GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נדביה נאה: בקיצור, השורה התחתונה נוצרו בהרבה מקומות מפגשים של מחנכים, חלק בבית הכנסת, חלק בבית, אצל הרב יורם היה בבית, עשינו אחרי זה מפגש בשריה, הגיעו תלמידים ביחד עם אייל שהגיעו לדבר שם, הוא חילק את הפיצות.
<נדביה נאה: זאת אומרת כל הזמן להוציא את הילדים החוצה.
<נדביה נאה: מחנך אצלנו העלה שיעור ליוטיוב.
<נדביה נאה: אבל תסתכלו על זה, זה להמשיך, קשר בכל התקופה הזאת.
<נדביה נאה: והסוגיה של ההתנדבות.
<נדביה נאה: כל מפגש כזה הסתיים בהליכה משותפת, דרך אגב עם אנשי הצוות, אל מתנ"ס בלום, או גם ילדים שלא יכלו להגיע למתנ"ס בלום, זאת אומרת הייתה הדגשה שהעיר צריכה אתכם, אז תתחילו לעבוד, בין אם זה באס.
<נדביה נאה: אסים, בין אם זה באזור, זאת אומרת אנשים שהיו תקועים במקומות אחרים, תתחילו לתת כתף, תפתח את הרחוב שלך, ואם אתה לא יכול להגיע כי זה רחוק, אז תתמודד.
<נדביה נאה: גם אנשי הצוות.
<נדביה נאה: אנחנו קבענו, לדוגמה כל המחנכים, מפגש עם התלמידים, קבענו את המפגש בכניסה למתנ"ס, למרכז של המתנדבים.
<נדביה נאה: זה היה מאוד יפה לראות את זה, המון מחנכים עם הרכבים הפרטיים שלהם לקחו תלמידים לחלק תרופות, לחלק פה, קיבלתי אחרי זה כמה מכתבים אליי מכל מיני הורים.
<נדביה נאה: עוד דבר, זה שבתוך בית הספר עצמו הושבנו תלמידים, הבנו שצריכים להביא אנשים מבחוץ, והמון בתי ספר - - - דרך אגב כל בית ספר שניגשנו ישר נרתם.
<נדביה נאה: ישבו תלמידים בבית הספר מהעיר ועשו טלפונים לחברים שלהם ויצאנו, הגיעו ממש מאות תלמידים מבחוץ.
<נדביה נאה: עם אייל, הייתי שולח לו בפקס את המקומות, היה מתייצב אוטובוס, חיספין, חצור, קרית שמונה, קשת, ממש הגיעו לפה המון חבר'ה עם אוטובוסים ובעבודה משולבת עם מרכז הנוער יצאו להתנדבות.
<נדביה נאה: עשינו גם תוך כדי תחרויות של בובות וצילומים וואטסאפ ועניינים, ליצור איתם את התחושה הזאת, וכשהילדים חזרו לבית הספר זו הייתה כאילו חוויה שדיברנו, זה לא שנעלמנו וחזרנו אחרי שבוע, ואפילו אני יכול להגיד שזה העצים מאוד את הקשר.
<נדביה נאה: הילדים נכנסו, המחנכים חיכו להם בכניסה.
<נדביה נאה: לנו גם הייתה התלבטות, היו לנו אס.
<נדביה נאה: אסים, לפתוח ביום חמישי, אנחנו קצת פחדנו, אני יכול להגיד שבסוף - - -
עמרם מצנע: אחרי שבוע מלא ההרפתקאות אפשר לחזור ללימודים?
<נדביה נאה: זה בדיוק היה הדיבור עם מוטי, בסוף הוא אמר 'יאללה, חבר'ה, תפתחו, צריך יומיים של התארגנות עד שמתאפסים'.
<נדביה נאה: אנחנו גם התלבטנו ובסוף אני חושב שזו הייתה החלטה נכונה לפתוח ביום חמישי וזה היה מדויק.
עמרם מצנע: קצת על בית הספר, כמה ילדים בבית הספר?
<נדביה נאה: יש לנו 250 ילדים ואני מפחד שאני אפספס או שמוטי יחתוך אותי, אז שתי הערות קטנות חשובות לי.
<נדביה נאה: סיפור.
<נדביה נאה: אני יוצא מהבית של הרב יורם, קבוצת תלמידים לומדת ואני לוקח איתי עוד תלמיד בדרך למתנ"ס בלום.
<נדביה נאה: עוצר בצד, היום אתה יודע, המיילים, הכול עליך, פתחתי מייל, אני רוצה להקריא לך אותו, כי בעיניי, ראיתי את המייל וזו סיטואציה מבחינתי שצריך לדסקס אותה: 'הודעה למורים המלמדים ביישובים בהם לא מתקיימים לימודים בעקבות הסופה', מארגון המורים, לא משנה איזה ארגון.
<נדביה נאה: אולי כן משנה.
<קריאה: יש רק אחד.
<נדביה נאה: יש רק אחד.
<נדביה נאה: רציתי להגיד אחד מהארגונים, יצא לי ארגון.
<נדביה נאה: בקיצור, הודעה מרן ארז: 'בכל היישובים בהם לא מתקיימים לימודים בעקבות הסופה המורים נדרשים לא להגיע לבית הספר', והוא ממשיך, 'אין לקיים שום פעילות שאינה פעילות לימודית עם התלמידים.
