GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נתן איתן: מי שלא יודע, דגן, תירוש ויצהר, שהם שלושת המקורות, גם במזוזה, גם בבית המקדש וביום שישי, כמסר שאומר רגע, אלה שלושת הדברים, גם הזית, גם החיטה והשעורה והשמן - - -
<איריס גולן: דגן, תירוש ויצהר.
<נתן איתן: המעבר הזה גם התבטא בכל המשלים ובכל השפה, למשל של הנביאים.
<נתן איתן: הנביאים דיברו, נלך עוד מעט לגבעת ישעיהו, משל הכרם של ישעיהו, הוא מדבר בשפה שמובנת לעם, כל התפיסה, כל הביטויים, כל השפה, הופכת להיות תלויה בדבר הזה.
<נתן איתן: הרעיון פה הוא לנסות לחדש את הידיעה ואת החיבור לאותם מקורות.
<נתן איתן: הוא התחיל, אני קראתי, אני לא מכיר, גם כאיש חיל החינוך, את חינוך השדה בצה"ל, הוא יזם את חינוך השדה בצה"ל והוא טיפל בנושאים האלה.
<נתן איתן: ב-94' הוא קיבל את פרס ישראל על המפעל שלו, הוא נפטר ב-2007 בגיל 84 ואני חושב שהוא אחד מהמעטים שבאמת הצליח להגשים את החלום.
עמרם מצנע: עצרת ב-64', מתי זה הפך להיות משהו ציבורי?
<נתן איתן: זה לא הפך להיות ציבורי, הסטטוס שלו היא חברה לתועלת הציבור, שמחכירה את האדמה בהסכם מאוד ייחודי ארוך טווח ממינהל מקרקעי ישראל, רק למטרת הייעוד הזה.
<נתן איתן: היא חברה כמו עמותה, היא נתמכת על ידי משרדי הממשלה, בעיקר משרד החינוך, תיכף אני אתייחס לסוגיה הזאת כי היא סוגיה כואבת, היא מנוהלת על ידי דירקטוריון, שהם הסוברן שלה, וכאמור יצחק נבון הוא היושב ראש של החברה.
<נתן איתן: יש תקנון, התקנון מאושר ברשם החברות, פעם היה רשם העמותות.
<נתן איתן: זאת אומרת היא חברה לתועלת הציבור, במושגים שלי עוד אני מדבר על עמותה עם כל המשתמע, גוף ייחודי, מוזר מאוד, כי ההתארגנות של שטחים ירוקים בארץ הלכה לכיוון של התכנסות, הרט"ג והחברה להגנת הטבע וכו', והמקום הזה הוא מקום ייחודי ולוטשים אליו עיניים.
<דובי שמיר: הוא מקום ללא אבא ואמא, זאת אומרת אנחנו גוף סטטוטורי בלעדי, אין לנו שום גורם, לא מעלינו, לא מתחתינו.
<נתן איתן: כשטוב לנו כן, כשרע לנו - - -
<דובי שמיר: על היתרונות שבזה ועל החסרונות שבזה.
עמרם מצנע: אבל כפי שאתה אומר, יש חוזה ארוך שנים עם המינהל.
<נתן איתן: כן.
<נתן איתן: אני הייתי במינהל כשנכנסתי לתפקידי, מנהל המחוז אמר, 'רגע, מה הדבר הזה?
<נתן איתן: ' הוא לא ראה את החוזה, הוא פתח את החוזה ואמר 'תשמע, זה בלתי אפשרי, חוזה כזה בחיים לא יתממש', למרות שהשטח הזה נחשב כשטח פתוח, פרטי, בהגדרה הסטטוטורית שלו, הוא גן לאומי שאולי יכריזו עליו פעם וכו', אבל המיקום שלו הוא מיקום בעייתי במובן הזה שמתחילים ללטוש עיניים.
<נתן איתן: זאת אומרת העסק מתחיל להיות צפוף, הבתים של מודיעין גולשים ופה יש - - -
<דובי שמיר: הבתים של שוהם.
<דובי שמיר: לא, אנחנו בתווך בין - - -
עמרם מצנע: של שוהם?
עמרם מצנע: בין שוהם יש - - -
<נתן איתן: כן, קודם כל שייקחו את מתקן אדם, אחרי זה יגיעו אלינו.
<נתן איתן: אני אומר מודיעין, לחצות את הכביש, למרות שאנשים אומרים שזה בלתי אפשרי, אני לא יודע, ולכן גם היכולת שלנו לשמור את המקום הזה.
<נתן איתן: השם נאות קדומים, יש לו משמעות.
<נתן איתן: קדומים, מעבר לזה שהוא יוצר אסוציאציה שלפעמים פוגעת בנו עם קדומים, זה בתחומי הקו הירוק, זה באזור הקו הירוק, אבל, שוב, יש איזה שיוך.
<נתן איתן: המילה קדם וקדום, זה גם קדימה וגם קדום, והייתה מחשבה רבה על השם הזה.
<נתן איתן: 40 עובדים, חלקם עובדים ערבים מסורים, של עשרות שנים, הם למעשה עושים את העבודה החקלאית העיקרית של המקום.
<נתן איתן: בסביבות 200,000 איש מבקרים במקום הזה, כשהגרעין העיקרי החשוב זה למעלה מ-50,000 תלמידים ממוסדות החינוך, בהסדר מיוחד, יש פה סדרה שלמה של תכניות, טיילור מייד, שנבנים לבתי הספר בהתאם ללימודי התורה שלהם.
