GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נתן איתן: בכל מקרה זאת איניציאטיבה שאנחנו הולכים עליה מול קק"ל, אם לא קק"ל זה יהיה רט"ג, אם לא רט"ג, אני לא יודע מה, אבל אנחנו נצטרך למצוא מישהו.
<נתן איתן: אפילו בצערנו פנינו גם למועצה האזורית חבל מודיעין, שהיא מועצה עשירה, כי יש לה את אזור איירפורט סיטי ויש לה את שילת - - -
עמרם מצנע: איירפורט סיטי זה לא שלהם?
עמרם מצנע: זה של לוד, לא?
<נתן איתן: לא, זה שלהם.
עמרם מצנע: אבל זה גוף עצמאי.
<נתן איתן: כן, אבל את הארנונה הם משלמים לחבל מודיעין וזו פשוט מועצה עשירה מאוד.
<נתן איתן: אנחנו מנסים איתה גם.
<נתן איתן: אבל אני לא רוצה, שוב, שמעתי מה שאתה אומר, החשבון שלי עם הממלכה, עם הממשלה, הוא עדיין בלתי תלוי, אני אומר שאנחנו עושים את המהלכים האלה, אבל - - -
עמרם מצנע: כן, זה גם לא יפתור לך, גם אם תיכנס לתחום עסקי, אתה בשלוש, ארבע, חמש שנים קדימה, זה לא יפתור לך שום בעיה.
<נתן איתן: אני צריך את הגרייס של השלוש-ארבע שנים האלה עד שאני מתארגן.
<נתן איתן: זה מה שאני צריך.
עמרם מצנע: אבל לטווח ארוך דברים כאלה לא יחזיקו מעמד אם הם יהיו תלויים בתקציבי מדינה.
עמרם מצנע: כי המדינה בתהליך רב שנתי יוצאת מכל מיני מדברים, בצדק או לא בצדק, זה כרגע לא חשוב לצורך העניין, אבל - - -
<נתן איתן: אבל היא צריכה בשום שכל לדעת מאיפה היא יוצאת ומה היא משמרת במובן הזה ש - - -
עמרם מצנע: תראה, כל שר שבא רוצה להיכנס לדברים חדשים.
עמרם מצנע: עכשיו מאיפה הוא עושה?
עמרם מצנע: הוא לוקח מדברים ישנים.
<נתן איתן: עמרם, אתה יודע, העובדים פה, אבל כששאלו אותי, 'תגיד לי, עולה על דעתך שאתה מסתובב במקום ורואה את המקום הזה, שהמקום הזה ייסגר, והעצים יקמלו ובאמת המדינה לא תעזור?' ואני מסתכל ואומר, 'כן', כי דברים נפלו.
<נתן איתן: זאת אומרת המדינה, אני כבר לא יודע מה, אם יש לזה מסר ערכי או משהו, אני באמת רואה את האיום הקיומי של המקום הזה כי אף אחד לא יושיט לו יד, אלא אם כן נעשה איזה מהלך שאני לא יודע מה הוא, אני לא - - -
<דובי שמיר: ראה מקרה גבעת התחמושת מלפני מספר חודשים, שכבר הוכרז בתקשורת שגבעת התחמושת נסגרת, הייתה ישיבת ממשלה, הוזרמו לשם 5 מיליון שקלים, או 3, אני לא זוכר בדיוק, והמקום ניצל.
<שלמה טטלבוים: גם בית התפוצות אותו דבר.
<נתן איתן: בבית התפוצות היה אוליגרך.
<דובי שמיר: נאות קדומים תיסגר, בסדר, לא יודע עד כמה זה - - -
<שלמה טטלבוים: אני לא יודע מה זה מדינה.
<שלמה טטלבוים: הרי אנחנו לא מדברים עם מדינה, אנחנו בסוף מדברים עם אנשים ואין לי אשליות ש'המדינה' תחליט אם לסגור או לא - - -
עמרם מצנע: היא לא תחליט.
<שלמה טטלבוים: היא לא תחליט, אין מדינה בקטע הזה, יש אנשים.
<שלמה טטלבוים: אני אומר שאם היו יושבים אית נו ואומרים לנו 'בואו נראה מה עושים, אתם צריכים לעבור לעוגנים כלכליים', נגיד, אוקיי, 'אז בואו לתהליך של חמש שנים', לא יודע, 'חמש שנים אנחנו מבטיחים אתכם, בעוד חמש שנים תקימו עוגנים כלכליים אחרים ותפעלו.
<שלמה טטלבוים: אבל תאפשרו לנו גם לפתוח את העוגנים הכלכליים, זאת אומרת גם לא מקבלים מהמדינה וגם לא מאפשרים לנו להקים את העוגנים הכלכליים האלה, כי אומרים ש'אתם קיבלתם כך וכך למטרה חינוכית וזה לא למטרה עסקית', ו'אתם מלכ"ר' ואתם ככה ואתם - - - זאת אומרת, לא מאפשרים לנו לא את זה ולא את זה.
<שלמה טטלבוים: אז אם זו תכנית, אז תכנית, תכנית רב שנתית ואומרים 'וואלה, אתם בעוד חמש שנים על הרגליים שלכם, חמש שנים אנחנו מחזיקים אתכם'.
<שלמה טטלבוים: אז יש בזה תכנית, יש בזה איזה שהוא היגיון, אבל אנחנו פה כאילו מתמודדים ונאבקים ועובדים לא מקבלים משכורת.
