GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גלית אילוז: אבל מצד שני, לתת את הדעת לתת את המשאב הזה גם להורים.
<גלית אילוז: למה כוונתי?
<גלית אילוז: שאם, למשל, אני רואה כגננת שיש צורך בגן שלי לעזור להורים: יש להם קושי בפרידה, יש להם קושי בהצבת גבולות, במשמעת, ואלה דברים שממש בולטים בגן שלי, אז אני אעשה.
<גלית אילוז: אם תהיה לי את האפשרות להביא את היועצת למספר מפגשים מאוד-מאוד מוגבלים, וההורים ישמעו וגם הצוות, אז יש לנו כבר שפה משותפת.
<גלית אילוז: אנחנו מדברים על אותו דבר.
<גלית אילוז: ומי שירוויח מזה בעיקר זה הילדים, כי יהיה קו אחיד בין הגן לבין הבית.
<גלית אילוז: ודבר אחרון-אחרון - - -
<לילך שיין-דגן: שמי לילך שיין-דגן מחיפה.
<לילך שיין-דגן: גננת 20 שנה במערכת החינוך.
<לילך שיין-דגן: אני מקשיבה כבר כשעתיים לכל מה שנאמר, ואני חושבת שכולנו זועקות פה לכוח אדם.
<לילך שיין-דגן: כוח אדם שיהיה בגן, אם הוא ממוקצע או פחות.
<לילך שיין-דגן: אם אני אתייחס לסייעות: אני שסיימתי לפני כ-20 שנה את הלימודים, הרבה מחברותיי שסיימו איתי לא יכלו להתברג לתוך המערכת, וחושבת שזה פתח נהדר לפנות משרות גם לסייעות וגם לגננות נוספות כדי שיהיו במערכת.
<לילך שיין-דגן: כי גננת שיושבת בגן ויכולה להיות בגן כ-30 עד 35 שנה, תופסת מקום אחד - - -
עמרם מצנע: מה זאת אומרת "לפנות"?
<לילך שיין-דגן: זאת אומרת, שיהיו עוד משרות.
<לילך שיין-דגן: זאת אומרת, - - - תהיה נוספת בגן, כי כל הזמן דיברו רק על סייעות, - -
<קריאה: שתי גננות.
<לילך שיין-דגן: - - אני חושבת שזה יפתח משרות נוספות, ויאפשר להתברג במערכת.
<לילך שיין-דגן: אין ספק שכוח אדם הוא דבר מאוד הכרחי - - -
עמרם מצנע: בחיפה פתרו את הבעיה של המענה השלישי, של אדם שלישי בגן?
<לילך שיין-דגן: לא, אלא אם כן הוא נמצא שלושה עד ארבעה חודשים ראשונים כתגבור, כסייעת נוספת, בגנים שבאמת עוברים סלקציה מיוחדת ואז.
<לילך שיין-דגן: אבל לשאלתך: לא.
<לילך שיין-דגן: אנחנו נמצאות עם סייעת וגננת אחת.
<לילך שיין-דגן: עיריית חיפה באמת מבורכת; וכל דבר שאנחנו רוצות, יש מענה.
<לילך שיין-דגן: המענה של כוח אדם יותר קשה, ולכן אני באה מהצד של גננות, ואומרת: אוקיי, אז העירייה באמת עוזרת, אבל אם אפשר לעזור גם בקטע של משרות לגננות נוספות זה יהיה מבורך.
<זיוה יצחק: צריך תקציבים.
<לילך שיין-דגן: הכול תקציבים.
עמרם מצנע: הגברת סימה חדד, בבקשה.
עמרם מצנע: אני מתנצל בפני מי שלא דיברה, זה חלק מהחיים.
<סימה חדד: ראשית, אני רוצה להודות על המפגש הזה, גם לך וגם לכל הגננות, ולהביע את הערכתי הרבה לעשייה החינוכית שלכן ביום-יום, וגם על הרגע הזה שהגעתן לכאן, כי אני חושבת שזה לא ברור מאליו.
<סימה חדד: בואו נדבר על ההחלטה לחינוך חינם: כולכן דיברתן באמת בזכות, אני חושבת, של ההחלטה הזו, שהיא נותנת מענה גם לחברה, גם לאוכלוסייה, ובוודאי איזשהו שוויון הזדמנויות.
<סימה חדד: כל מה שעלה כאן בגדול לגבי כוח-אדם ומספרי הילדים – גם אנחנו מסכימים ויודעים שאלה הצרכים המשמעותיים והחשובים, ואנחנו עובדים עליהם גם במהלך השנתיים האלה.
<סימה חדד: בואו לא נשכח שאנחנו נמצאים בשנה השנייה לחינוך חינם, כאשר ידוע לנו מראש שיש לנו ישובים שכבר למעלה מעשור התחילו להטמיע, כמו אום אל-פאחם, כמו הרבה ישובים אחרים, את חינוך חינם כחוק חינוך חינם חובה.
<סימה חדד: יחד עם זאת, היו רשויות שאכלסו כבר בשלבים מוקדמים יותר את גילאי השלוש אבל הורים שילמו.
<סימה חדד: זאת אומרת, הגיל הזה מוכר במערכת.
<סימה חדד: הגיל מוכר במערכת וידוע.
<סימה חדד: זה לגבי הנושא.
<סימה חדד: אני מסכימה עם כל מה שנאמר לגבי תוספת כוח-אדם:
<סימה חדד: אם זה - - -, אם זה סייעת, ואם זה בת שירות לאומי.
