GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דורית בר חי: שבוע הגדנ"ע נערך בכיתה י"א, שם הם מתחילים את התהליך, צו ראשון והמיונים, ימי סיירות וכו', ובנקודת הזמן הזאת אנחנו יכולים להשפיע עליהם בצורה הטוב ביותר, לאן הם ילכו.
<איתן טימן: שבוע ימים במרוכז.
<דורית בר חי: בשבוע המרוכז הזה, שהם מתחיילים, שעוברים תהליך של חוויה בבסיס גדנ"ע, הוא גורם מאד משמעותי בהחלטות של הנער לגבי המשך דרכו.
עמרם מצנע: שאלה נוספת, אתם הצבא מאפשרים דחיית שירות של סביב ה-5,000 בשנה, לפי הנתונים שלי, שזה ש"ש, וזה מכינות קדם צבאיות בעיקר.
עמרם מצנע: מה אתם יודעים לומר על התרומה והערך של אותם ש"ש ומכינות קדם צבאיות, לאחר מכן לאיכות השירות.
<יוסי מלכה: טוב, בזה אני בקיא אז אני יכול לתת תשובה.
<יוסי מלכה: בוגרי שנת שירות בהגדרה, נתחיל כך ברמה הפרקטית, מקבלים תעדוף בשיבוץ, לצד זה שאני יכול לומר נתון מובהק של 91% מקרב בני הנוער שנמצאים בשנת שירות וכשירי לחימה, משרתים כלוחמים.
<יוסי מלכה: בבוגרי המכינה, הדתיים והחילוניים, להפריד את אוכלוסיית ההסדר שאינם קשורים לעניין הזה, הדורש שם מובהקות שלמעלה מ-95% הולכים לשירות משמעותי.
<יוסי מלכה: בעולם הנשים, ששם אנחנו מדברים על בנות שיותר הולכות לשנת שירות ופחות למכינות, אם כי בשנים האחרונות קצת השתפרנו, הן הולכות לשירות מאד משמעותי – או לוחמות או למערכים שהם מערכי הדרכה.
עמרם מצנע: אז אם ככה, מגיעה השאלה הבאה: למה אתם לא מגדילים את המכסות?
אלעזר שטרן: אני יכול לענות במקומו?
שמעון אוחיון: זה באמת השאלה שלך.
אלעזר שטרן: אלף אני אגיד ככה - - -
עמרם מצנע: בוא תן לו לענות ואחר כך אתה תענה?
אלעזר שטרן: אין לי שום בעיה.
אלעזר שטרן: לא, כאילו הוא עשה ככה.
אלעזר שטרן: תיכף אני אגיד לך, אבל בבקשה.
אלעזר שטרן: צודק, יוסי.
<יוסי מלכה: אני ...
<יוסי מלכה: שחבר הכנסת יתייחס לביטול בעניין.
עמרם מצנע: ראש אכ"א, בבקשה.
אלעזר שטרן: לא, צריך לזכור.
אלעזר שטרן: לא שהייתי מתנגד לחזור לשם, אבל אם כבר היו נותנים לי לחזור, הייתי חוזר עד בה"ד 1.
אלעזר שטרן: אני אגיד ככה, בשביל לענות רק על השאלה הזאת ולא לקחת את הכל, אז התשובה הרגילה היא תכנונית.
אלעזר שטרן: זאת אומרת הצבא יודע לתכנן וכל שנה הוא הגדיל את המספרים האלה.
עמרם מצנע: יש היום סיכום על 5% הגדלה בשנה.
אלעזר שטרן: אוקיי, אבל זה בגלל שכשהם יוצאים, כמה נכנסים.
אלעזר שטרן: ואם הוא מגדיל, נוצר לו פער.
עמרם מצנע: לא, אבל הלו אם האחוז הוא כל כך גבוה של איכות השירות, אז סך הכל זה דחייה בשנה, אבל זה לא הורדה במצבה הלאומית.
אלעזר שטרן: אלף זה נכון.
אלעזר שטרן: עכשיו, זה קצת אנחנו בכנסת חכמים על חלשים.
עמרם מצנע: אני לא הייתי ראש אכ"א, אבל ראש אג"ת.
אלעזר שטרן: כן, נכון, אני יודע.
אלעזר שטרן: אבל עכשיו אני אגיד לך למה אנחנו חכמים על חלשים.
אלעזר שטרן: בגלל שמה שנלחש פה, כאילו בהסדר.
אלעזר שטרן: בהסדר אין מכסות.
עמרם מצנע: לא בהסדר ולא בנח"ל.