<נתן איתן: הרעיון הלא מקורי אבל המדליק מאוד, שאומר שאפשר ללמוד את התנ"ך לא רק בכיתה אלא במקום הזה, החל מהפעלות וסדרה שלמה של דברים, רעיון שקוסם למורים.
<נתן איתן: מגיעים לפה תיירים, לא מספיק.
<נתן איתן: תקופה ארוכה אנחנו מנסים להדליק את האוונגליסטים, שמתחברים למקום בצורה לא תאומן.
<נתן איתן: זה מחייה להם את התנ"ך, הם מאוד מתרגשים.
<נתן איתן: מגיעים לפה קבוצות של גמלאים ואזרחים אחרים, בחנוכה, סוכות ופסח יש אירועים לכל המשפחה וסיורים.
<נתן איתן: 2,500 דונם זה שטח גדול מאוד, המקום יפהפה במובן הזה שבאמת אתה לא מבין שפתאום אתה מגיע במרכז הארץ לראות חבל ארץ שבאמת נשמר כקדום, ואם רואים את הגבעות שצופות מצפון מזרח, אתה רואה כמה הם חשופים ואתה רואה מה נבנה פה, במקום הזה, זה באמת מעורר הערכה והערצה.
<נתן איתן: הגוף הזה במשבר.
<נתן איתן: אני באתי לפה, אמרתי שאני רוצה קצת לנוח, כפנסיונר מהצבא, נולד לי בדיוק נכד, אמרתי שאני רוצה להיות איתו, כלקח שלי מהילדים שלי והסתבר שהמקום הזה הוא בבעיה.
<נתן איתן: אני רוצה למקד אותה ויש פה נייר קצר, אני רק רוצה למקד, כי אנחנו מנסים עכשיו לראות איך אנחנו פועלים ומנסים לראות איפה הנקודה הארכימדית כדי לנסות להצליח.
<נתן איתן: כשאני אומר שהמקום הזה בסכנה, אני מדבר בסכנה שבמושגים של פירמה זה יכול להיות אפילו חדלות פירעון.
<נתן איתן: יש פה עובדים, העובדים לא מקבלים שכר.
<נתן איתן: זה המצב.
<נתן איתן: מאיפה הדבר הזה נובע?
<נתן איתן: הוא נובע מהעובדה שגוף כזה לא יכול להיות עצמאי ולא יכול להיות עם הכנסה שתאפשר לו להחזיק 2,500 דונם וכך היה בהיסטוריה.
<נתן איתן: הנתונים שמונחים פה, ואני אציג אותם, שבשלב מסוים מדינת ישראל תמכה במקום בהיקף של 8.5 עד 10 מיליון שקל בשנה.
<נתן איתן: היה פה מערך מחקרי, מערך הדרכתי, והסכום הזה ירד בשנת 2013 לפחות ממיליון שקל.
עמרם מצנע: שזה דרך תמיכות.
<דובי שמיר: יש לנו תקנה מסודרת במשרד החינוך, היא הוקמה לטובת נאות קדומים, לאט לאט הצטרפו לה מספר גופים מאוד מאוד קטנים, אנחנו עדיין היום שולטים ב-65%-70% מן התקנה, פשוט התקציב של התקנה הולך ומצטמצם, הולך ומצטמצם, מ-12 ו-15 מיליון שקלים בשנה של נאות קדומים, אנחנו מדברים על תחילת שנות ה-90, יש פה גרף שעוד שנייה תראה אותו, גרף שמראה את זה בצורה מאוד מוחשים, אנחנו מדברים היום בבסיס התקציב על 1.3 מיליון שקל שמתוכם נאות קדומים מקבלת סביב ה-65%.
עמרם מצנע: תן לי דוגמה לגופים על התקנה.
<נתן איתן: עין יעל, לוטם.
עמרם מצנע: מה זה עין יעל?
<דובי שמיר: עין יעל זה מוזיאון פתוח בירושלים.
<דובי שמיר: לאחר מכן עמותת לוטם, שהיא עמותה לילדים בעלי צרכים מיוחדים, פארק יקנעם, טיפה טיפה טיפה חפץ חיים, יש שם מכון לתורה.
<דובי שמיר: התקנה נקראת 'חקלאות ומורשת ישראל', משהו בסגנון הזה, היא הוקמה אך ורק לטובת נאות קדומים, היסטורית.
<דובי שמיר: לא מפריע לנו כל כך הגופים המצטרפים לה, כמו שמפריע לנו היקף התקציב.
<נתן איתן: אנחנו מקבלים קצת כסף גם ממשרד החקלאות, בשנים האחרונות הפכנו לגן בוטני.
<נתן איתן: יש תקנה לגן בוטני.
<נתן איתן: גם שם הכסף הצטמצם, אני לא בטוח שמשרד החקלאות רוצה לראות גנים בוטניים שנתמכים על ידו, זה סרח עודף אצלו, אנחנו מקבלים כמה מאות אלפים ממנו, אחרי שקיבלנו סכום גדול.
<נתן איתן: קצת משרד התיירות מסייע לנו באמצעות חמ"ת, אבל הסיפור של הסוס שניסו - - - אנחנו עומדים על ספם של הדברים.
עמרם מצנע: מה ההכנסות שלכם?
