GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גדי פרנק: הדבר המרכזי אתו אנחנו מתמודדים כרגע, מבחינתנו לפחות ובראייה שלנו, הוא באמת תפיסת סוג ההעסקה ומתכונת ההעסקה של העובדים.
<גדי פרנק: צריך לזכור שהרבה פעמים יש טענות שמדובר על עובדי קבלן ואנחנו לא אוהבים כל כך להיכנס למקום הזה כי בניגוד לדוגמה למקומות שאנחנו רואים במערכת החינוך, לפעמים מקשיחים מדי את המערכת, אז יוצרים תופעות של עובדי קבלן ובמקום שתהיה העסקה ישירה אם זה על ידי בית ספר או אם זה על ידי משרד החינוך, מעבירים את זה לגורמים חיצוניים וכשאתה יוצר יותר מדי קשיחות במערכת, אתה עלול להגיע לשם.
<גדי פרנק: עדיין יש מצבים בהם גם כאשר ההעסקה נעשית בצורה ישירה, כפי שהיא נעשית כאשר המוסד להשכלה גבוהה מעסיק באופן ישיר את המרצים האלה, חלק מהזכויות, ובפרט זכויות סוציאליות מסוימות וגם דברים שקשורים לאופק תעסוקתי, יכולת לתת רצף תעסוקתי וכולי, נפגעים בגלל מתכונת ההעסקה.
<גדי פרנק: זה הדבר המרכזי בו באנו לטפל כאן.
<גדי פרנק: הדבר הזה גדל במהלך עשור, בעשור הקודם כאשר מערכת ההשכלה הגבוהה סבלה יותר מהיבטים של מצוקה תקציבית.
<גדי פרנק: הדבר הזה דרש מבחינתנו איזושהי הסדרה.
<גדי פרנק: במהלך כמה חודשים אחרונים נעשו דיונים גם ברמת הסגל המקצועי וגם ברמת הוועדה לתכנון ותקצוב בנושא הזה כאשר בעצם התוצאה של הדיונים האלה הייתה לפני מספר שבועות – אישור של מסלול העסקה חדש שמבחינתנו נועד להתייחס לדברים המרכזיים שתיארתי כרגע במכללות.
<גדי פרנק: צריך לזכור את הרקע.
<גדי פרנק: הרקע הוא שאין לנו הסדר קיבוצי במכללות ואין לנו גם ועד ארצי במכללות לגבי סגל המורים מן החוץ והסגל הזוטר, בניגוד למרצים הבכירים, ולכן יש קושי בנושא הזה בהסדרה.
<גדי פרנק: ההסדרה לא יכולה להיעשות על ידי הסכם קיבוצי, הסכם ארצי, ודרך ההסדרה כמעט היחידה שיכולה להיות במתכונת בה לא ייפגעו העובדים – ותכף אני אומר שכן יכולים להיפגע עובדים במתכונת אחרת – על ידי איזה שהן הנחיות וכללים שמל"ג ו-ות"ת קובעות ומוציאים אותן כהנחיות למכללות.
<גדי פרנק: הכללים האלה הם כללי מסגרת המיושמים במקום בו אין ייצוג מקומי באמצעות נהלים של הנהלת המכללה ובמקומות אחרים, אם יש ייצוג מקומי, הם יכולים להיעשות באמצעות הסדר מקומי בין הארגון המייצג המקומי לבין המכללה.
<גדי פרנק: למה אני אומר שכמעט לכל צורת הסדרה אחרת, ככל שאין לך ייצוג ארצי, יש פגיעה.
<גדי פרנק: כאשר באנו לפני שנתיים ומשהו לעשות את ההסדר עם המרצים הבכירים במכללות, עם הסגל הבכיר במכללות, עלתה טענה של ייצוגיות.
<גדי פרנק: הסגל הבכיר טען שהוא יכול לייצג את הסגל הזוטר במכללות ובעצם בגלל הדבר הזה במשך כמעט שנתיים, מבחינתנו ובראייה שלנו, הסגל הזוטר במכללות נפגע כי כל עוד סגל לא מיוצג, הוא מבחינתנו מקבל הצמדה אוטומטית לסגל הבכיר, במקרה הזה לסגל הבכיר באוניברסיטאות.
<גדי פרנק: כלומר, הסגל הזוטר אמור לקבל את אותן פעימות שכר.
<גדי פרנק: ברגע שיש טענת ייצוגיות ולכאורה מתנהל משא ומתן, נתקעות פעימות השכר האוטומטיות האלה ואכן שנתיים הסגל הזוטר, בגלל טענת ייצוגיות שלא הייתה קיימת או שלא היה מאחוריה ממש, לא יכול היה לקבל פעימות שכר שמבחינתנו היו מגיעות להם בדין ומבחינתנו זאת תקלה כאשר דבר כזה קורה.
<גדי פרנק: ככל שסגל לא מיוצג וכאשר אין ייצוג, אתה צריך כרגולטור לדאוג לו בצורה המיטבית שאתה יכול.
<גדי פרנק: לכן אנחנו הולכים למתכונת הזאת של הסדרה באמצעות הנחיות.
<גדי פרנק: זה דבר אחד שחשוב להגיד.
<גדי פרנק: מה ההנחיות האלה נועדו לעשות.
<גדי פרנק: הן נועדו במידה מסוימת להתייחס למיפוי שנעשה גם כאן.
<גדי פרנק: כלומר, מי הסגל המרכזי שאנחנו מטפלים בו.