<נדביה נאה: בכבוד רב, רן ארז'.
<נדביה נאה: אני אומר את זה בסיטואציה שאני יוצא, כל העיר נראית כמו שטייפון עבר עליה, אנחנו קובעים עם מורים, ואני מסתכל ואני אומר, מישהו פה משוגע?
<נדביה נאה: פה יש מאות מורים, מאות מורים עובדים, עכשיו יש בעיה של ביטוח.
<נדביה נאה: מאות מורים עובדים, כל הילדים יושבים בבתים שלהם, לא יודעים מה לעשות בעצם, יש פה גם אפילו פעילות בסיסית של הצלת חיים, זה לא משחק, מי ירכז אותם?
<נדביה נאה: מה, מרכז מור ירכז אותם?
<נדביה נאה: מי שמכיר אותם.
<נדביה נאה: בעקבות המייל הזה אני קיבלתי טלפונים, אחד אומר לי, 'אני לא יכול לעשות את הפעילות אצלי בבית, בסוף הוא יחליק, אמרו לנו שאין ביטוח, אז מה, נעביר את זה לבית הכנסת?
<נדביה נאה: ' אחד בכלל לא היה מוכן, כי אין ביטוח.
<נדביה נאה: אני אומר, יש אירוע ברמה כזאת, עכשיו אתה משתק את כל המורים, יש פה אלפי מורים בעיר, הם יכולים להרים, להפעיל, מאות מורים יש פה?
<ברוך מיכאלי: אני יכול להגיד מידיעה אישית על מורה שיצאה ביום שלג לכיוון בית הספר, החליקה, שברה את הכתף, לפני השער של ביתה וביטוח לאומי אמר, זה לפני השער של ביתך, זה לא מוכר כתאונת עבודה, ולכן צריכים לתת את הדעת לדברים כאלה.
<נדביה נאה: ברור שיש פה סוגיה ביטוחית שצריך להתעסק איתה - - -
עמרם מצנע: כל מורה בדרך לעבודה, כל עובד - - -
<יהודית גידלי: זה נחשב.
עמרם מצנע: כל עובד בדרך לעבודה ומהעבודה מבוטח.
<נדביה נאה: אז אני אומר, באמת בסופו של יום גם אצלנו המורים התגייסו לחלוטין, אבל בסוף זה נושא שהוא תוצאה חקיקתית.
עמרם מצנע: חשבתי שאתה רוצה להעביר ביקורת על ארגון מורים אנונימי שאומר דברים כאלה.
עמרם מצנע: אתה מגיע לי לביטוח?
עמרם מצנע: עזוב את הביטוח.
<נדביה נאה: אני רוצה להגיד את זה בצורה יותר משמעותית.
<נדביה נאה: אני רואה את זה בצד של התלמידים, אנחנו מקימים מרכז של התנדבות בבית הספר היום.
<נדביה נאה: ישבתי עם האחראית על הנושא הזה, ביטוחים, עניינים, שלכל ילד יש תפקיד, ואז היא מסבירה לי שלא ייצא מישהו - - -
עמרם מצנע: אגב, ילדים מבוטחים 365 יום בשנה באשר הם.
<נדביה נאה: נכון.
<נדביה נאה: יושבת איתי האחראית על זה, מקימים מרכז השמה כזה בבית הספר של התנדבות ואז היא מסבירה לי, 'תשמע, אם מישהו לא ייצא לקורס לא יהיה להם ביטוח', ואז אני מתחיל לשחזר את השבוע שאנחנו יוצאים, אנחנו מכניסים מאות ילדים מבתי ספר אחרים לתוך בתי ספר.
<נדביה נאה: בית ספר האר"י לא נפתח, לקחנו את כל תלמידי י"ב ביום של לימודים, ביום שישי, והגענו איתם לשם, פשוט לזיו.
<נדביה נאה: אתה רואה את הילדים עובדים בזיו, הילדים בתוך בית ספר שאסור להיות בו, כי אם הם יהיו בו, אז זה סכנות בטיחותיות.
<נדביה נאה: כשאני מסתכל על זה בגדול, אני אומר שבאירוע בסדר גודל כזה, שאני מקווה שלא יהיה, אבל אף אחד לא מבטיח שזה פעם ב-20 שנה, לך תדע מתי נעמוד ובאיזה סיטואציה, אני חושב שהיכולת, נקרא לזה, להגיד בדיוק הפוך, כלומר מורים ותלמידים ובני נוער, זה השלב, כולם מתייצבים, מובילים את התהליך, נמצאים בראש.
<נדביה נאה: ארגוני המורים צריכים להגיד, אני מבקש, אם יש מורים שעוד לא השתבצו, יכול להיות שצריך לעשות את זה למשהו מאורגן.
<נדביה נאה: העיר גדולה, יש מתנ"סים, נפגשים שם, מורים ותלמידים לפעילות.
<נדביה נאה: אם היו מאות ילדים ונערים, י', י"א, י"ב, ביום שני במרכזים הקהילתיים, מה, אייל היה אומר לכם, היינו פותרים בעיות של, 'קח את זה, לך ברגל, תגיע למשפחה מסוימת'.