<נתן איתן: ההכנסות שלנו הן הכנסות של בערך 5.5 מיליון, 3.5 מיליון מהכנסות שאנשים משלמים, נכנסים מורים ותלמידים.
<נתן איתן: יש לנו פה את הזכיינים של החתונות וקצת אירועים, אנחנו בפוטנציאל לפתח פה אולי פעילות כלכלית עסקית שתסייע לנו, אבל אסטרטגית אם המקום הזה לא יילקח על ידי גוף גדול, אנחנו מחפשים אבא, הזכיר דובי, כמו קק"ל, הרט"ג, או מישהו שיבוא וייקח אחריות כוללת שאומרת שאני לוקח גם אחריות תזרימית ותקציבית.
<נתן איתן: אני אתן דוגמה למצב באמת של חוסר אונים, הוא גם מתועד פה בנייר, שיכול להיות שכן אנחנו נבקש מהוועדה, אולי ממך, להתערב, למקום היה סימול בית ספרי והיו לו מורים שהמורים האלה מומנו מתקציב משרד החינוך.
<נתן איתן: בשלב מסוים, מסיבות לגליסטיות, שאני מכיר אותן ממקום אחר, כי גם ב'יד ושם' יש לנו בית ספר, אמרו אי אפשר, זה חוסר שוויון וכו', תבטלו את הסימול הבית ספרי ואנחנו נתגמל אתכם דרך התקנה על ארבעה או חמישה מורים, למרות שהיו יותר, מדובר על מיליון שקל.
עמרם מצנע: אני זוכר את התקופה, תקטינו את היקף סמלי המוסד בארץ.
<נתן איתן: נכון, חבר הדירקטוריון שלנו אז היה עוזי דיין, הלך ישב עם שמשון שושני, אמר לו, שמשון שושני אמר לו 'אין בעיה, ניתן לכם את המיליון שקל האלה כל שנה, דרך התקנה או בדרך אחרת כדי לממן'.
<נתן איתן: ברגע הראשון שהייתה מצוקה, הייתה אי בהירות, לפני שנה, המנכ"לית הקודמת של המשרד, היו בחירות והיו זה, פשוט ביטלו לנו את המיליון שקל, והמיליון שקל האלה הם המיליון שבדיוק חסרים לדבר הזה.
<נתן איתן: היא כתבה מכתב שבשלב זה היא לא יכולה לקבל, אבל לך תחפש את הרוח במובן הזה, באמת זה חוסר אונים מתסכל על באמת פנינה ערכית ואני מקווה שקצת נראה, אתה אומר רגע, העובדים פה באמת יגעים ומאמינים וכו' ומה שהייתי מבקש קונקרטית - - -
עמרם מצנע: עשיתם ניסיון אמיתי לחבור, למשל לקק"ל?
<נתן איתן: אנחנו במשא ומתן אסטרטגי מול קק"ל.
עמרם מצנע: לפי דעתי זה מאוד מתאים לרוח הארגון הזה.
<נתן איתן: נכון.
<נתן איתן: למרות שלארגון הזה שם יש בעיות משלו.
עמרם מצנע: יש להם מלאן כסף.
<נתן איתן: זה נכון, הרבה כסף.
<נתן איתן: כסף יש, הצגנו את הנושא לאפי, אני הצגתי באופן אישי בעבודת מטה, יש בעיה איך לעכל אותנו כגוף לא רווחי, אבל אנחנו כן מנסים.
<נתן איתן: אבל אני עדיין טוען, גם כך וגם אחרת, ואני אומר שהטענה הזאת, היא נרשמת בפרוטוקול, אני באמת חושב שנעשית פה עוולה של הממלכה למקום כזה, והמקום הזה, אני לא יודע מה, אני הייתי מעדיף שתגיעו בחושך, עם התאורה וזה, כי הייתי מסתיר לכם כמה דברים שאנחנו לא יכולים להשקיע בהם, ב-2,500 דונם, וזה קצת עצוב.
<נתן איתן: מה שהייתי מבקש קונקרטית, לא ברמה של אמפתיה או סימפטיה, שהיא גם חשובה לנו בימים קשים - - - דרך אגב, כל מי שמגיע לפה, באמת, כל תלמיד וכל נער, בסוכות הם יוצאים מגדרם.
<נתן איתן: רגע, יש לנו גם בעיה, כשאנחנו אומרים אין לנו כסף, אין לנו שיווק, הם אומרים, איפה הייתם?
<נתן איתן: אתם מקום סודי, אני אומר שאני והמתקן בדימונה כמעט באותו מצב, אנחנו לא יכולים לפרסם כי אין לנו כסף, אז לא מגיעים, יש פחות הכנסה.
<נתן איתן: אבל כל מי שמגיע לפה באמת מתלהב .
<נתן איתן: אז ברמה הקונקרטית הייתי מבקש לבדוק אפשרות כן לעשות איזה פגישה אצלך, אני חושב שתהיה רוח אוהדת, רק צריך לחבר את הקצוות ואני חושב שהוועדה - - -
עמרם מצנע: לא, רוח אוהדת לא יעזור לך, אתם צריכים כסף.
<נתן איתן: אני אגיד לך מה קונקרטית, לשבת עם המנכ"לית החדשה, פשוט להזמין אותה ולעשות דיון ענייני.