<גדי פרנק: אנחנו מדברים בסגל שמבחינתנו יש לו מינימום מסוים של משרה במוסד הספציפי ושבסך הכול סך ההעסקה שלו במערכת ההשכלה הגבוהה היא העסקתו העיקרית.
<גדי פרנק: כלומר, משרתו העיקרית היא בסופו של דבר בתוך המערכת ולא משנה כרגע באיזה סוג מוסד, מכללה או אוניברסיטה.
עמרם מצנע: גם אם הוא נמצא ביותר ממוסד אחד.
<גדי פרנק: בסוף משרתו העיקרית היא בתוך המערכת.
<גדי פרנק: הוא לא בא מעולם שיש לו מאה אחוזי משרה במקום אחר והוא לא בא מהעולם בו הוא שופט או רואה חשבון ואפילו הוא גם לא מפקח במאה אחוזי משרה במשרד החינוך שבא לתת שעתיים או שלוש הרצאה, אלא משרתו העיקרית היא בתוך מערכת ההשכלה הגבוהה.
<גדי פרנק: שנית, יש לו איזשהו מינימום העסקה במוסד.
<גדי פרנק: כלומר, יש לו באזור שני קורסים במוסד או משהו כזה.
<גדי פרנק: אפשר גם להיות טיפה יותר גמיש בזה, אבל איזשהו מינימום של העסקה במוסד.
<גדי פרנק: לא מדובר על אדם שבא לעבוד במוסד במשך שעה אחת.
<גדי פרנק: במצבים כאלה, הדבר המרכזי אותו אנחנו רוצים לתת זאת אפשרות לרצף תעסוקתי.
<גדי פרנק: היום האנשים האלה מועסקים במצב של שמונה או תשעה חודשים בשנה כאשר התוצאה של זה היא שלא ניתן לתת להם אפילו התחייבויות ארוכות טווח.
<גדי פרנק: לא ניתן מבחינה פורמלית לאפשר אפילו אם בן אדם מצוין ומעסיקים אותו כבר עשר שנים במוסד, לבוא ולומר לו שעכשיו נותנים לו כתב התחייבות האומר שבכל חמש השנים הבאות הולכים להמשיך להעסיק אותו במוסד.
<גדי פרנק: מבחינתנו אופק תעסוקתי הוא דבר קריטי.
<גדי פרנק: דברים נוספים שנלווים לזה אלה תנאים סוציאליים, אם זאת הפרשה לקרן השתלמות שלא מתקיימת היום אצל מורים מן החוץ מטבע ההעסקה שלהם, אם זה הנושא של השוואה בתנאי פנסיה מסוימים, הגם שיש מתווה שהולך ונסגר בגלל צו הרחבה בנושא הזה אבל אפשר לסגור אותו מהר יותר.
<גדי פרנק: מבחינתנו זה נושא חשוב ונכון.
<גדי פרנק: זה עיקר הדברים שאנחנו הולכים לעסוק בהם.
זהבה גלאון: להערכתכם כמה אנשים ייכנסו לתכנית הזאת?
זהבה גלאון: איזה אחוז ייכנס על פי מה שהצגת לנו?
זהבה גלאון: על פניו זה נשמע מצוין.
עמרם מצנע: עוד לא שמענו.
עמרם מצנע: זה הסכם מסגרת.
זהבה גלאון: עכשיו בוא נפרוט את זה לפרטים.
זהבה גלאון: מה מספר השעות, כמה אנשים ייכנסו, מה המשמעות, מה האחוז בהשוואה לאוניברסיטאות וכולי.
זהבה גלאון: ככה זה נשמע מצוין, אבל נפרוט את זה לפרטים.
<גדי פרנק: נתחיל לאט לאט.
<גדי פרנק: תכף נפרט את הדברים אבל חשוב להבין עוד כמה דברים.
<גדי פרנק: כל הזמן משווים את זה לאוניברסיטאות.
<גדי פרנק: העולם של עולם העסקה באוניברסיטאות, גם מבחינת המטרות שהמדינה הגדירה להן, הוא לא עולם המכללות.
<גדי פרנק: לאוניברסיטאות יש הגדרות מטרה אחרות וצורת העסקה שונה, גם לגבי הסגל הבכיר.
<גדי פרנק: גם הסגל הבכיר במכללות, מתכונת ההעסקה שלו, תחולת ההעסקה שלו אינה זהה לסגל באוניברסיטאות.
<מוטי גיגי: איפה זה כתוב?
<מוטי גיגי: בהסכמים אבל אתה אומר שיש דיפרנציאציה בין אוניברסיטאות למכללות.
<מוטי גיגי: אתה מניח נקודת הנחה בהגדרה של איך אתה משלם שכר לפרופסור במכללה מול פרופסור באוניברסיטה, לדוקטור במכללה מול דוקטור באוניברסיטה.
<מוטי גיגי: אתה כבר מניח הנחה כזאת.
עמרם מצנע: כן, הוא מניח הנחה כזאת.
<גדי פרנק: אני לא מניח.
<גדי פרנק: אני לא מניח הנחה.
<גדי פרנק: עם כל הכבוד גם לי וגם לך, כאשר הקימו את המכללות הוגדרו הגדרות מאוד מאוד ספציפיות מה המטרות שלהן, לאיזה כיוונים הן צריכות להתפתח, מחקר לעומת הוראה לדוגמה, זאת דיפרנציאציה אחת שיש בין האוניברסיטאות למכללות.
<יובל גוז'נסקי: זה כבר לא תקף.
