GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלון ספן: וסל תרבות לא עוסק בזה מספיק לטעמי, למרות שזו עיקר עבודתו.
<אלון ספן: כי אין תקציב.
עמרם מצנע: אלברט אנדראוס, יושב-ראש פורום עמותות תרבות ערביות, בבקשה.
<אלברט אנדראוס: אדוני היושב-ראש, אני קודם כול מודה לך על זה שנתת לי זכות דיבור.
<אלברט אנדראוס: בהחלט תודה לחבר הכנסת ניצן הורוביץ על הצעת החוק המבורכת הזו.
<אלברט אנדראוס: אני באמת רוצה להגיד תודה לסל תרבות ארצי, שעבורנו במגזר הערבי זה ערוץ מבורך שדרכו אנחנו כביכול צורכים תרבות.
<אלברט אנדראוס: בוודאי לא לזה פיללתי, לא זה מה שאני רוצה ולא זה החזון שלנו, אבל לפחות תודה על מה שיש.
<אלברט אנדראוס: אני מצהיר ואומר שיש תרבות ענפה היום במגזר הערבי, ולצערי שני המגזרים, הערבי והיהודי, לא חשופים אחד למשנהו.
<אלברט אנדראוס: שמחתי לשמוע שיש דוקטורית מראשון לציון שאחראית על נושא התרבות.
<אלברט אנדראוס: אני רוצה להציג, אדוני היושב-ראש, כמה הנושא חמור במגזר הערבי.
<אלברט אנדראוס: ואני לא רוצה להישמע כבכיין או מיילל, אלא רק לציין עובדות, כדי שנבין כמה המצב הוא חמור שבעתיים במגזר הערבי.
<אלברט אנדראוס: נתחיל בזה שבכל היישובים הערביים יש אולי שלושה יישובים שיש בהם מנהלי מחלקות תרבות, ולרוב מה שקורה שם זה שמנהל בית ספר ממנה לו איזה מורה שאחראי על בחירת הרפרטואר לבית הספר, בוודאי ללא תגמול, וכאקסטרה על התפקיד שלו.
עמרם מצנע: אלברט, מה זה בדיוק עמותות התרבות בשפה הערבית?
<אלברט אנדראוס: לא "שפה ערבית" אלא "עמותות תרבות ערביות".
<אלברט אנדראוס: אלה עמותות שנתמכות על ידי משרד התרבות, יש להן איגוד, ויש להן עמותה שמייצגת אותן.
עמרם מצנע: ואתם מפיקים מופעים או תומכים בתרבות?
<אלברט אנדראוס: בוודאי, בוודאי, אנחנו עוסקים - - -
עמרם מצנע: ואתם מופיעים בבתי ספר?
<אלברט אנדראוס: בוודאי.
עמרם מצנע: לא בסל תרבות?
<אלברט אנדראוס: גם בסל תרבות.
<אלברט אנדראוס: ויש גם מופעים.
עמרם מצנע: אתה יכול לתת מספר?
<אלברט אנדראוס: אצלנו 160 עמותות נרשמות כל שנה, ומתוכן נתמכות על ידי משרד התרבות, כולל מתנ"סים, קרוב ל-110.
עמרם מצנע: בסל תרבות?
<אלברט אנדראוס: לא סל תרבות, אני מדבר על משרד התרבות.
<אלברט אנדראוס: עכשיו, אנחנו אולי 20 יישובים שנכנסו לסל תרבות מתוך סל כל היישובים הערביים.
<אלברט אנדראוס: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, שבמועצות יש ועדות קרואות ואין שום הנגשה לסל תרבות - - -
עמרם מצנע: ועדה קרואה זו לא ועדה שמסננת סלי תרבות.
יעקב אשר: אבל זה הדבר הראשון - - -
<אלברט אנדראוס: יש חשבים ויש כל מיני, ולצערי - - -
יעקב אשר: למרות שהיית יושב-ראש ועדה קרואה, כנראה אתה לא עשית את זה, אבל בדרך כלל זה הדבר הראשון - - -
<אלברט אנדראוס: אנחנו בהחלט נמצאים בתחתית של צורכי התרבות במסגרת סל תרבות.
<אלברט אנדראוס: עכשיו, מה קורה לבתי ספר ביישובים שלא נכללים בסל תרבות?
<אלברט אנדראוס: מתחיל משחק מאוד מעניין שהמנהלים רוצים לעשות וי שהם אכן דואגים לתרבות של התלמידים אז הם מתחילים להכניס סוגי תרבות בכלל לא מבוקרים לבתי הספר, דברים שהעלות שלהם ירודה ובחלקם גם האיכות ירודה.
<אלברט אנדראוס: היום סל תרבות התחיל לשים ועדות רפרטואר שלדעתי היו הרבה יותר טובות ממה שהיו בעבר, ומתחילים לבקר באמת את החומר התרבותי שנכנס לבתי הספר.
<אלברט אנדראוס: בנוסף, אדוני היושב-ראש, לתלמידים במגזר הערבי אין איפה לראות תחומי תרבות.
<אלברט אנדראוס: הם רואים את זה בחצרות, רואים את זה תחת כיפת השמיים, כי אין סינמטק אחד, אין תיאטרון אחד, אין היכל תרבות אחד.
<אלברט אנדראוס: אז זה חומר למחשבה לגבי היכן אנחנו נמצאים מהבחינה הזאת.
<אלברט אנדראוס: אני כן מאמין שמשרד החינוך.