<נתן איתן: אני לא רוצה לתקוף, אתה יודע, אין לי שיער שחור בזקן הלבן שלי בגלל ניסיון, אני לא מאשים, אני לא תוקף, אני אומר רבותיי, יש פה משהו שאני במשמרת שלי רוצה לחזק אותו, להגדיל אותו, ויש פה משהו שהוא באמת יקר, אפילו ברמה ההצהרתית לעם ישראל.
<נתן איתן: באמת פנינה שהיא הולכת ל - - - להזמין את מיכל כהן, לעשות דיון ענייני על המיליון שקל, עם האסמכתאות, אני אשאיר את זה לעוזר, למנהלת הוועדה, למי שצריך, לעשות את הדיון אצלך ולבדוק האם אפשר באמת - - - המיליון האלה ישימו אותנו ככה מעל זה, לא נפתח, אבל נוכל לשלם משכורות לעובדים.
עמרם מצנע: תן לי להבין.
עמרם מצנע: יש את התקנה ההיא של המוסדות, שזה יש מה שיש.
עמרם מצנע: המיליון הזה הוא משהו נפרד?
<נתן איתן: זה בנוסף, כן.
<דובי שמיר: היינו שמחים להכניס את זה לבסיס התקנה.
<נתן איתן: באיזה ערוץ הם משלמים, אני לא יודע, או ערוץ של התקנה או ערוץ אחר, זה תשלום למורים.
עמרם מצנע: משלמים לכם דרך בתי ספר או - - - ?
<דובי שמיר: דרך התקנה.
<דובי שמיר: זה נכנס לתקנה - - -
עמרם מצנע: אותה תקנה?
<דובי שמיר: אותה התקנה.
<דובי שמיר: דרך אגב, לא הזכרתי, התקנה היא תחת תקנת חברה ונוער, ארז אשל, יובל בנימין, אותם אנשים שאיתם אנחנו בקשר, עובדים איתם יום יום.
<דובי שמיר: הכסף נכנס לתקנה ומחולק באותה פרופורציה שהזכרנו לגופים השונים.
<נתן איתן: כואב הלב, אני רק אומר לך, בשנה הזאת הצלחתי לגייס כספים קואליציוניים כדי לחלץ את המקום, באמת, בעזרה ראשונה, אבל על כל מיליון שקל שאני מגייס, 40% הולכים לקולגות שלי בתקנה ואני מפסיד ולא כל מפלגה קואליציונית שיש לה כסף כזה שמחה לתת, היא רוצה לעזור לי, אבל לא רוצה לעזור 40% לגופים אחרים, אבל בלית בררה זה מה שעשינו והצלחנו לגייס קצת כסף.
<נתן איתן: אני חייב להגיד, שבכל זאת, לצערי הרב, שוב, מי?
<נתן איתן: זה קצת הבית היהודי וקצת המפד"ל לשעבר שהם כן רואים במקום הזה משהו שהוא חשוב, אבל אתה לא רוצה לקושש ככה, רגע, אני באמת משהו של הממלכה, לא של המקום.
<נתן איתן: אני רוצה ברגע הזה לגמור את הסוגיה הזאת ולבקש כן לעשות את הדבר הזה וזה יירשם, כי מרגע זה אני רוצה לעשות סוויץ' ולהוציא אתכם למסע שכאמור איריס, שאמרתי לך שהיא מחיפה והיא אמרה 'לא יכול להיות שראש העיר שלי לשעבר יגיע לפה ואני לא אדריך אותו'.
<איריס גולן: הייתי גם בפנימייה.
<איריס גולן: לא יכולתי להתאפק להגיד את זה.
עמרם מצנע: איפה למדת בחיפה?
<איריס גולן: בעירוני ה', אבל בן הזוג שלי גם היה חניך בפנימייה, נפגשנו שם, אחר כך הוא גם פיקד על הפנימייה.
עמרם מצנע: מי זה?
<איריס גולן: הבן של נתי גולן, ניר גולן.
עמרם מצנע: רגע, רגע, אז את נשואה לבן של נתי גולן?
<איריס גולן: כן.
עמרם מצנע: אז תגידי, זה גם - - -
<נתן איתן: זה ייחוס.
עמרם מצנע: נתי גולן, למי שלא יודע, היה גם מח"ט 7, גם גיבור ישראל ממלחמת ששת הימים, עם השרמנים שעלו בצפון רמת הגולן והוא היה עם הטנקים שעקפו את האפיזודה בתל פאחר ועלו למעלה עם מי שהיה אז מפקד החטיבה בירו, מי שמכיר את השם הזה, גם כן עליו השלום, ולימים היה מח"ט 7, כשאני הייתי מפקד אוגדה 36.
<נתן איתן: באיזה שנים היית מפקד אוגדה 36?
עמרם מצנע: 80'-82'.
עמרם מצנע: דורון נשרי היה קצין חינוך.
<נתן איתן: הוא היה גם שריונר, נכון?
עמרם מצנע: לא יודע מאיפה הוא התחיל, אבל הוא היה קצין חינוך.
<נתן איתן: אנחנו נצא עם איריס, אנחנו ניסע במכוניות לנקודה ונרד, נעשה סיבוב קטן ואחרי זה ניסע לעוד מקום, נראה תצפית יפה על האזור, אמרתי בודרוס, ונסיים בארוחת רועים ונגיד לכם תודה שבאתם.
<נתן איתן: אז אנחנו נצא לדרך, בסדר?
