GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עינב גוטרמן: זה באמת פספוס גדול כי מדובר בהצעת חוק באמת חשובה שבאמת יכולה לעשות שינוי ולהביא בשורה.
<עינב גוטרמן: במתכונת הנוכחית שלה, כל עוד שר החינוך הוא זה שמפקח, במקום שזה יעשה בשיתוף יותר הדוק, או אפילו ששר הבריאות יהיה זה שאחראי, ואז מסגרות חינוכיות שאינן בסמכות משרד החינוך יוכלו גם לחסות תחת החוק.
<עינב גוטרמן: זה משהו מאוד חשוב שכבר נאמר.
<עינב גוטרמן: עוד שני הדגשים שחסרים בחוק.
<עינב גוטרמן: מבחינת הגדרה של כמות המפקחים, כמה מפקחים יהיו?
<עינב גוטרמן: זה גם משהו שהוא נגזר כי זה משליך על הסנקציות ואיך הדברים נאכפים.
<עינב גוטרמן: אם באמת יש איזה 3-4 מפקחים, שלא יכולים להגיע ולעשות ביקורת תכופה ותדירה, היית מצפה שהסכום של הקנס יהיה הרבה יותר גבוה, שבאמת ירתיע את ספק המזון.
<עינב גוטרמן: בסופו של דבר הכול כלכלי.
<עינב גוטרמן: אם ספק המזון חוסך הרבה מאוד כסף בהגשת אוכל שהוא לא בריא ולא מזין והרבה יותר זול, אז לפחות שהסכום ירתיע אותו.
<עינב גוטרמן: אפשר להוסיף עוד כל מיני דברים כמו הפסקת ההתקשרות אתו, להוציא הודעה לעיתונות.
<עינב גוטרמן: דברים שבאמת יכאבו לספק כדי שישנה את הדרך.
<עינב גוטרמן: לגבי הפיקוח של הדברים, אפשר אולי להציע שיתוף של הורים.
<עינב גוטרמן: זה נשמע לא טוב, אבל מן מלשינון של הורים מורים והנהלה שיכולים לקחת חלק הרבה יותר פעיל בחוק ולסייע בפיקוח על ספקים שהם לא עומדים בתקנים.
<עינב גוטרמן: באמת חבל.
<עינב גוטרמן: חשוב מאוד לעשות את השינויים האלה כך שבאמת נוכל להשפיע ולעשות שינוי משמעותי.
<אביטל פריזמנט: אני עורכת דין במועצה לצרכנות.
<אביטל פריזמנט: המועצה פועלת משנת 2006 להעלות את נושא תזונת הילדים בבתי הספר בוועדות הכנסת וגם בתקשורת.
<אביטל פריזמנט: אנחנו פרסמנו סקר שזכה להד תקשורתי נרחב.
<אביטל פריזמנט: תוצאות הסקר העלו שבבתי הספר שנדגמו למעלה מ-90% מהמזונות שנמכרו בבתי הספר לא עומדים בחוזר של מנכ"ל משרד החינוך.
עמרם מצנע: את מדברת על מזון שנמכר.
<אביטל פריזמנט: כן.
<אביטל פריזמנט: המזון שנמכר ולא עומד בתקן של חוזר משרד החינוך .
<אביטל פריזמנט: לדעתנו יש כשל גדול בהצעת החוק והוא פטור של אחריות של מנהלים, כמו שהצגת בתחילה.
<אביטל פריזמנט: המנהלים שולטים בבית הספר, הם נמצאים כל יום בבית הספר.
<אביטל פריזמנט: להם יש את היכולת לשלוט ולהם הכי קל.
<אביטל פריזמנט: לדוגמה, מכונות לשתייה ממותקת שמוצבות בבית הספר.
<אביטל פריזמנט: המורה יודע על זה באופן מיידי ויכול לפקח.
<אביטל פריזמנט: יש פה מקום לחייב את המנהלים בחובת דיווח לממונה או למפקחת על הבריאות במשרד החינוך מידי חודש, מידי חודשיים, האם הוראות חוזר המנכ"ל מבוצעות.
<אביטל פריזמנט: קראתי את הצעת החוק בעיון וראיתי שממונים פה מפקחים.
<אביטל פריזמנט: אנחנו יודעים שעקב אכילס של מדיניות ממשלתית ראויה היא באמת האכיפה והפיקוח.
<אביטל פריזמנט: כאן יש לנו אדם שנמצא, שולט וראוי לחייב אותו.
<אתי בנימין: אני מצטרפת לדברי חבריי מעמותת ידיד וגם מארגון ההורים הארצי.
<אתי בנימין: אני יו"ר הנהגת הורים ארצית.
<אתי בנימין: בשבוע שעבר התקיים דיון בוועדה לזכויות הילד בנושא איכות המזון שהילדים שלנו.
<אתי בנימין: שם אמר הווטרינר של משרד הבריאות, שהאוכל שניתן לילדים שלנו בבתי הספר אינו ראוי למאכל אדם.
<אתי בנימין: אני חושבת שחשוב מאוד להכניס את הפיקוח של משרד הבריאות גם לסוגיה הזאת של מכונות המזון.
<אתי בנימין: יתרה מזאת,.
<אתי בנימין: אני חושבת שהחוק הזה חייב לחול גם על האוכל שהילדים שלנו מקבלים בבתי הספר.
עמרם מצנע: מה זאת אומרת גם?