עמרם מצנע: בואו ניתן לו להתקדם.
<גדי פרנק: אם אתם רוצים לערער על הרבה הנחות יסוד ועל מדיניות מאוד מאוד בסיסית, אתה יכול, אבל זאת המדיניות הקיימת.
<גדי פרנק: אם רוצים להגיד עכשיו שיש לנו בעצם עשרים מכללות וקצת פחות מעשר אוניברסיטאות במדינה, זה בסדר אבל זה לא המצב דה פקטו, גם אם רוצים לצייר את זה אחרת ולא משנה מאיזו סיבה.
<גדי פרנק: בפועל, גם בעולם הסגל הבכיר, הגם שלאט לאט ות"ת כן מאפשרת יציאה מסוימת לעולם של מחקר גם במכללות, עדיין קיימת דיפרנציאציה, ואתם מכירים אותה היטב, גם בעולם ההסכמים וגם בעולם המדיניות.
<גדי פרנק: זה כמענה לשאלה שעלתה בנושא של השוואה בין אוניברסיטאות למכללות.
<גדי פרנק: מבחינת מה אנחנו מצפים שיקרה כרגע מבחינת התהליך.
<גדי פרנק: זה דבר לא קל להגדיר אותו.
<גדי פרנק: כלומר, ההסדרה הזאת היא הסדרת מסגרת שמבחינתנו יכולות להיות לה השלכות שונות במוסדות שונים ובפרט לגבי דבר אחד שאני רוצה לציין.
<גדי פרנק: עולם המכללות הוא עולם מאוד מאוד מגוון בסגל שהוא מעסיק, במאפיינים שלו וגם בסופו של דבר בצורות העסקה, בפרט בסגל הזוטר.
<גדי פרנק: אין דומה מקרה ספיר במקרה הזה לדוגמה למקרה שנקר, למקרה תל אביב-יפו או למקרה של עוד עשר מכללות אחרות.
<גדי פרנק: כמעט כל מכללה היא עולם שונה בעולם של איך היא בסופו של דבר יישמה את העסקת הסגל הזוטר שלה וההרכב של הסגל הזוטר שלה הוא מאוד מאוד שונה.
<גדי פרנק: בספיר לדוגמה הסגל הזוטר הוא נתח יחסית גדול מהיקף הסגל שלה, במכללות אחרות הנתח יותר קטן, במקומות מתמחים כמו שנקר לדוגמה מעסיקים הרבה פעמים מומחים מאוד מאוד ספציפיים למטרה ספציפית בגלל ההתמחות ולכן זה צריך להיות מיושם בצורות שונות ובכוונה השארנו את הגמישות הזאת.
<גדי פרנק: התוצאה שאנחנו מניחים שתצא מהדבר הזה היא אחת משתיים וזה תלוי במצב המקומי.
<גדי פרנק: חלק מהיישום של הדבר הזה יקרה, במקומות שכבר קיימים כאלה או שהתאגדו כאלה, ואנחנו חושבים שיש לזה יתרון מסוים שיקרה כך, באמצעות התארגנות מקומית שתאמר שהיא כרגע מייצגת את המכללה שלה, אלה כללי המסגרת ועכשיו בתוכם איך אני רוצה לנוע, איפה אני רוצה להרחיב ואיך אני עובד בתוך מעטפת הביצועים הזאת.
<גדי פרנק: זה קורה לנו, לפחות כרגע בתהליך מתקדם, בשתי מכללות.
<גדי פרנק: לדעתי יש לנו עוד אחת או שתיים לפחות כאלה בקנה.
<גדי פרנק: שם חלק מההסדרה נעשית לא רק במסגרת הזאת אלא גם לגבי דבר נוסף שאפשרנו שאלה תנאי מעבר מסוימים.
<גדי פרנק: כלומר, ברור שיש סגל שהתרגל להיות מועסק בצורה מסוימת והוא רוצה לשפר את עצמו בצורה אחרת, כאשר יכול להיות שהדבר הזה נותן דברים מסוימים כפלוס אבל אולי גם מגביל בדברים אחרים ולכן אפשרנו גמישות מסוימת למכללה בתנאי המעבר של סגל קיים לתוך המסגרת הזאת.
<גדי פרנק: הרבה פעמים כאשר כבר מוצפים דברים כאלה ומכניסים לתוך ההסכם או לתוך ההסדרה שקורית, לאו דווקא בתוך הסכם העסקה, מרכיבים שונים שלאו דווקא כרוכים בעולם ההעסקה פרופר אלא כרוכים בעולם של הייצוג של הסגל בתוך הוועדות השונות בתוך המוסד, בתוך מרכיבי הניהול של המוסד, נקרא לזה כך, ויש לזה יתרונות מסוימים כאשר זה נעשה בצורה הזאת.
<גדי פרנק: אני מניח שבסופו של דבר, בטווח הנראה לעין של השנתיים הקרובות, אם נצליח שזה ייושם בצורה הזאת אולי בשליש של המכללות, אנחנו בהצלחה די גדולה.
<גדי פרנק: ההתארגנות הקיבוצית של סגל זוטר וסגל מן החוץ במכללות, אלה התארגנויות לא פשוטות ואנחנו חווינו את זה בעבר.
<גדי פרנק: לגבי שני השליש הנותרים או יתר המכללות, הציפייה שלנו - זה יהיה גם לחץ די מסיבי שלנו על ראשי המכללות, קיימנו גם כמה פגישות בנושא הזה ממש בשבועות האחרונים לקראת ואחרי ש-ות"ת אישרה את המתווה הזה - שהמכללות כן ילכו לכיוון הזה.