עמרם מצנע: (סיור)
<איריס גולן: שוב, הרעיון של משפחת הראובני היה לקחת את הצד הבוטני, את הצד הצמחי הסמלי ולהראות איך גם הוא חלק מהלאומיות העברית היהודית המתחדשת כאן, בימי העלייה השנייה.
<איריס גולן: אני רוצה להסתכל פה על כמה דברים ולראות כמה דוגמאות לדברים שאנחנו מנסים לעשות, באמת בשביל לחבר את אנשי היום, ההווה, לדוגמאות של פעם.
<איריס גולן: אז אנחנו נמצאים פה במקום מאוד נחמד, שכבר אפשר לראות בו חלק משבעת המינים, אם זה למשל הרימון, שעכשיו כמובן זה סוף סוף סוף העונה שלו, הוא פרח ונתן את הפרי בקיץ.
<איריס גולן: גם כשמסתכלים על הרימון אפשר לראות שכל כולו מזכיר לנו ומראה לנו את הסמליות של פעם.
<איריס גולן: אם אנחנו מסתכלים על הכתר שלו אנחנו רואים שישה קודקודים, מה זה מזכיר?
<יהודית גידלי: מגן דוד.
<איריס גולן: מזכיר לנו מגן דוד, שזה כמובן ערבוב קצת של תקופות, אבל זה עדיין נחמד.
<איריס גולן: אוכלים רימונים, כמובן סופרים את הגרעינים, כמה גרעינים אמורים להיות בפנים?
<יהודית גידלי: תרי"ג מצוות.
<איריס גולן: נכון.
<איריס גולן: לפי המסורת, אנחנו פה לא במקום לשבור מיתוסים.
עמרם מצנע: לא ספרנו.
<איריס גולן: בפועל כמובן יש מעט פחות, והרעיון הוא כתרי"ג מצוות.
<איריס גולן: בתקופות קדומות שום דבר לא נזרק, הייתה חברה מאוד אקולוגית בלי לדעת שהיא כזאת.
<איריס גולן: כל דבר נשמר ושומש עוד ועוד פעמים.
<איריס גולן: אכלנו את הרימון, מה נעשה מהקליפה?
<יהודית גידלי: ריבה, שמן.
<איריס גולן: נכתוש את הקליפה וזה חלק מהמרכיבים שמהם סופר סת"ם יכין את הדיו שלו, יחד עם שרף ואפצים ואולי כל מיני תבלינים, דבש ודברים ריחניים טובים, פחם, שיהיה שחור, וככה בעצם הוא הכין את הדיו.
<נתן איתן: גם סופרי הסת"ם של נאות קדומים עושים את זה בפועל בהצגות לתלמידים והם כותבים מחומרים שהם מייצרים פה.
<איריס גולן: הרעיון הוא להראות חברה שחיה בטבע.
<איריס גולן: הרימון הוא גם חלק מהתלבושת של הכוהן הגדול בבית המקדש, המעיל היה מקושט ברימונים ופעמונים.
<איריס גולן: אז אפשר להבין למה, כי כשהרימון מתחיל לפרוח על העץ הוא נראה כמו פרח, כתר, שפורח כלפי מעלה.
<איריס גולן: ברגע שהפרי גדל ומתהפך הוא משנה צורה כמו פעמים.
<איריס גולן: אם הכוהן הגדול היה מקושט בבגדים, ברימונים ופעמונים, אותו דבר כשלוקחים את זה לספר התורה.
<איריס גולן: המעיל מייצג את הגלימה והרימונים והפעמונים מייצגים את אותה תזכורת קדומה.
<איריס גולן: ושוב, הכול בא מהטבע.
<איריס גולן: הכול נגזר מן הטבע.
<איריס גולן: אנחנו מסתכלים כאן על בריכת מים.
<איריס גולן: תיכף אני כמובן אדבר על הגלגל, לא לדאוג, אני לא אתעלם ממנו.
<נתן איתן: תגידי לי מתי להפעיל אותו.
<איריס גולן: אני רוצה להפעיל.
<איריס גולן: אנחנו מסתכלים כאן על הצמח, הצמח שככה מתנדנד ברוח, אתם מזהים אותו?
<איריס גולן: עם התפרחת הגדולה על הראש.
<איריס גולן: צמח מים, קנה.
<איריס גולן: אתם רואים איך הוא מתנדנד ברוח?
<איריס גולן: ממש בשבילנו.
<איריס גולן: צמח הקנה, וכמובן לא קנה סוף, אין דבר כזה, כי קנה זה בנפרד וסוף זה צמח אחר, שניהם צמחים שגדלים ליד מים, ואם כבר הזכרנו את הסופר סת"ם, אז מצמח הקנה אפשר להכין כל מיני דברים, אפשר לייבש אותו ואפשר להכין ממנו חלילים וכוורות וגדרות, כמו שקונים היום בכל מקום, אבל בתקופה קדומה הכינו ממנו קולמוס שאיתו גם כן סופר הסת"ם כתב והעתיק את התורה.
<איריס גולן: הבאתי גם דוגמה.
<איריס גולן: עם זה אנחנו יודעים לילדים לכתוב ועם זה אפשר לחלל להם, תוך כדי הדרכה, וכמו החלילן מהמלין לגרום להם ללכת אחריך.
<איריס גולן: אז השאלה היא, מכל מאות הצמחים שהיו למה דווקא נבחר הקנה?