עמרם מצנע: זה החוק.
<אתי בנימין: בסדר, אבל חשוב שגם משרד הבריאות יפקח.
<רון בית דוד: אני מחברת "ברקל תעשיות מזון".
<רון בית דוד: אנחנו חברה ותיקה בנושא אספקת ארוחות למוסדות חינוך.
<רון בית דוד: אנחנו פועלים משנת 1988.
<רון בית דוד: היינו ראשונים בירושלים עם רישיון יצרן, כשהתחילו היוזמות הראשונות לאספקת אוכל במוסדות.
<רון בית דוד: אני רוצה לייצג קצת את הצד של הספקים.
<רון בית דוד: השתתפי במספר ישיבות בוועדות הכנסת ואני לא רואה שיש התקדמות וכל הזמן חוזרים על אותם דברים.
<רון בית דוד: עושים עוד חוקים ועוד חוקים כאשר המצב בשטח הוא בעייתי מראש.
<רון בית דוד: יש ציפיות לכולנו.
<רון בית דוד: גם אני אב לילדים.
<רון בית דוד: ההורים רוצים לקבל את הטוב ביותר.
<רון בית דוד: מצד שני, יש התקשרויות לא עם ההורים אלא עם גורמי ביניים, משרדי ממשלה, עיריות, מתנ"סים, שהם רוצים את הכי זול.
<רון בית דוד: מזון זה כמו תרופה, זה דבר שנכנס לגוף.
<רון בית דוד: האם אנחנו הולכים לעשות מכרז על תרופה למחיר הנמוך ביותר?
<רון בית דוד: הרי זה אבסורד.
<רון בית דוד: מביאים את הספקים למחיר הכי נמוך ואומרים: נשים עליכם שוטרים ופיקוח.
<רון בית דוד: זה אבסורד הדבר הזה.
<רון בית דוד: צריך לבחון את המצב בשוק.
<רון בית דוד: אניח מסכים לכל מה שאמרתם.
<רון בית דוד: נניח שצריך באמת לעמוד בכל הדברים ולהכפיל את המחיר.
<רון בית דוד: אתם מוכנים לשלם את הדבר הזה?
<צור טהון: אנחנו עשינו את זה בגבעתיים.
<רון בית דוד: אתם מוכנים לשלם?
<יפעת שמר: אם אתה בודק לעומק, אני לא צריכה להכפיל את המחיר שאני משלמת כי בדרך, בינך לביני, יש את המתנ"ס שגובה.
<רון בית דוד: אני מסכים לדבר הזה שגוזרים קופונים בדרך.
עמרם מצנע: מה שאתה מעלה נשמע די אבסורדי.
עמרם מצנע: בסופו של דבר, גם כשאתה קונה מזון בסופרמרקט, יש תחרות על מחירים אבל זה לא אומר שלמישהו מותר להוריד את האיכות או לפגוע בבריאות.
<רון בית דוד: ב-10 שקלים אפשר לתת ארוחה ראויה?
<רון בית דוד: צריך לבדוק את זה.
עמרם מצנע: יש נהלים, יש מגבלות ויש תקנים.
עמרם מצנע: צריך לעמוד בהם והמחיר צריך להיות בהתאם.
עמרם מצנע: עדיין הוא צריך להיות תחרותי.
<רון בית דוד: הוא צריך להיות תחרותי אבל גם הגיוני.
<רון בית דוד: כשעוצמים את העיניים ושואלים איך אפשר לעשות את הדברים האלה, אנחנו לא קוסמים.
<רון בית דוד: אז אומרים: בוא נחפש את הספק ונלשין עליו.
<רון בית דוד: זה דבר ראשון.
<רון בית דוד: אני מתקשר למה שאמרו החבר'ה מגבעתיים ומהמתנ"סים.
<רון בית דוד: יש היום מערכת פיקוח של משרד החינוך בכל מה שקשור למפעל ההזנה.
<רון בית דוד: היא פועלת באמצעות העמותה לתפנית בחינוך, יש דיאטנית, ועושים עבודה יפה.
<רון בית דוד: הכול יחסית, אין מושלם.
<רון בית דוד: מצד שני, כל המתנ"סים, כל המסגרות של ועדי ההורים, בכלל לא קשורים לפיקוח הזה.
<רון בית דוד: למה אותם כללים לא חלים על כל המערכות?
<רון בית דוד: מדובר במוסדות חינוך אבל יש שתי מערכות של פיקוח או חוסר פיקוח.
<רון בית דוד: בכל מה שקשור למתנ"סים וועדי הורים, אין את אותה מערכת פיקוח.
<רון בית דוד: דבר ראשון, צריך לעשות סטנדרטיזציה בעניין הזה.
<רון בית דוד: דבר שלישי.
<רון בית דוד: אני מתייחס לחוק עצמו.
<רון בית דוד: כספקי מזון יש לנו כל יום תפריט משתנה ולפעמים יש ניואנסים בין גוף כזה ואחר.
<רון בית דוד: יש טעמים אחרים ורוצים קצת דברים אחרים.
<רון בית דוד: האם יעלה על דעתכם שעל כל מוצר ניקח דיאטנית ועל כל מג'דרה, אורז או ספגטי נתחיל לכתוב את הערך התזונתי שלו?
<רון בית דוד: זה לא מוצר כמו במבה של אוסם שהוא מתועש ויודעים בדיוק את ההרכב התזונתי.