<סימה חדד: שוב, אנחנו לא נ בו זמנית, אבל מה שנקבל הוא נכון, וטוב, ונמשיך לעשות את המאמצים.
<סימה חדד: צמצום מספר הילדים, קשה לי לומר לכם בשלב הזה, כי יש לזה השלכות רוחב: גם של מבנים וגם של כוח-אדם נוסף.
<סימה חדד: אני רוצה להתייחס לסוגיה שעלתה פה בגדול, וזה הנושא של, שמעתי קולות של למידה, פדגוגיה, תכנית עבודה ויעדים.
<סימה חדד: אני לא זוכרת בשום מסמך שאנחנו הוצאנו שהצבנו לכן איזשהם יעדים שאתן מחויבות.
<סימה חדד: לדעת לסגור קופסה, לדעת להרים את המכנס, לדעת לשבת – זאת למידה, חברות.
<סימה חדד: זאת למידה שמותאמת לגילאים הללו.
<סימה חדד: בגיל לידה עד שנה לומדים דברים מסוימים, בגיל שנתיים עד שלוש לומדים.
<סימה חדד: זאת אומרת, כאן, במקום הזה, דווקא להבדיל אולי מגננות חובה, ממורות בבית הספר, יש לכן לוח-זמנים גמיש במהלך היום, יש לכן לוח-זמנים גמיש במהלך החודש, ובוודאי במהלך השנה.
<סימה חדד: שמעתי: מה אנחנו מספיקות, אנחנו לא מספיקות.
<סימה חדד: אתן לא צריכות להספיק.
<סימה חדד: אתן צריכות בדיוק את מה שאתן כל כך מדברות עליו: לאהוב, להסתכל, לראות, להכיר, לדבר, להרגיש – זה התפקיד שלכן.
<סימה חדד: בוודאי בשלושת החודשים הראשונים, ואם צריך קצת יותר – רק אתן יודעות מה הכי נכון ומה הכי טוב, וזה - - -
<אורית לובטקין: אבל אם זה עלה כל כך חזק אז כנראה שזה לא עולה בשטח, והגננות הצעירות מאוד לחוצות מזה.
<סימה חדד: אני מסכימה.
<סימה חדד: אז אני אומרת, זה בדיוק המשפט הבא שאני רוצה לומר: זה עלה בקול גדול, ואני לוקחת אחריות במקום הזה, להוביל את זה מול המפקחות, שאני מניחה שגם הן משקיעות מאוד-מאוד כדי להוביל אתכן למקום האחר.
<סימה חדד: ואני לוקחת אחריות גם להדרכה וגם לפיקוח, לחדד את הנקודות הללו.
<סימה חדד: אני עושה את הכול בקצרה כי אני רוצה לגעת בכמה נושאים.
<סימה חדד: הנושא של סייעות: יש לנו 80 רשויות במהלך השנה הזאת.
<סימה חדד: זה באמת ביוזמת הרשויות ולא במימון הרשויות, שהחליטו להוסיף סייעת נוספת.
<סימה חדד: ובוודאי אנחנו מרגישים שזה מסייע לגננות, ואולי קצת יותר מרגיע, ומאפשר להן לעשות את המערך קצת יותר מותאם לגיל הזה, ככל שניתן.
<סימה חדד: עלו פה הרבה מאוד נושאים, שזה לא משנה באיזה גיל אנחנו נתקלים בזה ואנחנו צריכים להתמודד.
<סימה חדד: כי ילדים בעלי צרכים ייחודיים יש בגיל שלוש, ויש בארבע, ויש בחמש.
<סימה חדד: ואותו תפקיד יש לכן בכל בגילאים הללו.
<סימה חדד: זה נכון שמגיל שלוש זה מתעצם, במיוחד כאשר יש לנו 30 או 30 ו- ילדים בני שנתיים ועשרה חודשים, שנתיים ותשעה חודשים, עד גיל ארבע, אז בוודאי שהצרכים שונים.
<סימה חדד: ואם יש לי ילד שיש לו התייחסות מסוימת, אוכלוסייה אחרת, אם הגן שלי נמצא בקרב מקום אחר, אבל מבחינת המחויבות שלי לתפקיד הגננת או להסתכלות שלי על הילדים, למיפוי הילדים, למתן מענה, זה אותם.
<סימה חדד: להגיש לוועדת שילוב, זה לא משנה אם זה ילד בן שלוש, ילד בן ארבע או ילד בן חמש.
<סימה חדד: וכנ"ל לגבי ועדות השמה וכנ"ל.
<סימה חדד: אני יודעת שהמטרה שלנו היום הייתה להעצים, ואני שמחה שהעליתן את זה, אבל אני רוצה רק שנדע שהמחויבות היא לאורך כל הגילאים - - -
<אורית לובטקין: אבל שילוב מקבלים מגיל חמש, רק בגן חובה.
<סימה חדד: שילוב נכון - - -
<קריאה: כן, רק בגיל ארבע אנחנו מגישות.
<קריאה: יש רשויות שנותנות גם לגיל - - -
<אורית לובטקין: ועדת השמה זה לכל גיל, אבל שילוב זה רק מגיל גן חובה.
<קריאה: יש רשויות שנותנות גם אבחון.
<סימה חדד: נכון, אבל בואו, שילוב זה משרד החינוך, זה לא הרשויות.
