GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חיה ג'משי: קודם כל אנחנו רואים שקהילות שח"ף או קהילות מציאותיות, כמו שהם קוראים לעצמם, או קהילות חיים, שמות שונים, אנחנו קוראים להם קהילות שח"ף, כי זה ככה בהיסטוריה של הדבר, אבל קודם כל אנחנו רואים איך מאות משפחות, בגרעינים התורניים זה במיוחד בולט, מגיעות מיישוב, שזה פוטנציאל מאוד חשוב, מגיעה אוכלוסייה איכותית, אידיאולוגית, להתיישב התיישבות קבע בפריפריה.
<חיה ג'משי: אני רוצה להגיד שאנחנו מדברים רק על קהילות שהן קהילות עירוניות, אנחנו תומכים רק בקהילות שמתיישבות ביישובים העירוניים.
<חיה ג'משי: מה שאנחנו רואים, שהרבה פעמים עצם ההגעה של צעירים למקום, גם מחזירה חזרה צעירים ליישובים וגם מונעת אחרים לצאת, כי יש להם קבוצת התייחסות, יש להם עשייה שהיא עשייה משמעותית עבורם והם לא מחפשים לצאת מהיישובים הפריפריאליים.
<חיה ג'משי: אני בפירוש רואה את הצעירים האלה משנים את הפריפריה, משום שבעצם העובדה שהם מגיעים למקום הם מחזקים את האוכלוסייה של המקום וגם מונעים עזיבה.
<חיה ג'משי: זה כבר לא להגיע לתל אביב, אלא להישאר כאן במקום, כי יש קבוצת התייחסות.
עמרם מצנע: יש קבוצות כאלה גם בתל אביב?
<חיה ג'משי: יש בתל אביב.
עמרם מצנע: את מדברת על הפריפריה.
<חיה ג'משי: נכון, אבל זה גם הגיאוגרפית וגם החברתית.
עמרם מצנע: חיפה היא לא פריפריה.
<חיה ג'משי: אבל שכונת הדר היא שכונה חלשה ולכן או הגיאוגרפית או החברתית.
<חיה ג'משי: זה גם וגם.
<חיה ג'משי: אנחנו גם רואים איך קהילות כאלה יכולות לשפר את השירותים החברתיים, החינוכיים והקהילתיים שקיימים במקום, אם על ידי זה שהם יוזמים תכניות חדשות מאוד איכותיות, מתוך זה שהם חיים במקום, מכירים את המקום, מזדהים עם הצרכים של המקום ויכולים מלמטה בעצם להביא לשינוי על ידי זה שהם נכנסים לתוך החינוך הפורמלי והלא פורמלי, על ידי זה שהם בעצמם צרכנים של שירותים הם מחיים בתי ספר לפעמים, נכנסים כמורים, מביאים אוכלוסייה נוספת ובתי ספר שעמדו להיסגר, אנחנו יכולים לראות, נשארים ונפתחים ומתרחבים.
<חיה ג'משי: זה פוטנציאל נוסף.
<חיה ג'משי: הדברים הנוספים שאתם יכולים לראות לאור הבחירות האחרונות זה התפתחות של המנהיגות המקומית.
<חיה ג'משי: אתה מכיר את ירוחם, אבל אנחנו יכולים לראות גם בשדרות ובגדרה, קהילות מתחילות להיות גם העתודה של המנהיגות המקומית, הם רצים למועצה, רצים לראש הרשות, מפתחים את המנהיגות המקומית.
<חיה ג'משי: נקודה מאוד חשובה של פעילויות, וזה גם פרמטר שאנחנו מדגישים אותו זה הנושא של התנדבות.
<חיה ג'משי: קהילות כשלעצמן מתנדבות, כמו שאמרתי אוכלוסייה איכותית, אידיאולוגית, מחויבת מביאה הרבה שעות התנדבות לתוך הפרויקטים שלנו, מתוך באמת תפיסה אידיאולוגית, אבל אנחנו גם רואים סביבם איך הם מפתחים מערך שלם של התנדבות, ואנחנו נשמע את זה גם בהמשך כאן.
<חיה ג'משי: הן מחזקות מאוד, ואבי ציין את זה, את המעורבות של התושבים, הם פועלים עם התושבים, אם זה בעשייה סביב חגי שנה, אם זה בעשייה של מבצעים שונים שהם עושים, יש כאן מודל מאוד יפה של חיבור של קהילות סביב נושא של התנדבות ואנחנו נשמע את זה, ובהרבה מקרים, ואנחנו מנסים לסייע להם, הם גם מאפשרים איזה שהוא פיתוח כלכלי.
<חיה ג'משי: אנחנו עובדים איתם גם על הנושא של יזמות עסקית, יש קהילות שנכנסות לנושאים כאלה, זה מבחינתנו חלק מהאיתנות הפיננסית.
<חיה ג'משי: אני אעביר את השרביט ליעקב ואני אגיד שבכל המקרים תמיכה ושיתוף פעולה עם רשות מקומית הוא תנאי מאוד מרכזי להצלחה של קהילות.
<חיה ג'משי: אנחנו מנסים לסייע להם בעניין הזה, אני חושבת שפה חלק מהעניין זה באמת שיש כאן רשות מקומית מאוד מחויבת ומאוד משתפת ומשתתפת.
<חיה ג'משי: אז עכשיו נשמע את הצד הזה.