אלעזר שטרן: יכולים ללכת כמה שרוצים, כאילו, בהקשר הזה.
אלעזר שטרן: ואז אתה אומר - - -
עמרם מצנע: עזוב את ההסדר רגע.
אלעזר שטרן: שנייה, תיכף אני אגיד לך.
אלעזר שטרן: נתנו לצבא אפשרות לקבוע את המכסות.
אלעזר שטרן: במקומות אחרים אמרנו לצבא – אתם לא קובעים.
אלעזר שטרן: לכן שם הצבא קובע ושם הוא לא קובע, כאיל ובהקשר הזה.
אלעזר שטרן: אם היית שואל את הצבא האם היית מגביל מכסות במקומות אחרים, האם היית יכול להגדיל את ה - - -
עמרם מצנע: אבל לא הגבילו את המכסות בהסדר בעיקר בגלל סיבה פוליטית, לא בגלל - - -
אלעזר שטרן: ברור, הכל פוליטי.
אלעזר שטרן: לצבא יש, נגיד עכשיו סיימנו שנת שירות 5,000.
אלעזר שטרן: אם אתה אומר לו עכשיו – תגיע ל-6,000, נוצר לו עכשיו פער של 1,000.
עמרם מצנע: בשנה נתונה.
אלעזר שטרן: בשנה נתונה.
אלעזר שטרן: אחרי זה הוא יקבל אותם.
אלעזר שטרן: לכן הגידול היה תמיד - - -
עמרם מצנע: זה לאורך זמן.
עמרם מצנע: אם הנתונים של איכות השירות, איכות השירות זה כל המרכיבים, אז הם כל כך גבוהים, זאת אומרת מ-70 ל-90 פלוס, אז זה דבר שהוא זועק לשמיים.
<יוסי מלכה: צריך להגיד בהגינות שלאורך השנים אנחנו כן גדלנו.
עמרם מצנע: יש סיכום על 5% בשנה, שזה לא רע, אבל - - -
<יוסי מלכה: אנחנו גדלים.
שמעון אוחיון: אז תמשיכו לגדול.
אלעזר שטרן: אבל זה הגידול שהוא יכול לאפשר לעצמו.
<יוסי מלכה: המשמעות היא היום, כשאתה מסתכל, וחבר הכנסת שטרן דיבר על האלמנט התכנוני.
<יוסי מלכה: בנקודת הזמן הזו, אם נקבל החלטה מהשרוול שנבוא ונגיד אנחנו מגדילים בעוד 500, המשמעות היא שאנחנו נמצאים - - -
עמרם מצנע: שהם חסרים.
<יוסי מלכה: ואתה מכיר את זה מצוין.
עמרם מצנע: אבל עוד פעם, בתכנון נכון זה דבר נקודתי.
<יוסי מלכה: נכון, ולכן - - -
עמרם מצנע: אם אתה מקבל אחר כך גם מוטיבציה, הרי אתה יודע כמוני שחייל שמתגייס לקרבי עם הרבה מוטיבציה, יש נשירה גדולה מאד.
עמרם מצנע: כי כדי להיות לוחם, לעבור את המסלול ולהישאר לוחם עד סוף השירות, זו שחיקה עצומה.
עמרם מצנע: אם אתה מגדיל או מקטין את הנשירה לאורך השלוש שנים על ידי כך שנתת לו ללכת לשנת - אני קורא לזה שנת היכרות עם המדינה – זה לב העניין, אז אתה אולי, עוד פעם, לאורך זמן אתה פשוט מפצה.
<יוסי מלכה: יש כאן תהליך.
<יוסי מלכה: למשל במערך חיל..., דוגמא מצוינת, זה מזה שנתיים שאני משבץ שם סדר גודל של כמעט 25% בוגרי מכינה ושנת שירות, לצד מה שהיה לפני שלוש וארבע שנים שם מול 5 עד 7%.
<יוסי מלכה: זאת אומרת יש כאן איזה שהוא תהליך, שגם הם מבינים את העניין.
אלעזר שטרן: גם הם מבינים.
אלעזר שטרן: מה שאמרתי בתחילת הדיון על השריון.
<אסף וייס: שמי אסף וייס מארגון מעגלים, שעובד בתחום הזה של הכנה לשירות והעצמה לפני גיוס.
<אסף וייס: אני רוצה לחזק את הדברים.
<אסף וייס: בשנה האחרונה, מנתונים של 75 בני נוער שרצו להיכנס למכינות קדם צבאיות ולא התאפשר להם מחוסר תקנים.