<סימה חדד: אבל יש מרכזים לגיל הרך ברשויות שונות, יש את התחנות להתפתחות הילד שנותנות מענים, יש פה חלוקה בין משרד הבריאות למשרד החינוך שבהחלט עדיין נכון.
<סימה חדד: זאת המצוקה, וזה עלה גם כאן:
<סימה חדד: כמה זמן לוקח לאתר, וכמה זמן עד שהילדים מקבלים, ולאורך איזה זמן, ומה מחויבות הגננת כלפי הילדים האלה – אולי יותר ממסגרת חינוכית אחרת, ללא ספק.
<סימה חדד: מכיוון שזה עלה אני מעלה נקודות.
<סימה חדד: אנחנו נשאיר אתכן ככה להמשך מחשבה.
<סימה חדד: אני גם מכאן מזמינה את עצמי ואולי את צוות הפיקוח לעשות שולחנות עגולים מידי פעם ולהקשיב לגננות, למרות שאנחנו עושים סיורים בשטח.
<סימה חדד: ומה שאתן מעלות, דרך אגב, גם המפקחות מעלות, גם המדריכות.
<סימה חדד: זאת אומרת, לא שמעתי פה שום דבר חדש שאמרתי: פעם ראשונה אני שומעת.
<סימה חדד: ובכל זאת אני חושבת שאנחנו נמשיך לעשות את זה בעצמנו.
<סימה חדד: כבוד סגן שר החינוך נמצא כאן, והוא עשה המון השנה, ואני במקום הזה רוצה להודות לך, חבר הכנסת אברהם וורצמן.
<סימה חדד: בכל הנושא של ייעוץ חינוכי בגני הילדים, במיוחד מערך התמיכה כדי שילווה את הגננות.
<סימה חדד: כי אנחנו יודעים שככל שיש לנו גננות פנויות, ואתן דיברתן היום על העומסים האלה, במיוחד העומסים הרגשיים, זה בדיוק המקום, מקומו של הייעוץ החינוכי, השירות הפסיכולוגי, לסייע לכן.
<סימה חדד: ואני חושבת שאתן מרגישות את זה.
<סימה חדד: אני רואה, אתן מהנהנות, אחר כך אתן תודו גם לסגן שר החינוך, אברהם וורצמן.
<סימה חדד: וכמובן בימי הדרכה: לעולם אולי לא נצליח לתת מענים לכולם באותה עוצמה, באותה תדירות.
<סימה חדד: גם כל אחת ואחת מכן, גם אם יש לה את אותו ותק, יש לה צרכים אחרים, ובהתאם לזה.
<סימה חדד: אני מאוד מקווה, אני גם סומכת שאנחנו נמשיך להצמיח את המשאבים האלה, שיהיו עבורכן איזשהו מערך תמיכה.
<סימה חדד: אנחנו עובדים בעוד כמה רמות כדי באמת להמשיך ולסייע לכן, כדי שתעשו את עבודתכן, כדי שתמלאו את עבודתכן כמו שאתן רוצות, כמו שאתן הצגתן את זה כאן.
<סימה חדד: אני לפחות התרגשתי מההתרגשות שלכן עבור כל אחת מן הסוגיות שהעליתן.
<סימה חדד: שחרור ילדים: אני רוצה לומר, אנחנו אפשרנו – לא חשוב כרגע.
<סימה חדד: אני לא אספר את כל הסיפור – שתי תחנות יציאה, גם כי שר החינוך ביקש לאפשר את זה – כי יש הורים וזכותם, הם מגדלים ילדים.
<סימה חדד: וכמספר האנשים פה מספר הדעות אם כן לשחרר או לא לשחרר; אם זה יום ארוך או יום קצר.
<סימה חדד: אנחנו לא יכולים להיענות לכל אדם ולתפור לו את החליפה.
<סימה חדד: דובר על שתי תחנות.
<סימה חדד: ובמקומות שיש זליגה כזו או אחרת – בואו נטפל בזה נקודתית מול המפקחות.
<סימה חדד: ואם צריך, אפשר לערב אותי.
<סימה חדד: גם אני זמינה: גם לגננות, גם למפקחות וגם לכן.
<סימה חדד: בנות שירות לאומי – דיברתי קודם.
<סימה חדד: זהו.
<סימה חדד: אני מצטרפת לכל מה שנאמר כאן באשר לצמצום מספר ילדי הגנים ולתוספת כוח-אדם.
עמרם מצנע: חבר הכנסת אברהם וורצמן, בבקשה, סגן שר החינוך.
אברהם וורצמן: טוב, ברשות היושב ראש עמרם מצנע, שבאמת, קודם כל, אני חושב שוועדת החינוך, התרבות והספורט, בראשותך פועלת, נוגעת בנקודות הנכונות, בנקודות המשמעותיות במערכת.
אברהם וורצמן: וקודם כל, תודה לך.
אברהם וורצמן: תודה לך שאתה מאפשר את המפגש החשוב הזה.
אברהם וורצמן: חבריי חברי הכנסת, הגברת סימה חדד, מיכל וכל הגננות היקרות שנמצאות פה.
אברהם וורצמן: קודם כל, אני רוצה לומר לכן: דבר ראשון, תודה.
אברהם וורצמן: תודה כי אתן עושות את העבודה הכי חשובה במערכת החינוך.
אברהם וורצמן: ואני לא אומר את זה סתם, אני מתכוון למה שאני אומר.