<איריס גולן: הרי אפשר היה לבחור מאות אחרים שיעשו בדיוק את אותה עבודה בצורה טובה.
<איריס גולן: אז אנחנו פה נתקלים בחיבור בין הטבע למקורות ולסמליות.
<איריס גולן: יש לנו סיפור מהמקורות על הקנה.
<איריס גולן: הסיפור, ככה בקיצור, על אדם מכוער ביותר הולך בכפר, מטייל לו ורואה איש חשוב, רבי, חוזר רכוב על חמור בדרכו אל הכפר.
<איריס גולן: והאיש מברך אותו, 'שלום עליך, רבי', והרב החשוב על החמור מתעלם ממנו, בכלל לא מסתכל עליו.
<איריס גולן: והאיש רודף אחריו, 'שלום, שלום', לא מבין למה הוא לא עונה לו וההוא מתעלם.
<איריס גולן: בסופו של דבר ההוא כבר כמעט מתייאש, אז הרב מסתכל עליו ככה בעליונות מהחמור ואומר לו, 'מה זה?
<איריס גולן: אתה כל כך מכוער, כל אנשי הכפר שלך מכוערים כמוך?
<איריס גולן: ' האיש נעלב עד עמקי נשמתו ואומר לו 'אני לא יודע, לך לאמן שיצר אותי ותשאל אותו למה יצאתי כזה'.
<איריס גולן: מיד הרב מבין את הטעות שעשה, מתחנן לסליחתו, האיש לא מוותר, הולך והרב אחריו על החמור מתחנן לסליחה.
<איריס גולן: תדמיינו לכם את הסיטואציה, וככה הם מגיעים למקום היישוב.
<איריס גולן: כל תלמידי החכמים יוצאים לקבל את הרב, אז אותו מכוער, 'זה הרב שלכם?
<איריס גולן: שלא ירבו כמותו בישראל', 'למה אתה אומר ככה', 'כך וכך עשה לי'.
<איריס גולן: מנסים לשכנע אותו, מנסים ככה לשכנע אותו שיסלח לו, שגם גדול התורה יכול לטעות ולחטוא בלשונו, אבל האיש לא מוכן לוותר.
<איריס גולן: מבקשים, מבקשים, מתחננים, בסוף הוא מוכן לסלוח לו.
<איריס גולן: ואחד החכמים בבית המדרש שהיה עד לכל הסיטואציה הזאת, ראה את כל הסיפור הזה וכתב משפט שנשאר לנו עד היום, 'לעולם יהא אדם רך כקנה ואל יהיה קשה כארז'.
<איריס גולן: זאת אומרת לעולם שאנשים יהיו רכים וגמישים כמו הקנה ומוכנים לסלוח, דרך ארץ קדמה לתורה וכן הלאה והלאה, ולא יהיו נוקשים בדעות שלהם ובעמדות שלהם.
<איריס גולן: זו דוגמה לסיפור שרוב הילדים לא ייתקלו בו, לא יכירו אותו, לא יפגשו אותו, אבל כשהם באים אלינו לתכנית קבלת ספר תורה בכיתות סוף א', תחילת ב', שזו אחת מתכניות הדגל שלנו, אנחנו כן נספר להם אותו וישר נעשה את ההשאלה איך אנחנו רואים את זה בחיי היום יום שלנו, מה קורה בכיתה, בבית הספר, כל העניין של סליחה וטעות וכן הלאה.
<איריס גולן: זו דוגמה לדברים שאנחנו עושים.
<איריס גולן: שנדבר קצת על הגלגל?
<איריס גולן: הגלגל.
<איריס גולן: אנחנו מדברים הרבה בנאות קדומים על מים, הקשר של המים לגלגל החקלאי של השנה, גלגל העונות, התלות שלנו בגשם.
<איריס גולן: בארץ ישראל אנחנו תלויים במי גשמים כמובן, שאותם אפשר לאסוף לבורות מים שנמצאים בהר.
<איריס גולן: פה בנאות מצאנו מעל 40 בורות, שחלקם שוחזרו, יש גם בארות בדרום, ויש גם אפשרות לחפור בריכות מים, אבל אז יש את הצורך להעלות את המים ממקום נמוך למקום גבוה.
<איריס גולן: אז הדבר שאנחנו מסתכלים עליו עכשיו הוא גלגל מים שנקרא גלגל אנטיליה, מהמילה היוונית אנטיל.
<איריס גולן: אנטיל ביוונית זה כד, בגלגל בחלקו האחורי יש כדים, הרעיון הוא שהעובד נכנס פנימה, מסתובב בגלגל, הכדים מתמלאים במים, נשפכים לתוך השוקת אל התעלה ומשם הם אמורים לשדות.
<איריס גולן: כמובן שכאן הם חוזרים בחזרה אל הבריכה כי אין צורך.
<איריס גולן: אז גם על הגלגל הזה, שחכמינו ז"ל, הסתכלו על הגלגל הזה, הם קראו לו גלגל של גינה.
<איריס גולן: הם לא רצו לקבל את השם גלגל אנטיליה, השם היווני, למרות שיפה לראות איך מילים נכנסות לשפה, כי המילה אנטיליה אולי מזכירים לחלקנו את המילה נטלה, כלי לנטילת ידיים, אז זה נחמד לראות ככה השפות - - -
<יהודית גידלי: ומה זה נאוטילוס?