<יעקב ברודר: אני אנסה להכניס את זה קצת לקונטקסט שבתוכו עובדות הקהילות.
<יעקב ברודר: אני רוצה להגיד תודה לצחי ולרויטל שארגנו את המפגש הזה.
<יעקב ברודר: תודה רבה.
<יעקב ברודר: בעוונותיי אני גדלתי בשכונה הזאת.
<יעקב ברודר: זו שכונה, שכשהייתי ילד, תודות לחבר הכנסת מצנע שהיה ראש העיר, ודרך אגב - - -
עמרם מצנע: כשאני הייתי ראש עיר היית ילד?
<יעקב ברודר: לך אני לא צריך לספר על שכונת הדר, היית ראש העיר חיפה ואתה זה שהקמת את המתנ"ס פה ואת המתנ"ס בטבריה 15.
<יעקב ברודר: רפפורט, ראש העיר רפפורט הביא לשיפוץ של המקום הזה.
<יעקב ברודר: כשהייתי ילד גדלתי פה וחלק מהאנשים שישבתי איתם קודם מכירים, זה היה מרכז הצפון של מדינת ישראל, הדר הייתה המרכז.
<יעקב ברודר: פה היו מבלים, פה היו באים לעשות שופינג, פה היו באים לעשות קניות.
<יעקב ברודר: אמא שלי ז"ל כשרצתה לקנות משהו באמת טוב הלכה לרחוב נורדאו, החנויות הטובות היו שם, ורחוב הרצל, וכמובן היה מרכז מסחרי.
<יעקב ברודר: השכונה הידרדרה.
<יעקב ברודר: היום רובע מספר 6 בעיר זה שכונת הדר, שכונה שהיא השכונה היהודית הראשונה בחיפה, מה שהייתה שכונת הרצליה, ב-1909 הוקמה השכונה היהודית הראשונה ומאז כשקמו שכונות חדשות, כמו בהרבה מרכזי ערים בעולם ובישראל, מרכזי הערים הלכו והידרדרו, נכנסו גורמים שליליים, כל ההיסטוריה.
<יעקב ברודר: אני לא אספר לכם את כולה על רגל אחת, אבל ממרכז סואן וממקום שכשהייתי ילד, ומישהו אמר שהוא גר ברחוב ירושלים, אמרו 'אבא שלך לפחות רופא אם אתה גר ברחוב ירושלים', אבא חושי היה גר ברחוב ירושלים 15.
<יעקב ברודר: היה פאר היצירה.
<יעקב ברודר: באמת.
<יעקב ברודר: עזר וייצמן גדל פה, פאר היצירה היה המקום.
<יעקב ברודר: היא הלכה והידרדרה.
<יעקב ברודר: לפני כשמונה שנים, ביוזמת ראש העיר הנוכחי, הייתה אז יוזמה קודמת של ראש העיר, הייתה איזה תכנית בזמנך כראש העיר, לנסות לשקם את מרכז העיר, את הדר, אבל לפני כשמונה שנים ראש העיר הנוכחי, שהוא יליד הדר וגדל בהדר, ביקש מפרופ' צבי איזיקוביץ מאוניברסיטת חיפה, שהיה אז דיקן הפקולטה למדעי הרווחה והבריאות, לארגן איזה ועדה שתיתן קווים לעיריית חיפה כיצד להתמודד עם תפוח האדמה הלוהט הזה שנקרא הדר, שהיה מעוז פשיעה בצפון מדינת ישראל.
<יעקב ברודר: זו הייתה שכונה עם אחוזי פשיעה גבוהים ביותר.
<יעקב ברודר: פרופ' איזיקוביץ כינס סביבו את ראשי המנהלים של העירייה, נציגי תושבים, מפקד המשטרה וסגניתו, אהובה תומר ז"ל, שהייתה הסגנית שלו, והם ישבו והכינו תכנית עבודה שבמרכזה היה הקמת מנהלת לשכונה, כדי שננהל את השכונה והכיוון היה לא רק פיזי אלא בעיקרו כיוון חברתי כדי לשנות את השכונה.
<יעקב ברודר: השכונה כיום מונה, זה הסטטיסטיקה של 2011, 37,585 תושבים, שכונה אולי הכי מורכבת והכי מעניינת במדינת ישראל מבחינת הרכב האוכלוסייה שלה.
<יעקב ברודר: יש פה את כל הפסיפס הישראלי שחי בשלום אחד עם השני, שזה היופי שלה.
<יעקב ברודר: אלה יעדי העבודה שהתוו אז הוועדה למנהלת, כשאני נבחרתי אז לעמוד בראשה.
<יעקב ברודר: שבעה יעדים, החל מהקניית ביטחון אישי ועד קידום בריאות הציבור, כאשר שלוש החלטות אסטרטגיות קיבלה הוועדה.
<יעקב ברודר: אחת, שלא ניתן לקדם את היעדים האלה, שבכל אחד מהם יש תכנית עבודה, באופן עצמאי, צריך לעשות את זה במקביל.
<יעקב ברודר: אתה לא יכול לקדם את התמיכה והקידום בדור הצעיר, לדוגמה, שפה דרך אגב התכנית הלאומית קרמה עור וגידים אצלנו בשכונה, יחד עם אשלים בזמנו, אבל אתה לא יכול להפעיל את התכנית הזו אם אין ביטחון ברחובות, אם אין תאורה, אם אין מדרכות.