<רון בית דוד: לכן נראה לי שזה אבסורד וזה לא יעבוד.
<רון בית דוד: זה יהיה רק לפרוטוקול.
<רון בית דוד: אנחנו לא מייצרים מוצר אחיד.
<רון בית דוד: ספק המזון לא יכול לרשום כל יום את ההרכב התזונתי.
<עינב גוטרמן: אתה לא צריך לכתוב את ההרכב התזונתי.
<עינב גוטרמן: ההרכב תזונתי צריך להופיע - - -
<רון בית דוד: הכיוון הנכון צריך להיות שגוף כמו משרד החינוך או שלוח שלו, הוא יכתיב את ההרכב התזונתי ואנחנו נביא את המזון בהתאם לזה.
<רון בית דוד: כך ייעשה הפיקוח.
<רון בית דוד: זה לא מתאים לספקי מזון אלא רק לגורמים שמוכרים מוצרים בבתי הספר שהם מוצרים ידועים.
<רון בית דוד: לכן זה אבסורדי הדבר הזה.
<ורד מרום: אני פה בשני כובעים.
<ורד מרום: בכובע אחד עם חברת "מבושלת" שלהם אני נותנת ייעוץ כבר כמה שנים.
<ורד מרום: גם הם ספקי מזון לבתי ספר.
<ורד מרום: אני גם דיאטנית קלינית וכתבתי תכנית למניעת השמנה וחינוך להרגלי אכילה בריאים שעליה עשיתי תואר שני.
<ורד מרום: אני חושבת שיש כאן עניין משולב.
<ורד מרום: אני אתחיל עם התעשייה.
<ורד מרום: כשהגעתי ל"מבושלת" לפני כמה שנים, הלקוחות ביקשו ממתק כל יום, קיבלו טרופיות.
<ורד מרום: זה משהו שהשתנה.
<ורד מרום: אני חושבת שמה שהשתנה בתקופה האחרונה זה שוועדי ההורים התחילו להתעורר.
<ורד מרום: אני חושבת שצור הדגיש את הנקודה, שאני מתחברת אליה בצורה הכי חזקה וזה החינוך.
<ורד מרום: אני גם השתתפתי בפרויקטים של משרד החינוך.
<ורד מרום: אכן אני חושבת שיש כאן משולש.
<ורד מרום: יש את האוכל שהילדים הם הצרכניים הסופיים.
<ורד מרום: יש את ההורים ואת הגננות, או מנהלות צהרונים.
<ורד מרום: חשוב להבין שהחינוך הוא מה שמחבר בין כל הדברים.
<ורד מרום: אני חושבת שהבעיה היא לא בהכרח רק בשניצל או במה שנותנים אלא דווקא במה שבצד.
<ורד מרום: אני מתכוונת לירקות ופירות שהילדים לא כל-כך אוכלים, קטניות שזה מוצר זול ואפשר להכין ממנו הרבה מאוד מאכלים אבל הילדים לא אוכלים.
<ורד מרום: הילדים הם האוכלוסייה שהכי קל לשכנע לאכול כאשר יש תכנית בריאות שמדברת אליהם וכשיש צוות ששם את זה בראש מעייניו.
<ורד מרום: נכנסתי לעבוד ב"מבושלת" בדיוק בגלל הקטע של הילדים.
<ורד מרום: עשינו איזו מהפכה ולפני כמה שנים הפכנו את כל הדגנים לדגנים מלאים.
<ורד מרום: זה היה כישלון מוחץ כי הילדים לא היו מוכנים לזה.
<ורד מרום: בקוסקוס מלא אין הבדל בטעם ולמרות זאת הוא היה כישלון מוחץ.
<ורד מרום: בלי תכנית חינוכית נלווית, שעובדת גם עם הילדים וגם עם הגננות והמטפלות – גננת שפותחת את האוכל ואומרת אויש, זה נראה נורא, הם לא אוכלים.
<ורד מרום: אם הגננת תפתח את הקופסא ותגיד: וואו, יש פה ירקות, זה יחזק אותי, זה יחתן לי לצמוח טוב, אני לא אכנס למעגל ההשמנה, יש סיכוי שהדברים יעבדו טוב יותר.
<ורד מרום: ישבתי אתמול עם מנהל השיווק של "מבושלת".
<ורד מרום: ישבנו על מכרז לאחת הרשויות.
<ורד מרום: היה כתוב שם 80 גר' ירק טרי לילד.
<ורד מרום: אמרתי שיש 30 ילדים.
<ורד מרום: הוא אמר: אני נותן להם 800 גר'.
<ורד מרום: הוא אומר: אני נכנס למקומות, המקררים מפוצצים בירקות טריים.
<ורד מרום: יש כאן עוד את העבודה של הגננת שצריכה לחטוף ולשטוף את הירק.
<ורד מרום: אנחנו לא יכולים להביא את הירקות חתוכים כי מהזמן שהם נשלחים בבוקר לגנים ועד השעה 2 שהילדים אוכלים, זה ייראה ממש לא אכיל.
<ורד מרום: הגננות או מנהלות הצהרונים צריכות לעשות את הדבר.
עמרם מצנע: מעניינת אותי דעתך למה שאמר קודם רון, בעניין של היכולת שלכם במפעל התעשייתי לבדוק ולפקח על הרכב המזון.
<ורד מרום: אנחנו כן עובדים על ערכים תזונתיים.