<אלברט אנדראוס: ..
<אלברט אנדראוס: אני לא יודע אם התרבות צריכה רק להיכנס למשרד החינוך ולא לצמוח ממנו.
<אלברט אנדראוס: אני מאוד מאמין שהתרבות צריכה להתחיל מבתי הספר.
<אלברט אנדראוס: כמו שאנחנו לומדים עברית, ערבית, חשבון, גיאוגרפיה והיסטוריה כמקצועות ליבה, אני מאמין שיש מקום לשים דגש גם על הנושא הזה ולהתחיל ללמוד את זה בבתי הספר.
<אלברט אנדראוס: וכל מה שיבוא מבחוץ, גם אם זה יהיה שישה מופעים בשנה, אני מאוד אברך על כך.
<אלברט אנדראוס: דבר אחרון, בגלל המורכבות המיוחדת שנמצאת במגזר הערבי, אני מאוד מקווה שאדוני היושב-ראש יעשה ישיבה מיוחדת כדי לדון בכל מה שקורה במגזר הערבי.
<אלברט אנדראוס: אני לא רוצה שניבלע בתוך הבעייתיות שמוצגת כאן על ידי יתר החברים.
<אלברט אנדראוס: אנחנו, כמו בכל מקום, באמת יש אצלנו מצוקה תרבותית, באמת יש בעיה, ואם הדבר לא יידון בצורה נכונה, אמינה, טובה, עם מסקנות.
<אלברט אנדראוס: .. כמו שאמר חברי, אנחנו לא רוצים עוד ועדה שאחריה כאילו לא היה בכלל דיון.
יפעת קריב: אתה יודע להגיד מספרית כמה רשויות מהמגזר הערבי נמצאות בתוך סל תרבות?
<אלברט אנדראוס: 20.
מוחמד ברכה: 20, מתוך 60 מועצות.
מוחמד ברכה: ובתוך ה-20 הניצול הוא לא 100%.
<אסתי די-נור: מבחינת מספר התלמידים זה בערך אחוז הערבים באוכלוסייה, אבל בהתחשב בזה שבמגזר היהודי ערים חזקות מחזיקות בעצמן סל עירוני, אז זה פחות.
עמרם מצנע: זיו, ממרכז השלטון המקומי, בבקשה.
<זיו בר: בעצם הדיון פה, לשיטתנו, זה אם התרבות זו זכות בסיסית שכל תלמיד זכאי לה, או שזו איזה מותרות שמי שיכול להרשות לעצמו לוקח ומי שלא יכול לא לוקח.
<זיו בר: אנחנו סבורים שסל תרבות זה מפעל חשוב, מכמה טעמים.
<זיו בר: הצגה שנכנסת עוברת איזשהו תהליך.
<זיו בר: זה לא רק אותו אירוע, יש לכך תהליך מקדים ויש גם תהלים של עיבוד ההצגה אחרי.
<זיו בר: לגבי תקינה – בטח שצריך לשפר את המנגנון הקיים, את ועדות הרפרטואר ואת השקיפות, אבל זה שיש מקום שבו אנשים בעלי מקצוע, גם מהאקדמיה, יוצרים איזשהו תו תקן זה דבר חשוב.
<זיו בר: הבעיה, מלבד ההשתתפות הנמוכה וכמות ההצגות וזה שרשויות חלשות לא צורכות את זה, היא גם שרשויות חזקות בוחרות לא להיכנס לזה.
<זיו בר: הן אומרות: זה לא מספיק טוב בשבילנו.
<זיו בר: ובמתכונת הנוכחית יש לדעתנו דריכה במקום.
<זיו בר: אם המדינה לא תיקח אחריות ולא תגדיל את התקציב אלא תסתמך על רשות מקומית וההורים, אז אנחנו נחזור לכך שתרבות זה מותרות ולא זכות בסיסית.
<זיו בר: ואני רק רוצה להגיד שכשהמדינה רוצה, קורים דברים כמו "בית ספר של קיץ" ועוד דברים שאנחנו שותפים אליהם, שמוציאים עשרות מילונים ומאות מילונים כדי לקיים את הדברים האלה.
<זיו בר: וגם הפרויקט החשוב הזה, אם הוא לא ישתנה והתקציבים יישארו כמו שהם, אז זה בעצם ללכת אחורה.
עמרם מצנע: מנכ"ל תיאטרון אורנה פורת, בבקשה.
<רן גואטה: שלום.
<רן גואטה: קודם כול, אני מסכים עם מר ספן, אין מספיק, וצריך לעשות, והמדינה צריכה להכניס את היד לכיס.
<רן גואטה: אבל עד שזה יקרה - - -
עמרם מצנע: המדינה זה אנחנו, דרך אגב.
<רן גואטה: נכון.
<רן גואטה: אני מדבר על משרד החינוך.
<רן גואטה: אבל עד שזה יקרה, היות שאנחנו נמצאים כבר כמה שנים באותו מצב, בוא נדבר קצת על המנגנון ועל מה שיש.
<רן גואטה: אתה מתעכב על נושא ועדות הרפרטואר, וזו נקודה מאוד רגישה ואנחנו דנים בה כבר כמה שנים.
<רן גואטה: לדברי ד"ר בלום, כן בוחנים את נושא תפאורת ההצגה ואיכות השחקנים ולאו דווקא מתעסקים במה שהיא אמרה – בתוכן החינוכי.
<רן גואטה: ביקשת תשובה פשוטה לשאלה פשוטה – מהם הקריטריונים.