<יהודית גידלי: זה לא גלגל שצריך לסובב?
עמרם מצנע: נאוטילוס זו הצוללת של - - -
<יהודית גידלי: גם, אבל יש לנו גוגל, מיד נבדוק.
<איריס גולן: הרב גוגל יפתור הכול.
<איריס גולן: באמת הם קראו לו גלגל של גינה.
<איריס גולן: למה גלגל של גינה?
<איריס גולן: אל"ף, כי איתו באמת היו מגוננים על הצמחים ומשקים אותם במים, וגם הם היו מתייחסים לעניין המעגל החיים אולי.
<איריס גולן: תיכף אתם תראו, כשאנחנו נלך, אפשר להבין את זה גם מכאן, לפעמים הכדים מלאים ולפעמים הם ריקים.
<איריס גולן: זה כמו כל אחד מאיתנו, כמו בחייו של ארגון, שעובר תקופות טובות וטובות יותר ופחות טובות, כמו בחיים הפרטיים של כל אדם, שלפעמים אתה למעלה ולפעמים אתה למטה, לפעמים אתה עשיר ומלא במטבעות מצלצלים, לפעמים אתה גם בלי כלום, לפעמים אתה מלא ברעיונות ובאנרגיה ובחברים ולפעמים אתה בתקופה פחות טובה, ובעצם מה שחז"ל רצו, להעביר את המסר של גלגל החיים.
<איריס גולן: לשמור על דרך המלך ולשמור גם על צניעות.
<איריס גולן: גם כשאתה למעלה, על גג העולם, לדעת שהכול זמני והחיים הם כמו גלגל.
<איריס גולן: גם כשאתה למטה, כמובן לקחת בחשבון שהכול יחסי, דברים יכולים להשתנות.
עמרם מצנע: למעלה או למטה, אבל תהיה על הגלגל.
עמרם מצנע: זה שרון.
<איריס גולן: בדיוק, העיקר לא לצאת מהגלגל.
<איריס גולן: אתה או אני, מי יעשה את זה?
<איריס גולן: אני רוצה להיכנס פנימה.
<איריס גולן: גם בדבר הזה, אם אנחנו נסביר על הגלגל ועל כל האגדות והסיפורים שנגזרים ממנו, אנחנו לא רק נסביר להם ונסתפק בזה, אנחנו גם - - - אם זה לכיתות ז'-ח' למשל, ו'-ז', אנחנו ניתן להם תרגיל להרגיש באמת מה זה אומר.
<איריס גולן: להכין כאן חביות ודליים, נחלק אותם לצוותים, ניתן כמה דקות לכל צוות והם יצטרכו לתקתק עבודה.
<איריס גולן: ואז אנחנו נבדוק גם דינמיקה קבוצתית, גם שמירה על חיסכון במים, ננתח את התרגיל ביחד, ממנו נצא לעוד כל מיני סיפורים ואגדות, ובעצם ניתן להם איזה שהיא תמונה מאוד חווייתית שתוך כדי אנחנו מעבירים את המסרים שלנו ואת הדברים שחשובים לנו.
<איריס גולן: והכול ככה מתוך הגלגל הקטן והנחמד הזה.
<איריס גולן: שוב, עוד דברים.
<איריס גולן: אנחנו יכולים להמשיך ללכת.
<נתן איתן: מילה על קנה מידה.
<איריס גולן: אוקיי.
<איריס גולן: נתן הזכיר את זה כשישבנו קודם, איך שהשפה צומחת מתוך השדה.
<איריס גולן: השפה שלנו עשירה בביטויים חקלאיים, בביטויים, משלים, מילים, מטבעות לשון, פתגמים, הכול בעצם יוצא מתוך הטבע.
<איריס גולן: ואם הזכרנו קודם את הקנה, אז הקנה מורכב מבחינה בוטנית מחוליות חוליות שהן שוות בגודלן.
<איריס גולן: הוא גמיש, אם נחתוך אותו ונייבש אותו נוכל להשתמש בו לכל מיני צרכים.
<איריס גולן: גם בתקופות קדומות אנשים שמו לב לזה שהחוליות של הקנה הן שוות והם הבינו שאפשר להשתמש בקנה הזה בתור קנה מידה, בתור סרגל.
<איריס גולן: אז אנחנו יכולים לראות כאן דוגמה לקנה מידה עם כל המושגים מפעם.
<איריס גולן: זאת אומרת אם אנחנו רואים פעם שהשתמשו במושגים אמה וטפח.
<איריס גולן: מה זה אמה?
<איריס גולן: אמה זה בערך 50 סנטימטר, כי זה האורך הממוצע של אמה של אדם, טפח זה בעצם האגרוף, משהו כמו 10 סנטימטרים, אז זו עוד משימה שאפשר לתת לחבר'ה, שכל אחד ימדוד את עצמו, ייתן את הגובה שלו במונחים הנכונים.
<איריס גולן: ואם נותנים להם לבנות מבנה מבוץ, אז נותנים להם הוראות ושיטות ומידות לפי המידות של פעם.
<יהודית גידלי: כולנו צדקנו, זה אכן צוללת, אבל זה גם בעל חיים ימי עגול.
<יהודית גידלי: שמזה עושים בחדרי כושר את העיגולים האלה.
<יהודית גידלי: הכול מאותו מקום.