<ורד מרום: הוא צודק שיש קצת שונות.
<ורד מרום: בכל זאת מדובר בתעשייה ולא תמיד האורז מכיל בדיוק את אותה כמות פחמימה או חלבון אם האורז שונה.
<ורד מרום: בגדול, אנחנו כן עובדים על ערכים תזונתיים.
<ורד מרום: זה שההורים נכנסו לתמונה זה מצוין כי זה גם מכריח את התעשייה.
<ורד מרום: בסופו של דבר, גם המטרה שלנו כספקים זה שהילדים יקבלו את האוכל הכי טוב ושהכי מתאים לו ושהם גם יאכלו אותו.
<ורד מרום: זה שמגיע פרי או ירק והם לא אוכלים אותו, אז מה עשינו בזה?
<חוה אלטמן: אני דיאטנית, עובדת במחלקה לתזונה של משרד הבריאות.
<חוה אלטמן: משרד הבריאות מודע לבעיה, מחובר להזנה ועובד בשיתוף פעולה עם משרד החינוך.
<חוה אלטמן: הכנו הנחיות לתכולה של ההזנה, גם במעונות, גנים ובתי ספר, גם לתכולה של המכונות האוטומטיות.
<חוה אלטמן: הצענו הצעות לגבי מה צריך להיות בדוכנים ובקפטריות בבתי הספר.
<חוה אלטמן: הכול הועבר למשרד החינוך.
<חוה אלטמן: עם השנים עשינו קצת שינויים, הכול הועבר מחדש למשרד החינוך.
<חוה אלטמן: אנחנו עובדים איתם בשיתוף פעולה.
<חוה אלטמן: אנחנו סומכים על משרד החינוך שיעשה ועושה את הפיקוח.
<חוה אלטמן: אנחנו לא שותפים ויודעים היום איך מתנהל הפיקוח מעבר לסיורים שנעשים פה ושם, כדי לראות מה קורה.
<חוה אלטמן: בסיורים עצמם ראינו שההזנה, במסגרת חוק ההזנה, נעשית ברמה סבירה למדי.
<חוה אלטמן: אני לא יכולה להגיד שזה מייצג וכך זה תמיד, אבל בימים שאנחנו היינו זה היה נראה סביר.
עמרם מצנע: את לא חושבת שיש חשיבות שמשרד הבריאות יהיה מעורב בפיקוח?
<חוה אלטמן: אני חושבת שיש חשיבות שיהיה ביטוי לקטע המקצועי.
עמרם מצנע: זה על ידי פיקוח של משרד הבריאות.
<חוה אלטמן: אנחנו צריכים לדעת מה גודל המנות.
<חוה אלטמן: אנחנו צריכים לדעת מה הגיוון, איזה מזונות ניתנים, איכות המזון, התכולה התזונתית.
<חוה אלטמן: אנחנו צריכים לדעת את זה.
עמרם מצנע: שר החינוך צריך לקבוע בהתייעצות עם משרד הבריאות את ההרכבים השונים.
עמרם מצנע: זה נורא קל, בזה אנחנו מצוינים.
עמרם מצנע: מוציאים נהלים וכדומה.
עמרם מצנע: בסוף הבעיה זה הפיקוח.
עמרם מצנע: אגב, בפיקוח אנחנו גרועים.
עמרם מצנע: לא רק במשרד החינוך, בכל דבר.
עמרם מצנע: קובעים חוקים ואחת השאלות אחר-כך היא איך מפקחים עליהם.
עמרם מצנע: כמקצוענית במשרד הבריאות, האם את לא רואה צורך שמשרד הבריאות יהיה מעורב בדרך כזאת או אחרת בפיקוח?
<חוה אלטמן: לאורך השנים אמרנו שאנחנו צריכים להיות מעורבים.
<חוה אלטמן: אני מנסה להגיד שבצורה כזאת או אחרת אנחנו מעורבים.
<חוה אלטמן: אנחנו תלויים במה שהכנסת תחליט.
<רן מלמד: אם השרה שלכם תבוא ותבקש שתהיו חלק מזה, אז תהיו.
<חוה אלטמן: אני אעביר את זה לשרה שלנו.
עמרם מצנע: אני מבין בין השורות מה שאת אומרת.
<יפעת שמר: אבל היתה החלטת ממשלה.
<יפעת שמר: זה עלה בדיון ביום רביעי בוועדה לזכויות הילד שהיתה החלטה מלפני שנתיים שמשרד הבריאות לא יהיה אחראי והוא לא יפקח.
עמרם מצנע: אמנם הדיון הבוקר זה השלב היותר כללי ועקרוני שלו אבל הוא לא תיאורטי.
עמרם מצנע: יש פה הצעת החוק שאנחנו מתכוונים להתייחס אליה.
עמרם מצנע: בהצעת החוק, שהיא הצעת חוק ממשלתית, את משרד הבריאות כמפקח.
יפעת קריב: אני רוצה להתייחס לזה בשתי זוויות.
יפעת קריב: מזווית אחת, זאת הצעת חוק מאוד חשובה ואני מברכת על-כך שסוף סוף יש הצעת חוק ממשלתית לפיקוח על המזון שהילדים שלנו אוכלים.
יפעת קריב: הלוא כבר הרבה מאוד שנים, אני כאימא ובהנהגות הורים, תמיד חוזרת הסוגיה הזאת של מה הילדים שלנו אוכלים.