<שלמה טטלבוים: היו לנו יחמורים, אנחנו מחזירים אותם לחברה להגנת הטבע כי אנחנו לא יכולים לתת להם אוכל.
<שלמה טטלבוים: הגענו ממש לקצוות של הקצוות.
עמרם מצנע: פה בדיוק.
עמרם מצנע: אמרת מדינה זה אנשים, זה נכון, אבל מדינה גם פועלת ככה שכל זרוע עוסקת בתחום האחריות שלה ואז אתה אומר בואו תחליטו שנותנים לנו כמה שנים תקציב ראוי ואנחנו נבנה את המנופים, אבל תעזרו לנו גם עם המנופים.
<שלמה טטלבוים: אל תעזרו לנו, רק תאפשרו לנו - - -
עמרם מצנע: לא, תעזרו זה אל תפריעו.
עמרם מצנע: אנחנו נראה, נלמד את החומר, ראינו בעיניים, מיששנו בידיים, טעמנו בלשון.
<נתן איתן: רגע, תטעמו עוד משהו, אני נותן לכם גם את זה, כשאתם תכינו את הסלט - - - הרי יוצאים מפה, נכנסים לפקק ושוכחים הרבה מאוד דברים, זה טבעו של - - - אתה אומר רגע, ברגע שזה, אחרי זה אני נכנס והפלאפונים עובדים וכל הדברים האלה.
<נתן איתן: סיפרו לכם שהשנה היא שנה מסורגת ולא היו הרבה זיתים, אבל יש לנו ממסיק שנה קודמת וחילקו פה הרבה זיתים, אז לכל אחד מכם בקבוק שמן זית - - -
עמרם מצנע: לא, אנחנו אחד.
<נתן איתן: בסדר גמור, זה בקבוק קטן.
<נתן איתן: חברים, כל אחד מכם.
<נתן איתן: ותודה שבאתם והקדשתם את זמנכם והיה לנו באמת - - -
<יהודית גידלי: ואפילו הבאנו לכם את הגשם.
<נתן איתן: אנחנו מלאים הערכה שהגשם לא הרתיע אתכם.
<נתן איתן: זה לא מובן מאליו.
<יהודית גידלי: דווקא יש בזה משהו מאוד מיוחד.
<יהודית גידלי: דווקא ביום כזה.
עמרם מצנע: אני חושב, אולי צריך לעניין את סגן שר החינוך, את אבי וורצמן.
<נתן איתן: הוא היה פה ביוני.
עמרם מצנע: כי אתה צריך מישהו שהוא בדרג הביצועי, האקזקוטיבי.
עמרם מצנע: אנחנו יכולים להמליץ, לעזור, לעורר, אבל - - -
<נתן איתן: המנכ"לית שלהם - - -
עמרם מצנע: תראה, המנכ"לית, בסוף זה צריך להגיע אליה, אבל יש לה את כל העולם על כתפיה.
עמרם מצנע: סגן שר תמיד מחפש כמה דברים שהוא יכול, זה תפקידו של סגן שר בעצם, שהוא יכול למצוא כמה דברים שהם משימתיים כאלה כדי לסייע.
<דובי שמיר: אנחנו נסתפק שיחזירו לנו את המיליון.
<נתן איתן: תגיד לי, מה קורה בירוחם, אני רואה שאתה עוד מעורב בירוחם.
עמרם מצנע: אני מעורב.
<נתן איתן: יש שם אגם, אני מבין שמשפצים אותו.
עמרם מצנע: משקיעים בו כל הזמן כסף.
עמרם מצנע: אני הקמתי קרן שמגייסת כספים ואני עדיין עומד בראש הקרן והקרן עצמה הקימה חברת בת שהיא חברה לכל דבר והחברה מקימה מלון בירוחם והמלון כבר בשלבי סיום, ייפתח בפסח, אני מקווה.
עמרם מצנע: הוא ביציאה לכיוון המכתש.
עמרם מצנע: מלון של 47 יחידות משפחתיות.
עמרם מצנע: זה לא רשת, לקחנו חברת ניהול.
<שלמה טטלבוים: אגב, גם המלון שלנו, אנחנו רוצים לבנות כפר תנ"כי, לבנות ממש כפר מתקופת המקרא.
<שלמה טטלבוים: לא רוצה להגדיר, מקרא, משנה, תלמוד, אלה לא הבדלים כל כך גדולים, ולהעביר פה חוויה תנ"כית.
<שלמה טטלבוים: זאת אומרת אנחנו רוצים שאלה יבואו, יהיה הכפר ונאות קדומים יהיו השדות של הכפר, החקלאות של הכפר, החיים הקדומים שלנו בארץ הזאת.
<שלמה טטלבוים: זאת אומרת המלון הזה הוא חלק מהנושא שלנו, חלק מהתכנים שלנו, חלק מהחוויה.
<שלמה טטלבוים: אנחנו מאמינים שזה יביא תיירים.
עמרם מצנע: יש מודל שנקרא חניון לילה, שאנחנו גם בירוחם נמצאים בשלב סופי בוועדות התכנון.
עמרם מצנע: מה שהחברה להגנת הטבע הקימה.
עמרם מצנע: הרעיון הוא שאתה מקים מבנה מרכזי של מקלחות ושירותים, אתה עושה או אוהלים, או סככות, סוכות כאלה, יש כל מיני פטנטים, שזה טוב למשפחה נגיד של עשר נפשות, מין אוהל עגול כזה - - -
<שלמה טטלבוים: זה יותר קמפינג.