<יעקב ברודר: אתה צריך לעבוד על הכול בבת אחת.
<יעקב ברודר: זו הייתה החלטה אחת.
<יעקב ברודר: החלטה שנייה הייתה להתמקד באזור מסוים בשכונה.
<יעקב ברודר: לשלושה אזורים סטטיסטיים בשכונה אנחנו קוראים מלבן, זה מלבן הדר.
<יעקב ברודר: כשמדברים על מלבן הדר מדברים על האזור הזה, 13,000 תושבים בערך.
<יעקב ברודר: כשעברנו באזור הזה עברנו דלת דלת, כדי לדעת עם מי יש לנו עסק, מי האנשים שגרים פה ובחנו את היעדים שלנו ביחס לאוכלוסייה שגרה, כדי שנוכל כל הזמן לבחון איך אנחנו מתקדמים.
<יעקב ברודר: החזון של השכונה, זו שכונת מגורים אטרקטיבית למשפחות צעירות המטפלת בצרכי כל תושביה ומהווה מרכז תרבותי מסחרי עירוני.
<יעקב ברודר: כשהצגנו אותו לפני שמונה שנים אנשים צחקו בקול רם.
<יעקב ברודר: היום אני מקווה שהיום אנחנו אולי מחייכים, אבל כבר לא - , אני חושב שלא.
<יעקב ברודר: אנחנו בכיוון, יש לנו יעדים שהצבנו לעצמנו מבחינת נדל"ן, מבחינת השכלת אוכלוסייה, מבחינת מסחר בשכונה.
<יעקב ברודר: יש לנו בקטע של המסחר עוד הרבה מה לעשות.
<יעקב ברודר: אחרי הנושא של המטרונית שני היעדים הבאים שלנו, אחד זה רחוב הרצל, החלוץ ונורדאו שאנחנו מנסים לחדש את המסחר שם, ואני מקווה שיסתיימו עבודות התכנון המפורטות של שוק תלפיות באזור, שייתן מנוף נוסף, שכרגע מתכננים אותם.
<יעקב ברודר: דרך אגב, אפרופו צעירים, ברחוב נורדאו, כשחפרו את שתי הרכבות, החלוץ והרצל, ניסינו לעשות שם שינוי של המסחר, ונכשלנו.
<יעקב ברודר: הגענו מהר מאוד למסקנה שאם אנחנו נעבוד רק בקומת המסד של המסחר ולא נתעסק במי שגר מעל המסחר, שזה היה רק עובדים זרים ברחוב נורדאו, אין לנו סיכוי להצליח גם במסחר למטה.
<יעקב ברודר: נכון להיום בערך 150 צעירים מכל מיני קבוצות בשכונה גרים ברחוב נורדאו.
<יעקב ברודר: 150 איש נכנסו.
<יעקב ברודר: לסבר את האוזן, כמעט כל הבניינים ברחוב נורדאו הם בניינים בבעלות אחת, כל הבניין זה בבעלות של משפחה או אדם אחד.
<יעקב ברודר: ככה הם נבנו בזמנו וככה מכרו אותם הלאה.
<יעקב ברודר: - - - שמכר לאחרונה את הבניין, בניין שעמד ברחוב נורדאו, עד היום יש - - - לאחרונה מכרו אותו.
<יעקב ברודר: כל הבניינים כמעט היו למכירה, היום אי אפשר לקנות - - -
<קריאה: זה יתרון שהבניין מוחזק על ידי בעלים אחד.
<יעקב ברודר: מבחינתנו זה יתרון.
<יעקב ברודר: בזכות היתרון הזה יכולנו לשבת עם בעלי הבתים ולהגיד להם, 'חבר'ה, בואו נעשה איזה שהוא מהלך, בואו נתחיל להכניס חבר'ה צעירים'.
<יעקב ברודר: שתקו קצת, אתה יודע, אנחנו נעזור לכם למלא את ה - - - נכון להיום זה בלתי אפשרי לקנות מטר ברחוב הזה.
<יעקב ברודר: זה רחוב היום שאי אפשר לקנות שם שום דבר.
<יעקב ברודר: אני מאמין שבעקבות השינוי שעשינו בקומות העליונות של המגורים אנחנו נצליח גם במסחר למטה.
<יעקב ברודר: מינינו מנהל לרחוב, יש היום מִנהלת לרחוב, שאנחנו נרחיב אותה עכשיו לרחובות הרצל, החלוץ והנביאים, שהסתיימה המטרונית.
<יעקב ברודר: אלה הנתונים.
<יעקב ברודר: זו השכונה הצפופה ביותר בעיר, יש כאן הפתעה לחיפאים בטח, אנחנו מדברים על 26% גיל 0 עד 19 בשכונה, הכי הרבה ילדים ונוער שיש בחיפה יש בהדר.
<יעקב ברודר: הגירה שלילית הכי גבוהה.
<יעקב ברודר: זאת אומרת מתוך חיפה בהדר זו השכונה שיש בה הגירה שלילית הכי גבוהה.
<יעקב ברודר: אני מדבר על 2011.
<יעקב ברודר: מאזן הגירה בין יישובית, כלומר כאלה שיוצאים מהדר ליישובים אחרים וכאלה שנכנסים להדר מיישובים אחרים, הדר הגבוה ביותר.
<יעקב ברודר: יש שתי שכונות כאלה בחיפה, הדר היא הגבוהה שביניהן.