יפעת קריב: לא משנה מה אתה נותן להם בבית כי אחר-כך בבית הספר, בתוך המוסד החינוכי, הם מקבלים אוכל שהוא לא אכיל, או אוכל שעמד שעות בחוץ, אוכל שאנחנו לא יודעים מה הערך התזונתי שלו ומה ההיגיינה והסביבה שבה הם אוכלים את האוכל.
יפעת קריב: אני לא יודעת אם החוק מתייחס בכלל לסביבה שבה הם אוכלים.
יפעת קריב: כהתחלה, זה חוק מאוד חשוב ואני רוצה לברך עליו.
יפעת קריב: אבל במקביל אני רוצה לומר שאם הולכים על המהלך הזה, צריך ללכת למהלך הזה צריך ללכת למהלך רחב יותר להתייחס גם למכונות המזון ומה יש בהן.
יפעת קריב: צריך להתייחס גם לילדי הצהרונים.
יפעת קריב: צריך להחליט שאם הולכים על פיקוח על מזון לילדינו, אז בואו נלך על הכול בצורה מסודרת ולא נעשה איפה ואיפה, מי שבתוך מוסד חינוכי אז כן ומי שבצהרון אז לא.
יפעת קריב: בואו נקבע מה אוכלים כל הילדים שלנו שמקבלים מזון בצורה מסודרת ומאורגנת.
יפעת קריב: מכונות המזון זה משהו מאוד בעייתי.
יפעת קריב: מבחינתי גם זה צריך להיות חלק מההכללה וצריך התייחסות.
יפעת קריב: אני מאוד מסכימה עם מה שאמרו היצרנים והספקים בנושא של ההתייחסות התקציבית.
יפעת קריב: אי-אפשר לדרוש אוכל זול באיכות גבוהה.
יפעת קריב: אם זה גם עולה כסף, אז צריך לתת את המענים האלה ולא תמיד ללכת על ההצעה הזולה.
יפעת קריב: הרבה פעמים במכרזים זוכה – אני מכירה את זה מתוך השלטון המקומי – זוכה החברה הכי זולה ואז אנחנו גם לוקחים את הכי זול וגם אנחנו לא נותנים את מה שאנחנו רוצים.
יפעת קריב: רוצים ירקות טריים?
יפעת קריב: אז ירקות טריים עולים כסף.
יפעת קריב: אם רוצים מוצרים שהם בעלי ערכים תזונתיים מלאים יותר, זה עולה יותר כסף.
יפעת קריב: צריך לתת לזה התייחסות ולא להכריח את אותם מתנ"סים או ארגונים לקחת את הצעת המחיר הכי זולה.
יפעת קריב: לגבי הפיקוח.
יפעת קריב: איפה הפיקוח של השלטון המקומי?
יפעת קריב: האם השלטון המקומי נמצא פה?
יפעת קריב: איפה השלטון המקומי מעורב בכל התהליך הזה?
יפעת קריב: הקופונים שגוזרים בדרך, בעיניי זאת גם שאלה ונקודה שצריך לבדוק.
יפעת קריב: צריך לבדוק מי גוזר וכמה.
יפעת קריב: יכול להיות שמהספקים זה יכול להגיע בצורה יותר מהירה אל הילדים ואז באמת אותו תקציב שאנחנו מוציאים יגיע לטובת איכות המזון ולא לטובת קופונים בדרך.
יפעת קריב: נקודה אחרונה זאת סביבת האכילה.
יפעת קריב: הרבה פעמים אותו מקום שהילדים אוכלים בו זה אותו מקום שבו הם משחקים, מציירים ועושים שיעורי בית.
יפעת קריב: אם הילד אכל ספגטי והוא נשפך לו, הוא צריך להישאר באותו מקום עוד שעתיים או שלוש.
יפעת קריב: איך אנחנו שומרים על היגיינה?
יפעת קריב: אם כבר מתייחסים, צריך להתייחס אל הכול.
יפעת קריב: מי אוסף את האוכל אחרי שסיימו לאכול?
יפעת קריב: באיזה פחי אשפה זורקים את זה?
יפעת קריב: הרבה פעמים זה פח אשפה קטן.
יפעת קריב: מי מנקה אחר-כך?
יפעת קריב: אני אומרת שכל הנושא על הפיקוח על המזון, בעיניי, הוא הרבה יותר רחב מרק אותו ספגטי שנמצא בצלחת ומה הערך התזונתי שלו.
יפעת קריב: בואו ניקח ונרחיב את זה ונעשה את זה בצורה מסודרת.
יפעת קריב: זאת הזדמנות בעיניי ואני מברכת על ההזדמנות הזאת.
<אלי חכם: אני נציג הסתדרות המורים.
<אלי חכם: דיברנו על האוכל לפני שהוא מגיע.
<אלי חכם: הבעיה בבתי הספר זאת הסביבה שבה הילדים אוכלים.
<אלי חכם: אם מישהו ייכנס לחדרי התלמידים אחרי ארוחה – אם משרד הבריאות יבקר במקום אחרי האוכל ויראה את פחי הזבל, הוא יגיד שאין טעם להזנה.
<אלי חכם: אני מדבר על הזנה בבתי ספר.
<אלי חכם: יש בעיה עם איך מחלקים את האוכל, איפה שמים את האוכל אחרי שאוכלים?
<אלי חכם: איך אוספים את כל הזבל?