עמרם מצנע: כן, אבל זה אוהל עם מיזוג אוויר, עם חימום, עם הכול.
עמרם מצנע: הוא נראה לך מבחוץ כמו אוהל או סוכה, אבל בפנים הוא - - - זה קיים היום בכמה מקומות.
עמרם מצנע: הכוונה לבנות כזה דבר אצלנו באגם ובחורשה שם.
עמרם מצנע: כן, סוג של כאלה דברים.
<נתן איתן: לפני כמה שנים ראיתי שפרסמו בני ביתך, לא יודע אם לאנשי צבא קבע, מילואים.
<נתן איתן: אני חושב שיומיים אחרי זה נכנסתי וכבר הכול נמכר.
עמרם מצנע: בירוחם?
<נתן איתן: כן, בירוחם.
עמרם מצנע: כן, מגרשים לבני ביתך.
עמרם מצנע: אבל, תראה, אתם צריכים קודם כל לעבור את השלב, לא איך זה עשוי, כי בסוף ההגדרה היא מלון או מלונית או חניון לילה, יש לזה הגדרות במשרד התיירות, כי משרד התיירות נותן מענקים על דברים כאלה.
<שלמה טטלבוים: משרד התיירות מאוד מאוד מאוד תומך, והוא נלחם יחד איתנו ברשויות התכנון, ומשרד התיירות אמר לנו במפורש, וזה שהולך להקים את זה יחד איתנו יודע שהוא לא יקבל מענקים, למרות זאת הוא מוכן להשקיע.
עמרם מצנע: למה הוא לא יקבל מענקים?
<שלמה טטלבוים: כי אנחנו לא באזור עדיפות.
<שלמה טטלבוים: אין מענקים פה באזור הזה.
<שלמה טטלבוים: אז בסדר, אלה דברים שאנחנו יכולים להבין, עדיפות לתת לנגב, לגליל, זה בסדר, אבל אנחנו מוכנים לעשות את זה בלי ה - - -
עמרם מצנע: כן, אבל אתם צריכים לעבור את מוסדות התכנון.
<נתן איתן: כן, אנחנו עכשיו נמצאים במה שאני מקווה שזו הישורת האחרונה, וייקח לנו שלוש-ארבע שנים עד שיהיה לנו משהו.
<שלמה טטלבוים: כרגע אנחנו מנסים להגיע איתם להבנה, אוקיי, זה לא וזה לא, בואו נראה מה כן.
<שלמה טטלבוים: אנחנו היינו מצפים שהם יחבקו אותנו, הירוקים.
<שלמה טטלבוים: שוב פעם הירוקים, זה גם מילה - - -
עמרם מצנע: זה גם, כמו שהיית אומר הדתיים.
<שלמה טטלבוים: כמו הדתיים או המדינה.
עמרם מצנע: לא, הדתיים, כי הירוקים מאוד דומים לדתיים, הקיצוניים שולטים.
<שלמה טטלבוים: כן, אז אני אומר, אתם מתנגדים?
<שלמה טטלבוים: אני לא יודע, בואו נתאם איתכם את כמות האור, את כמות הרעש, אני לא יודע מה, בואו נראה.
<שלמה טטלבוים: קיר אקוסטי כאן, קיר אקוסטי שם.
<שלמה טטלבוים: אפשר להגיע - - -
עמרם מצנע: גם יש תאורה שמתאימה לדברים האלה.
<שלמה טטלבוים: אבל הם דתיים, הירוקים.
<שלמה טטלבוים: זו דת שהם לא מוכנים להתפשר עליה.
<נתן איתן: עשינו איתם פגישות מכינות, הסברנו להם את הסיפור שלנו.
<דובי שמיר: דרך אגב, עם הרט"ג הגענו להבנה, עם החברה להגנת הטבע לא הגענו להבנה.
<דובי שמיר: כמו בדת, גם שם יש גוונים וגוני גוונים.
<דובי שמיר: בעיה קשה מאוד.
<יהודית גידלי: כיפה שחורה או - - - ?
<נתן איתן: שחורה שחורה, ירוקה ירוקה.
עמרם מצנע: אז באמת תודה רבה.
עמרם מצנע: על סדר-היום: חוק לפיקוח על איכות המזון לתזונה נכונה במוסדות חינוך, התשע"ב-2012.
עמרם מצנע: החוק עבר לכנסת הזאת על-פי חוק הרציפות.
עמרם מצנע: יזם אותו משרד החינוך.
עמרם מצנע: סדר הדברים יהיה, שמשרד החינוך יציג את החוק.
עמרם מצנע: אחר-כך נקיים דיון על החוק ומשמעויותיו הנרחבות.
עמרם מצנע: כל מי שירצה להתייחס, יקבל רשות.
עמרם מצנע: אם יישאר זמן, אנחנו נעבור על החוק ונאשר אותו לקריאה שנייה ושלישית.
עמרם מצנע: אם לא יישאר זמן, אז נעשה את זה בשני דיונים.
עמרם מצנע: הזמן שעומד לרשותנו הוא כשעה וחצי.
<עירית ליבנה: אני מפקחת על הבריאות במשרד החינוך.
<עירית ליבנה: אנחנו פועלים רבות בנושא של להיטיב עם המזון שנמכר או מוגש - - -
עמרם מצנע: להיטיב עם הילדים.