אברהם וורצמן: מהיום ששר החינוך ביקש ממני לקחת אחריות על נושא הגיל הרך, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מדהים עם האגף.
אברהם וורצמן: עושים הרבה פעולות כדי לקדם את הגיל הרך, מתוך הבנה שהגיל הרך הוא המקום שבו צריך להשקיע הכי הרבה, צריך להשקיע בצורה נכונה.
אברהם וורצמן: כי אם אתה משקיע טוב ונכון בגיל הרך, אתה משפיע על העתיד ועל השינוי הכי חשוב של הילד.
אברהם וורצמן: אם אתה דואג לאיתור ולטיפול בזמן הנכון, במיוחד בגיל הרך, אתה יכול למנוע בעיות – מי יודע כמה שנים אחר כך.
אברהם וורצמן: אם אתה מטפל נכון בגיל הרך במגוון תחומים, אתה יכול להשפיע על איך הילד או הילדה ישתכרו כשהם יהיו גדולים, וכולי, וכולי וכולי.
אברהם וורצמן: אני לא רוצה עכשיו להרחיב בנקודה הזאת, ולכן, קודם כל, אני אומר תודה, כי באמת אתן נוגעות בגיל הכי חשוב.
אברהם וורצמן: אני רוצה לספר לכן כמה נקודות שאנחנו מטפלים בהן בימים אלו ממש.
אברהם וורצמן: קודם כל, מתנצל שלא הייתי בכל הדיון, מתנצל מאוד.
אברהם וורצמן: שמעתי מתוך סיכום הדברים, וגם הדברים של הגברת סימה חדד על הנקודות המרכזיות, וגם כתבו לי על הנקודות המרכזיות שעלו בדיון.
אברהם וורצמן: אני רוצה לומר לכן כמה דברים: דבר ראשון, בימים אלו מוקמת ועדה מיוחדת במשרד, שזו פעם ראשונה שקמה ועדה כזאת, שהולכת להכין תכנית אב לגיל הרך בישראל.
אברהם וורצמן: תבינו, המשמעות של הדבר הזה היא לנגוע בכל הנקודות: הטכניות, כוח-אדם, פדגוגיות – כל הנקודות.
אברהם וורצמן: לתת המלצות למשרד החינוך.
אברהם וורצמן: שמשרד החינוך יביא את ההמלצה לממשלה, ואנחנו מקווים שהממשלה תאמץ את ההמלצות האלה.
אברהם וורצמן: זה יכול להיות שינוי דרמטי בכל מה שקורה בגיל הרך בישראל.
אברהם וורצמן: זה קודם כל באופן כולל.
<אורית לובטקין: כדאי שיישבו שם מהשטח.
אברהם וורצמן: יישבו גם מהשטח.
אברהם וורצמן: יישבו גם נציגות של גננות, נציגות של מפקחות, אנשים מהאקדמיה – יישבו מכל הכיוונים.
אברהם וורצמן: כמובן, הפיקוח מהמטה, מכל הכיוונים, כדי להגיע להמלצות נכונות.
אברהם וורצמן: תבינו, דבר כזה לא נעשה מעולם במשרד החינוך, ודבר כזה יכול להיות פריצת דרך בכל מה שקשור להשקעה בגיל הרך.
אברהם וורצמן: זה, קודם כל, דבר אחד כללי.
אברהם וורצמן: דבר שני: ברגע שנכנסתי לתפקיד קלטתי את הבעיה הקשה של ילדים בגילאי שלוש, שיש גננת וסייעת – אי אפשר להשתלט על 35 ילדים עם שתי נשות צוות.
אברהם וורצמן: זה קשה מאוד-מאוד-מאוד, כמעט עד בלתי אפשרי.
אברהם וורצמן: עשינו בדיקה – אני רוצה שתדעו – כמה יעלה למערכת להוסיף בשלב הראשון סייעת בכל גן בגילאי שלוש, והגענו לסכומים אסטרונומיים.
אברהם וורצמן: אסטרונומיים.
אברהם וורצמן: כשבזמן שכל התקציב מקוצץ, גם תקציב משרד החינוך מקוצץ.
אברהם וורצמן: אי אפשר היה ליישם דבר כזה.
אברהם וורצמן: אף על פי כן, הוספנו 20 מיליון שקלים ואפשרנו תוספת של 500 בנות שירות לאומי בגנים עתירי ילדים של גיל שלוש.
אברהם וורצמן: אני מתאר לעצמי שחלק מכירות את זה מהגנים.
אברהם וורצמן: ושמעתי גם את הנקודה של מי הבנות, ואנחנו גם בזה פועלים: איך להכשיר אותן ולהדריך אותן, ולדאוג שהן באמת יהיו קבועות, וכולי וכולי.
אברהם וורצמן: יותר מזה, אפשרנו תכנית שהיא תהיה כנראה – השנה יהיה קצת פחות, כי, עוד פעם:
אברהם וורצמן: התחלנו מאוד מאוחר, אבל בשנה הבאה היא תהיה – בת שירות לאומי שבאה לשנתיים לתכנית, ואפרופו קביעות, שנתיים לתכנית, והיא תקבל הכשרה וליווי על ידי אחת המכללות, היא תקבל הכרה לשירות כשנה בלימודים לגיל הרך בחינוך אחר כך, שזה דבר מדהים.
אברהם וורצמן: זה דבר מדהים, וזה יכול להביא בנות מדהימות לבחור את השירות הזה.