<רן גואטה: אבל לא קיבלת.
<רן גואטה: כי אין.
<רן גואטה: כי בתרבות קשה מאוד לשים קריטריונים.
<רן גואטה: אני חושב שתפקיד משרד החינוך הוא לפקח, הוא לא לבחון ולפסול יצירות אמנות.
<רן גואטה: לפקח זה אומר לבדוק שהצגה שנכנסת לבתי ספר - - -
עמרם מצנע: לא, הוא לא פוסל.
עמרם מצנע: הוא רק קובע... ובצדק צריך להיות מנגנון כזה לדעתי, מנגנון ש - - -
<אבנר שטראוס: הוא פוסל.
<אבנר שטראוס: על ימין ועל שמאל.
עמרם מצנע: שנייה.
עמרם מצנע: בצדק צריך להיות מנגנון.
עמרם מצנע: הוא לא פוסל, המילה לא נכונה, אלא הוא קובע מי מתאים להיות בתוך מערכת החינוך ומי לא.
עמרם מצנע: דרך אגב, יש דברים שבטח מתאימים לגן ולא מתאימים לתיכון.
<רן גואטה: ואז זה כמו בית ספר, הוא פוסל - - -
עמרם מצנע: אבל אתה לא בא ואומר שלא צריך מנגנון כלשהו שיקבע מי ראוי שיופיע.
<רן גואטה: מי "ראוי".
עמרם מצנע: אז הוויכוח הוא לא על העיקרון.
<רן גואטה: הוויכוח הוא על מה זה "ראוי".
<רן גואטה: וזה עניין שמאוד בעייתי לפרוט אותו לקריטריונים.
<רן גואטה: העניין הוא מאוד פשוט, אנחנו חייבים לקרוא לילד בשמו: הוועדה פוסלת, כלומר היא לא מאפשרת למופעי תרבות להיכנס לבתי הספר.
<רן גואטה: וזה אומר להרוג את ההצגה.
<רן גואטה: מהיום שהיא נוצרת היא פשוט נגמרת.
<רן גואטה: צריך לזכור שמשרד התרבות נותן מנדט לתיאטרוני ילדים נתמכים, בערך 10 או 12 תיאטרונים, מתקצב אותם בעשרות מיליונים בשנה - - -
עמרם מצנע: משרד התרבות, בתמיכות שלו בתיאטראות ישראל, הוא לא עוסק בכלל בתוכן.
<רן גואטה: קודם כול, הוא בודק - - -
עמרם מצנע: הוא לא עוסק בתוכן בכלל, לא הפוליטי, לא האמנותי ולא האחר.
<רן גואטה: אבל באיכות - - -
עמרם מצנע: מה זה איכות?
<רן גואטה: יש קריטריון איכות.
<רן גואטה: מקבלים כסף על בסיס איכות.
עמרם מצנע: תסלח לי, אני מכיר את זה מתיאטראות שהיו תחת בקרה שלי.
עמרם מצנע: הוא לא מתערב בזה, ובצדק.
עמרם מצנע: הוא קובע הפקות גדולות, הפקות קטנות, מספרים, מספר מנויים, וזה הכול.
<רן גואטה: ויש גם מרכיב איכות - - -
עמרם מצנע: אין מרכיב איכות.
<רן גואטה: יש.
<אלון ספן: סלח לי, היושב-ראש, יש מרכיב אחד שנקרא "מורכבות ההפקה", והוא כולל בתוכו התייחסות איכותית.
<אלון ספן: זה דיון חמקמק.
<רן גואטה: זה נתון עובדתי.
עמרם מצנע: אבל אתה הלוא לא פוסל את הצורך של משרד החינוך להחליט מי נכנס לבית הספר ומי לא.
<רן גואטה: נכון, אבל על בסיס מה הוא נכנס - - -
עמרם מצנע: רגע, רגע, עכשיו יכול להיות ויכוח מפה ועד הודעה חדשה.
עמרם מצנע: ובשביל זה קובעים אנשים שמתחלפים.
עמרם מצנע: אלה ועדות מתחלפות, בלהה לא יושבת שם 40 שנה.
עמרם מצנע: הוויכוח על הקריטריונים הוא ויכוח אחר, ואני מציע לא להיכנס אליו פה.
<רן גואטה: אין קריטריונים.
<רן גואטה: אני רק מציע ואומר: התפקיד של סל תרבות היום הוא יותר להשקיע ברכזות, בהשתלמויות, בלתת להן את האפשרות לבחור בחירות מושכלות לגבי מה יותר טוב ומה פחות טוב.
<רן גואטה: מעבר לזה, נושא ההכנות לצפייה לתלמידים זה דבר מאוד חשוב – תלמיד הולך לראות הצגה, הוא צריך לעבור הכנה לצפייה.
<רן גואטה: אבל, תיאטרון אורנה פורת קיים 43 שנים ומקיים 2,200 פעולות בשנה בארץ, ו-90% בתוך סל תרבות - - -
עמרם מצנע: אז על מה אתה מתלונן?
<רן גואטה: אני לא מתלונן.
עמרם מצנע: מה אתה רוצה שיתוקן?
<רן גואטה: כשמגיעה לתיאטרון אורנה פורת ועדה של שלושה חברים מהאקדמיה שאומרים "אתם לא מספיק טובים, ההצגה שלכם לא תיכנס...
עמרם מצנע: לגיטימי לחלוטין.