<נדביה נאה: אני חושב שבעקבות כל החוויה של השלג, בסופו של דבר עברנו וראיתי גם אצל הילדים שעבר עליהם משהו טוב.
<נדביה נאה: יש ילדים שעבדו שלושה וארבעה ימים והתנדבו ויצאו, זה עשה להם גם בקשר עם המחנכים, ואני רואה שאילן עושה ככה שצריך לסיים.
<נדביה נאה: אז אנחנו מסיימים.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: בשתיים גם מגיעה ועדת הפנים.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: אני אגיד כמה מילים ואתה תסכם.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: קודם כל, חבר'ה, זו הזדמנות, לא הייתה לי הזדמנות לפגוש את כולכם באמת אחרי הסופה ואני רואה בזה סוג של התכנסות במסגרת ועדת החינוך, להגיד לכל אחד ואחד מכם תודה רבה, על הגילויים של האומץ ועל הגדלת הראש ועל הנחישות ועל הניהול שלכם, כל אחד בתחומו.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: כמו תמיד, לא אכזבתם אותנו ולא אכזבתם את עצמכם, ואני אומר לכם, מכל הסופה הזו שאני רואה את הדברים הטובים, זה הדבר שבולט לאורך כל הדרך, הנוער, ההתנדבות, בתי הספר, החזרה.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: כושר ההתאוששות של עיר, חוזק של עיר, נמדד ביכולת שלה להתאושש ממקרים שפוקדים אותה.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: זה גם היה הסוד של צה"ל בכל המלחמות, אנחנו לא בכמות גדולה, אבל יש לנו יכולת התאוששות מאוד גדולה.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: זה החוסן האמיתי של העיר הזאת.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: למדנו הרבה מהמקרה הזה, כל בית ספר שיעשה את הפקת הלקחים הפנימית בתוך עצמו, אנחנו עושים הפקת לקחים פנימית, לנו לתוך העיר.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: אני אמרתי את זה קודם, אני אומר את זה שוב, לא מובן מאליו שוועדת החינוך של הכנסת מגיעה לעיר צפת.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: אני שמח מאוד ומברך, בכלל, שראשי ועדות ובכלל חברי כנסת שמגיעים מהתחום המוניציפאלי, יש להם הבנה וראייה, וראיתם את השאלות, שאלות נכונות, ממוקדות, באמת ראיתי פה, מכובדי יושב ראש הוועדה, עמרם מצנע, באת ללמוד, להבין את המאטריה, את הסגנון, את המורכבות.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: זה אמיתי, זה מכל הלב, שאלתם, הגעתם לפה בבוקר מוקדם, סיירנו בבתי ספר, שאלנו את השאלות.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: אני מציג לך את התמונה, ראית איך הייתה צפת עד המשבר הזה, ואיך אנחנו רוצים לראות את צפת אחרי המשבר הזה.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: אני אמרתי את זה ואני אומר את זה שוב פעם, היום נפלו שני טילים בקרית שמונה, קטיושות ומחר משחררים רוצחים ומחרתיים מגיע לפה ג'ון קרי לקדם את הסכם השלום ובמדינת ישראל אירוע רודף אירוע והסיפור של צפת הולך ונכנס מתחת בסדר העדיפויות.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: אנחנו גם ככה סובלים מהיעדר התייחסות, עצם היותנו רחוקים ממרכז הארץ ולכן אני רואה בך - - - לא אמרתי לכם את זה קודם, אבל לפני חמש שנים כשנבחרתי, הטלפון הראשון שהרמתי היה לעמרם מצנע, ביקשתי לשבת איתו, שייתן לי כמה רעיונות וטיפים מניסיונו האישי.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: נסעתי אליו לחיפה, רעייתו פה גם הזכירה לי את זה על כוס קפה, ישבנו ויום שלם הוא נתן לי את משנתו ואת תורתו כראש עיר ואחד הדברים שאני זוכר תמיד שאמרת לי לעשות זה סיורים.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: אמרת לי, אתה תשמע כל הזמן דיונים והכול, תגמור את הדיונים, תגמור הכול, לפני שאתה נוסע הביתה, תעבור במקומות שדיברו איתך במשרד, תעשה את הסיורים האלה.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: ואת זה באמת לקחתי לי כנוהל, לפעמים אני מסתובב ב-11-12 בלילה בכל מיני מקומות, אני רואה מי משאיר את האור דולק גם בבתי הספר, בהזדמנות הזאת אני מבקש מכולם להקפיד על הנושא הזה.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: אנחנו פה מבקשים מכבוד היושב ראש לא לשכוח את צפת, לקחת את העיר שלנו.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: ראית, מעבר למכה שקיבלנו בסופה, יש פה עיר שנמצאת בקפיצת מדרגה, אני אמרתי לך את זה גם בדרך, מה שיצליח בצפת, אין שום סיבה שלא יצליח בכל מדינת ישראל.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: קחו אותנו קדימה, תעזרו לנו לדחוף, אנחנו לא באים מנקודה של מסכנות ולא מנקודה של בכיינות, אנחנו רוצים להצליח, אנחנו לוקחים גם אחריות על עצמנו, אבל לפחות בנקודה הספציפית הזאת תהיה שגריר טוב של העיר צפת ותראה איך אנחנו באמת מקבלים את העזרה והסיוע למקרה הקיצוני שקרה לנו פה.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: הנזקים במערכת החינוך הם קרוב ל-20 מיליון שקל, בגלל התקנים המחמירים ובגלל הרישוי והייעוץ הבטיחותי כשנופל שער, או נופלת חומה או כשיש חשש לנפילה או קריסה לא מקבלים את האישורים הרלוונטיים ולכן בחינוך זה סיפור אחר לגמרי.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: זה לא שכונה או מכונית שכל אחד יכול לטפל בה אישית, פה אני לא אוכל לפתוח, המנהלים פה גם נושאים באחריות אישית, כל אחד בתחום שלו ואני רוצה שאנחנו נהיה אנשי בשורה עבורם.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: אני מודה לך מאוד על ההגעה, גם לחברת הכנסת קלדרון, לכל חברי הוועדה שהגיעו לכאן, יצאו מוקדם, ב-5:30 בבוקר, סיירו בצפת, אני מקווה שנארח אתכם באירועים יותר משמחים, פסטיבל הכליזמרים, אתם תקבלו הזמנת VIP חינם.