<יעקב ברודר: אני מדבר רק על יהודים כרגע, לא על הגירה בכלל.
<יעקב ברודר: יש גם הגירה של ערבים לתוך השכונה, אבל אני מדבר על הגירה של יהודים, בהדר היא הגבוהה ביותר בחיפה.
<יעקב ברודר: מרכז מסחרי.
<יעקב ברודר: ככה נראה פעם רחוב הרצל, דו סטרי, לפני השיפוץ.
<יעקב ברודר: ככה הוא נראה היום.
<יעקב ברודר: אבי, שאלת על בית הקרנות.
<יעקב ברודר: בית הקרנות, לא הקרונות, קרן קימת, קרן היסוד.
<יעקב ברודר: כך נראה בית הקרנות היום, עם בתי קפה ומדרכה יפה.
<יעקב ברודר: בכלל רחוב הרצל הפך להיות רחוב יפה.
<יעקב ברודר: אנחנו צריכים להכניס קצת תוכן לרחוב, עכשיו זו המשימה שלנו.
<יעקב ברודר: קהילות.
<יעקב ברודר: ההחלטה האסטרטגית השלישית של הוועדה הייתה שאנחנו חייבים לטובת התושבים שגרים פה להביא תושבים צעירים וחזקים.
<יעקב ברודר: זה, דרך אגב, חלק מההתארגנויות של הקהילות שיוצרות ביחד.
<יעקב ברודר: בגמר היורו בנורדאו ישבו כולם, שמנו מסך גדול והקרנו את גמר היורו ואתם רואים, החבר'ה הצעירים יושבים ומסתכלים, חלק מהקהילות יושבים פה וצופים ביחד במשחק.
<יעקב ברודר: החלטנו שצריך להביא לפה קהילות וצעירים חזקים כדי לקדם גם את השירותים שאנחנו פיתחנו פה בשכונה ורצינו עוד לפתח והיינו צריכים אנשי מקצוע, וגם לטובת האוכלוסייה, שאלה שיטפלו בהם בבוקר או אחר הצהריים ייפגשו איתם גם בחנויות לאחר מכן, במכולת, ברחובות.
<יעקב ברודר: שיהיה איזה רול מודל של חבר'ה צעירים, עבור הצעירים פה, וגם שייעזרו בקהילות.
<יעקב ברודר: אחרי זה יעל תספר על כל הנושא של הרשת הקהילתית.
<יעקב ברודר: הצלחנו בשכונה הזאת למנף את זה למשהו גדול יותר.
<יעקב ברודר: כמה מילים על העיקרון של הקהילות ונלך לשמוע אותם, כי הם יותר מעניינים ממה שאני מספר באופן כללי.
<יעקב ברודר: העקרונות שלנו בעבודה עם הקהילות: כל קהילה בשאיפה להגדלת מספר החברים.
<יעקב ברודר: אנחנו רוצים לראות קהילות שהן גדלות, קהילות שהופכות להיות עצמאיות.
<יעקב ברודר: ככל שהקהילה תהיה גדולה וחזקה יותר כך היא תהיה עצמאית יותר.
<יעקב ברודר: אנחנו מנסים לתת תחושה ביתית לקהילות בשכונה.
<יעקב ברודר: החבר'ה שיושבים פה, זה לא שאלה האם הם מקבלים את הבניין לשבת, את אחד הבניינים שלנו וזה, אלא האם זה פנוי.
<יעקב ברודר: זאת השאלה.
<יעקב ברודר: השאלה היא, 'הבניין פנוי בשבת?
<יעקב ברודר: ' הבניין פנוי אפילו לאירועים משפחתיים כאלה של הקהילות, פנוי?
<יעקב ברודר: בוודאי.
<יעקב ברודר: לא שואלים האם.
<יעקב ברודר: פנוי, ברור להם שהם מקבלים את זה עם כל השירותים, שזה חלק מהעניין.
<יעקב ברודר: לכל קהילה יש פרויקט, שזה ארצי, אבל פה התחלנו את הנושא הזה עם הקהילות.
<יעקב ברודר: לכל קהילה יש פרויקט ייחודי שלה, הם יספרו אחר כך על הפרויקטים שלהם, והם שותפים בפרויקטים אחרים שעושים בשכונה הזאת.
<יעקב ברודר: לכל קהילה יש פרויקט שהיא מריצה אותו בעצמה.
<יעקב ברודר: אנחנו עומדים על זה שיהיה קשר בין הקהילות.
<יעקב ברודר: מיטל, את תספרי על בית המדרש?
<יעקב ברודר: קורה כאן משהו מדהים, של התארגנות אחת לחודש של כל הקהילות, וכפי שאתם רואים, חולצה כחולה, כיפות סרוגות.
<יעקב ברודר: זה לא מובן מאליו שהם יושבים ערב שלם ביחד ומדברים.
<יעקב ברודר: פה זה ממוסד, בצורה מסודרת, אנחנו עובדים על כך.
<יעקב ברודר: אנחנו משתדלים להביא את חברי הקהילות במשרות.
<יעקב ברודר: כשמתפנה לנו לדוגמה משרה במרכז הנוער, אז בחור מהקיבוץ העירוני מנהל היום את כפר הנוער.
<יעקב ברודר: את מרכז הנוער העירוני בהדר, שהוא המרכז הגדול ביותר היום בחיפה, 200 ילדים רשומים עם מעקב של עובד סוציאלי, של פעילות חברתית, פעילות לימודית שם.