עמרם מצנע: הצגה אחת כן ומאה הצגות לא.
יפעת קריב: זה לא לגיטימי.
עמרם מצנע: לגיטימי לחלוטין לדעתי.
<רן גואטה: אבל למה היא לא תיכנס?
<רן גואטה: כי השחקנים הם קריקטורות, כי התפאורה - - -
עמרם מצנע: אוקיי, עמדתך ברורה.
עמרם מצנע: רגע, רגע, אי אפשר לדבר ביחד.
עמרם מצנע: אני מודה לך.
יעקב אשר: קודם כול, נושא אחד שאני חושב שאולי יהיה נכון לעשות אותו זה איזשהו איגום משאבים בכל נושא התרבות בכלל.
יעקב אשר: יש את הנושא של סל תרבות, יש את התחום של משרד החינוך, יש את משרד התרבות, יש את מפעל הפיס, שיש לו את הקרן לתרבות ואמנות - - -
<זאב גולדבלט: ויש את ההורים.
יעקב אשר: אני אגיע גם להורים ולרשויות, שזה פרק נפרד בפני עצמו.
יעקב אשר: אני חושב שאם היה איזשהו איגום משאבים, בהסתכלות יותר כוללת היה אפשר לנתב יותר תקציבים, כי בסופו של דבר, אם היו בודקים ביחד מה המדינה נותנת בצורה כזו או אחרת בסעיפים שונים במשרדים שונים, יכול להיות שהיה אפשר להרחיב את הסל הזה ולהגדיל אותו ולהפוך אותו ליותר אפקטיבי ויותר ממומן בסופו של דבר.
יעקב אשר: כמובן שיש דברים של בתי ספר ויש דברים של הציבור הכללי, אבל לדעתי איגום משאבים עם תקציבי משרד התרבות ועם הפיס ועוד, יכולים לתת את האפשרות לבנות.
יעקב אשר: ואני כמובן מצטרף לקריאה שהמדינה תכניס את היד לכיס.
יעקב אשר: איך אמרת קודם, "המדינה זה אנחנו".
יעקב אשר: אם המדינה זה אנחנו, אז הוועדה שלך גם - - -
יפעת קריב: חבר הכנסת אשר, זה גם הרשויות וגם ההורים - - -
יעקב אשר: הבעיה שהמדינה זה משרד האוצר, המדינה זה פקידים - - -
עמרם מצנע: לא, שלא תתבלבלו, "אנחנו" זה לא הוועדה והיושבים פה, "אנחנו" זה המדינה בסוף.
יעקב אשר: אני מגיע עכשיו לרשויות המקומיות.
יעקב אשר: אבל אני אומר קודם כול שצריך לשקול לעשות איגום משאבים, כדי להגדיל את הסל הזה.
יעקב אשר: דבר שני, הנושא הזה שוב יעבור אצלנו מדיון לדיון, הנושא של המצ'ינג של רשויות, שהוא מצ'ינג אחיד - - -
<חיים הלפרין: הוא לא אחיד, הוא דיפרנציאלי לחלוטין.
עמרם מצנע: הוא דיפרנציאלי.
עמרם מצנע: יש שאלה אם זה מספיק, אבל הוא דיפרנציאלי.
יעקב אשר: אז כנראה שהוא לא מספיק.
שמעון אוחיון: אם החוק דיפרנציאלי, גבעתיים צריכה להיות - - -
עמרם מצנע: גבעתיים לא בפנים בכלל.
עמרם מצנע: אבל הוא דיפרנציאלי.
עמרם מצנע: מי שבפנים, הוא לא בגלל שהם לא בפנים.
שמעון אוחיון: אני יודע, הבנתי.
שמעון אוחיון: אבל המציאות שמאפשרת שבגבעתיים ילד אחד יראה הצגה אחת וילד שני יראה שש או שבע הצגות.
שמעון אוחיון: .. זאת המציאות.
שמעון אוחיון: משום שאם זה תלוי במנהל בית הספר, כפי שאתה אומר - - -
עמרם מצנע: לא, לא, שמעון, הסבסוד של המדינה, הוא ניתן אחרת לחיפה ואחרת לירוחם.
שמעון אוחיון: זה ברור, אבל המציאות שאני מדבר עליה - - -
<חיים הלפרין: תיאורטית אתה צודק.
שמעון אוחיון: מה "תיאורטית"?
שמעון אוחיון: גם מעשית.
עמרם מצנע: יעקב, תמשיך בבקשה.
יעקב אשר: כמובן שרשויות חלשות בדרך כלל מייצגות ציבור חלש שגר בתוכן, וממילא השתתפות ההורים - - -
עמרם מצנע: בבני ברק יש סל תרבות?
יעקב אשר: או, זה הסעיף השלישי.
עמרם מצנע: מי שלא יודע, יעקב אשר היה ראש עיריית בני ברק.
יעקב אשר: בבני ברק יש תרבות - - -
עמרם מצנע: לא שאלתי אם בבני ברק יש תרבות, שאלתי אם יש סל תרבות.
יעקב אשר: רגע, אני עונה לך במדויק, אדוני.
יעקב אשר: בסל התרבות הזה אין, למיטב ידיעתי, הגדרה של מופעי תרבות או הצגות או דברים כאלה, שיכולים להתאים למגזר החרדי.
יעקב אשר: זאת אומרת, לא בנו את הדבר הזה.
יעקב אשר: אני לא יודע איך זה הולך במגזר הערבי – אני מקווה מאוד שכן.