<יהודית גידלי: אנחנו גם ועדת החינוך והתרבות.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: זה בגדול.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: תודה רבה לכם ואני אתן לך, עמרם, לסכם, אתה, כיושב ראש הוועדה.
עמרם מצנע: אז קודם כל באמת תודה רבה על קבלת הפנים, תודה לאילן.
עמרם מצנע: המטרה של הביקור, שבאמת תואם בלוח זמנים יחסית קצר הייתה לבוא אליכם, לשמוע כיצד עברתם את הסופה, ובעיקר לנסות ולעזור.
עמרם מצנע: זו כבר קלישאה באנו לעודד ויצאנו מעודדים, אבל זה בערך מה שחשנו כאן.
עמרם מצנע: מכמה הרחובות שנסענו בעיר זה באמת נראה אחרי סופה ואחרי, איך אילן אמר?
עמרם מצנע: איזה מישהו ירד עם מעיכה, מעך את העיר, אחרי זה התרומם והשאיר את העיר מעוכה.
עמרם מצנע: זה באמת נזק.
עמרם מצנע: אתה רק רואה מהתוצאות מה עברתם פה בימים האלה של הסופה.
עמרם מצנע: זה באמת נותן תחושה של הערכה אליכם.
עמרם מצנע: ההתרשמות שלי היא באמת של רוח מאוד מאוד מיוחדת שקיימת כאן אצלכם בעיר.
עמרם מצנע: אני מניח שאני לא אחדש לכם שצפת יצאה ממלחמת לבנון השנייה אבלה וחפוית ראש ומבוישת.
עמרם מצנע: גם בהתנהגות פרנסיה וגם בכלל בתדמית שנוצרה לה ויכול להיות שהייתם זקוקים לסופה הזו כדי גם להרגיש שאתם נמצאים היום במקום אחר לגמרי.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: תיקון.
עמרם מצנע: וזה אולי דבר יותר חשוב מכל דבר אחר.
עמרם מצנע: ואני מתרשם גם מאילן כמובן, גם מאנשי הצוות שסקרו בפנינו, גם אנשים שפגשנו וגם אתכם, אתה רואה אור בעיניים, אתה רואה חיוך, אתה רואה גאווה.
עמרם מצנע: מי ששומע את ההרצאות שלי יודע שאני הרבה מדבר על המחוברוּת, על הגאווה שלך בקבוצה שאליה אתה משתייך, הגאווה להגיד 'אני מבית ספר זה וזה', 'אני מעיר זו וזו', 'אני מיחידה צבאית זו וזו', אתם יודעים מה?
עמרם מצנע: 'אני ישראלי', זה גם כן דבר שצריך לעבוד עליו קצת בימים טרופים אלה, אבל העניין של המחוברות שלך והגאווה שלך בשייכות שאתה משתייך אליה, היא דבר בסיסי בכלל ביכולת להשקיע , לעשות ולעשות תמיד יותר ממה שבעצם כתוב בספרי החוקים למיניהם.
עמרם מצנע: נדמה לי שמכל מילה, מכל משפט, מכל דבר שנאמר פה בחצי יום הזה שאנחנו כאן זה באמת ניכר וניבט וכאשר זו האווירה, אז אפילו השמים הם לא הגבול מבחינת היכולת שלכם להגיע להישגים.
עמרם מצנע: הדבר השני שמאוד בולט ואתם מבינים שאני, עם הניסיון שיש לי, מסתכל על דברים, לא רק על מה שאומרים לי, אלא גם על המנגינה וגם על מה שאני רואה מסביב, אני מתרשם שיש פה שיתוף פעולה ועבודה מתואמת בכל המערכות שלפחות נתקלנו בהם ושזה לא יהיה דבר מובן מאליו, יש הרבה מאוד גופים עירוניים שהחינוך לא מדבר עם הרווחה והרווחה לא מדברת עם התרבות והחרדים לא מדברים עם החילוניים וכיפות סרוגות לא מדברות אחת עם השנייה, ובמקום שיש תיאום, יש שיתוף פעולה, יש יכולת, שכל אחד מביא את המיוחדות שלו, את הערך המוסף שלו, גם כן השמים הם אפילו לא גבול, כי בסוף אנחנו אמנם ביחד, אבל אנחנו שונים, בדרכי חשיבה, בדרכי התנהגות בראייה מסוימת של הדברים ובמקום שאתה מוכן לשתף פעולה, מוכן להתחלק, מוכן קצת לרסן את האגו שקיים בכל אחד ואחד מאיתנו, אז באמת ההצלחה היא ודאית.