<אלי חכם: זאת בעיה בריאותית שקשורה להזנה.
<אלי חכם: הייתי רוצה שיגעו גם בנושא הזה.
עמרם מצנע: בבית הספר הממלכתי יסודי בירוחם, שנקרא מאוחד, אנחנו פתחנו חדר אוכל.
עמרם מצנע: גם לי, לראות את הילדים אוכלים בתוך כיתות הלימוד זה אנטי לכל דבר.
עמרם מצנע: לא מחלקים חמגשיות אלא האוכל בא בצובר ואפשר לחלק לילדים מנות לפי גודל, לתת מבחר.
עמרם מצנע: כמובן שיש אסתטיקה עם מורה אחראי, ילדים שנכנסים בצורה מסודרת ותורנים.
עמרם מצנע: אין ספק שזה חלק מהעניין.
<רן מלמד: אני מודה שהדברים של נציג הסתדרות המורים קצת מקוממים ואני אסביר מדוע.
<רן מלמד: יש אבחנה בין מפעל ההזנה, מפעל ארוחה חמה לבין החוק הזה שפה.
<רן מלמד: בגלל הסתדרות המורים, חלק גדול מבתי הספר שהיה בהם יום לימודים ארוך וקיבלו הזנה, אין בהם היום הזנה כי אין יום לימודים ארוך.
<רן מלמד: אופק חדש הוריד שעות לימודים ובזה נגמרה ההזנה.
<רן מלמד: יותר מזה.
<רן מלמד: שרת החינוך לפני שתי קדנציות, יולי תמיר, אחד הדברים הראשונים שהיא רצתה לעשות זה להוריד את המילה "חמה" מהמילים "ארוחה חמה" ולתת רק סנדוויצ'ים לילדים כי הסתדרות המורים אמרה: אם לא תשפי אותנו בכסף על זה שאנחנו צריכים לדאוג לסידור של האוכל ולפחי האוכל אנחנו לא נסכים שהמערכת תעבוד בצורה כזאת.
עמרם מצנע: יש מחקרים שמדברים על-כך שארוחת הבוקר הרבה יותר חשובה מארוחת הצהריים.
<רן מלמד: יש הצעת חוק שלנו שאומרת שיש להכניס ארוחת בוקר.
<רן מלמד: צריך להפסיק עם ההיתממות של הסתדרות המורים.
עמרם מצנע: אבל הוא אמר דברים נכונים.
<אלי חכם: המורים לא מתוגמלים באגורה אחת.
<רן מלמד: רציתם להיות מתוגמלים ולא נתנו לכם וטוב שכך.
<עירית ליבנה: אני מבקשת להתייחס לכמה נקודות.
<עירית ליבנה: אנחנו עוסקים בחינוך תזונתי.
<עירית ליבנה: מגיל הגן יש תכניות בחינוך תזונתי.
<עירית ליבנה: אנחנו לא מדברים על מניעת השמנה, אנחנו מדברים על חינוך בריא, תזונה בריאה לילד הבריא.
<עירית ליבנה: אנחנו לא משחררים את ההורים.
<עירית ליבנה: רבותיי, מערכת החינוך לא יכולה לעשות את זה, בלי מעורבות של ההורים.
<עירית ליבנה: אם לא יהיה שינוי גם בסביבה וגם בבית אנחנו לא נצליח.
<עירית ליבנה: זה הפך ליעד ארוך טווח של המשרד ושלא יגידו שאנחנו לא עוסקים בחינוך.
<עירית ליבנה: לגבי צוות חינוכי ומנהל.
<עירית ליבנה: היה פה ויכוח.
<עירית ליבנה: רבותיי, לצוות יש תפקיד לחנך.
<עירית ליבנה: הוא לא יכול להיות זה שיפקח.
<עירית ליבנה: בהצעת החוק הזאת אנחנו קופצים על המון כשלים ובעיות שיש לנו.
<עירית ליבנה: הצעת החוק מדברת גם על המזנונים, הקיוסקים והמכונות ואנחנו קצת סטינו מזה.
<עירית ליבנה: גם החבר'ה בעל יסודי צריכים את הרציפות הזאת של התזונה, שמה שמוצע להם יהיה מגוון.
<עירית ליבנה: המפרט הוא על-פי משרד הבריאות.
<עירית ליבנה: זאת הצעת חוק ממשלתית.
<עירית ליבנה: התיאום, כולל מה שיש בחוזר המנכ"ל, זה בפירוש לפי ההנחיות.
<עירית ליבנה: גם בלאכול ולגדול לגבי הספקים בארוחה וגם לגבי ההיצע שניתן לילדים לרכוש בכסף רב, לצערי הרב, מזון בקיוסקים ובמזנונים, שלא לדבר על חאפרים שפותחים גדר בבית הספר ומוכרים לתלמידים.
<עירית ליבנה: גבעתיים היא באמת לא דוגמה.
<עירית ליבנה: יש לנו 1.6 מיליון תלמידים וצריך לחשוב גם על אותן קבוצות חלשות של הורים שלא יוכלו להיות כל-כך מעורבים.
<עירית ליבנה: מאוד חשוב ונכון לערב הורים אבל אי-אפשר להכניס את זה בגלל השונות בין קבוצות ההורים.
<עירית ליבנה: בסך הכול, החקיקה באה לסייע.
<עירית ליבנה: היא לא במקום המעורבות והאחריות של כל אחד מהם.