יעקב אשר: יש היום מספיק תיאטראות והצגות והרבה מאוד פעילויות תרבות שנמצאים בציבור החרדי, וזאת הבקשה שלי: שגם יהיה סל בתוך הסל, סל של תרבות לציבור החרדי.
עמרם מצנע: אבנר שטראוס, בבקשה.
עמרם מצנע: אנחנו מתחילים לסכם.
<אבנר שטראוס: כמה זמן אתה מקציב לי?
<אבנר שטראוס: ברור, אבל - - -
עמרם מצנע: שתיים וחצי דקות.
<אבנר שטראוס: הייתי רוצה לבקש ארבע.
עמרם מצנע: תתחיל.
<אבנר שטראוס: אנחנו לא הזכרנו את הנושא - - -
עמרם מצנע: מה זה "סל תרבות שטראוס"?
<אבנר שטראוס: זה מיזם.
<אבנר שטראוס: ..
<אבנר שטראוס: אני עוסק 27 שנה בתחום הזה, הן מהצד של מופעים – עשיתי כמה עשרות אלפים, למיליוני ילדים, בכל דרך אפשרית, הן מצדי: היו שנים שהופעתי 400 פעמים בשנה; והן מהצד של לייצג, להפיק, ליזום, בשישה תחומי תרבות.
<אבנר שטראוס: הבעיות הן אלה.
<אבנר שטראוס: הנקודה הראשונה היא כסף.
<אבנר שטראוס: הכסף הזה, אף אחד לא יודע לאן הוא הולך ומה נעשה איתו.
<אבנר שטראוס: מר הלפרין מודע לזה שהמספרים – 16 מיליון או 13 מיליון, זה לא משנה – כמה מזה מגיע לילד?
<אבנר שטראוס: לא מגיע.
<אבנר שטראוס: גרוש וחצי לילד.
<אבנר שטראוס: 12 שקלים לילד.
<אבנר שטראוס: עיקר הכסף הולך לגופי תרבות מרכזיים: האופרה, הקאמרי.
<אבנר שטראוס: אף פעם אין דיווח, הכול נבלע בתוך חברת המתנ"סים.
<אבנר שטראוס: צריך לזכור שזה נולד בחטא, הביצוע של חברת המתנ"סים.
<אבנר שטראוס: גברת ברוריה בקר, כתב מבקר המדינה בדוח 53ב', לקחה אותו והביאה על מגש של כסף וקיבלה חוזה זהב – כמו שהעיד מישהו בחברת המתנ"סים.
עמרם מצנע: אתה יודע שברוריה כבר לא שם?
<אבנר שטראוס: אני יודע.
<אבנר שטראוס: אבל ככה זה נולד וככה זה ממשיך.
<אבנר שטראוס: והרעיון של ניצן הורוביץ, שהוא רעיון טוב, בא כשעמדו לסיים את תפקידה והיא רצתה להפוך לרשות.
<אבנר שטראוס: העניין הוא לדעתי כזה: צריך להקים ועדת חקירה שתחקור מה קרה בעבר ומה קורה, ואיך זה הולך להיות ואיזה לקחים הפקנו.
<אבנר שטראוס: אם הייתה הוצאת ספרים של סל תרבות ארצי שהתקיימה במשך עשרות שנים, הוציאה מיליונים בלי שאף אחד ידע על מה ולמה ועכשיו היא נסגרה בשושו, צריך לדעת את זה.
<אבנר שטראוס: זה בעקבות חוסר שקיפות.
<אבנר שטראוס: אני מצטט את החשב של חברת המתנ"סים: אין לי מושג מה קורה בסל תרבות ארצי, אני רואה את השורה התחתונה.
<אבנר שטראוס: וזה בדיוק מה שהתרחש במשך השנים.
<אבנר שטראוס: הלאה.
<אבנר שטראוס: ועדת רפרטואר – הם רודפים אמנים.
<אבנר שטראוס: מופעים שאושרו.
<אבנר שטראוס: .. ואני לא מדבר רק על תיאטרון, אני מדבר על שישה תחומים.
<אבנר שטראוס: 22 שנה מנכ"ל הוצאת ספרים מסחרית יושב בתור ראש ועדה והוא מוציא ומביא.
<אבנר שטראוס: "אני בשיחת טלפון יכול לאשר או לא לאשר".
<אבנר שטראוס: הם רודפים אמנים, הם פוסלים אותם.
<אבנר שטראוס: אחרי שאושרו על ידי שלוש ועדות שלוש פעמים, החליטו בשושו, עם פרוטוקולים מחוקים.
<אבנר שטראוס: הדרך שבה זה נעשה היא מעל ומעבר לכל דמיון.
<אבנר שטראוס: הדיסאינפורמציה שאתם מקבלים פה.
<אבנר שטראוס: .. ואני אולי ותיק היושבים בוועדות החינוך, ואני עוקב שנים אחרי הדיסאינפורמציה, וזה לא ייאמן – ועדת מחקר של הכנסת, עושה, עם כל הכבוד, תחקיר מוטה ושטחי.
<אבנר שטראוס: התחקיר הזה.
<אבנר שטראוס: אפשר עוד שתי מילים?
<אבנר שטראוס: אני לא חושב שאחרי כל השנים האלה שסל תרבות ארצי קיים בחברת המתנ"סים, אני זה שצריך לבנות סל תרבות בשדרות כי הם לא מקבלים אגורה מהמדינה.