עמרם מצנע: נפגשתי עם בני הנוער, בהחלט מקסימים והלוא לשם זה אנחנו נמצאים פה, כולנו, כדי שבאמת הנוער יתבגר, גם ילמד, גם ירכוש דעת, אבל גם יידע איך להתנהג, ערכים, גם אוניברסאליים, אבל גם יהודיים ישראליים, הם חלק בלתי נפרד מההוויה שלנו ויש בהחלט הרגשה טובה כשאתה רואה את החבר'ה האלה.
עמרם מצנע: בתכל'ס אני רוצה להגיד כמה דברים.
עמרם מצנע: אחד, ועדת החינוך, התרבות והספורט שמה לעצמה כנושא מרכזי, סגירת פערים בין פריפריה למרכז.
עמרם מצנע: אני מניח שזה גם בגלל שאני התנסיתי, גם בחיפה בצד אחד וגם בירוחם בצד שני.
עמרם מצנע: אני תמיד אומר שהמרחק ביניהם הוא לא רק בקילומטרים, וזה אולי האיום הכי גדול על החברה הישראלית, הפערים ההולכים ומתרחבים בין מרכז לפריפריה.
עמרם מצנע: דרך אגב, פריפריה זה לא רק פריפריה גיאוגרפית, פריפריה היא חברתית, פריפריה תודעתית, אני קורא לזה, וזה הנושא המרכזי שאנחנו עוסקים בו ואני בעניין הזה גם בעימות לא קטן עם מרכז השלטון המקומי ובעיקר עם 15 הערים הגדולות, כי אנחנו דוחפים ומשרד החינוך בעניין הזה הוא די איתנו, רק עדיין זה לא בא לידי ביטוי, לשונות, מה שנקרא דיפרנציאציה בתקציבי המדינה, כי הילד שנולד בכרמל בחיפה או בצפת או בירוחם הוא לא שונה, השוני הוא במה אנחנו נותנים לו והמונח הנכון הוא לא שוויון, שוויון אין, שוויון הזדמנויות, זה המונח הנכון, ואנחנו בוועדה, בכל נושא שאנחנו עוסקים בו, ומי שכבר היה אצלנו בדיונים, ושמעתי פה כבר יותר מאחד, יודע שזה באמת המוטו ואנחנו נמשיך לעשות את זה.
עמרם מצנע: אני כבר אמרתי לאילן, אני רוצה לקיים בתוך שבועות בודדים דיון בוועדת החינוך עם אנשי האוצר, עם אנשי משרד החינוך, כדי שאתם תוכלו להציג בצורה מסודרת את סדרי העדיפויות ואת הצרכים שהם גם נובעים מתוך הסופה, אבל גם לקחי הסופה, וכדי שמשרד החינוך יוכל לתת התייחסות ותשובות לשאלות שתעלינה, ולכן השלב הראשון הוא שאתם צריכים להכין את הנתונים, את סדרי העדיפויות שלכם ומשרד החינוך יצטרך לתת על זה תשובות.
עמרם מצנע: אני מקווה מאוד שזה יעזור כדי לקדם את התהליכים, כלומר בעקבות הדיון הזה נקיים כזו פגישה, ניתן לכם את ההזדמנות להציג את זה בפני נציגי המשרדים הרלוונטיים, אנחנו נסכם וכמובן נעקוב אחרי ביצוע.
עמרם מצנע: זה תפקידנו.
עמרם מצנע: אנחנו לא גוף ביצועי, אבל אנחנו בהחלט גוף שמלווה ומפקח על משרד החינוך, התרבות והספורט במקרה זה גם, בדברים שהם מחויבים כלפי השטח.
עמרם מצנע: אלה הדברים שאני יכול לומר.
עמרם מצנע: עוד פעם באמת תודה על קבלת הפנים החמה והפתוחה ואני בטוח שאנחנו נהיה שגרירי רצון טוב שלכם בכל מקום שנלך.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: תודה רבה.
<ראש עיריית צפת אילן שוחט: כמו בצבא, אחרי האלוף לא מדברים.
עמרם מצנע: יש לכם הערכה כמה מסך הכול ילדי העיר לא פעילים במתנ"ס?
<איריס כהן: בטח.
<דרורי גניאל: אנחנו יודעים בדיוק.
<איריס כהן: יש לנו כ-2,000 בני נוער, ילדים הרבה ילדים, אבל בגילאים הקשים יותר 2,000, כיתות ז' עד י"ב, ובסך הכול יש - - -
<דרורי גניאל: ב-ז' עד י"ב יש 3,000.
<איריס כהן: יחסית לכל עיר אחרת, לפי מה שאני שומעת מקולגות שלי, יש כאן באמת פעילות ענפה שמצליחה להביא אליה - - -
עמרם מצנע: ומתוך ה-3,000 כמה לא משתתפים בשום פעילות של המתנ"ס?