<עירית ליבנה: החקיקה תסייע וזה לא משנה של מי המדים שהפקח לובש.
<עירית ליבנה: ברגע שיש הסכמה והמלצה והנחיה של משרד הבריאות מה צריך להכיל הרכב המנה, מה מותר למכור ומה אסור – בחוזר מנכ"ל מדובר גם על הנושא של לא לטגן אלא להשתמש במצלה.
<עירית ליבנה: אלה הכול מונחים של משרד הבריאות.
<עירית ליבנה: לא משנה לאיזה זרוע שייך המפקח אבל ההנחיות הן של משרד הבריאות שהן מקצועיות לחלוטין והפיקוח הוא זה שיסייע לעשות את השינוי ולא מנהל בית הספר יהיה שוטר של הנושא הזה ולא צוות המורים.
<דורית מורג: הצעת החוק הזאת היא פריצת דרך.
<דורית מורג: למעשה היא מחייבת בחוק להקפיד במוסדות החינוך על הרכב המזון ואיכותו.
<דורית מורג: היא לא באה במקום הפיקוח של משרד הבריאות לגבי חיידקים במזון וכל הדברים האחרים.
<דורית מורג: עדיין משרד הבריאות נשאר בתמונה.
<דורית מורג: כאן אנחנו מדברים על התערבות בהרכב המזון, שזה עד עכשיו, למעט חוק ארוחה יומית, לא היה קיים בתוך מוסדות החינוך וזה כולל את כל המרכיבים ואת כל הצורות שבהם מופיע הרכב המזון, גם באותן מכונות, גם לגבי ספקים, גם לגבי מזנונים שנמצאים בתוך בתי הספר כי משרד החינוך מפקח על אותם מוסדות ועל בתי הספר.
<דורית מורג: היא כמובן גם לא באה להתערב.
<דורית מורג: היא לא באה במקום הפיקוח שיש במכרזים שונים, ההתערבות בדיני החוזים, כל זה נשאר וקיים.
<דורית מורג: זה בא בנוסף, כדי לאכוף על ספקי המזון את הרכבי המזון ואת איכות הרכבי המזון.
משולם נהרי: אני יכול רק לברך.
משולם נהרי: הגיע הזמן שייעשה סדר בנושא הזה.
משולם נהרי: אני הייתי אומר שצריכים לקחת בחשבון לא רק את המערכת הממלכתית.
<דורית מורג: זה חל על כל מוסדות החינוך.
משולם נהרי: מצוין.
עמרם מצנע: אני רוצה לומר כמה דברים כלליים ואחר-כך להתייחס למה לדעתי צריך לבחון בכל זאת פעם נוספת ולהתייחס אליו בחוק.
עמרם מצנע: אני מסכים שזה חוק חשוב ואפילו בבחינת פריצת דרך, כפי שאמרה היועצת המשפטית של משרד החינוך.
עמרם מצנע: עד היום זה היה פרוץ: נהלים, כללים, חוזרי מנכ"ל, מעורבות הורים.
עמרם מצנע: זאת פעם ראשונה שיש ניסיון לחוקק חוק שקובע מה מותר ומה אסור, גם אוכף וגם יש לו שיניים.
עמרם מצנע: עלו פה הרבה מאוד דברים.
עמרם מצנע: השפעת ההורים היא מרכזית, לא רק בנושאים האלה אלא בכלל.
עמרם מצנע: הורים לפעמים דורשים ממערכת החינוך שתיתן תזונה ראויה ותפקח, כשבבית העסק הזה פרוץ לחלוטין.
עמרם מצנע: הדבר השני זה כמובן תכניות חינוכיות.
עמרם מצנע: אני מסכים, יש הרבה מאוד תכניות, אבל אני חושב שאין מספיק תכניות בחטיבות הביניים ובחטיבה העליונה.
עמרם מצנע: בגן הילדים ובבית הספר היסודי יש הרבה פעילויות, הרבה יצירתיות ועוסקים בזה לא מעט.
עמרם מצנע: נדמה לי שפחות מידי עוסקים בילדים המתבגרים והגדלים בחטיבות הביניים ובתיכונים.
עמרם מצנע: דבר נוסף זאת צורת ההגשה שהיא גם חלק אסתטי וחינוכי, גם יחס לאוכל וגם צורת ההגשה.
עמרם מצנע: אני יודע שלא ניתן ביום אחד להקים מטבח, חדר אוכל ותורנים, אבל אין ספק שצריך לעודד את זה בבתי ספר שיש להם יכולת.
עמרם מצנע: בדרך-כלל הבעיה היא של מקום.
עמרם מצנע: היום בבתי ספר אין מקום ויש הרבה חדרי ספח ומעבדות.
עמרם מצנע: אם יקצו חדר ספח אחד למטבח ולחדר אוכל, אני חושב שזאת תהיה מהפכה גדולה מאוד.
עמרם מצנע: אני מוכרח לומר לכם שבירוחם זה פועל בצורה יוצאת מן הכלל בבית ספר אחד מתוך בתי הספר היסודיים.
עמרם מצנע: אין ספק שזה נושא בפני עצמו.
עמרם מצנע: אני אבקש בסיכום תיקחו את החוק חזרה ותבדקו, יחד עם הייעוץ המשפטי של הכנסת, איך בכל זאת להכניס בחוק אחריות של מנהלי מוסדות חינוך.