<גדי פרנק: זה כיוון שבסופו של דבר, ההעסקה שלו היא יותר נכונה.
<גדי פרנק: נכון, היא קצת יותר יקרה אבל היא לא היסטרית יותר יקרה והיא בוודאי הרבה יותר נכונה.
זהבה גלאון: למי היא יותר יקרה?
זהבה גלאון: מי משלם את המחיר?
<גדי פרנק: תשאלו את המכללות והן יגידו לך שההעסקה הזאת יותר יקרה.
<יובל גוז'נסקי: לא נכון.
זהבה גלאון: אני עברתי על המתווה שלכם ואני לא רואה שאתם משלמים על זה.
זהבה גלאון: אתם משנים את הפערים, אתם מגדילים אותם למרות הדיפרנציאציה אבל אני לא רואה שאתם משלמים על זה.
<גדי פרנק: בסופו של דבר הכוונה שלנו שהמתווה הזה כן ייושם יותר ויותר במכללות.
<גדי פרנק: רק כדי להבהיר את הנקודה, אנחנו באמת לא חושבים כמועצה להשכלה גבוהה, כוועדת תכנון ותקצוב, שבסופו של דבר העולם של מרצים מן החוץ צריך להיעלם.
<גדי פרנק: כלומר, העולם של מרצים מן החוץ נועד למטרה מסוימת, מטרה שהוגדרה.
<גדי פרנק: כלומר, אנשים שבאמת היקף ההעסקה שלהם הוא מאוד מצומצם ושזה לא עיקר מקום העבודה שלהם, אם אלה מומחים, אם אלה אנשים אחרים שנועדו לתת פתרון לקורס ספציפי אחד או קצת יותר מכך.
<גדי פרנק: יצאנו קצת משיווי משקל במערכת ואנחנו רוצים לשנות את שיווי המשקל, אבל זה לא אומר שבדרך אתה הורס את מי שכן צריך להיות.
עמרם מצנע: בוא ניכנס לתכלס.
עמרם מצנע: איפה עובר מבחינת
עמרם מצנע: כם הקו, מבחינת שעות והעסקה?
עמרם מצנע: בין מה שימשיך להיקרא מרצים מן החוץ לבין מה שאני מבין ייקרא עמיתים.
<גדי פרנק: דנה תפרט יותר את המסלול הזה.
<דנה אהרון: הגדרנו בנוהל מסלול העסקה שקובע 16 שעות הוראה למשרה.
<דנה אהרון: זה בא מהתייחסות לסגלים הקיימים במכללות.
<דנה אהרון: חובת ההוראה של סגל אקדמי בכיר במכללות היא 12 שעות, או 12 עד 16 תלוי מסלול.
<דנה אהרון: מסלול מקביל במכללות, חובת ההוראה שלו היא 12 עד 16 שעות.
<דנה אהרון: לא רצינו לייצר מסלול שאינו בכיר אבל חובת ההוראה שלו נמוכה מסגל בכיר.
<מוטי גיגי: למה לא זהה?
זהבה גלאון: למה באוניברסיטאות זה עשר שעות וכאן 16?
<דנה אהרון: עולם האוניברסיטאות יצא מחובת הוראה של סגל בכיר שהיא נעה יותר בין שש לשמונה שעות.
<דנה אהרון: אם אתה מתייחס, אתה לא באמת יכול להשוות את התנאים של מכללות לאוניברסיטאות של אותו מסלול.
<דנה אהרון: יש איזשהו חוסר איזון – ואני מניחה שהיושבים כאן יכולים להבין את זה – שאדם שאינו בכיר, בכל זאת המסלול הבכיר הוא מסלול שהמינוי בו יותר קשה, ההתקדמות בו יותר קשה, הוא נדרש לפעמים במכללות גם לסוג של מחקר.
<מוטי גיגי: דוקטורט באוניברסיטה יכול להיות עמית תורן וללמד עשר שעות והוא יגיע למכללה ויצטרך ללמד 16 שעות.
<מוטי גיגי: למה?
זהבה גלאון: איפה ההיגיון?
<מוטי גיגי: הוא דוקטורט באותה אוניברסיטה.
<דנה אהרון: זה נכון גם לגבי פרופסור מן המניין.
<מוטי גיגי: נכון, אבל למה?
<מוטי גיגי: אם הוא פרופסור מן המניין, הוא מקבל את המשרה שלו בתוך האוניברסיטה ויש לו מינוי באוניברסיטה.
<דנה אהרון: לא.
<דנה אהרון: הוא מקבל פרופסור מן המניין במכללה.
<מוטי גיגי: במכללה, נכון.
<מוטי גיגי: הגדרתם עשר שעות בהסכם הקיבוצי.
<דנה אהרון: החדש.
<דנה אהרון: אבל הוא מרצה בכיר בעל תואר שלישי ונדרש גם למחקר במינון מסוים, אולי לא כמו אוניברסיטה אבל עדיין חובת ההוראה שלו היא 12 שעות.
<מוטי גיגי: איזה הגיון יש לדוקטורנט לבוא וללמד בספיר כאשר באוניברסיטה נותנים לו עמית הוראה בעשר שעות, להגיע לספיר עד הפריפריה וללמד 16 שעות?
<מוטי גיגי: איזה הגיון יש בדבר הזה?
זהבה גלאון: איזה תמריץ אתם נותנים לזה?
