדי לא להסיע פעמיים.
<עליזה כהן: אנחנו עובדים מאוד מאוד במשותף עם המתנ"ס כמובן.
עמרם מצנע: מה קורה בנושא של לימוד מתוקשב?
<עליזה כהן: אנחנו בתכנית הלאומית של המאה ה-21, כמובן, לכל מורה יש מחשב כמובן.
עמרם מצנע: בתכנית של אתנה?
<עליזה כהן: כן.
<עליזה כהן: הכיתות מאובזרות, יש בכל כיתה מקרן, מסכים.
<עליזה כהן: אנחנו כצוות השתלמנו שלוש שנים, אנחנו מודרכים על ידי מדריכה אזורית, מדריכה מחוזית, יש לנו רכזת תקשורת בבית הספר, יש מורה שהוא איש טכני של התקשוב, שזה גם משרה.
עמרם מצנע: ויש פורטלים של בית הספר?
<עליזה כהן: בוודאי, יש פורטל של בית הספר, יש משימות שמשויכות לילדים במחשב.
עמרם מצנע: זאת אומרת אתם בתוך התחום.
<עליזה כהן: כן, אנחנו יצרנו עכשיו תכנית בשיתוף עם היועצות, של סכנות ברשת, של חיים ברשת כמובן, בשיתוף עם ההורים בהמשך גם.
<עליזה כהן: יש לנו יועצות חינוכיות בבית הספר, שהן לא פה כרגע, יש פסיכולוגית בבית הספר.
<עליזה כהן: לצערי לא מספיק שעות כדי לתת מענה על הצרכים.
עמרם מצנע: יש פסיכולוגית של בית הספר?
<עליזה כהן: פסיכולוגית שעובדת פה כשש שעות שבועיות, מטעם השפ"ח (שירות פסיכולוגי חינוכי).
עמרם מצנע: יועצת חינוכית?
<עליזה כהן: יש שלוש, כל אחת עובדת במשרה חלקית מאוד.
עמרם מצנע: דיברנו קודם על בעיה של היכולת להשיג מורים, יש לך חוסר במורים?
<עליזה כהן: בדרך כלל במחנכים לא, איכשהו אנשים שמגיעים לאזור, אז ביניהם יש באמת הרבה מורים.
<עליזה כהן: להוציא את העובדה שהצוות פה הוא מאוד קבוע ומאוד יציב, ועוד לא התחילו פרישות וכאלה, ויש לעיתים קושי במציאת מורים מקצועיים, בעיקר באנגלית, מדעים קצת, חינוך גופני קצת.
<אודי גת: הבעיה יותר קיצונית ב - - -
עמרם מצנע: בתיכון, אני מניח.
<אודי גת: כן.
<עליזה כהן: למשל אנגלית.
<עליזה כהן: הגיעה לכאן מורה חדשה השנה באנגלית והיא מאוד סמכה על זה שהיא מקבלת תמריצים, ובין היתר היא באה לאזור גם בזכות התמריצים.
<עליזה כהן: היא מאוד אוהבת את מגוריה ביהל, היא גרה בקיבוץ יהל, הם מאוד אוהבים את זה שהם עברו ליהל, אבל גם התמריצים מאוד עוזרים להם.
עמרם מצנע: מה זה תמריצים?
עמרם מצנע: היא קיבוצניקית.
<עליזה כהן: היא תושבת בקיבוץ.
עמרם מצנע: באיזה שנה מתחילים ללמוד אנגלית?
<עליזה כהן: בכיתה ג'.
עמרם מצנע: לא ב-א'?
<עליזה כהן: לא.
עמרם מצנע: בהחלטה פדגוגית או - - - ?
<עליזה כהן: לא בהכרח.
<עליזה כהן: שרי, את רוצה לומר משהו על זה?
<שרי: גם לתפיסת חלקנו זה מוקדם מדי, עדיף שירכשו בצורה נאותה וישקיעו את המאמצים בשפת האם, ולפחות ממה שאני יודעת, ממחקרים שנעשו, כל מה שעושים בכיתות א'-ב', אפשר כשמתחילים בכיתה ג' להדביק את הפער.
עמרם מצנע: יש על זה באמת ויכוח גדול.
שמעון אוחיון: לגבי שפה, באמת יש ויכוח.
שמעון אוחיון: לגבי קרוא וכתוב וחשבון, זה בוודאי.
שמעון אוחיון: לגבי שפה?
שמעון אוחיון: אני חושב שגם מבחינה לאומית, אם מותר להיות אגו לאומי בקטע הזה, לא נורא שנלמד עברית שנתיים ראשונות.