<יעקב ברודר: גם כשבטבריה 15 התחלפו המנהלים בחרנו בחור מהקיבוץ העירוני לנהל את המתנ"ס.
<יעקב ברודר: וכן הלאה וכן הלאה.
<יעקב ברודר: אנחנו מעדיפים אותם בעבודות פה ומנסים לקדם אותם.
<יעקב ברודר: אני אתן לקהילות לדבר.
עמרם מצנע: שתי הקהילות יחסית גדולות, החרדית וה - - -
<יעקב ברודר: בקהילה החרדית אצלנו, ניסינו להקים עכשיו קהילה, הם גם באו ואמרו 'אנחנו רוצים קהילה', ניסינו להקים קהילה - - - קהילת שח"ר.
<יעקב ברודר: יש בהדר בקרב החרדים 74 חבר'ה שמשרתים בצה"ל.
<יעקב ברודר: הם ביקשו מאיתנו להקים קהילה של משרתי צה"ל.
<יעקב ברודר: יש שם מבנה - - - כל הנושא של הגיוס, כל החוגים למיניהם הורו לנו להפסיק בינתיים את הפעילות איתם, זה יצר המון אנטגוניזם בקרב הקהילה החרדית ולכן קצת הפסקנו עם הקהילה הזאת.
<יעקב ברודר: זה התחיל בצורה יוצאת מן הכלל, 74.
<יעקב ברודר: הבוקר, כשיצאתי לכאן ראיתי כמה יהודים דוחפים עגלות, מביאים את הילדים שלהם לגנים ולבתי הספר.
<יעקב ברודר: זה בקשר לקהילה החרדית.
<יעקב ברודר: בקהילה הערבית, לדאבוני עדיין אין לנו קהילה כזאת.
<יעקב ברודר: אני פניתי לקיבוץ שעובד הרבה מאוד עם האוכלוסייה הערבית במסגרת הנוער העובד, כדי לעשות ניסיון להקים איזה משהו.
<יעקב ברודר: אנחנו חשבנו, מאחר שהקיבוץ דוחף חזק מאוד בנושא של שירות לאומי של ערבים, לקחת קהילה כזאת של ערבים שעושים שירות לאומי ולתת להם דחיפה פה אצלנו בשכונה, בעיר, שזה מאוד מתאים בעיר כמו חיפה לדחוף כזה דבר.
<אבי נאור: הנושא הזה, יש לנו קהילה של סטודנטים ערביים בלוד.
<אבי נאור: שזה די בהתחלה, אבל נראה לי שהיא די מצליחה.
<אבי נאור: אני מציע ללמוד מהניסיון שלהם, איך הם גיבשו אותה, יכול להיות שזה יכול לעזור לכם.
<יעקב ברודר: בשתי קהילות שלנו, של כפר הסטודנטים והקהילה של האקדמאים, יש ערבים בתוך הקהילה.
<יעקב ברודר: זאת אומרת בכפר הסטודנטים יש ערבים, בקהילה של האקדמאים יש ערבים, אלה שתי קהילות שמעורבות בתוך השכונה שלנו.
<יעקב ברודר: מי מציג את הקיבוץ?
<ענבל לוי: בוקר טוב.
<ענבל לוי: אני אתחיל מלהגיד במילה על עצמי ולהציג טיפה את החלק שלנו.
<ענבל לוי: אז אני ילידת חיפה, נולדתי ברוממה.
<ענבל לוי: כשהתחלתי את הלימודים שלי עברתי כחלק מכפר הסטודנטים לשכונת הדר ובשש וחצי האחרונות אני גרה כאן.
<ענבל לוי: אני אמא לילד בן שנתיים, ואני חברה בקבוצת הבנים של הכפר.
<ענבל לוי: אבל לפני שאני אציג את הכפר, אני רוצה להגיד באופן כללי שאנחנו נחלק את זה לשניים, ברשותכם.
<ענבל לוי: בחלק הראשון אנחנו נציג, כל קהילה את העשייה שלה, את ההיסטוריה שלה טיפה, את האני מאמין שלה, אפשר להגיד, ובמובנים מסוימים את ההצלחות.
<ענבל לוי: כלומר מה אנחנו עושים, מה אנחנו יודעים לעשות, איך אנחנו פועלים.
<ענבל לוי: בחלק השני אנחנו ננסה באמת להתייחס למכתב ששלחתם לפני ובעצם נציג את האתגרים, איפה, עם כל התמיכה וזה שאנחנו באמת מוקפים, ואני חושבת שהעובדה שיש כאן כל כך הרבה נוכחים שבאו כדי לקחת בנושא הזה של קהילות בהדר מעיד על התמיכה הרחבה שאנחנו מקבלים, ועדיין כדי שאנחנו נוכל להמשיך ולבחור להישאר כאן יש עוד הרבה דברים שאנחנו מבקשים לקדם.
<ענבל לוי: וזה יהיה החלק השני.
עמרם מצנע: אתם קשורים באיזה שהיא צורה לאיילים?
<ענבל לוי: אז אני אספר על כפר הסטודנטים באופן ספציפי.
<ענבל לוי: כפר הסטודנטים היא תכנית שהתחילה כיוזמה של הסוכנות היהודית, עיריית חיפה ואוניברסיטת חיפה, בעקבות מלחמת לבנון השנייה.