<אבנר שטראוס: שלושה בתי ספר יש שם, ואני מגיע, ואין להם כסף לשלט לבית הספר, לוקח לך עשר דקות להבין שזה בית ספר, עם 400 ילדים, כי אין להם כסף לשלט.
<אבנר שטראוס: ואני צריך לבנות להם סל תרבות?
<אבנר שטראוס: למה הם לא יכולים לקבל את ה-12 שקל סבסוד לילד, שכל ילד אחר בראשון לציון או במקום אחר - - -
<אסתי די-נור: הם מעולם לא ביקשו.
<אבנר שטראוס: "מעולם לא ביקשו"?
<אבנר שטראוס: לא.
<אבנר שטראוס: חברת המתנ"סים התנתה את זה בתשלום - - -
עמרם מצנע: אבנר שטראוס, ביקשת שתי דקות וקיבלת.
<אבנר שטראוס: חברת המתנ"סים מתנה את זה בתשלום.
<אבנר שטראוס: זה הכול.
<אבנר שטראוס: כדאי לדעת את זה.
עמרם מצנע: יש לי שאלה לסל תרבות.
עמרם מצנע: אסתי, כמה מה-16 מיליון מחולק בין הרשויות וכמה משמש להחזקת המינהלה.
<אסתי די-נור: בערך 12 מיליון מחולק, אבל השאר זה לא מינהלה, השאר זה פעולות שהן אותן פעולות שאומרים פה שצריך אותן ואין מהן מספיק – גם השתלמויות לרכזים, גם חומר הכנה וגם פעולות חינוכיות.
עמרם מצנע: זאת אומרת, זה 12 ו-4.
<חיים הלפרין: זה 12, 2 ו-2.
עמרם מצנע: זו פרופורציה שנראית לי סבירה לחלוטין.
עמרם מצנע: שאלה שנייה שרציתי לשאול: יש לכם דוחות כספיים שנתיים?
<אסתי די-נור: בוודאי.
עמרם מצנע: ואיפה הם מופיעים?
<אסתי די-נור: הדוחות מועברים למשרד החינוך, מבוקרים על ידי מבקר שמשרד החינוך שם, וכל גרוש מדווח.
<אסתי די-נור: אין אפשרות - - -
עמרם מצנע: מישהו יכול להגיד לי אם זה דוחות ש - - -
<אבנר שטראוס: ביקשתי מחופש המידע, ולא נתנו.
עמרם מצנע: אבנר.
<אבנר שטראוס: מה אני אעשה, אני חייב להגיד את זה.
<אבנר שטראוס: צריך לדעת את זה.
עמרם מצנע: אבל זה לא השאלות ששאלתי.
עמרם מצנע: אני מנסה להגיע לתשובה.
<אסתי די-נור: הדוחות שלנו עוברים ביקורת מדי שנה.
עמרם מצנע: השאלה שלי היא עד כמה ובאילו אמצעים זה בכלל מפורסם?
עמרם מצנע: האם ציבורית, או שזה רק פנימית בתוך המערכת?
עמרם מצנע: חברת המתנ"סים?
<חיים הלפרין: חברת המתנ"סים היא הגוף שמפעיל את הדבר הזה - - -
עמרם מצנע: אבל היא חברה לתועלת הציבור.
<חיים הלפרין: בוודאי, חברה ממשלתית, באחריות שר החינוך.
<חיים הלפרין: זה ברור.
עמרם מצנע: טוב, זו נקודה שאנחנו נבדוק אותה, כי אין שום סיבה שהדברים לא יהיו שקופים.
עמרם מצנע: גם אין מה להסתיר.
<שרה אריש: אני שרה אריש, מנהלת סל תרבות בלוד - - -
עמרם מצנע: חיים, בבקשה.
<חיים הלפרין: אין שום מניעה לקבל דוחות כספיים.
<חיים הלפרין: הם משולמים אחרי שהם נבדקים באופן מאוד דקדקני על ידי רואה חשבון.
יפעת קריב: אז תפרסמו אותם.
עמרם מצנע: אנחנו נדבר על זה.
עמרם מצנע: אין שום סיבה שזה לא יפורסם.
עמרם מצנע: אני לא חושב שיש מה להסתיר.
יפעת קריב: שימו את זה באתר.
עמרם מצנע: תציגי את עצמך, וקצר, כי אנחנו חייבים לסיים.
<שרה אריש: אני שרה אריש, מנהלת סל תרבות בלוד.
<שרה אריש: אנחנו נמצאים באשכול 4 של מצב סוציו-אקונומי.
<שרה אריש: אנחנו עיר מעורבת.
<שרה אריש: מתוך 40 בתי ספר, 13 בתי ספר בסל, שמתוכם עשרה מהמגזר היהודי ושלושה מהמגזר הערבי, לצערי, מתוך איזה שמונה בתי ספר.
<שרה אריש: יש לנו בעיות קשות מאוד של גבייה.
<שרה אריש: המגזר הערבי לא יכול להיכנס לסל, בגלל שהם לא מסוגלים לגבות.
<שרה אריש: במגזר היהודי יש בין 60% ל-70% גבייה.
<שרה אריש: הרשות כן מסייעת, ב-20%.
<שרה אריש: אני גם עובדת של הרשות, זאת אומרת שהרשות מעסיקה אותי גם כמנהלת מחלקת פרויקטים וגם כ...
<שרה אריש: וצר לי על כך שבניגוד למצב אצל עמיתיי, לא כל התלמידים שלנו בלוד נחשפים לסל תרבות.