<מוטי גיגי: במקום להגיד הפוך על הפוך, להגיד שרוצים שיגיעו לפריפריה, שיגיעו לספיר וילמדו שמונה שעות בעמית הוראה ולא 16 שעות.
זהבה גלאון: בלי שום קשר לפריפריה.
<מוטי גיגי: לא קשור.
זהבה גלאון: רוב המכללות בפריפריה.
זהבה גלאון: זה משתנה דרמטי, אבל נניח שלא לוקחים לרגע את המשתנה הזה.
זהבה גלאון: אם יש דוקטורנט שמלמד באוניברסיטת תל אביב והוא מלמד בהיקף של עשר שעות, בית דין עליון לא יגרור אותו לא לספיר, לא לאחווה, לא לתל חי ולא לשום מקום אחר.
זהבה גלאון: פשוט אין הגיון.
זהבה גלאון: אני לא מכירה אף אחד כזה.
תמר זנדברג: רק מי שאין לו ברירה.
<גדי פרנק: אתם מתארים מצב שאני מצטער, אבל הוא קצת חורג מהמציאות בצורה קיצונית.
<גדי פרנק: אם ועד ראשי המכללות היה בא ואומר לנו שהם לא מצליחים לגייס סגל טוב ויש לנו בעיה ניהולית, בבקשה, הנה הבעיה הניהולית שלי.
תמר זנדברג: זאת לא תשובה.
תמר זנדברג: אנשים עומדים בתור למשרות האלה.
תמר זנדברג: אתה יודע כמה אנשים טובים עומדים בתור לכל שעה בהוראה הזאת?
תמר זנדברג: אלה אנשים לא טובים אלא מצוינים ועוד הרבה מצוינים שגם את זה אין להם.
<גדי פרנק: לכן בואו נפריד שני דברים שונים.
<גדי פרנק: אפשר להגיד את מה שאתם אומרים אבל זה לא קשור אחד לשני.
<גדי פרנק: אם את רוצה להגיד שיש כאן אירוע שכרי, יש כאן שאלה של גובה השכר שהם מרוויחים או משהו כזה, זאת שאלה אחת.
<גדי פרנק: להגיד לי שאי אפשר למשוך, ושיש למדינה בעיה למשוך אנשים טובים ללמד בספיר.
<יובל גוז'נסקי: אתם רוצים לשלם להם פחות.
תמר זנדברג: יש כאן בעיה של מעמד שלם עליו מבוססת ההוראה במכללות שהולך ונשחק.
<גדי פרנק: המערכת יצאה מאיזון לפני עשר שנים בגלל דבר אחר.
<גדי פרנק: המערכת יצאה מאיזון מהסיבה הפשוטה שהיא הקטינה באופן קיצוני ודרמטי את כמות הסגל הבכיר שהיא מעסיקה, במקום לקחת דוקטורנטים או דוקטורים שסיימו את עבודתם ולאט לאט לשלב אותם בסגל הבכיר, היא התחילה לייצר יותר ויותר סגל זוטר.
<גדי פרנק: נכון, במקומות מסוימים זה הלך בעיקר לעולם של מרצים מן החוץ.
תמר זנדברג: אבל המרצים מן החוץ הם אותם דוקטורנטים ודוקטורים אלא שמאחר ואין משרות אחרות, הם נאלצים להביא אנשים מבחוץ.
<גדי פרנק: אם תקשיבו קצת ולא תהיו כל כך תוקפנים, יהיה לכם יותר קל.
תמר זנדברג: המתווה הוא תוקפני.
עמרם מצנע: לא נתווכח על מה תוקפני.
<גדי פרנק: הדבר הראשון שהתכנית הזאת עשתה – ואני חושב שלהגיד שהיא לא עשתה, זה דבר בעייתי – הוא לומר שאני רוצה להגדיל באופן ניכר את קליטת הסגל הבכיר.
<גדי פרנק: אני חושב שדוקטור, אם הוא טוב ואם הוא יכול, הוא צריך בסופו של דבר להיקלט בסגל בכיר ולא כסגל זוטר.
<גדי פרנק: בסך הכול במשך שלוש וקצת שנים נקלטו אלף חברי סגל בכיר חדשים באוניברסיטאות ובמכללות, יותר דווקא במכללות כי שם היה חוסר יותר גדול, וזה הדבר המרכזי.
<גדי פרנק: נכון שאני לא רואה כרגע את הפרט הספציפי אבל ברמת המערכת, תיקון המערכת מתחיל משם כהתחלה.
<גדי פרנק: אחרי כן צריך להידרש גם לשאלה שאומרת שעדיין היה, וכנראה גם יישאר ויהיה לי כי המערכת התרגלה לזה, מעמד מסוים של סגל של מורים מן החוץ, סגל זוטר.
<גדי פרנק: אני מקפיד מתחילת הדיון הזה להפריד ביניהם כי גם בתוך המורים מן החוץ יש אנשים שהם בכירים ביותר.
<גדי פרנק: הרבה פעמים מערבבים אותם עם סגל זוטר ואני רוצה לומר שיש מורים מן החוץ ויש סגל זוטר, חלקו הוא גם כזה וגם כזה אבל זאת לא בהכרח חפיפה מלאה.
<גדי פרנק: המעמד הזה היה וכנראה הוא יישאר, או אנחנו מאוד מקווים ואנחנו כבר רואים צמצום מסוים בו לטובת סגל בכיר, אבל הוא יישאר.
<גדי פרנק: כאן יש שתי שאלות נפרדות.