עמרם מצנע: זה נכון שמנהל בית ספר עוסק בחינוך, אבל הוא עוסק גם בבטיחות וברגישות לבעיות אישיות של ילדים.
עמרם מצנע: הוא עוסק בכל.
עמרם מצנע: מנהל מוסד חינוכי עוסק בכל.
עמרם מצנע: אני מסכים שיש בעיה שמנהל בית ספר לא יכול לעמוד עם מיקרוסקופ וזכוכית מגדלת ולעשות את הבדיקה המקצועית, אבל הוא צריך לדעת שיש לו אחריות על מה שקורה בבית הספר.
עמרם מצנע: אנחנו מדברים לא רק על ספקי מזון אלא על המכונות, על הקפיטריות.
עמרם מצנע: ברוב בתי הספר התיכוניים בארץ יש קפיטריות פנימיות.
עמרם מצנע: למנהל בית הספר מהשער פנימה, יש לו אחריות כוללת.
עמרם מצנע: אני חושב שצריכה להימצא פה איזו אמירה.
עמרם מצנע: הגוף הנוסף זה השלטון המקומי.
עמרם מצנע: אני מגיע גם מהשלטון המקומי.
עמרם מצנע: חבריי לא תמיד אוהבים שבכל דבר אני מכניס את הנושא, אבל אין כמו השלטון המקומי לחלק מהאחריות על הדברים האלה.
עמרם מצנע: השלטון המקומי עושה את רוב מכרזי המזון.
עמרם מצנע: השלטון המקומי נותן רישיונות לקפיטריות בתוך בתי הספר.
עמרם מצנע: זה תהליך שגם משרד החינוך מאשר אותו.
עמרם מצנע: השלטון המקומי והמתנ"סים, גני הילדים והצהרונים, הכול נמצא באחריות השלטון המקומי.
עמרם מצנע: יש לו מפקחים, יש לו מערכת.
עמרם מצנע: לאו דווקא מפקחי וטרינריה אלא שיש מפקחי מזון, אם אתם לא יודעים.
עמרם מצנע: מפקח כללי שעושה ביקורת בחנויות הבשר, בחנויות הדגים ובחנויות להן נדרש רישיון של משרד ה בריאות.
עמרם מצנע: הוא עוסק בזה.
עמרם מצנע: אני חושב שבשום אופן אסור להוציא את האחריות מהשלטון המקומי וגם לזה צריך למצוא את הביטוי.
עמרם מצנע: אני יודע שזה מכניס ללופ נוסף כי אז צריך את משרד הפנים, אבל יש לכם את גדעון סער שעומד מאחורי החוק.
עמרם מצנע: אני מקווה שבתסבוכת בירוקרטית לא גדול מידי, למצוא את הדרך.
עמרם מצנע: לגבי משרד הבריאות.
עמרם מצנע: אין לי ספק שצריכה להיות פה יד של משרד הבריאות.
עמרם מצנע: אני לא יודע איך בדיוק אבל צריך את הדרך כי זה בכל זאת נושא מקצועי.
עמרם מצנע: גם אני חושב שצריך לוודא שזה כולל את כל מוסדות החינוך ומערכות החינוך המופעלת על-ידי הגורמים השונים, שמקבלים רישיונות ממשרד החינוך.
עמרם מצנע: זה כולל גם את בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים.
<עירית ליבנה: זה קיים.
עמרם מצנע: גם לגבי גני הילדים והצהרונים.
עמרם מצנע: הרי המתנ"ס מפעיל את זה בגן ילדים, הוא בעצם בפיקוח.
עמרם מצנע: לדעתי גם לזה צריך למצוא תשובה ופתרון.
עמרם מצנע: אני לא יודע אם זה המקום, אבל הערתי על זה בדיון שעשינו פה על הסוכרת וזה נושא הרוכלים, החאפרים, הגזלנים והקיוסקים שבאזור בית הספר.
עמרם מצנע: זה פרופר משרד הפנים, דרך השלטון המקומי, שנותנים את הרישיונות ומפקחים.
עמרם מצנע: אין שום פגם באמירה.
עמרם מצנע: כמו שהרחקנו את האנטנות סלולאריות מבתי הספר וקבענו מרחק מבית ספר, אז במרחק מסוים מבית הספר הרשות המקומית צריכה לפקח שלא יהיו מזנונים או קיוסקים שאינם עם רישיון.
עמרם מצנע: כמובן, צריך גם לפקח.
עמרם מצנע: זה דבר לגיטימי לחלוטין תבחנו אם זה נכון שזה ייכנס בחוק הזה או בחוק נפרד.
עמרם מצנע: אני לא בטוח שזה המקום כי לפעמים המרבה ברצון למשהו גדול ומקיף בסוף מוצא עצמו בדיונים אין ספור.
עמרם מצנע: אני באמת מבין את העניין הזה אבל אני רוצה שתחשבו על זה.
עמרם מצנע: לגבי נושא הרדיפה אחרי השמנים.
עמרם מצנע: המדינה קצת עסקה בזה והיתה ישיבת ממשלה בנושא.
עמרם מצנע: זה דבר שיוצר איזו בעיה של אפליה.
עמרם מצנע: אני חושב שאולי נמצא דרך לדיון בנושא לא במסגרת הזאת.
עמרם מצנע: אני מבקש לקיים ישיבה בעוד חודש מהיום.
עמרם מצנע: תבדקו, תחשבו, תדברו איתנו ונראה מה נכון.