<אודי גת: שתדעו שחבר הכנסת הקים את שדולת השפה העברית השבוע.
<אודי גת: אנחנו מאחלים לך בהצלחה, באמת.
עמרם מצנע: כי הפסקנו להבין את הילדים.
<שרי: הם קולטים את זה, אם הם רוצים או לא רוצים, דרך הערוצים המתוקשבים והמסכים למיניהם.
<עליזה כהן: לגבי התמקצעות ופיתוח המורים, אני חייבת להגיד שמאז שנכנסנו לאופק חדש אנחנו שותפים להתמקצעות באילת, לפסגה באילת, להוציא את העובדה שאנחנו כן משתלמים כהשתלמות מוסדית בכל שנה, במסגרת אופק חדש, המורים משתלמים בפסגה באילת.
<עליזה כהן: אנחנו מקבלים שם יחס וטיפול מאוד מסור, באמת ברמה גבוהה.
עמרם מצנע: הזכרת את אופק חדש, מתי נכנסתם?
עמרם מצנע: לאחרונה?
<עליזה כהן: לא, אנחנו כבר שנה חמישית באופק.
עמרם מצנע: זה טוב או לא טוב?
<עליזה כהן: טוב.
שמעון אוחיון: מה, זה לא מעביד את המורים יותר מדי?
<עליזה כהן: אז הנה, המורות פה.
<יעל: יש בזה הרבה יתרונות, אני חושבת שהילדים בשעות הפרטניות בקבוצות קטנות מרוויחים הרבה.
<יעל: יש בזה הרבה מחיר שאנחנו כמורות משלמות.
<יעל: הנה, שומעים גם את הקול שלי.
<יעל: יש גם הרבה מחיר שאנחנו כמורים משלמים, הרבה הרבה שעות.
עמרם מצנע: יותר שעות נוכחות.
<יעל: אני לא מדברת רק על נוכחות, יותר שעות הכנה.
<יעל: לכל קבוצה אתה צריך גם להכין.
<יעל: אם אתה מורה רציני, אתה צריך לשבת ולהכין.
<יעל: אז הרבה הרבה שעות הכנה.
שמעון אוחיון: במילים אחרות, יש כאן משהו, אני מקווה שזאת לא הטעיה, כי בסך הכול בסופו של דבר אנשים מתפכחים ומתחילים לראות שהשכר פר שעה ירד.
<יעל: בדיוק.
<יעל: פר שעה, כשאתה עושה חישוב של כל השעות, עם שעות ההכנה, עם זה שכמעט אין לנו שבתות, כי אנחנו צריכים לשבת ולהכין, פר שעה אני לא יודעת, זה לא יוצא יותר גבוה, אבל אני חושבת שמי שנשכר מזה זה הילדים בקבוצות הקטנות, כשיושבים איתם בקבוצות קטנות הם בהחלט נשכרים.
<עליזה כהן: מאותתים לנו בעניין הזמן והילדים של המועצה הירוקה מחכים לנו בכיתת המנהיגות.
<עליזה כהן: (בית הספר התיכון מעלה שחרות)
<אפרת אדר: שלום לכולם, ברוכים הבאים.
<אפרת אדר: אנחנו נתחיל בשירה, הגר ואייל, יחד עם רונית, המורה לתיאטרון ופיתוח קול בבית הספר.
<רונית: בחרנו שיר של אריק איינשטיין, כמובן.
<רונית: (שיר).
עמרם מצנע: בראבו.
<אפרת אדר: תודה לאייל והגר ורונית כמובן.
<אפרת אדר: תודה רבה.
<אפרת אדר: אני רוצה לפתוח ולשתף אתכם במשפט שמלווה אותי בחודש וחצי האחרונים, מאז שקיימנו בבית הספר את שיחות החתך.
<אפרת אדר: שיחות החתך מתקיימות בבית הספר כמסורת רבת שנים, כחלק ממערך המשוב שנותנים התלמידים לצוות ולעשייה הבית ספרית.
<אפרת אדר: השיחות התקיימו לפני היציאה לחופשת חנוכה, שניים-שלושה תלמידים נציגים מכל כיתה מגיעים לשיחה פתוחה עם מנהל החטיבה, יועצת החטיבה, יחד איתי.
<אפרת אדר: השיחות היו מאוד מלמדות, עלו נושאים מגוונים שפורסמו לצוות, ואחד המשפטים שמלווים אותי בחודש האחרון הוא משפט שאמרו מספר תלמידים, התלמידים מרגישים שהם לא לבד לבית הספר.
<אפרת אדר: הם לא לבד, יש להם למי לפנות, יש להם עם מי להתייעץ, יש להם את מי לשתף.