<שרה אריש: אלה שנחשפים, נחשפים ברמה טובה פחות או יותר.
עמרם מצנע: בגלל בעיית הגבייה?
<שרה אריש: כן, בעיות כספיות – ההורים לא מסוגלים לשלם את הכסף.
<שרה אריש: 49 שקלים, שזה ביטוח חובה לתלמידים, גם את זה אנחנו לא מצליחים לגבות.
<שרה אריש: וגם הרשות מסייעת ב-20%, שזה משהו מאוד שולי.
<שרה אריש: אם באמת רוצים לחשוף את הילדים לתרבות, אני חושבת שחייבים להכליל את זה בחוק באיזושהי דרך, לפחות לשלוש פעולות שילדים ייחשפו אליהן בשנה.
<שרה אריש: לא ייתכן שמתוך 17,000 תלמידים בעיר רק 6,000 נחשפים לסל.
<שרה אריש: זה משהו שהוא בלתי ייאמן.
<עמית הרם: שמי עמית הרם, אני רכזת סל תרבות של הוד השרון.
<עמית הרם: אני רוצה להחזיר אותנו לשאלה של המהות, השאלה שאתה שאלת בפתיחת הדיון: מהי המטרה של התכנית.
עמרם מצנע: איך את מגדירה את המטרה?
<עמית הרם: אני מיד אגדיר אותה - - -
עמרם מצנע: לא, תקצרי.
<עמית הרם: אני אקצר, אני מבטיחה, אבל המתנתי יפה, אז בבקשה כמה דקות.
<עמית הרם: המנדט שניתן לנו עם התכנית הזאת הוא מנדט יחיד ומיוחד.
<עמית הרם: אף אחד במערכת החינוך, חוץ מאיתנו, לא ידאג לכך שתלמידים ייחשפו לאמנות ויצרכו אמנות.
<עמית הרם: יש לי כובע נוסף:
<עמית הרם: אני מנהלת את כל היוזמות החינוכית האחרות במערכת החינוך.
<עמית הרם: יש שם תקציבים, יש שם תכניות לימוד חשובות, ובאמת – כולם היו בניי, אין לי העדפה לתכנית זו או אחרת.
<עמית הרם: אבל כשמטפלים בסל תרבות, צריך לטפל בחינוך ובחשיפה לאמנות.
<עמית הרם: אם נעשה שינויים כמו כאלה שכבר נעשים או שמועות על שינויים שמתוכננים להיעשות, ביזור למשל, או לאפשר לבתי הספר לבחור את התכנית שלהם – אנחנו חוטאים בכך.
<עמית הרם: הרי לא נאפשר לבית ספר לבחור את התכנית שלו במתמטיקה, אלא אנחנו נכוון אותו.
<עמית הרם: לכן לא נכון לאפשר לבית הספר לבנות לבד את התכנית שלו בחשיפה לאמנות, צריך מי שיכוון ויעזור.
<עמית הרם: סל תרבות – זה מה שהתכנית הזאת עושה.
<עמית הרם: זה מתחיל מאנשים כמוני, שעובדים בשותפות מהשטח.
<עמית הרם: אין הכתבה, יש שיתוף פעולה, יש דיאלוג, יש בחירה משותפת של דברים שמתאימים, אבל עם הכותרת "אמנות".
<עמית הרם: ורק עוד דבר אחד קטן: הוצאת הספרים של סל תרבות, שהותקפה כאן, עזרה לנו להכין את התלמידים ואת הצוותים החינוכיים למופעים המאתגרים והמורכבים שאם לא נכין אליהם את התלמידים, אם לא ניתן להם כלים ומפתחות, הם לא יוכלו לצרוך אותם.
<עמית הרם: ולכן היא מאוד חשובה ואני מצרה מאוד על כך שהיא נסגרה.
<חיים הלפרין: רק משפט אחד.
<חיים הלפרין: אני מציע שנצא פעם אחת ולתמיד עם סיכום שנוקט במספרים ולא רק במלל.
<חיים הלפרין: פירושו של דבר שנחליט שהוועדה ממליצה על שישה מופעים בשנה, על תוספת של 40 מיליון שקל - - -
עמרם מצנע: אל תקריא את הסיכום שלי.
עמרם מצנע: נורית, בבקשה.
<נורית רון: אני נורית רון, מנהלת אגף אמנויות, משרד החינוך.
<נורית רון: אני רוצה להתייחס למספר דברים שנאמרו כאן ולטעמי עושים אי בהירות בין תרבות לבין הנושא של חינוך לאמנויות.
<נורית רון: הנושא של סל תרבות הוא קצה של תהליכים חינוכיים וחינוך לאמנות שאנחנו מקדמים במערכת החינוך מגני הילדים ועד חטיבות עליונות.
<נורית רון: אני מסכימה עם כל היושבים שזה לא מספיק, ובשנים האחרונות, במיוחד השנתיים האחרונות, אנחנו קושרים את הנושא של הצפייה ושל סל תרבות לתהליך של החינוך לאמנות.
<נורית רון: לא בשלושה מופעים ולא בחמישה מופעים אנחנו נשיג את מה שכולנו רוצים בהקשר של חינוך לתרבות, ולא נשיג בוגר שיהיה מוכן לחיים של המאה ה-21.