<עירית ליבנה: להיטיב עם הילדים זה ברור.
<עירית ליבנה: אנחנו פועלים לשפר ולשדרג את איכות המזון ואת ההרכב שלו.
<עירית ליבנה: שינוי הסביבה הוא זה שיכול לסייע לנו בשינוי ההתנהגות.
<עירית ליבנה: לדבר ולחנך זה לא מספיק.
<עירית ליבנה: אחד מהמרכיבים בקידום בריאות זה בשינוי סביבה.
<עירית ליבנה: אין פה מישהו שלא שותף לנו ברצון הזה.
<עירית ליבנה: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות בנושא הזה, למרות שהצעת החוק היא של משרד החינוך.
<עירית ליבנה: יש חוזר ששודרג ותואם, אבל הקושי שלנו הוא באכיפה של שינוי היצע המזון שמוגש או נמכר לתלמידים.
<עירית ליבנה: אני חושבת שזאת לא מטלה שצריכה להיות מוטלת על מנהל בית ספר וצוות חינוכי.
<עירית ליבנה: לכן, למרות חוזר המנכ"ל וההמלצות, קיים שיתוף הפעולה בין משרד החינוך ומשרד הבריאות, עם ההורים ועם הרשויות המקומיות, שבדרך כלל הן אלה שנותנות את רישיון העסק לאותו מפעיל, או להצבת מכונות או להזנה.
<עירית ליבנה: כל הגורמים צריכים להיות מעורבים ואני חושבת שכולם יהיו שותפים לנו.
<עירית ליבנה: אני חושבת שאנחנו עושים מהלך נכון למען הילדים ובשיתוף אנחנו נצליח יחד.
עמרם מצנע: זה מאוד מפליא אותי, שלמרות שאת אומרת שמשרד החינוך רואה את מנהל בית הספר ואת הרשות המקומית כחלק מהעניין, אין להם שום אזכור בחוק הזה ואין להם שום לקיחת אחריות.
עמרם מצנע: יש ממונה ויש את ספק המזון.
עמרם מצנע: איפה מנהל בית הספר?
עמרם מצנע: איפה הרשות המקומית?
<עירית ליבנה: קודם כל, הספק נבחר על-ידי הרשות המקומית במכרז או ברישיון עסק.
עמרם מצנע: זה לא רק ספק, אלה גם קפיטריות שנמצאות בבית הספר.
<עירית ליבנה: אני מדברת על מפעיל מזנון וכל מה שקשור.
<עירית ליבנה: למנהל בית הספר יש אחריות כוללת ואנחנו יודעים ולא מפחיתים.
<עירית ליבנה: אבל, הפיקוח עצמו זה לא תפקיד של צוות חינוכי.
<עירית ליבנה: צריכה להיות התוויה של הקו וההמלצות שצריך לקיים.
<עירית ליבנה: מנהל בית הספר והצוות עוסקים בחינוך תזונתי.
<עירית ליבנה: אנחנו עוסקים הרבה מאוד בהשקעה בנושא של קידום בריאות.
<עירית ליבנה: אנחנו חושבים שזה תפקידם.
<עירית ליבנה: לכל אחד יש את התפקיד.
<עירית ליבנה: הרשות המקומית היא זאת שנותנת את האישור לעסק.
<עירית ליבנה: במכרזים שהיא עושה או הבעלות, תצטרך לפעול וליידע את אותם הספקים שזה מפרט המזון שמותר למכור במוסדות החינוך ומה אסור.
<עירית ליבנה: לכל אחד יש תפקיד משלו.
<עירית ליבנה: שיתוף פעולה של כולנו ייצור את המעגל הנכון.
עמרם מצנע: היועצת המשפטית, לא נראה לך מוזר שהרשות המקומית ומנהל בית הספר בכלל לא מוזכרים בחוק הזה?
<דורית מורג: בסופו של דבר, הכוונה היא כאן לפנות לאותם ספקי המזון.
<דורית מורג: זאת אומרת, לחייב את ספקי המזון.
<דורית מורג: מנהל בית הספר הוא חלק ממערכת החינוך.
<דורית מורג: אנחנו כאן יוצאים קצת מחוץ למערכת החינוך כדי לחייב את ספקי המזון, שזה עניין אחר.
<דורית מורג: זה לא עניין כל-כך פשוט.
<דורית מורג: מצד אחד, אנחנו מחייבים את מנהלי בתי הספר, אבל כדי שמנהלי בתי הספר יוכלו לאכוף את המזון הבריא, כמו שמחייב משרד החינוך, יש כאן הצעת חוק שמחייבת גם את ספקי המזון.
<דורית מורג: זאת אומרת, ספקי המזון הם חיצוניים.
<דורית מורג: אמנם הם זוכים במכרזים – אגב, גם בחוק ארוחה יומית יש סעיף שמדבר על קביעת איכות המזון.
<דורית מורג: חשבנו שצריך להצליב את כל האחראויות האלו.
עמרם מצנע: עמותת ידיד, בבקשה.
<רן מלמד: אני קורא את החוק ואני רוצה להוסיף על ההסתייגויות שלך, אדוני היושב ראש.
<רן מלמד: המילים "משרד הבריאות" מופיעות רק פעם אחת בחוק, בשלב שבו שר הבריאות צריך להתקין תקנות מה הרכב המזון הנכון.
<רן מלמד: מי מפקח על זה?