<ענבל לוי: זה בעצם ההבנה שבשכונת הדר יש מגוון רחב מאוד של קשיים והרבה מאוד התמודדויות, שאחת המחשבות, כמו שאבי הציג קודם, זה שקבוצה צעירה שתגור בקרב האוכלוסייה, זה לא מתחם, זה לא מעונות סטודנטים, אנחנו גרים כאן באופן עצמאי, שוכרים דירה וגרים בשכנות לרוסים, ערבים, עולים, ותיקים, ערבים, יהודים, כל מה שיש כאן בשכונה, ויש הרבה מאוד מגוון אנושי והרבה מאוד עניין, ובאמת מתוך - - - עם הסוכנות היהודית, עיריית חיפה התחילה את ההשתתפות שלה והיא היום בעצם המעוניינת העיקרית בשיתוף רחב, בתכנית שלנו, בין היתר - - - עכשיו אנחנו כבר בעיצומה של השנה השביעית של הפעילות, כל שנה יש לנו בין 45 ל-60 משתתפים, כשהמטרות של התכנית זה באמת לקחת חלק בכל התהליך שיעקב התייחס שאליו, של התחדשות עירונית בשכונה, של חיזוק של תושבים שגרים בשכונה, אני אדבר עוד שנייה על האופן שבו אנחנו פועלים ואז זה קצת יסביר את זה יותר, אבל ביצירת של חיים סטודנטיאליים בהדר.
<ענבל לוי: הרבה שנים הדר הייתה מוקד של עניין, של משהו קצת אחר, אלטרנטיבה לכרמל, אני חושבת שבשנים האחרונות זה כבר ממש ברור שהיא מהווה מוקד תרבותי, חברתי, וצעירים באים.
<ענבל לוי: אחד המדדים המרכזיים שלנו זה כמה אנשים בוחרים, אחרי שהם מסיימים את הלימודים שלהם, אחרי שהם מקבלים את התעודה, כמה מהם בתכל'ס בוחרים אחר כך להישאר לחיות בשכונה, להקים כאן משפחות.
<ענבל לוי: אני חושבת שיחסית הנתונים שלנו יפים, מתוך 200 בוגרים יש לנו בסביבות 100 בוגרים של התכנית שנשארו לגור.
<ענבל לוי: יש לנו שתי קהילות של בוגרים של הכפר וחברים של בוגרי כפר שנשארו לחיות בשכונה, יש לנו בעלים של עסק מקומי, עובדת סוציאלית, יש הרבה אנשים שחיים בשכונה ובאים ומחוברים יותר או פחות לכפר ולעשייה הקהילתית, אבל הם פה והם חיים את החיים שלהם ויש בזה משמעויות בפני עצמן.
<ענבל לוי: באופן קצת יותר קונקרטי, סטודנטים שמצטרפים לתכנית, אז יש תהליך מיונים ממושך, יש לנו סטודנטים מהאוניברסיטה, מוויצ"ו, מהטכניון, האוניברסיטה הפתוחה, מגורדון, מאורנים.
<ענבל לוי: הם מקבלים מלגה של 15,200 ₪, חלקה זה מלגת פר"ח, וחלקה זה המימון של העירייה.
<ענבל לוי: בתמורה למלגה הם מתחייבים לשכור דירה בשכונה, ברחובות של המלבן בעצם, שיעקב הציג קודם, ובנוסף לעצם המגורים בשכונה הם גם לוקחים חלק בשמונה שעות של פעילות בשכונה, במרכז נוער, במרכז צעירים, במגוון מענים, בעיקר תחומי חינוך ורווחה, אבל לא רק, ובנוסף בקורסי הדרכה שבועיים שבהם הם עוברים תהליך של חינוך מבוגרים, אני קוראת לזה, שהם לומדים וחושבים על שינוי חברתי, עשייה חברתית, מעורבות חברתית, איזה אדם בוגר אני רוצה להיות בחברה, כמובן בניסיון לעזור להם לקבל את ההחלטה של להיות אדם מעורב, אזרח פעיל.
<ענבל לוי: זה למעלה מ-10,000 שעות בשנה של עבודה עם ילדים, נוער וקשישים בשכונה והרבה מאוד פרויקטים שגם יוצאים כתוצאה מהפעילות בכפר, היכרות הרבה יותר מעמיקה.
<ענבל לוי: זאת אומרת בניגוד לסטודנט שסתם בא וגר כאן, הסטודנטים שלנו לומדים להכיר את השכונה מלפני ולפנים ומכל הכיוונים ובהרבה מאוד אופנים ואני חושבת שזה משהו מאוד משמעותי.
<ענבל לוי: יש לנו פעילים ברשת, אנשי קשר ברשת החברתית שיעל תספר עליה בהמשך.
<ענבל לוי: אנחנו עובדים עכשיו גם על עוד כל מיני כיוונים, בין היתר הפורום של בוגרי כפר, רחב יותר, לא רק קהילות קטנות ואינטימיות, אלא משהו שייתן איזה שהוא עוגן לחיים בשכונה גם אחרי.
עמרם מצנע: - - - המלגה הזו היא גם למספר שנים?
<ענבל לוי: השאיפה שלנו זה שסטודנטים יישארו לשנתיים ושלוש שנים.
עמרם מצנע: עד שהם יסיימו להיות סטודנטים.