אברהם וורצמן: אני מאוד מקווה.
אברהם וורצמן: את הזעקה שעלתה פה נעלה גם במשרד עם חברנו, עם שר החינוך, עם המנכ"לית, עם כולם, ואני מאוד-מאוד מקווה שבשנה הבאה מספר הבנות שיעשו שירות לאומי בגנים יעלה.
אברהם וורצמן: אני מקווה אפילו שיוכפל.
אברהם וורצמן: ועוד פעם: מבחינתי, כל גן שיש טיפול כזה זה עולם שלם.
אברהם וורצמן: כל גן זה עולם שלם.
אברהם וורצמן: כל ילד שמקבל טיפול זה עולם שלם - - - זה דבר גדול ומאוד משמעותי.
אברהם וורצמן: דבר נוסף: עלה הקשר עם ההורים.
אברהם וורצמן: אנחנו פותחים מודל.
אברהם וורצמן: בעוד חודש-חודש וחצי פותחים ב-200 גנים מודל של בית ספר להורים.
אברהם וורצמן: בית ספר להורים – חמישה מפגשים בשנה.
אברהם וורצמן: מפגש אחד גדול לכל היישוב.
אברהם וורצמן: והכוונה היא שבתוך שלוש-ארבע שנים כל ילדי ישראל יהיו בבית ספר להורים.
עמרם מצנע: הורי ישראל.
אברהם וורצמן: הורי וילדי.
אברהם וורצמן: הרעיון, דרך אגב, טוב שהערת כי הרעיון במודל הוא שיש פעילות מקבילה לילדים ולהורים, ואז כל ההורים מגיעים.
אברהם וורצמן: אנחנו מכירים את זה.
אברהם וורצמן: כל ההורים מגיעים.
אברהם וורצמן: ואנחנו הולכים להתחיל את זה.
אברהם וורצמן: אני רוצה לומר פה גם אמירה: הולכים להתחיל את זה גם במגזר הממלכתי, גם במגזר הממלכתי-דתי, גם במגזר הערבי, הדרוזי וגם במגזר החרדי.
אברהם וורצמן: בכולם.
אברהם וורצמן: גם במוכר שאינו רשמי.
אברהם וורצמן: כי אנחנו מאמינים בחשיבות של שילוב ההורים יחד איתנו בעבודה משותפת.
אברהם וורצמן: זה מאוד-מאוד חשוב ומאוד משמעותי בעינינו.
אברהם וורצמן: דבר נוסף:
אברהם וורצמן: אנחנו עובדים עכשיו על תכנית גדולה מאוד בנושא מרכזים לגיל הרך.
אברהם וורצמן: אנחנו הולכים להעצים את הפרויקט הזה בצורה מאוד משמעותית.
אברהם וורצמן: לבנות מקומות חדשים, לחזק מקומות קיימים, ולתת שירות מערכתי מאוד משמעותי לכל מוסדות החינוך.
אברהם וורצמן: זה אומר לגנים ולמעונות היום שנמצאים באותה שכונה.
אברהם וורצמן: הכוונה שלנו, בעזרת ד', שזה יהיה built in.
אברהם וורצמן: זה יהיה בעתיד.
אברהם וורצמן: כמו שבונים בשכונה, בונים בתים, בונים מרכז מסחרי, בונים בית ספר, בונים גנים, בונים מעונות, בונים בית כנסת, שייבנו גם מרכז לגיל הרך.
אברהם וורצמן: המרכז הזה ייתן את כל השירותים העודפים: שירותים פרה-רפואיים, טיפת חלב, הדרכת הורים, סיוע פרטני להורה מסוים שרוצה עזרה, ליווי של הגננות, הסייעות ומנהלות המעונות שנמצאות באותו אזור.
אברהם וורצמן: טיפול עמוק מאוד.
אברהם וורצמן: אנחנו מקווים מאוד שבשנת הלימודים הבאה אנחנו כבר נהיה קשורים ל-60 מרכזים.
אברהם וורצמן: עכשיו, תבינו: 60 מרכזים.
אברהם וורצמן: כל מרכז כזה נותן שירות לכ-20,000 תושבים.
אברהם וורצמן: מעטפת של 20,000 תושבים עם הגנים ומעונות היום שנמצאים בפנים.
אברהם וורצמן: אם, בעזרת ד', הכול יעבוד כשורה, למעלה ממיליון אנשים יקבלו את השירות הזה בשנה הבאה, שזה דבר מאוד גדול.
אברהם וורצמן: ואני בטוח שלפחות שליש או חצי מכן תרגישו את זה, וכל אחת במקומה ובאזור שלה.
אברהם וורצמן: אנחנו מאוד קשובים.
אברהם וורצמן: ואני אומר לכן, וגם באופן אישי: אם יש דברים שאתם חושבות שהמערכת צריכה להתייעל, היא צריכה להתחזק – קודם כל, היום יש פייסבוק.
אברהם וורצמן: יש פייסבוק.
אברהם וורצמן: אתם יודעים, בעידן של היום, חופשי-חופשי להתכתב בפייסבוק, ואנחנו נגיב ונענה או לשלוח מיילים.
אברהם וורצמן: בשמחה רבה.
אברהם וורצמן: לשלוח לגברת סימה חדד, כמובן, לשלוח אליי.
אברהם וורצמן: אנחנו קשובים.
אברהם וורצמן: אנחנו פה כדי לשרת.