<רן מלמד: הרי במסגרת חוק ארוחה חמה לתלמיד, מי שצריך לפקח על הארוחות החמות שמוגשות בבתי הספר זה משרד הבריאות.
<רן מלמד: אנחנו יודעים ומכירים את הדוחות השונים שיצאו בנושא הזה שאומרים שאין פיקוח של משרד הבריאות.
<רן מלמד: אומר החוק שיהיו אולי פקחים.
<רן מלמד: ששר החינוך רשאי למנות פקחים.
<רן מלמד: מה הפקחים האלה יעשו?
<רן מלמד: יבדקו האם מה שכתוב על העטיפה של הסנדוויצ'ים?
<רן מלמד: האם אלו פקחים של משרד החינוך?
<רן מלמד: החוק הזה, אדוני, הוא חוק מאוד חסר.
<רן מלמד: בינו לבין איכות המזון אין שום דבר.
<רן מלמד: זה חוק לגביית כסף.
<רן מלמד: אני חושב שהעיצום הכספי צריך להיות פי 10 יותר גבוה ממש שרשום.
<רן מלמד: הוא צריך להיות 60,000 שקלים ולא 6,000 שקלים.
<רן מלמד: צריך להיות 15,000 שקלים ולא 1,500.
עמרם מצנע: זה ספקי מזון שכל הרווח שלהם - - -
<רן מלמד: אני חייב להגיד לך, שמי שמעמיד מכונות מזון, המכונות האלה הן מסחטת כסף.
עמרם מצנע: זה לא רק מכונות, זה כל אספקת המזון, קפיטריות.
<רן מלמד: אני בכלל לא בטוח שצריכות להיות מכונות מזון.
<רן מלמד: צריך אולי לקבוע איזה סוג של מזון יהיה בהם.
<רן מלמד: למשל, שלא תהיה בהן שתיה מוגזת ומסוכרת, שיהיו דברים אחרים.
<רן מלמד: חלק מהדברים לא מופיעים פה.
<רן מלמד: לא מדובר פה על מזון בריא אלא על מזון תקין מבחינת ההגדרות שלו.
<רן מלמד: החוק הזה, אדוני, הוא כל-כך חסר שאני מציע להחזיר אותו.
<רן מלמד: עד שמשרד החינוך לא ישלים אותו וישלב את משרד הבריאות בתוכו, לא יקבע בדיוק איך יעשה הפיקוח עליו, לא לעבור.
<רן מלמד: הנזק שייגרם בחוק הזה כרגע, לדעתי הרבה יותר גדול מהתועלת שלו.
עמרם מצנע: אני מזכיר את הנוהל שצריך להעביר ליהודית שם.
עמרם מצנע: יפעת שמר, בבקשה.
<יפעת שמר: אני מייצגת את הילדים שלי בעיקר.
<יפעת שמר: אני מנתניה ואני פועלת במאבק לשינוי התזונה בצהרונים.
<יפעת שמר: לצערי הרב, דיברת על הרשות המקומית, במסגרת החוק הזה, כל ילדי הצהרונים בכלל לא נכללים.
<יפעת שמר: מדובר על ילדים בגילאים 3 עד 9, שמקבלים הזנה כל יום דרך הצהרון.
עמרם מצנע: צהרון שנמצא בגן או בבית הספר זה כולל.
<יפעת שמר: על פניו היית חושב שכן ובאמת זאת הבעיה.
<יפעת שמר: יש כאן הגדרה: "מוסד חינוך כהגדרתו בחוק לימודי חובה".
<יפעת שמר: יש לי מסמך של מרכז המידע והמחקר של הכנסת "צהרונים, תפעול, סבסוד ופיקוח" שבו כתוב: "לפי עמדת היועצת המשפטית של משרד החינוך, עו"ד דורית מורג, החוק איננו חל על צהרונים ומועדוניות הפועלים לאחר שעות הלימודים שכן מסגרות אלה אינם עומדות בפרמטרים המצטברים שקבע החוק לגבי חינוך שיטתי, חינוך גן ילדים וחינוך יסודי".
<יפעת שמר: כלומר, ברגע שהגננת הולכת בשעה 2 ומתחלף הצוות בין 2 ל-5, כל מה שתגדירו פה, לא יחול על הילדים שלנו.
<יפעת שמר: זה פספוס גדול כי מדובר על רוב הילדים.
<יפעת שמר: רוב הילדים בגנים מקבלים תזונה במסגרת הצהרונים, פרט לאלה שמקבלים במסגרת מפעל ההזנה אבל אלה אוכלוסיות מאוד מסוימות.
<יפעת שמר: אני חושבת שפה הפספוס.
<יפעת שמר: אתה דיברת על הרשות המקומית.
<יפעת שמר: אני ניסיתי להביא לשינוי בתזונה אצלנו.
<יפעת שמר: יצרנו קשר עם חברת מועצה מהסיעה של ראש העיר פיירברג.
<יפעת שמר: התחלנו באיזה תהליך אבל התהליך הזה נקטע.
<יפעת שמר: אני הבנתי שאנחנו לא יכולים לעשות את זה ברמה המקומית.
<יפעת שמר: הרשות המקומית זה לא מעניין אותה.
<יפעת שמר: עד שלא יגיעו הנחיות מלמעלה, כלומר, מהממשלה, לא יהיה שום שינוי.
<יפעת שמר: כרגע לרשות המקומית המצב הזה מאוד נוח כי אנחנו משלמים סכום כסף מסוים.