<דרורי גניאל: אני לא יכול להגיד לך מספר מדויק, אני יכול להגיד שלמעלה מ-60% מבני הנוער משתתפים.
<דרורי גניאל: השאלה הזאת היא אחת השאלות הכי מדאיגות מבחינתנו.
<דרורי גניאל: אני אומר שזה אחד האתגרים שלנו, וזו שנה שנייה שמנהלת אגף החינוך יחד עם מנכ"לית רשת המתנ"סים עושה פעילויות בכל כיתה, בכל בית ספר, מיפוי של כל תלמידי אילת.
<דרורי גניאל: מבחינתנו אם הם נמצאים במסגרת חלופית שהיא לא מתנ"סית, מרכז המוזיקה, מועדון השיט, אין בעיה, אבל משהו, ואנחנו אז מעודדים אותם באמצעות מערך שיווק להצטרף למגוון הפעילויות.
מאיר יצחק הלוי: עכשיו אנחנו עושים את המתווה הזה גם עם בית ספר בגין, עם הנוער.
<דרורי גניאל: כן, גם בעל היסודי וגם ביסודי.
<דרורי גניאל: חשוב מאוד, זו שאלת המפתח.
עמרם מצנע: אני שאלתי כמה ילדים בגיל המתאים לא משתתפים בשום פעילות לא פורמלית.
עמרם מצנע: זו אחת הבעיות.
עמרם מצנע: איך מוצאים אותם?
מאיר יצחק הלוי: מזה עשר שנים, כל שנה, ביום הירוק, היעד שאני מציב לחברי מועצת הנוער, מועצת תלמידים ומועצת הנוער ולגורמים הרלוונטיים, להעלות ב-10% את המשתמשים בפעילות החוץ בית ספרית, משנה לשנה.
מאיר יצחק הלוי: אני יכול להגיד לך שבבדיקות שלנו אנחנו נמצאים במקום טוב, זו לא חוכמה, כי אין לנו הרבה חלופות, אנחנו מציעים ואנשים קונים.
עמרם מצנע: כן, אבל יש לכם עיר שיש לה אזור תוסס.
מאיר יצחק הלוי: כן, אנחנו באחוז גבוה מאוד, אבל אין אלטרנטיבה.
מאיר יצחק הלוי: המשפט שלנו נער עסוק לא מעסיק.
עמרם מצנע: תעסוקה, שכל אחד לבד.
מאיר יצחק הלוי: וזה הקו שמנחה אותנו.
<איריס כהן: אני חושבת שזו דוגמה לגמישות וליצירתיות שלנו ומה אנחנו יכולים לעשות כדי שהילדים יהיו עסוקים וזו רק אחת הדוגמאות.
<איריס כהן: תכנית הקיץ היא דוגמת הדגל בעיניי לכך שאנחנו מתאימים את עצמנו לשטח, אנחנו מגיעים אליהם, אנחנו יוצרים תכנית שהיא אטרקטיבית בעיניהם, אנחנו עובדים ביחד איתם, אנחנו חושבים איתם, מבצעים איתם, מתאימים את השעות ואת הימים.
<איריס כהן: זה לא פשוט, אבל עושים את זה וזה מניב תוצאות.
<איריס כהן: יש הרבה עוד מה לעשות.
עמרם מצנע: אבל אני למדתי בזמנו שהילדים הגדולים לא מגיעים למתנ"ס.
עמרם מצנע: זה בשביל היסודי.
עמרם מצנע: מה באמת אתם מציעים ל-י', י"א, י"ב?
מאיר יצחק הלוי: בפגישה הבאה במתנ"ס אתה גם תיפגש עם הרבה חבר'ה.
<איריס כהן: יש הרבה מסגרות לתעודת בגרות חברתית, אנחנו תפסנו אותה ממש כמנוף לסיפור הזה.
<דרורי גניאל: זו אגב דוגמה למודל שדיברנו קודם על שח"ק, שאני מניח שבגלל קוצר הזמן של הביקור לא נוכל להכביר מילים על זה, אבל זו בדיוק הדוגמה, למשל.
<דרורי גניאל: תעודת בגרות חברתית ערכית היא קלאסיקה של חטיבות עליונות בבתי הספר ואצלנו מי שמטפל בזה זה המתנ"ס, כדי - - -
עמרם מצנע: אבל זה חלק מבית ספר.
<דרורי גניאל: חלק מבית ספר, אבל המתנ"ס מוביל את המהלך.
עמרם מצנע: המתנ"ס מייצר את פעילות ההתנדבות.
<דרורי גניאל: כן, וגם מרכז את זה.
עמרם מצנע: וכמה ילדים בסוף השמינית, יש להם תעודת בגרות חברתית?
<איריס כהן: כל שנה זה עולה.
מאיר יצחק הלוי: בשנה שעברה 200 ומשהו.
<מגי טובול: בספירה האחרונה שעשינו ל- 913 תלמידים.
<איריס כהן: כן, אבל זה על כל הרצף, מ-י' עד י"א.
עמרם מצנע: אבל תעודת בגרות מקבלים בי"ב.
מאיר יצחק הלוי: אם אני זוכר נכון, בשנה שעברה חילקנו 200 ו - - -
<איריס כהן: כן, אבל זה עולה כל שנה.