אברהם וורצמן: אנחנו פה כי אנחנו מבינים שהגיל הרך זה הגיל הכי חשוב לטפל בו, הכי נכון להשקיע בו.
אברהם וורצמן: והגברת סימה חדד דיברה – השנה השקענו על תוספת של הדרכה, תוספת של ייעוץ בצורה מאוד משמעותית.
אברהם וורצמן: אנחנו מתכוונים עוד להוסיף בזה, עוד להשקיע בזה.
אברהם וורצמן: ולסיכום, אני רוצה לומר: אין ספק, יהיו המסקנות אשר יהיו, מספר הילדים ומספר המבוגרים בגן – יש לנו עוד הרבה-הרבה-הרבה מה לעשות: בין אם זה שתי גננות, בין אם זה עוד סייעת.
אברהם וורצמן: יש הרבה מה לעשות.
אברהם וורצמן: המערכת צריכה עוד הרבה להתקדם.
אברהם וורצמן: אנחנו היום לומדים ממודלים במדינות אחרות.
אברהם וורצמן: אנחנו נחכה גם לתוצאות של הוועדה.
אברהם וורצמן: ואני מבטיח לכן להיות קשוב, לפעול ולדאוג שהגיל הרך יקבל את הטיפול הטוב ביותר.
עמרם מצנע: כן, תודה רבה לסגן השר.
עמרם מצנע: אני מאוד שמח על המפגש הזה.
עמרם מצנע: הוא משלים, כפי שאמרתי לכן, מפגשים שאנחנו עושים עם כלל הצוותים במערכת החינוך.
עמרם מצנע: ולי היה מאוד מעניין מלמד.
עמרם מצנע: ואני חושב שאנחנו, חברי הכנסת, יוצאים נשכרים בכך שאנחנו מבינים יותר טוב את מה שמציק.
עמרם מצנע: מבינים את השטח.
עמרם מצנע: לכן, אני מקווה, שזה גם תרם בכך שייצגתן כל אחת גם את הגן, וגם את היישוב, וגם את המקום שממנו אתן באות.
עמרם מצנע: ואני בכלל חושב שהקשר בין השטח לבין הדרג הנבחר חשוב מאוד.
עמרם מצנע: הוא חלק מהפתרון.
עמרם מצנע: אנחנו יודעים שלפעמים הקשבה, ודו-שיח ורצון טוב הם כבר חלק מהפתרון, למרות שהפתרונות בפועל הם הרבה יותר קשים, ארוכי טווח, וכמובן אפשריים.
עמרם מצנע: תראו, אין ספק שמערכת החינוך עברה מהפכה של ממש בהחלטה להתחיל חינוך לכל ילדי ישראל במסגרת חוק חינוך חינם מגיל שלוש.
עמרם מצנע: היא נעשתה כפי שהיא נעשתה, בהשקעה תקציבית ענקית, וכמובן בהשקעה חשיבתית, ארגונית, בלתי רגילה.
עמרם מצנע: אני לא זוכר הרבה מהפכות כאלה בשנים האחרונות.
עמרם מצנע: עכשיו, יכול להיות שהיה אפשר לקחת שלוש-ארבע שנים, חמש שנים, להתכונן, ולהושיב ועדות, ולהתמודד עם כל הבעיות, ורק אז לצאת לדרך.
עמרם מצנע: אני חושב שהדרך הנכונה היא להחליט על מהלך, לבצע אותו, ועכשיו לשמוע את הבעיות, את הלקחים, את הקשיים, ועם הזמן כמובן לתקן אותם.
עמרם מצנע: תפקיד הגננת כפי שאני מסתכל – לא הייתי אף פעם גננת – הוא אולי גם התפקיד החשוב ביותר, וגם הקשה ביותר במערכת החינוך.
עמרם מצנע: מורה, אפילו של כיתה א', נכנסת לכיתה, יש לה הפסקה – היא הולכת, יושבת עם חברותיה המורות.
עמרם מצנע: לכן אין הפסקה.
עמרם מצנע: אתן מ-07:55 עד 14:00 עם הילדים.
עמרם מצנע: אני לא צריך לספר לכן, אתן יודעות את זה.
עמרם מצנע: מה שאני רוצה לומר שאנחנו מבינים את זה, ויודעים את זה.
עמרם מצנע: שלא לדבר על כך שלקבל את הילדים בגיל שלוש או בגיל ארבע זה לקבל את הילדים ממש בושר לחלוטין, ודרך הכניסה שלהם לתוך מערכת החינוך משפיעה לאחר מכן על כלל מערכת החינוך.
עמרם מצנע: ולכן כל כך חשוב שאחרי כל כך הרבה שנים של דיבורים על החשיבות של החינוך בגיל הרך, מתחילים בשנים האחרונות לקבל גם מענה, ושמענו את סגן שר החינוך עם הוועדה לתכנית אב.
עמרם מצנע: אני מקווה ששמתם גם לוח זמנים לוועדה.
עמרם מצנע: כי באמת יש על זה חשיבה, וזה מובן.
עמרם מצנע: אני, באופן אישי, למדתי את זה על בשרי, לראות כמה הערך הזה של גן הילדים, החינוך באמת לכישורי חיים; לא עומדים בגן הילדים, כפי שגם הגברת סימה חדד אמרה, עם איזשהו סרגל של מחויבות של בחינות מיצ"ב, ובחינות בגרות ובחינות כאלה או אחרות, אלא באמת לעצב את הילד ושילובו בתוך הקבוצה, בתוך המערכת, והכשרתו, בין אם בשפה, בין אם בכישורי חיים, לתחילת הלימודים.