<יפעת שמר: הם מוציאים את העלות על התזונה של הילדים, שזאת עלות מינימאלית, ובאמצע הם גובים קופון מאוד שמן.
<יפעת שמר: זה הכול עניין של כסף.
<יפעת שמר: כל עוד אתם לא תנחו אותם שהם לא יכולים להרשות לעצמם להרוויח כסף על הסכום הזה – הרי צהרונים זה שירות בסיסי.
<יפעת שמר: זה לא אינטרס שלי שהילד שלי יהיה בצהרון - - -
עמרם מצנע: זה גם האינטרס שלך.
<יפעת שמר: האינטרס שלי הוא שאני אהיה אתו ואבלה אתו כמשפחה, שאני אהיה אתו מ-2 בצהריים.
<יפעת שמר: זה אינטרס של המדינה שהילד שלי יהיה בצהרון ואני כאימא אוכל ללכת לעבוד.
<יפעת שמר: זה בעיקר אינטרס של המדינה.
<יפעת שמר: זה לא הגיוני שאני אשלם 890 שקלים לכל ילד ויש לי שני ילדים.
<יפעת שמר: לא כל הסכום שאנחנו משלמים עבור הילדים שלנו המתנ"ס באמת מוציא חזרה לילדי הצהרונים.
<יפעת שמר: הוא משאיר בכיסו איזה רווח שהוא מוציא על כל מיני דברים שהם פחות חשובים.
<יפעת שמר: כל מיני מותרות כמו הופעות של סלבריטאים וכל מיני דברים נוספים.
<יפעת שמר: אני חושבת שיהיה נכון לכלול את הילדים של הגנים בגילאי 3 – 9 ובתי הספר היסודיים.
<יפעת שמר: זה מאוד חשוב.
<יפעת שמר: דבר שני, להגדיר לרשות המקומית שזה לא מקום בשבילם להרוויח כסף.
<יפעת שמר: זה שירות בסיסי שנדרש להורים, למדינה ולכולם וזה לא המקום לעשות קופה.
עמרם מצנע: תאמרי משפט או שניים על הצהרונים אצלכם.
עמרם מצנע: איך הם פועלים?
עמרם מצנע: את מדברת על צהרונים בבתי הספר?
עמרם מצנע: בגנים?
<יפעת שמר: אני מדברת על צהרונים שמתקיימים בתוך הגנים ובתוך בתי הספר.
עמרם מצנע: זה צהרון של העירייה?
<יפעת שמר: זה צהרון של המתנ"ס.
<יפעת שמר: המתנ"ס אצלנו מפעיל את הצהרון.
<יפעת שמר: הצהרון בעצם הוא זה שמתפעל את זה.
<יפעת שמר: הצהרון מתנהל בתוך הגן.
<יפעת שמר: מנהלת הצהרונים אמרה לי: את לא חייבת את הצהרונים שלנו.
<יפעת שמר: אם אתה רוצה איכות אחרת, כי נראה לי שהאיכות שלנו לא מספיקה לך, את יכולה לשלוח אותו לצהרון פרטי.
<יפעת שמר: אבל אני כאימא לא יכולה לשלוח את הילד שלי לצהרון פרטי כי אני לא סומכת על אף אחד שיעביר ילד בן 3 וילדה בת 5 מהמבנה של הגן לאיזה בית פרטי או לאיזה מבנה חלופי.
<יפעת שמר: כאימא אני חוששת מזה מאוד.
<יפעת שמר: מי שאחראי על המתנ"ס זאת העירייה.
עמרם מצנע: צור טהון, בבקשה.
<צור טהון: אני נציג ארגון ההורים הארצי ואחראי על נושא ההזנה בארגון.
<צור טהון: אני חבר ועד עירוני בגבעתיים ומופקד על כל נושא ההזנה בגבעתיים.
<צור טהון: אני רוצה להדגיש שצריך לשים דגש על כל מה שקשור בחינוך בגיל הרך בנושא ההנה כי שם מעצבים הילדים והילדות שלנו את ההרגליים התזונתיים.
<צור טהון: פחות רלוונטי מבחינתי הרבה דברים שקשורים לתיכון כי כשהם מגיעים לגיל התיכון הם כבר בקיאים מה הם רוצים לאכול.
<צור טהון: לעומת זאת, בגנים פרטיים, בגילאי 3, אוכלים עדיין דברים כמו סלק, ואחרי זה מתרגלים לאכול רק שניצל 4 פעמים בשבוע בגלל שיטת האלימינציה.
<צור טהון: אוכל שפחות הולך בגנים, פשוט לא מוחזר יותר על-ידי הספק.
<צור טהון: את זה אני אומר מידיעה.
<צור טהון: אוכל שלא אוכלים אותו פשוט מוחזר לספק והוא לא שולח אותו יותר.
<צור טהון: בדרך-כלל זה האוכל שאנחנו ההורים מעדיפים שהילדים יאכלו בגן.
<צור טהון: אגב, האמורים אמורים להיות תלויים בכניסה לגן.
<צור טהון: בדרך-כלל הם תלויים רק פעם אחת ולא מתעדכנים.
<צור טהון: לפני ההנחיות של משרד החינוך, התפריט אמור להיות בכניסה לגן או לבית הספר שנכלל בתכנית ההזנה אבל זה לא מיושם.
עמרם מצנע: אתם בגבעתיים מצליחים לכפות את זה?