<גדי פרנק: יש את שאלת התנאים הסוציאליים שלהם ומתכונת ההעסקה שלהם ויש את שאלת רמת השכר.
<גדי פרנק: אנחנו כרגע, לפחות כדיון הזה כמו שבאנו אליו, לא באנו משאלת רמת השכר ואני אסביר בכמה הקשרים למה.
<גדי פרנק: רמת השכר למשרה מלאה, כאשר יש משרה מלאה או גם כאשר יש חלקיות משרה מסוימת ושילוב בין כמה משרות, היא לא רמת שכר נמוכה אצל המורה מן החוץ.
<גדי פרנק: מורה מן החוץ מרוויח כמה מאות שקלים לשעת הוראה ובסך הכול שווה ערך למשרה מלאה, ולא משנה אם כרגע זה הוגדר כ-12 שעות או כ-16 שעות כי זה פחות רלוונטי.
זהבה גלאון: זה מאוד משנה.
<מוטי גיגי: זה כל העניין.
<מוטי גיגי: אנחנו בעד המתווה אבל השאלה היא למה אני צריך ללמד שישים אחוזים יותר במכללות.
<מוטי גיגי: המתווה, אני מסכים אתך, הוא נכון, יש תנאים סוציאליים, יש רצף תעסוקתי וכולי.
<גדי פרנק: אתה שואל שאלה בסיסית והיא לגיטימית ורלוונטית בדיוק לדיון הזה אבל לא בהקשר של העסקת מורים מן החוץ וגם לא בהקשר של עמיתי הוראה.
<גדי פרנק: אתה שואל למה יש אוניברסיטאות ומכללות.
<מוטי גיגי: לא.
<יעלה להב רז: יש היום פער של עשרים אחוזים בין מרצים מן החוץ באוניברסיטה לבין מרצים מן החוץ במכללה.
<יעלה להב רז: המתווה הקיים או המתווה אותו אתם מציעים ייצור פער של שישים אחוזים.
<יעלה להב רז: זאת אומרת, במתווה הקיים אתם רק מרעים את המצב של המרצים מן החוץ היום.
<יובל גוז'נסקי: ואתם לא מוכנים לדבר אתנו.
<מוטי גיגי: אתם לא רוצים לדבר אתנו.
<מוטי גיגי: זאת חד צדדיות.
<מוטי גיגי: אתם כתבתם מתווה בלי להתייעץ אתנו, עם שלושה סגלים.
<מוטי גיגי: נכון, אנחנו לא יציגים ברמה הארצית אבל יש את ספיר, יש את שנקר, יש את תל אביב-יפו ולמה לא הזמנתם אותנו לישיבה לחשוב אתנו?
<מוטי גיגי: רק כמשקיפים, לשמוע אותנו מה יש לנו להגיד?
<מוטי גיגי: למה החלטתם לבד?
עמרם מצנע: עכשיו יש לכם הזדמנות.
<מוטי גיגי: נכון ואנחנו מנצלים אותה.
<גדי פרנק: ראשית, יש לכם הזדמנות.
<גדי פרנק: שנית, אני לא רואה כאן כרגע אבל במקומות בו מתנהל משא ומתן ---
זהבה גלאון: הסיכום של היושב ראש היה שיבואו אתם בדברים.
זהבה גלאון: סליחה שאני קוטעת אותך אבל הסיכום של יושב ראש הוועדה חבר הכנסת מצנע היה שהוא קורא לכם לבוא בדברים עם נציגי המכללות ולא לקבוע מתווה באופן חד צדדי, אתם מדברים עם עצמכם ואחר כך זאת התוצאה.
<מוטי גיגי: אנחנו גם שלחנו מכתב לטרכטנברג בבקשה ואפילו לא זכינו לתגובה.
<גדי פרנק: תבדילו לרגע בין נציגי המכללות לבין נציגי הסגל.
<גדי פרנק: שנית, לא התעלמנו מזה.
<גדי פרנק: אני רוצה להסביר משהו מאוד פשוט.
<גדי פרנק: ברגע שאני יושב למשא ומתן או דיון בכלל רשמי, במצב שבו לא מתנהל משא ומתן, כי איפה שמתנהל משא ומתן מקומי ישבנו.
<גדי פרנק: לדוגמה ישבנו עם שנקר.
<יעלה להב רז: אני מתל אביב-יפו ואתנו לא ישבתם.
<גדי פרנק: עם שנקר לדוגמה ישבנו.
עמרם מצנע: זה הכי פשוט לדון בשאלות הטכניות אבל חבל, בואו נתקדם הלאה.
<גדי פרנק: ראינו את מסמכי הדרישות של כל הגורמים האלה.
עמרם מצנע: במדינת ישראל העתיד בטוח ועל העבר מתווכחים.
<גדי פרנק: את צריכה להבין משהו מאוד פשוט.
<גדי פרנק: הייתי בסרט הזה לפני שנתיים.
<גדי פרנק: לפני שנתיים ישבתי עם מישהו שטען שהוא מייצג או לא מייצג גורם מסוים.
<גדי פרנק: מאותו רגע במשך שנתיים, כי זה החוק – יש לי גם את הממונה על השכר ואני לא קובע למרות ש-ות"ת מאוד עצמאית גם בנושא שכר אבל עדיין יש לי את הממונה עלה שכר – מרגע שישבתי עם גורם שטען שהוא מייצג את כל המערכת בישיבה רשמית, במשך שנתיים, עשרים ומשהו מוסדות, מנעתי מהסגל הזוטר ומהמורים מן החוץ לקבל כל שנה כשלושה אחוזים תוספת שכר, 2.9 אחוזים תוספת שכר, עד שהצלחתי להוריד את טענת הייצוגיות הזאת.