<ענבל לוי: כן, ברגע שהם מסיימים להיות סטודנטים הם כבר לא זכאים להיות חלק מהתכנית, זה באופן כללי תכנית שהיא מוגבלת למספר שנים.
<ענבל לוי: זה משהו שצריך להיות תקופתי ואחר כך באיזה שהוא שלב אנשים יצטרכו לקבל את הבחירה שאם מספיק טוב להם - - -
עמרם מצנע: איך באמת מבחינה סטטיסטית אלה שסיימו את השנתיים-שלוש לגבי הישארות, קניית דירות?
<ענבל לוי: אני עכשיו - - - בשכונה, זה אתגר לא פשוט, המחירים קפצו, נתייחס לזה אולי יותר בהמשך, אבל קשה לנו להסתכל לאורך זמן, בסופו של דבר, גם הכי בוגרים של המחזור שלי הם אנשים שהיום הם בני 30, אני היחידה מהחברים שלי שיש לה ילדים.
<ענבל לוי: זאת אומרת אנשים הם פיטר פנים, לוקח להם קצת זמן, ולכן גם קשה לשפוט לאורך זמן.
<ענבל לוי: זאת אומרת מבחינתי יש כמה מדרגות - - -
עמרם מצנע: מהמחזור שלך כמה נשארו?
<ענבל לוי: כמה נשארו בשכונה מהמחזור שלי?
<ענבל לוי: אני חושבת שמשהו בסביבות ה-15.
עמרם מצנע: 100?
<אבי נאור: אני רוצה להגיד משהו על ה-100.
<אבי נאור: זה מספר בומבסטי.
<אבי נאור: יש לי רק מילים טובות להגיד על איילים, אתה שאלת אם זה איילים, זה לא איילים, אבל השאיפה היא - - - מתקרבים למספרים האלה.
<אבי נאור: 50% נשארים זה מספר אדיר.
<אבי נאור: רק עוד תוספת קטנה, יש היום איזה שהיא תכנית של המדינה עם קרן היסוד, עם הסטודנטים הבוגרים של איילים.
<אבי נאור: אני חושב שכדאי לכם לראות את זה.
<אבי נאור: אין שום סיבה שכאן לא יקבלו סוג כזה של תמיכה, והתמיכה היא כזו שהבוגרים מקבלים סיוע בדיור מהלוואות של קרן היסוד והמדינה, הם צריכים תמורת זה להמשיך לעסוק בפעילויות קהילתיות ואיפה שהוא, אני לא יודע במושגים של זמן, הם מקבלים איזה שהיא הנחה ברכישת הדירה, אם הם רוצים, ושכר הדירה שלהם מסובסד.
עמרם מצנע: אני מניח שאחד התפקידים שלכם זה בעצם להיות תחנת מידע לכל התכניות והאפשרויות והמסלולים.
<אבי נאור: ואנחנו באמת כן.
עמרם מצנע: שאלה נוספת אלייך, כמה מתוך הקהילה זה חיפאים וכמה זה כאלה שבאו מבחוץ?
<ענבל לוי: אני לא יודעת להגיד לך, זה לא פילוח שעשיתי.
עמרם מצנע: הרוב חיפאים, 50-50?
<ענבל לוי: אני חושבת שבערך 50-50, אפילו טיפה פחות חיפאים.
עמרם מצנע: לא חיפאים, זאת אומרת כאלה שלומדים פה במוסדות להשכלה גבוהה?
<יעקב ברודר: חיפאים זה עם.
<יעקב ברודר: אתה אומר - - -
עמרם מצנע: כן, אבל שווה.
<יעקב ברודר: - - - הבן זוג שלה מבחוץ, רובם - - - רובם מבחוץ.
<יעקב ברודר: רוב הסטודנטים באים מחוץ לחיפה והשאלה לגבי העזרה, משרדי הממשלה תומכים בנגב וגליל ולא מוכנים לעזור לנו פה.
<יעקב ברודר: אני חושב שזו טעות קשה, אולי אתה תוכל לעזור לנו בנושא הזה, תדאג לנו - - -
עמרם מצנע: יש לך קצת בעיה איתי, כי אני תומך גדול מאוד של כל התקצובים הדיפרנציאליים מול הפריפריה.
<יעקב ברודר: אני חושב ש - - -
<קריאה: דיפרנציאליים גם לפריפריה חברתית וגם לגיאוגרפית?
עמרם מצנע: גם, אבל הפריפריה הגיאוגרפית היא בדרך כלל גם חברתית, גם תודעתית.
עמרם מצנע: יש לי תפיסה של פריפריה שלישית שנקראת תודעתית, אבל הכול ביחד זה קודם כל בפריפריה הגיאוגרפית.
עמרם מצנע: אין בפריפריה הגיאוגרפית ולו אפילו רשות אחת מקומית שיכולה לעשות מה שעיריית חיפה יכולה לעשות פה.
עמרם מצנע: מבחינת המשאבים.
עמרם מצנע: אני פה כדי ללמוד, אבל אני רק אומר - - -
<חיה ג'משי: אני רוצה רק לחדד.
<חיה ג'משי: כפרי סטודנטים זה אחד המקורות לצמיחה של קהילות וזה היה פתיח להגיד, הנה מתוך כפר סטודנטים, אנחנו תיכף נשמע, יכולות לקום קהילות.
<חיה ג'משי: אנחנו מדברים על קהילות, מעבר להשארה של צעירים במקום, שזה מבורך, אז גם קהילות.