<איריס גולן: הבאתי דוגמה, כי אני חושבת שהתאנה היא דוגמה מצוינת בשביל להבין את הרעיון של נאות קדומים.
<איריס גולן: החיבור בין הצמחים לסיפורים ומה אנחנו רוצים לעשות כאן.
<איריס גולן: התאנה היא הצמח הראשון שמופיע בשמו בסיפורי התורה.
<איריס גולן: אדם וחווה עירומים בגן עדן, לא היה קר, אבל אחרי שהם אכלו מהפרי האסור, שאנחנו לא יודעים מה הוא היה, אבל הוא לא היה תפוח, כי לא היו תפוחים באותה תקופה במזרח הקדום, הם הבינו שהם עירומים והם צריכים להתכסות.
<איריס גולן: אז אני מבקשת מהאנשים להסתכל סביב ולהגיד מה לקחת, את העלים הקטנים של הרימון?
<איריס גולן: את העלים הקטנטנים של הזית?
<איריס גולן: לא, הנה יש לנו פה אקסטרה אקסטרה לארג'.
<איריס גולן: עלה תאנה בגודל, זה באמת משהו נדיר.
<איריס גולן: גם גדול, גם רך ונוח, גם מזכיר חמש אצבעות, ממש מזכיר כף יד.
<איריס גולן: אתה רוצה לשמור אותו?
<איריס גולן: אני רוצה לשמור אותו, זה דבר שלא מוצאים כל יום.
<איריס גולן: בעצם הרעיון הוא שלא במקרה התאנה מוזכרת דווקא בסיפור הזה וכשכתוב שהם תפרו חגורות, אז מה זאת אומרת תפרו?
<איריס גולן: מכונות תפירה?
<איריס גולן: חוט ומחט?
<איריס גולן: מה היה?
<איריס גולן: לא היה, היה מקלות אולי, אני מקווה שזה מספיק חזק, ובעצם הרעיון הוא שאפשר לעשות ככה כמו סיכת ביטחון וליצור חגורה או בגד ים, תלוי עם מי אנחנו נמצאים וככה מראים מה הקשר בין הצמח לבין הסיפור.
<איריס גולן: ואם אנחנו רוצים אפילו להרחיב עוד יותר, ננצל את זה שאנחנו עדיין פה רק בטיפות הקטנות, אנחנו יכולים להגיד שגם התורה נמשלה לתאנה.
<איריס גולן: זה נכון שהתורה נמשלה להרבה דברים, כמעט על כל דבר אפשר למצוא, אבל פה זה מסתדר כל כך יפה, חמישה חומשי תורה, חמש אצבעות, התאנה זה פרי שאוכלים את כולו בלי לזרוק דבר, אותו דבר עם הסיפורים שלומדים את כולם, והדבר החשוב ביותר, שכל חקלאי יודע, שאי אפשר לארות, לאסוף תאנים, ביום אחד, באים עוד פעם ועוד פעם במשך כמה שבועות עד שאפשר לארות את הכול עם אור ראשון של בוקר.
<איריס גולן: אותו דבר עם לימודים, תורה או כל דבר אחר, אי אפשר ללמוד ביום אחד ולהגיד 'סיימתי', תמיד בכל שלב עם כל אחד אפשר ללמוד ולהכיר דברים חדשים.
<נתן איתן: זאת סוכת איש תחת גפנו ותחת תאנתו.
<נתן איתן: מסבירים להם מה המשמעות.
<איריס גולן: סוכת שלום בשביל שתהיה חקלאי.
<איריס גולן: זה מאוד חשוב וגורלי שבני ישראל נעשו מעם של רועי צאן לעם של חקלאים.
<איריס גולן: הם נכנסו לארץ ישראל, אז הארץ, כמו שהובטח להם, היא באמת רחבה וטובה, אבל היא גם ארץ הררית, ואם רוצים לקיים בה חקלאות על הרים וגבעות זה קצת בעיה.
<איריס גולן: אז אתם יכולים לראות את הפתרון החקלאי שבעצם נמצא וזה בניית הטרסות, כשאפשר לשלב גם עצי זית וגם חיטה ושעורה על אותו שטח, הגידולים לא מפריעים אחד לשני, ואנחנו יכולים לראות את הדרך לניצול של השטח היחסית מוגבל - - -
<קריאה: זה לא נקרא כלאיים אם עושים גם זיתים וגם שעורה?
<איריס גולן: על אותו שטח?
<איריס גולן: לא.
<איריס גולן: זה בסדר גמור, זה מאוד מקובל.
<איריס גולן: אם לעץ זית יש שורשים יחסית קצרים של כ-40 סנטימטר, שגם הולכים לרוחב, זה לא מפריע לחיטה.
<איריס גולן: כן לקחת בחשבון עם המחרשה, לא עובדים כאן עם קומביינים - - -
עמרם מצנע: זה הרעיון גם של בוסתן.
<קריאה: לא, אסור לשתול שני דברים ביחד.
<איריס גולן: אבל העובדה היא שזה כן נעשה, וגם אנחנו משחזרים את מה שהיה קודם.
<איריס גולן: בואו נלך בצעדים מהירים לכיוון בית הבד בו מפיקים שמן זית.
<איריס גולן: ודרך אגב, בית הבד מוגן, כדי שהשמן לא יתקלקל.
<נתן איתן: מילה על הגורן.
<איריס גולן: מילה על הגורן.