עמרם מצנע: עכשיו, עלו פה לא מעט נושאים, ונדמה לי שיש הסכמה ואין על זה ויכוח על הצורך באדם מבוגר שלישי בגן הילדים.
עמרם מצנע: הדבר הבסיסי, לפי דעתי, זה עזרה טכנית שזה או סייעת או בת שירות.
עמרם מצנע: אני מקווה שאולי בהמשך אפשר יהיה להכניס אנשים יותר מוכשרים ויותר מיומנים.
עמרם מצנע: אבל אין ספק שבגיל שלוש הצורך באדם שלישי, לדעתי הוא יותר גדול מהצורך להקטין את מספר הילדים.
עמרם מצנע: הם הולכים ביחד.
עמרם מצנע: אבל אם אתם שואלים אותי, ובסוף אנחנו הלוא מדברים גם על אמצעים, וגם על כסף, וגם על כוח-אדם, נדמה לי שזה יותר חשוב.
עמרם מצנע: הדבר השני הוא באמת מספר הילדים.
עמרם מצנע: זה נכון למספרי הילדים בבתי הספר שלנו, דבר שעולה חדשות לבקרים.
עמרם מצנע: לצערי הרב, לא ממש נפתר.
עמרם מצנע: וזה נכון כמובן לגני הילדים.
עמרם מצנע: כאן הרשויות המקומיות יכולות להיות שחקניות חשובות.
עמרם מצנע: כי ברשות שיש לה את היכולת ויש את ההבנה שזה חשוב, הרשות עצמה קובעת רף נמוך יותר של מספר ילדים, ומשרד החינוך עומד אחרי זה, כי הלוא הוא צריך לאשר את הגננות ואת התקציבים.
עמרם מצנע: אז זה נושא אחד.
עמרם מצנע: עלו נושאים נוספים.
עמרם מצנע: תראו, אנחנו בנושא סייעות בכלל הולכים לקיים דיון מערכתי כאן, בוועדה.
עמרם מצנע: כי זה נכון שסייעת – אין כמעט כישורים.
עמרם מצנע: מי שנמצאת מתאימה בעצם בפרופיל נמוך מאוד – מתקבלת.
עמרם מצנע: יש תחלופה גדולה מאוד.
עמרם מצנע: הן, בדרך כלל, לא עובדות קבועות, ויש בעיה באמת בתנאי השירות שלהן, וגם רמות השכר.
עמרם מצנע: הן גם מועסקות לא על ידי משרד החינוך – על ידי הרשויות.
עמרם מצנע: וחדשות לבקרים, לא תמיד גם מקיימים את התנאים הבסיסיים להעסקתן של הסייעות.
עמרם מצנע: ואני מדבר על סייעות בגנים, וגם סייעות, כמובן, שמלוות את החינוך המיוחד-המשולב והלא משולב בכל המערכת.
עמרם מצנע: אלה שמסיעות, משתתפות בפיקוח על הסעות ילדים.
עמרם מצנע: תחום שהוא בהחלט מחייב עיסוק וכניסה.
עמרם מצנע: אני עוד פעם מודה לכן.
עמרם מצנע: מודה לך, הגברת סימה חדד; לך, סגן שר החינוך אברהם וורצמן; לחברי הכנסת.
עמרם מצנע: ושמחתי מאוד לפגוש אתכן, ותמשיכו בעבודה החשובה שאתן עושות.
עמרם מצנע: גם אנחנו כאן, בכנסת, אני וחבריי בוועדת החינוך, התרבות והספורט מקבלים בברכה פניות, אפילו אישיות וישירות, ורואים בזה חלק מהשירות שאנחנו מחויבים כלפיכן.
עמרם מצנע: אז תודה רבה ובהצלחה.
עמרם מצנע: אני עובר פה שנים על הכביש - - -
<נתן איתן: כולם עוברים, אל תגיד לי חתונה.
עמרם מצנע: הייתי פה פעם באיזה חתונה.
<נתן איתן: אנחנו נדבר קצת על הקמח, ברשותך.
<נתן איתן: פטור בלא כלום אי אפשר.
<יהודית גידלי: אם אין קמח אין תורה.
עמרם מצנע: אבל באמת תתחיל לספר לנו מה זה האורגן הזה.
<נתן איתן: האורגן הזה הוא אורגן ייחודי, אבל הסיפור מתחיל בעלייה השנייה.
עמרם מצנע: מה תפקידו של ינון פה?
<נתן איתן: מיכה ינון, שהתנצל, הוא היה בחו"ל, הוא יושב ראש הדירקטוריון, יושב ראש החברה זה יצחק נבון, באופן מסורתי יושבי ראש החברה היו יושבי ראש הכנסת, מי שעצר את זה הוא ריבלין, שאמר שהוא לא, אנחנו מנסים לחדש את העניין, אבל החיבור של נבון היה גם כשר חינוך, הוא תמך וסייע, ומאז אנחנו בבעיה.
עמרם מצנע: מיכה ינון, למי שלא יודע, הוא גם אבא של היועץ המשפטי של הכנסת.
<נתן איתן: נכון, אבל יש לו זכויות בפני עצמו.
עמרם מצנע: יש לו זכויות.