<צור טהון: מאחר ואני מאוד מעורב בעניין הזה אז אנחנו מצליחים אבל אני מייצג פה את כלל ההורים.
<צור טהון: בגבעתיים זה בהחלט מיושם.
<צור טהון: ברגע שתפריט לא נתלה, אני פונה ישירות לספק.
<צור טהון: מכיוון שיש לי קו תקשורת לספקים זה מיושם.
<צור טהון: כל מה שקשור בפיקוח של משרד החינוך על הצוות שמחלק את האוכל, זה לא מיושם.
<צור טהון: אני אומר במובן הכי פשטני שאפשר להגיד, שבעיניים שלנו כהורים - - -
עמרם מצנע: העירייה אצלכם מרגישה עצמה אחראית על הנושא הזה?
עמרם מצנע: הלוא בסופו של דבר היא עושה את המכרזים.
<צור טהון: היא אחראית על הנייר אבל בשטח, בניהול השוטף של הדברים, אני לא רואה מעורבות שלה.
<צור טהון: מי שמתערב זה רק אנחנו ההורים.
<צור טהון: אנשי הצוות שמחלקים את המזון, הרבה פעמים הם שלוחים של מנהל המוסד שבו מחולק המזון.
<צור טהון: מנהל המוסד בהחלט מעורב אבל אין לו שום ידע מקצועי בכל מה שקשור למזון.
<צור טהון: זאת בעיה של הרבה מנהלים היום.
<צור טהון: הוא אומר: אני לא מבין בזה, תיקחו את זה ממני.
<צור טהון: ממש במילים האלה.
<צור טהון: לא רוצה להתעסק במזון, לא מעניין אותי ואין לי זמן לזה.
<צור טהון: בעיניים הפשוטות ובחשיבה הכי פשטנית אנחנו רואים כהכרחי שיתוף פעולה של משרד הבריאות שיפקח על איכות המזון כי זה תפקידו, לבין משרד החינוך.
<צור טהון: מאוד חסרים לי ההיבטים החינוכיים של ללמד את הילד למה הוא צריך לאכול מזון בריא.
<צור טהון: משרד הבריאות יפקח על האיכות ומשרד החינוך יחנך את הילדים לאכול מזון בריא.
<צור טהון: אני לא רואה שיתוף פעולה כזה.
<צור טהון: כמו שציין פה עמיתי מעמותת ידיד, מצוין בכותרת משרד החינוך אבל אני לא חושב שהוא צריך לעשות את זה.
<צור טהון: דבר נוסף, אין שקיפות כלפי הורים.
<צור טהון: אני רואה בהצעת החוק שייאמר להורים בתחילת השנה "הנחיות שיקבע השר".
<צור טהון: זה לא מספיק.
<צור טהון: ההורים לא מתמצאים הרבה פעמים מה הילדים שלהם אוכלים בגלל אורח החיים האינטנסיבי.
<צור טהון: אין להם מושג מי הספקים, איפה הם יושבים.
<צור טהון: יש הרבה טריקים של ספקים מאחר והם רוצים להרוויח כסף.
<צור טהון: לדוגמה: לפי ההנחיות של משרד החינוך אסור לאכול מזון מעובד.
<צור טהון: ראיתי במו עיניי שהספקים לוקחים שניצל מעובד שהם קונים בכלום כסף ומטגנים אותו בבית העסק.
<צור טהון: זה הופך להיות משהו טרי למרות שהוא לא טרי במקור.
<צור טהון: יש הרבה "פויילשטיקים", בעיקר תוך ניסוי ותהייה.
<צור טהון: כשאין תלונות זה משתרש וזה מאוד מפריע לי.
<צור טהון: זה תפקיד של משרד הבריאות.
<צור טהון: זה תפקיד של וטרינר עירוני לקחת דגימות.
<צור טהון: אני אחראי במשך שנתיים על מזון בגבעתיים ורק פעם אחת ראיתי וטרינר לוקח דגימות.
<צור טהון: חשוב לציין שגבעתיים לא נכללת בתכנית ההזנה אבל זה לא אומר שהילדים לא צריכים לאכול בריא.
<צור טהון: הייתי שמח אם תינתן להורים אפשרות להיות נציגים בכל מה שקשור בפיקוח השוטף, כולל ביקורי פתע במקומות שבהם הוכן האוכל.
<צור טהון: זה מה שאני עושה אבל זה לא חלק מסטנדרט.
עמרם מצנע: אתה יודע שלוועדי ההורים וארגוני ההורים אין שום מעמד כלשהו מבחינה פורמאלית.
<רן מלמד: צריך לייצר אותו.
עמרם מצנע: אני כל פעם אומר את זה כי הם די מתמזמזים עם הצעת החוק.
<צור טהון: בהרבה מקרים זה לא כל-כך מפריע לשאר ההורים אבל פה מדובר על ענייני בריאות.
<צור טהון: צריך לעגן את המעמד הזה.
עמרם מצנע: איילת קלטר, בבקשה.
<איילת קלטר: אני באה ממקום לגמרי אחר.
<איילת קלטר: אני מנהלת מרכז "שפת האכילה".
עמרם מצנע: תסבירי מה זה המרכז הזה.
<איילת קלטר: זה מרכז שעוסק בעיקר בהתנהגויות אכילה ובהשמנה.
<איילת קלטר: עיקר העשייה, מעבר לטיפול, זאת עשייה מאוד חברתית, לנסות לשנות את השיח החברתי שמתקיים היום בארץ בנושא משקל.