<חיה ג'משי: אחד התפקידים שלנו בקרן שח"ף זה לזהות את המוקדים האלה.
<חיה ג'משי: איילים יכול להיות גם אחד המוקדים ויש קהילה שצמחה מתוך איילים בדימונה וקהילת חיים.
עמרם מצנע: לא, אני רק שאלתי, אתם משתמשים במונח הזה - - -
<חיה ג'משי: כן.
<חיה ג'משי: למשל אתגרים היום נכנסים לעניין, מכינות קדם צבאיות, והתפקיד שלנו זה באמת לזהות את אותם גופים שיכולים להיות האינקובציה להוליד אחר כך או להביא לידי מימוש של קהילה, של קבוצה של צעירים שנשארים במקום אבל חיים באופן קהילתי ועושים עשייה משמעותית, לא רק בפרק הסטודנטיאלי שלהם אלא גם כשהם הופכים להיות קהילת חיים.
<חיה ג'משי: אז עכשיו אנחנו נדבר על קהילות חיים.
<ענבל לוינזון: שלום, אני ענבל, אני חברה בקבוצה הקטנה ואני הולכת להציג את הקהילות הצעירות בהדר.
<ענבל לוינזון: כרונולוגית זה לא נכון, אנחנו הגענו אחרונים, הגענו אחרי דרור ישראל ואחרי - - - היום יש לנו חמש קהילות צעירות, כשמדובר על קהילות עצמאיות שהן לא חלק מתנועה, חמש קהילות פה בשכונה.
<ענבל לוינזון: כדי להבין את זה צריך לעשות זום אאוט כדי לראות שבאמת מדובר בתופעה חברתית.
<ענבל לוינזון: יש את קהילות שח"ף, יש קהילות נוספות, יותר ויותר צעירים בארץ מתאספים לקהילות, חלקם מגיעים מכל מיני תנועות נוער, מארגוני נוער וארגוני צעירים והם מתארגנים בקהילות ברחבי הארץ, הרבה מהם בפריפריה החברתית, במטרה להיות מעורבים חברתית ולהשפיע על איכות החיים של עצמם, בנוסף.
עמרם מצנע: אם תסבירי למה זה חמש ולא כל החמש הן אחת, אז נבין את השוני ביניהן.
<ענבל לוינזון: הקהילות שלנו בדרך כלל הן - - - יש לנו שתי קהילות שצמחו בתוך כפר הסטודנטים פה בשכונה, שזה דבר שהוא לא מובן מאליו, זה לא קורה בכל כפר סטודנטים, זה דבר מאוד מיוחד.
<ענבל לוינזון: זה קרה בליווי של קהילת הדר ובליווי צמוד של החממה הקהילתית, שזה אחד הארגונים של קהילות.
<ענבל לוינזון: בנוסף להם הצטרפו אלינו שתי קהילות נוספות שהן בוגרות של מסלול - - - שהגיעו לפה לשכונה.
<ענבל לוינזון: אלה קבוצות שהן בוגרות תנועות נוער, שאין להן תנועת בוגרים.
<ענבל לוינזון: החממה הקהילתית אימצה גם אותם והזמינה אותם להצטרף אלינו ולנסות להקים פה משהו משותף ולאחרונה, ממש לאחרונה, הצטרפה אלינו קבוצה חדשה שהגיעה לבד.
<ענבל לוינזון: זאת אומרת מתוך האווירה הקהילתית הזאת נוצר איזה שהוא כוח משיכה וקהילות מתחילות להגיע לכאן באופן עצמאי, כי זה נעשה מקום מאוד מושך לקהילות מהסוג הזה, קהילות בשנות ה-20 לחייהם שרוצות להצטרף לשותפות ולעשייה.
<קריאה: תגידי מי הקהילות, מי החמש.
<ענבל לוינזון: חמש הקהילות שלנו הן קהילת הדרים והקבוצה הקטנה שהם הקבוצות בוגרות כפר הסטודנטים ויש לנו את גרעין פארן ואת קבוצת דרור שהם בוגרים של חוגי סיירות ושל תנועת הצופים וקבוצה של הבוגרים שעכשיו נכנסו לשכונה.
<ענבל לוינזון: אלה חמש הקהילות.
<ענבל לוינזון: בסך הכול מדובר במשהו כמו 50 איש, בגילאי 23 עד 36, פחות או יותר, ביניהם שני זוגות הורים לילד ראשון, הרוב סטודנטים, כמעט כולם לומדים בחיפה, זה הסטטוס שלנו כרגע.
<ענבל לוינזון: כל אחת מהקהילות האלה מהווה סוג של מנהיגות ומודל אל הארגון שבו היא צמחה ובנוסף הקהילות גם התנסו במגוון של פרויקטים של קהילה עצמאית.
<ענבל לוינזון: היום, הדגש שאנחנו שמים הוא על שיתוף פעולה בין הקהילות.
<ענבל לוינזון: פרויקט הדגל שלנו זה פתיחתו המחודשת של מרתף 23, איפה שהיה בעבר מרתף 10, אנחנו רוצים לקחת אחריות על המקום ולפתח סביבה פעילה.
<ענבל לוינזון: זאת המטרה המשותפת שלנו - - -
עמרם מצנע: מרתף 10 סגור?
<ענבל לוינזון: כן, סגור ומחכה להיפתח.