<גדי פרנק: אם לא הייתי נכווה ברותחין לפני שנתיים, יכול להיות שהייתי פחות נזהר בצוננין כרגע.
תמר זנדברג: עדיף שתשבו עם עצמכם בלי אלה שמייצגים?
<גדי פרנק: אם הם היו מייצגים ארצית.
תמר זנדברג: בוא תסביר מה הכוויה כאן.
זהבה גלאון: זה יפה מה שעשית אבל זה לא אומר שעכשיו זה מה שהיה צריך לעשות או לא לעשות.
<גדי פרנק: אם הייתה לי היום ייצוגיות, אני מצהיר חד משמעית כאן, או משהו שהוא קרוב לייצוגיות, הייתי אפילו פועל כ-ות"ת לנסות לייצר ייצוגיות ולנהל משא ומתן כי מתכונת ההסדרה הזאת הרבה יותר נכונה מבחינתי אבל כשאני רחוק מאוד ואפילו לטענת הגורמים כאן, ואפשר לשאול אותם, אני רחוק מאוד מאוד מייצוגיות ברמת המערכת, יש לי חוסר יכולת לשבת אתם.
תמר זנדברג: יש כאן בלבול.
תמר זנדברג: ייצוגיות היא קביעה של החוק, של בית משפט, כדי לראות מה ועד כאשר הוא מתאגד והוא יציג צריך כדי להוכיח את המינימום.
תמר זנדברג: זה לא מכריח את המערכת לא לשמוע נציגים.
עמרם מצנע: אבל מי אלה הנציגים?
תמר זנדברג: מוטי גיגי נבחר בבחירות של כל המרצים.
עמרם מצנע: אבל מה המשמעות?
עמרם מצנע: הוא צריך לשבת עם כל מכללה בנפרד.
תמר זנדברג: מה האלטרנטיבה" לא לשבת בכלל?
תמר זנדברג: לא לשמוע את הנציגים שיכולים לייצג את הבעיה?
עמרם מצנע: אתם תבזבזו את כל זמן הדיון כדי לדון למה לא ישבו.
עמרם מצנע: לא ישבו.
עמרם מצנע: הוא מסביר ואפשר לקבל את זה.
תמר זנדברג: למה לא ישבו ולמה לא נכון לשבת.
עמרם מצנע: למה אתם לא מקימים ארגון יציג?
תמר זנדברג: אלה מכללות שמפוזרות בכל הארץ.
עמרם מצנע: אז מה?
תמר זנדברג: לא יתכן שאנחנו כמערכת, כממשלה, נדרוש מאלה שלא מאוגדים ועולה כאן דרישה.
עמרם מצנע: אנחנו יכולים לבזבז עכשיו את כל הדיון או לפזר אותו ולומר לכם לדבר אתם ואז נגיע לאותה נקודה.
עמרם מצנע: אני מציע לדון בעיקר.
עמרם מצנע: למה לא יושבים וכן יושבים, זה עלה גם בפעם הקודמת וגם אז אמרתי רצוי.
עמרם מצנע: בטח המעסיקים לא מדרבנים את המועסקים להתארגן בארגון יציג.
עמרם מצנע: זה חלק חשוב מהעניין ואני מקווה שאתם פועלים בכיוון הזה.
עמרם מצנע: יש לכם יותר כוח, יש לכם יותר יכולות ויש לכם יכולת להיות מיוצגים.
עמרם מצנע: אני רוצה לחזור לתוכן.
עמרם מצנע: עלה העניין של 16 שעות כמשרה.
עמרם מצנע: זאת נקודה אחת ועליה יש מחלוקת.
עמרם מצנע: בואו נאתר את נקודות המחלוקת.
<דנה אהרון: הנוהל משאיר כאן איזושהי גמישות אבל מתייחס להיקף העסקה קודמת.
<דנה אהרון: מינימום תקופת העסקה והיקף הוראה מינימלי כפי שייקבע על ידי המוסד ובהתייחס למורים מן החוץ שמועסקים היום, זה מתייחס לתקופה מינימלית של ארבע שנים.
עמרם מצנע: ארבע שנים שהם היו מועסקים.
<דנה אהרון: במוסד.
עמרם מצנע: במוסד הזה הספציפי.
<דנה אהרון: אנחנו צריכים לזכור שיש מעסיקים.
<דנה אהרון: המועצה להשכלה גבוהה בפני עצמה היא לא מעסיק ולכן כל מוסד בסופו של דבר ייקח את הנוהל ויצטרך להבין איך הוא מיישם אותו אצלו ויצטרך לקבל כלים ליישם אותו ספציפית אצלו ולהתייחס רק להוראה במוסד.
<מוטי גיגי: חמש שעות כל סימסטר בארבע השנים האחרונות?
<דנה אהרון: לא התייחסנו לשעות כאן.
<דנה אהרון: התייחסנו לארבע שנות הוראה.
<מוטי גיגי: שני סימסטרים?
<מוטי גיגי: כולל קיץ או לא כולל קיץ?
<דנה אהרון: רצופות, פרונטליות אבל הגדרנו כאן שזה ייקבע בהסדרי מעבר באישור יחידת השכר ותנאי השכר.
<שמואל הר נוי: זה פתוח.