<נתן איתן: נכון, אבל אין גאווה יותר מילד שמצליח יותר מאבא.
<נתן איתן: הסיפור מתחיל מהעלייה השנייה.
<נתן איתן: זוג עולה בעלייה השנייה, אפרים וחנה הראובני, בוטניקאים, גרים בשכונת הבוכרים בירושלים ויש להם חלום, החלום שלהם זה לשחזר, בהגדרה שלהם, את טבע הארץ על פי המקורות.
<נתן איתן: הם אומרים, רגע, אנחנו מגיעים לארץ, מעבר לסיפור האמוני ולסיפור הדתי יש גם סיפור שאנחנו חוזרים למקום שהייתה פה היסטוריה ארוכה של עם ישראל ואנחנו רוצים לשחזר אותה דרך הבוטניקה.
<נתן איתן: הם הקימו איזה מוזיאון בוטני בשכונת הבוכרים, לימים הם העבירו את הממצאים שלהם להר הצופים, בהפצצות במלחמה זה נהרס קצת ואת חלומם הם לא מימשו.
<נתן איתן: היו להם שני ילדים, עם שמות מאוד מיוחדים, אחד נגה, בן, ואיילת השחר, בת, שניהם מוצלחים.
<נתן איתן: נגה הלך לכיוון הפיזיקה והגרעין, אבל אחרי שהוריו נפטרו הוא החליט שהוא מממש את החלום שלהם להגדרה שלו, זה להקים פארק של טבע התנ"ך על פי המקורות, טבע ישראל על פי המקורות.
<נתן איתן: הסיפור הוא סיפור מדהים במובן הזה שהוא הסתובב בכל המקומות, בסוף הגיע באיזה ישיבה ביום שישי לבן גוריון, דפק לו בדלת ובן גוריון החליט לתת לו 2,500 דונם במה שנקרא חארת' אל טנק, בודרוס, נעלין, 443, גבעות חשופות.
<נתן איתן: אמר לו, 'קח 2,5000 דונם', הלך וסגר את זה עם מינהל מקרקעי ישראל ומינהל מקרקעי ישראל אמר לו 'תגיד לי, מה אתה נותן לבן אדם 2,500 דונם?', הוא אמר, 'מה אתה חושב, שנגה יברח עם זה לחוץ לארץ?' והוא בעמל כפיו, דרך אגב עם בחור מבודרוס, ערבי, שגר במערה - - -
<יהודית גידלי: על איזה שנה אתה מדבר?
<נתן איתן: אני מדבר על 64', אנחנו חוגגים 50 שנה.
<נתן איתן: במהלך השנים הוא תכנן בצורה מדויקת סדרה של גנים ופארקים על פי המקורות במחשבה של כל צמח ונשתלו פה בין 250,000 ל-300,000 עצים וצמחים.
<נתן איתן: כל מקום שנבנה כביש בארץ הוא הלך ודאג שעצי הזית יגיעו לפה והוא הביא עצי תמרים - - -
עמרם מצנע: כל זה לפני 67'.
<נתן איתן: לפני 67', ובנה פה מה שאני קורא הדמיה אקולוגית של טבע הארץ על פי המקורות.
<נתן איתן: יש פה 2,500 דונם שתולים, עם בריכות, עם מתקנים חקלאיים שמשחזרים את החקלאות של ארץ ישראל על פי המקורות.
<נתן איתן: כל עץ עם המקורות שלו וכל עץ עם ההיסטוריה שלו.
<נתן איתן: הסיפור הזה הוא מדהים במובן הזה שבשלב מסוים מתחברים לפה לא רק הדתיים, להיפך, כאילו ברצון שלנו להגיד רגע, אנחנו חזרנו לארץ, מה מחבר אותנו לארץ, זה באמת העובדה שפה חרשו ועדרו וזרעו אבותינו.
<נתן איתן: אני מסמן בלמידה שלי, בשבעה החודשים האלה, את הנקודה המכרעת בעם ישראל, זה המעבר ממה שאני קורא לעם רועים לעם של חקלאים.
<נתן איתן: אני מדבר על הנרטיב, אני מדבר על המיתוס, אני מדבר על ההיסטוריה, אחרי 40 שנה שהם - - -
עמרם מצנע: זו ההיסטוריה של העולם, ממלקטים לציידים.
<נתן איתן: הגיעו לארץ הזאת, אחרי שפונקו, אני לא יודע מה הסימבוליקה של המן, אבל האוכל נפל להם מהשמים, מראה להם ארץ זבת חלב ודבש, ארץ מיוערת שיש בה תושבים, אומר להם 'את הארץ הזאת אתם יורשים, אתם מתחילים לעבד אותה, לחרוש אותה ולהוציא את האוכל שלכם מהאדמה'.
<נתן איתן: זה סיפור דרמטי במובן הזה שהפיכתם לעובדי אדמה שינתה את כל התרבות, את כל השפה, את כל הלשון, את כל המשלים, החל מהעובדה שכל התפילות התחילו לדבר במושגים של חקלאות.
<נתן איתן: המשמעות של לתת את הגשם בעתו זה אם הגשם מגיע מוקדם מדי, הוא דופק לי את הפריחה, מגיע מאוחר מדי, דופק לי את השעורה, והעם התחיל להתכוונן ולהתפלל לשמים, לאלוהים, כדי שייתן לו את זה.
<נתן איתן: הדבר השני זה באמת כל התפיסה האמונית של המשמעות של הגידולים האלה.