<נורית רון: הנושא של החינוך לאמנויות הוא בלב ליבה של מערכת החינוך ושל משרד החינוך, ואת הנושא הזה אנחנו מקדמים, מגני הילדים ועד - - -
<רן גואטה: באיזו דרך?
<נורית רון: בחינוך, בשיעורי אמנות בתחומים השונים, מגני הילדים, ובכך שבמדינת ישראל יש בחטיבות העליונות התמחויות במגמות שאין כמותן בעולם.
<נורית רון: אז הנושא של החינוך הוא נושא - - -
עמרם מצנע: לא, זה ודאי לא... סל תרבות עוסק בחשיפה למופעים.
<נורית רון: אבל כמו שנאמר כאן - - -
<רן גואטה: סל תרבות, חוץ מסבסוד הוא לא - - - כלום.
<נורית רון: זה לא נכון.
<אבנר שטראוס: זה נורא נכון.
עמרם מצנע: חברים, תודה.
עמרם מצנע: חיים, אתה רוצה להגיד עוד משהו?
עמרם מצנע: בלהה?
<בלהה בלום: אין פסילה של הצגות.
<בלהה בלום: אנחנו לא צנזורה, והצגות יכולות לרוץ בכל מקום, ולא בשעות הלימודים על חשבון שיעורים.
<בלהה בלום: וזה מאוד חשוב לומר את זה.
<בלהה בלום: ההצגות שמאושרות.
יפעת קריב: אבל איך את יכולה להגיד שאין פסילה כשיש אי אישורים?
<בלהה בלום: לא, אי אישורים למערכת החינוך, אבל התיאטרונים - - -
יפעת קריב: אלה הצגות שמיועדות למערכת החינוך ונתמכות על ידי משרד החינוך - - -
עמרם מצנע: יפעת, תני להם לדבר.
עמרם מצנע: אבל אי אפשר לפתוח את זה מחדש.
<בלהה בלום: התיאטרונים נתמכים על ידי משרד התרבות על מנת לפעול במשך כל הזמן, ולא על חשבון הלימודים.
<בלהה בלום: דבר שני, אני אתן את הדוגמה של ההצגה שתומר דיבר עליה, ההצגה בערבית.
<בלהה בלום: הוא הגיש אותה לסל תרבות, הלכנו לצפות בזה, למרות שלא מבינים ערבית, וההצגה נפסלה מסיבות אמנותיות, והוא קיבל את הנימוקים שלנו.
<בלהה בלום: אפשרנו לו להגיש את זה שוב מול ועדה דוברת ערבית במיזם שאנחנו עושים עכשיו עם המגזר הערבי, וההצגה נפסלה, משום שהיא לא מתאימה, היא לא מכשירה את התלמידים לקליטה של אמנות התיאטרון.
עמרם מצנע: אנחנו לקראת סיום, ורק חברי הכנסת ידברו.
שמעון אוחיון: אני מקווה שיהיה עוד דיון בעניין הזה, מכיוון שאני מנסה להדגיש את העניין של עולמנו התרבותי ואת העניין של לימוד חווייתי וכל מה שקשור בזה, גם בתרבות, גם בהעשרה, גם בלימוד, גם בחינוך.
שמעון אוחיון: חבל מאוד שתחום עשיר כזה, שיכול להעשיר את עולמנו בכל מיני דרכים, מתגלגל למצב של תקציב זעום ביותר.
שמעון אוחיון: צריך לעשות כל מיני איגומים כדי לפתח אותו וכדי להעשיר אותו.
שמעון אוחיון: צריך לשאוף לכך שבמסגרת משרד החינוך והתרבות יהיה לזה מקום נכבד ביותר.
שמעון אוחיון: כשהרפרטואר קובעים מה כן מה לא, אי אפשר להתעלם מתכנים.
שמעון אוחיון: צריך להיות פה קונצנזוס מסוים לגבי תכנים בסיסיים.
שמעון אוחיון: כי אם אנחנו רוצים לדבר על תקציב ממלכתי רב משמעות, גם בתכנים צריכה להיות איזושהי הכוונה סביב משהו שיש בו קונצנזוס.
שמעון אוחיון: ועם כל הכבוד לאמן כזה או אחר, אם הוא מפר לי לגמרי את כל האיזון הבסיסי אצל הנערים האלה מבחינת עיצוב זהותם וחייהם כאן במדינה הזאת, אז יש לי בעיה.
שמעון אוחיון: ולכן בנקודה הזאת אני מאוד תומך שכל הנושא הזה יהפוך לתקציב ממלכתי שתהיה לו משמעות רצינית ביותר, ושוועדת הרפרטואר תועשר ותוכל להקיף תחומים ואנשי מקצוע רבים.
שמעון אוחיון: דבר אחרון, העניין של התקצוב הדיפרנציאלי.
שמעון אוחיון: כואב לי, גם אם יש תקצוב דיפרנציאלי, כואב לי...
שמעון אוחיון: מדי יום ביומו אני נחשף לכל הפערים הללו.
שמעון אוחיון: ואל תגידו, גם ה-OECD היום, כשיש הבחנה בהישגים בין מקום למקום, הוא לא מדבר רק על כמות השעות, אלא מדובר גם על ה...
שמעון אוחיון: לכן גם בנושא הזה צריך להיות כאן מינימום של אירועים ושל חוויות תרבותיות, סל בסיסי שכל התלמידים בארץ יחוו וישתתפו.
יפעת קריב: היה דיון שהעלינו בו הרבה מאוד נקודות, אבל לא הגענו לשום סיכומים, וחבל.