<איילת קלטר: הוא מקדם את השיח נגד אפליה על רקע משקל בחברה שלנו.
<איילת קלטר: זה מתחיל היום בילדים בגיל 4-5.
<איילת קלטר: המחקרים העדכניים מראים שאפליה על רקע משקל מתחילה כבר בילדים בכיתה א'.
<איילת קלטר: הילד הכי שנוא עליהם זה ילד בעודף משקל.
<איילת קלטר: מפה אני מתחברת לחוק הזה.
<איילת קלטר: נראה לי שהוא אחד החוקים הכי חשובים שהתקבלו.
<איילת קלטר: כל נושא התזונה הנכונה הוא נושא חשוב, אבל אנחנו יכולים לפספס איזו סוגיה מאוד חשובה כי אנחנו מפסידים את הילד.
<איילת קלטר: אנחנו כל היום מנסים לקדם איזה שיח ושוכחים שבעצם אנחנו רוצים נפש בריאה בגוף בריא.
<איילת קלטר: כל עוד תשתרש בחברה שלנו האפליה הזאת על רקע משקל – בעצם החיבור הזה הבלתי נפרד בין אכילה ומשקל גוף, אנחנו נשריש אפליה שאנחנו לא נותנים לה היום לקרות, לא בנושא דת, לא בנושא גזע ולא בנושא מין, אבל בנושא משקל היא הולכת ותופחת.
<איילת קלטר: אני באה ומנסה לסייג ואולי לנסות לנתק את החיבור הזה שנעשה בין תזונה נכונה ובין משקל הגוף.
<איילת קלטר: אולי החוק הזה יהיה לקוי במידה מסוימת אם לא ננתק את החיבור הזה, שהפך להיות ניתוק טוטאלי ובעצם נוכל לקדם את השונות של הילדים שלנו.
<איילת קלטר: בעצם המחקרים העכשוויים מראים, שכל עוד האכילה שלנו מחוברת למשקל, האכילה של הילד, גם אם נזין אותו באופן בריא, תהיה משובשת כי הוא כל הזמן ייכנס לדיאטות.
<איילת קלטר: לא רק זה, אנחנו נפגע בהערכה העצמית שלו, בהתפתחות שלו ובאפשרות שלו לגדול באופן בריא לתוך משקל גופו.
<איילת קלטר: בעצם אני רוצה להעלות פה את המחשבה ואת ההזמנה לנהל איזה דיון על הניתוק בין אכילה ושקילה וניתוק בין משקל הגוף.
<איילת קלטר: להעלות את הסוגיה, שהייתי שמחה אם תיפסק לאלתר שקילת ילדים בבתי הספר.
<איילת קלטר: כל המחקרים שנעשו, בעיקר בארצות הברית, מראים שהיא פוגעת מאוד בילדים, מעצימה את האפליה, אבל בעיקר פוגעת באכילה שלהם.
<איילת קלטר: גם אם נשנה את כל האכילה ונכניס תזונה בריאה אל תוך האכילה, עדיין מה שאנחנו רוצים זה נפש בריאה בגוף בריא.
<איילת קלטר: אחרת אנחנו נחטא לעיקר.
<עינב גוטרמן: את מעלה סוגיה אחרת.
<עינב גוטרמן: היא משיקה אבל היא אחרת.
<עינב גוטרמן: החוק בעצם עוסק בתזונה נכונה ולאו דווקא השנה אלא מרכיבי המזון, אבות המזון, מה נכון ומה לא נכון לאכול וכן הלאה.
<עינב גוטרמן: את מעלה סוגיה שעומדת בפני עצמה.
<עינב גוטרמן: האמת שנחשפתי רק לא מזמן שיש תהליך של שקילה בבתי הספר.
<עינב גוטרמן: זה נושא בפני עצמו.
<עינב גוטרמן: יש ביקורת על עניין השקילה והרדיפה אחרי ילדים שהם שמנים מעל נורמה מסוימת.
<איילת קלטר: כשאנחנו מדברים על תזונה נכונה, היא לא יכולה להיות מנותקת מהתפיסה החברתית הקיימת בנושא המשקל.
<איילת קלטר: לכן היא לא סוגיה נוספת אלא סוגיה שלובה.
<איילת קלטר: כשאנחנו מנסים לקדם תזונה בריאה, אני חושבת שהיה חשוב שנתייחס לזה בצורה אחרת.
<איילת קלטר: היום יש כתבה בידיעות על נהג אגד שחווה אפליה מאוד קשה על רקע משקלו ונכפה עליו לעבור ניתוח לקיצור קיבה.
<איילת קלטר: אם לא נמנע את זה מהגיל הרך זה יהיה גורל הילדים שלנו.
<איילת קלטר: אני כן מחברת את שתי הסוגיות האלה יחד ולא שמה אותן כשתי סוגיות נפרדות.
עמרם מצנע: עינב גוטרמן.
<עינב גוטרמן: אני מקבוצת "כולנו משפחה".
<עינב גוטרמן: למעשה, רוב הדברים שרציתי להגיד כבר נאמרו.
<עינב גוטרמן: אני רק אוסיף כמה חידודים.
<עינב גוטרמן: מבחינת ילדי הצהרונים, שלא נכללו תחת הפיקוח הזה.
<עינב גוטרמן: מדובר על 150,000 ילדים שלא ייהנו מהפיקוח הזה.