<אפרת אדר: בשנים האחרונות פנו תלמידים רבים אל צוות בית הספר בזמן קושי כדי לבקש עזרה, עבורם, עבור החברים שלהם.
<אפרת אדר: אני חושבת שהאווירה הזאת, שהיא לא מובנת מאליה, היא מסמלת את האקלים שלנו בבית הספר, את שיתוף הפעולה, בין התלמידים לבין הצוות.
<אפרת אדר: את הפתיחות, את תחושת השייכות, המוגנות והתחושה שאנחנו כאן בית וקהילה.
<אפרת אדר: נתונים.
<אפרת אדר: במעבר חד נעבור לנתונים על בית הספר.
<אפרת אדר: בבית הספר השש שנתי ז' עד י"ב לומדים 450 תלמידים בשתי חטיבות, חטיבת הביניים וחטיבה עליונה, בכל חטיבה מנהל ויועצת.
<אפרת אדר: צוותי החטיבות נפגשים אחת לשבוע לפגישת עבודה שבועית.
<אפרת אדר: אחד המאפיינים של בית הספר, תפיסת העולם שלנו, מתן מענה חינוכי מיטבי לכלל תלמידי בית הספר.
<אפרת אדר: בבית הספר לומדים תלמידים עם צרכים מיוחדים, צרכים מגוונים, קשיים רגשיים, קשיי התנהגות לצד תלמידים שמשתלבים בתכניות מצוינות שונות שקיימות בבית הספר.
<אפרת אדר: בחטיבה העליונה קיימות מספר מסגרות לימודיות, כיתות מוגברות, מב"ר וחינוך מיוחד.
<אפרת אדר: אני ככה אגע בכל מסגרת ומסגרת.
<אפרת אדר: בכיתות המוגברות לומדים תלמידים לקראת בגרות מורחבת, בוחרים בשתי מגמות בהיקף של חמש יחידות, כותבים עבודת גמר בהיקף של חמש יחידות או עבודה פנימית ונבחנים בבגרות ביחידה הראשונה בתחום מחשבת ישראל.
<אפרת אדר: כחלק מתפיסת עולם של חיזוק הזהות היהודית והציונית בבית הספר.
<אפרת אדר: בכיתת המב"ר לומדים תלמידים לקראת זכאות לבגרות כאשר הלמידה היא ממוקדת יותר לקראת מבחני הבגרות.
<אפרת אדר: כיתות חינוך מיוחד.
<אפרת אדר: בבית הספר קיימות ארבע כיתות חינוך מיוחד מאושרות, שתי כיתות חד גילאיות ושתי כיתות דו גילאיות.
<אפרת אדר: היותנו בית ספר פריפריאלי, עם מיעוט תלמידים, אינו מאפשר לפתוח כיתת חינוך מיוחד אחת בכל שכבת גיל, כי אין לנו מספיק תלמידים שעונים על הקריטריונים שמתאימים לכיתות חינוך מיוחד.
<אפרת אדר: לכן אחד הפתרונות הוא ליצור כיתות דו גילאיות.
<אפרת אדר: אז כיתה ז'-ח' היא כיתה דו גילאית, וכיתה י"א-י"ב היא כיתה דו גילאית, ובכל כיתת חינוך מיוחד יש מחנכת, סייעת, מערך תמיכה מאוד גדול.
<אפרת אדר: השנה, לפני חודש, התחילה לעבוד כאן בבית הספר מטפלת באמנות, ריפוי באמנות, כדי להרחיב את המענה הטיפולי והרגשי לתלמידי החינוך המיוחד.
<אפרת אדר: התלמידים לומדים בחטיבה העליונה לקראת בגרויות גם במסגרת של החינוך המיוחד.
<אפרת אדר: מסגרת נוספת היא המסגרת של כיתה משולבת.
<אפרת אדר: היא לא כיתת חינוך מיוחד מוכרת, משובצים בה תלמידי שלא מתאימים למסלול עיוני מלא או לכיתות מב"ר, אלא תלמידים שלומדים במסגרת של תכנית אישית לקראת בגרות חלקית או במסלולי גמר.
עמרם מצנע: יש גם ילדים בעלי צרכים מיוחדים שמשולבים בכיתות הרגילות?
<אפרת אדר: נכו, גם תלמידים בעלי צרכים מיוחדים שלומדים בכיתות הרגילות.
<אפרת אדר: כל התלמידים בחינוך המיוחד משולבים בדרך זו או אחרת בחינוך הרגיל.
עמרם מצנע: בחלק מהשיעורים, חלק מהפעילויות?
<אפרת אדר: תמיד.
<אפרת אדר: השילוב הערכי החברתי הוא מלא.