מאיר יצחק הלוי: נדמה לי שזה כבר שלוש שנים, בשנה שעברה, למיטב זיכרוני, זה היה 200 פלוס.
מאיר יצחק הלוי: תבדקו אותי.
מאיר יצחק הלוי: אבל מהשנתונים שלנו, של בוגרים, עד 500.
עמרם מצנע: מהמחזור?
<דרורי גניאל: 600 מהגן ומגיעים כ-550.
<דרורי גניאל: תלוי.
מאיר יצחק הלוי: יש כאן התנהלות מאוד מאוד מיוחדת לעיר.
מאיר יצחק הלוי: במהלך הסיור הזה אתה תלמד את האפיונים המאוד מיוחדים לאילת בכל מה שקשור לנושא החינוך, כי העיר מתנהלת אחרת.
מאיר יצחק הלוי: זו עיר שבכל נקודת זמן קולטת לתוכה וזה בסקירה שמחר ייתן דר' גניאל.
מאיר יצחק הלוי: במהלך השנה אנחנו קולטים יותר מאשר בתחילת השנה, זה רק מלמד על המוביליות המטורפת שיש - - -
עמרם מצנע: גם עוזבים בטח.
מאיר יצחק הלוי: זה מה שקורה.
מאיר יצחק הלוי: העוזבים הם בדרך כלל התנועה, יש לנו יציאה של כ-13% בשנה, ממה זה נובע?
מאיר יצחק הלוי: בעיקר בעיקר מהחבר'ה הצעירים שמגיעים לכאן למסגרת המענק וכן הלאה.
מאיר יצחק הלוי: אז אתה רואה תזוזה.
עמרם מצנע: המענק של מה?
עמרם מצנע: של השחרור?
עמרם מצנע: אז זה לא משפחות.
מאיר יצחק הלוי: אוה, זה צד אחד, אני אומר, שתראה מה מעלה פה את האחוזים.
מאיר יצחק הלוי: מצד שני, משום שאנחנו עיר שקולטת משפחות חד הוריות, ואני אומר את זה עכשיו בעובדה, לא - - -
מאיר יצחק הלוי: כי כאן יש עבודה מזדמנת, בלתי מקצועית, יש כאן 20% משפחות חד הוריות, זה חבר מביא חבר.
מאיר יצחק הלוי: תחשוב שכל ילד - - -
<איריס כהן: יש כאן אשליה של עיר נוחה וטובה.
עמרם מצנע: זה לא אשליה.
<איריס כהן: זו אשליה, תאמין לי, כי המציאות טופחת להם על הפנים.
<דרורי גניאל: יש פה מרכיב שכשמישהו רוצה מאזור המרכז לברוח מהמשפחה הגרעינית, מהבעיות, מהקשיים, הוא לא נעצר בירוחם, למרות שיש אגם ונוף.
עמרם מצנע: אני קיבלתי.
<דרורי גניאל: זה 21%.
<דרורי גניאל: בהתחלה אמרנו, מה, כל כך הרבה מתגרשים אצלנו?
<דרורי גניאל: לא - - -
עמרם מצנע: הם כבר מגיעים לפה גרושים.
<דרורי גניאל: כן, כי אין בעיית אבטלה.
<דרורי גניאל: תמיד במלון אתה מוצא עבודה לא מקצועית, תמיד תמיד תמיד, בכל ימות השנה.
<דרורי גניאל: (בית-ספר למחול)
<רויטל לוי סבן: זו מגמת המחול של תיכון בגין.
<רויטל לוי סבן: אני פה מנהלת בית הספר למחול, אני גם עובדת בתיכון בגין.
<רויטל לוי סבן: אם מדברים פה על שיתופי פעולה, חצי מהבנות פה התחילו את דרכן במתנ"ס קולייר בגיל 4, גם אני, אני הייתי בנוער לנוער פה.
<רויטל לוי סבן: כשהן הגיעו לכיתה ז' הם התקבלו למגמת המחול בתיכון בגין ומאז הן עובדות גם פה וגם שם, לאורך כל הדרך עד סוף כיתה י"ב.
<רויטל לוי סבן: כרגע הן מתכוננות במרץ לבחינת הבגרות שתהיה בתחילת חודש מרץ, וזה שיעור הבלט שלהן.
<דרורי גניאל: אנחנו רק נגיד לאורחים המכובדים שלנו שממוצע הבגרויות במגמת המחול הוא בין 95% ל-100% בכל מחזור כמעט.
<רויטל לוי סבן: גם תיאורטי, הן לומדות אנטומיה, הן לומדות תולדות המוזיקה, בחלק המעשי הן לומדות קומפוזיציה, בלט קלאסי ומודרני.
<רויטל לוי סבן: ובקולייר הן עושות גם את כל התחומים האחרים.
<רויטל לוי סבן: זאת אומרת הן לא מסתפקות במקצועות של המגמה.
עמרם מצנע: - - - זה תיכון?
<רויטל לוי סבן: זה תיכון רגיל שיש שם מגמות ייחודיות שמתעסקות בתחומים של האמנויות, שזה מוזיקה ומחול.
<דרורי גניאל: - - - בבגין יש גם מחול וגם מוזיקה.