<שמואל הר נוי: זה כדי להשאיר את הגמישות.
<שמואל הר נוי: אם ות"ת היה קובע מסמרות, הייתם אומרים מה פתאום.
עמרם מצנע: הוא רוצה לשאול אם לא נקבעו מסמרות.
<שמואל הר נוי: לא נקבעו מסמרות.
<דנה אהרון: לא נקבעו והעניין שלא נקבעו היא מאוד רלוונטית לסגל שמועסק היום.
<יעלה להב רז: כן נקבעו מסמרות למי שיתחיל להיות מועסק החל מתשע"ה.
<יעלה להב רז: זאת אומרת, אתם מנסים ליצור דור א' ודור ב'.
<יעלה להב רז: מי שמועסק כרגע, יועסק בתנאים מסוימים ומי שמתחיל, יועסק בתנאים פחותים.
<גדי פרנק: ממש לא.
<יעלה להב רז: למה לא?
עמרם מצנע: אני רוצה לשאול ואני חושב שאני אכוון לשאלה שלך.
עמרם מצנע: ארבע השנים האלו של העסקה, אלה ארבע שנות כניסה למערכת?
עמרם מצנע: כלומר, כל מי שיתחיל גם היום ויעברו ארבע שנים יכול להיכנס?
<דנה אהרון: להתחיל העסקה בנוהל, זה אל אומר שאתה חייב להיות מורה מן החוץ לפני שיעברו ארבע שנים.
<דנה אהרון: זה מתייחס רק לאוכלוסייה שמועסקת היום לגביה צריך יהיה לבחון הסדרי מעבר מסוימים.
עמרם מצנע: ואם אני מרצה חדש עכשיו?
<שמואל הר נוי: אתה יכול להיכנס לתכנית הזאת.
<דנה אהרון: אז יש את חובת ההוראה של 16 שעות.
<מוטי גיגי: זה דור א' ודור ב'.
<מוטי גיגי: חד משמעית.
<יעלה להב רז: למה לדרוש מהקיימים ארבע שנים?
<גדי פרנק: הוא לא צריך לעסוק 16 שעות.
<מוטי גיגי: הוא חייב לעסוק בשליש.
<גדי פרנק: דנה עוד לא הגיע לשם.
<גדי פרנק: תכף נגיע לשם.
<דנה אהרון: היקף העסקה מינימלי, אם אנחנו מדברים על סגל עמית, הוא שליש משרה.
<דנה אהרון: שליש משרה מתוך 16 שעות היא סביב חמש שעות ומעלה אבל יש מגבלה של מינימום משרה.
<דנה אהרון: מבחן הכנסה שמתייחס להכנסה שנתית כוללת שאינה עולה על 175 אחוזים, השכר הממוצע במשק.
<דנה אהרון: מגבלה נוספת, ורצינו להתייחס גם לסיטואציות כמו מפקח במשרד החינוך שמועסק כמורה מן החוץ, סגל עמית לא מועסק במשרה מלאה במוסד או במקום עבודה אחר כלשהו.
<דנה אהרון: זאת אומרת, סגל עמית לא אמור לתת מענה למי שיש לו משרה מלאה, לא משנה איפה, ורוצים להעסיק אותו כסגל עמית.
<דנה אהרון: לגבי תנאי העסקה ושכר, נגענו בזה, זה עניין ה-16 שעות.
<דנה אהרון: תקופת העסקה, צוין גם במסמך של אסף, אנחנו מרחיבים אותה ובמקום העסקה של עד ארבעה וחצי חודשים לסימסטר - לתקופה של שישה חודשים לסימסטר.
<דנה אהרון: שני סימסטרים, 12 חודשים.
<דנה אהרון: זה מאפשר למי שיהיה מועסק כסגל עמית ליצור איזושהי רציפות העסקה ובלי קטיעה של חודשי הקיץ.
<מוטי גיגי: רציפות בלי יציבות.
<דנה אהרון: אנחנו לא יכולים בנוהל ארצי וכללי שמיועד לכל המכללות לכוון למצב של המורה מן החוץ שמועסק עשר שנים וכנראה יועסק עוד עשר שנים כי הוא מלמד משהו שהמכללה צריכה ורוצה גם להמשיך את העסקתו.
<דנה אהרון: יכול להיות שבמקרים מסוימים במוסדות מסוימים אפשר יהיה לחשוב, במקומות בהם ההוראה נדרשת עוד כמה שנים קדימה, ליצור איזושהי התחייבות נוספת אבל זה לא משהו שיכול להיות בנוהל ארצי לכל המכללות ולכסות את כל המקרים של מורים מן החוץ.
<גדי פרנק: רק לחדד את הנושא הזה.
<גדי פרנק: הנוהל הזה בהקשר הזה מאפשר, הוא לא מונע, במובן הזה שגם לדוגמה באוניברסיטאות, אם אתם משווים את עצמכם אליהן מדי פעם, הנושא של רצף במובן של מתן כתבי התחייבות רב שנתיים נעשה בצורה שבסופו של דבר הסגל בא מול הנהלת המכללה להסדרה והיא לא בהסדרה חיצונית, אם בהסכם או בהנחיה של ות"ת.
<גדי פרנק: הנוהל הזה לא מונע את זה.
<גדי פרנק: בכוונה הוא נוצר במובן שהוא יוצר אפשרות להעסקה של 12 חודשים.
<גדי פרנק: כאן אני קוטע את זה ולא מאפשר הסדרה של 12 חודשים.