<רויטל לוי סבן: בבגין הן עושות את מקצועות הבגרות וגם פה, ופה הן מקבלות העשרה נוספת, הן עושות היפ הופ ופלמנקו וסטפס, ואת כל התחומים הנוספים.
<אלכס: אני המורה שלהם לבלט ואני גם עובד בתיכון בגין, אני הרכז של מגמת המחול של בגין.
<יהודית גידלי: על תקן - - -
<אלכס: על תקן הייתי רוצה, לפחות 10% מהכריזמה שהייתה לו ולא נדבר על המקצועיות.
<אלכס: כן.
<אלכס: אני עושה להם את הריקוד, את הבלט.
<רויטל לוי סבן: ורק דבר אחרון, בלי כוונה היום ובאמת זה יצא שבקומה פה היום, בסטודיו השני יש את גילאי 4 ו-5, אלה שממש ממש מתחילות, כשתסיימו פה אנחנו ניתן הצצה קטנה שם, פשוט מתחלף שיעור.
<רויטל לוי סבן: אז זה הדור הצעיר ביותר והדור הבוגר שפורש כנפיים.
<רויטל לוי סבן: (מופע בלט).
<רויטל לוי סבן: (מתנ"ס שחמון ומרכז ווליום)
<קריאה: ומשם הפרויקט ומשם הגעתי למצב, לפני שש שנים, משהו כזה ומשם הגעתי למצב שאני עושה פה שירות לאומי ועכשיו אני פה, אחד מהסגל.
<יהודית גידלי: תוך כמה זמן למדו לנגן?
<קריאה: לפני הדיבורים והברכות נפתח ב- summer time.
<קריאה: בבקשה, שני.
<קריאה: (קטע מוזיקלי).
<איתי: שלום, אני פה במרכז ווליום, אנחנו אחת מהלהקות פה.
<איתי: דבר ראשון, אורן המתופף, דן הבסיסט ושי הזמרת.
<איתי: זה summer time בביצוע מקורי.
<איתי: אני הגעתי פה למרכז לפני שלוש שנים, בערך.
<איתי: בהתחלה התחלתי פה במתנ"סים של מדריכים של נוער ועכשיו אני מדריך והתחלתי גם שיעורי גיטרה, בנוסף, במקביל הייתי גם בלהקות פה ואני חייב לציין שזה מקום שמקבל בברכה כל אחד שרוצה לבוא לפה, לנגן ולהציג את עצמו בדרך כלשהי במוזיקה.
<איתי: כפיים לניר, שנותן את הכול בשבילנו ואנחנו כמעט כל שבוע פה בהופעה, ויש פה חוגים של גיטרה, של תופים, גיטרה חשמלית, באס וסאונד, שזה חדש, קורס סאונד, וזהו בכללי.
<יואב יצחק הלוי: תודה לכם, מרכז ווליום, שאתם מארחים אותנו כאן, תמיד האירוח שלכם הוא ברמה.
<יואב יצחק הלוי: אני רוצה להזמין אותך, כבוד ראש העיר, תרשה לי גם להגיד לך מזל טוב על היותך סבא.
<יואב יצחק הלוי: אתה סבא.
<יואב יצחק הלוי: אני הייתי עד ביום ראשון למבט שלך בנכד העולל.
<יואב יצחק הלוי: אתה הסתכלת עליו, הלכתי למות מהתרגשות, אז אני רוצה לאחל לך מזל טוב.
מאיר יצחק הלוי: תודה, תודה רבה על הברכות.
מאיר יצחק הלוי: את מה שיש לנו להגיד, להנהלת העירייה, לוועדת החינוך נגיד במהלך יום המחר, אבל חשבתי שיהיה נכון להגיד לצעירים בראש ובראשונה שאנחנו מארחים כאן את האלוף במילואים עמרם מצנע, שהוא היה משמש כחבר כנסת וכיושב ראש ועדת חינוך.
מאיר יצחק הלוי: בעברו עשה הרבה מאוד תפקידים בצבא ההגנה לישראל, שחלקם ידועים וחלקם לא ידועים והיה גם ראש עיריית חיפה ובחר בפרק מסוים של חייו לעשות את המעשה, לדעתי הציוני המדהים ביותר שיכול לעשות אדם ברמה של עמרם מצנע, וזה לנהל את העיר ירוחם, ועמרם מצנע במשך חמש שנים שימש כראש עיריית ירוחם, פשוט לקחת את הציונות האמיתית, לרדת ולהיות שם, ואין ספק שבירוחם בתקופתו של עמרם נעשו דברים נפלאים.
מאיר יצחק הלוי: אני אומר את זה מידע אישי, אני מכיר את ירוחם היטב ואני חושב שאתה ראוי מצד כולנו להרבה מאוד הערכה על מה שעשית ועל מה שאתה.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו נשתדל ביום הזה שאתם איתנו, חברי ועדת החינוך, לחשוף בפניכם את המיוחדות של העיר אילת בכל מה שקשור למערכת החינוך.
מאיר יצחק הלוי: אני אגיד רק דבר אחד שחשוב לי שגם הילדים והנערים ישמעו את זה.
מאיר יצחק הלוי: לפני כמה שנים חשבנו שיהיה נכון לבנות מודל ארגוני שאני אגדיר אותו מודל ארגוני מתכלל והקמנו את מינהל שח"ק.