<אסף וייס: וודאי וודאי כשאנחנו מדברים על נוער שמגיע - - -
שמעון אוחיון: סליחה, מי אתה?
<אסף וייס: מארגון שנקרא מעגלים שעובד בפרישה ארצית בתחום הזה, בתוך תכנית של מעורבות בבתי הספר.
עמרם מצנע: בחינוך הממלכתי דתי או בכלל?
<אסף וייס: בעיקר בחינוך הממלכתי דתי, אבל לאחרונה גם בנגיעה קלה גם בחינוך הממלכתי ובפריפריה, כשאנחנו נוגעים בעיקר בפריפריה החברתית.
<אסף וייס: ראינו בני נוער פשוט עם הלבן שבעיניים, רוצים ללכת למכינות קדם צבאיות ולא התאפשר להם בגלל - - -
עמרם מצנע: כי בחברה הציונית דתית, סך הכל אני הבנתי מכמה דיונים שהיו פה, שיש מיצוי של הפוטנציאל.
עמרם מצנע: ולכן, אין יותר, לא גדלות המכינות הקדם צבאיות הדתיות, אלא גדלות יותר החילוניות או המעורבות.
אלעזר שטרן: לא, אבל הוא אומר לך גם ככה, יש להם מכסות.
<דורית בר חי: בסך הכל במכינות מתוך כלל האוכלוסייה, יש 40% מהחמ"ד שהולכים למכינות, 60% מתגייסים ישר.
עמרם מצנע: כן, אוקיי, חוץ מישיבות ה הסדר.
<דורית בר חי: מכינות וישיבות.
עמרם מצנע: מכינות וישיבות הסדר.
עמרם מצנע: שאלה נוספת - - -
<דורית בר חי: וגם הבקשה היא לא מאד גדולה.
עמרם מצנע: יש בשנים האחרונות הרחבה מסוימת של המכינות של הנוער המוחלש, כמו מה שעושים היום בסוכנות, של המכינות החצי שנתיות.
<דורית בר חי: תכנית אופק.
עמרם מצנע: אופק, אוקיי, נכון.
עמרם מצנע: עכשיו, מה אתה יכול להגיד לנו על התוצאה.
עמרם מצנע: זאת אומרת, עד כמה נוער שלא היה מתגייס בכלל, או היה מתגייס בנתונים נמוכים מאד, באמת יש שינוי באותה קבוצה שעוברת את המכינה הזאת.
<יוסי מלכה: שאלה מצוינת.
שמעון אוחיון: אפשר לשאול אותך עוד שאלה בהקשר הזה?
שמעון אוחיון: זאת אומרת, תסלח לי שאני מחזיר אותך אחורה, אולי יש לך נתונים, כי זה מאד מעניין אותי בנקודה הזאת.
שמעון אוחיון: לפני נגיד 10-15 שנים, הסיפור של המכינות הקדם צבאיות לא היה קיים, או ההתפתחות של התכניות האלה, של ש"ש – שנת שירות, גם לא היה בפריחה כזאת כמו שיש היום.
שמעון אוחיון: אם יש לנו נתונים – מה הייתה מידת המוטיבציה לשרת לפני 15 שנה בצה"ל ביחידות לוחמות, אם יש דבר כזה, כדי להבין, אולי הסיפור מתחיל-.
שמעון אוחיון: כי אני מבין שאנחנו עכשיו רוצים לתפוס את השור בקרניו בנקודה מסוימת, בנקודה של כיתות י"א-י"ב או בגדנ"ע ולהגיד או, תפסנו פה משהו, בואו נתלבש עליו ונחזק אותו.
שמעון אוחיון: השאלה שלי כרגע, האם אין משהו עוד בתשתית שלנו, ברמת החינוך שלנו בעניין הזה, בנקודה הזאת שמאלץ אותי בסופו של דבר להתלבש ולתת איזה שהוא תגבור.
שמעון אוחיון: אולי בעבר זה היה דבר טבעי וכרגע זה לא כל כך טבעי.
שמעון אוחיון: אני צריך להתערב, אני צריך לעשות משהו.
שמעון אוחיון: יכול להיות שאני גם צריך לעשות התערבות קצת יותר למטה, במערכת החינוך, לדבר.
שמעון אוחיון: הרי צה"ל תמיד נחשב, אני מאמין שגם עד היום, נחשב לגורם המאחד שתורם הכי הרבה לרמת הלכידות של העם הזה, בעניין הזה, ובוודאי הרצון לשרת וכל מה שקשור בזה.
שמעון אוחיון: דרך אגב, לא אמרתם כלום על מקומן של תנועות הנוער.
<דורית בר חי: אמרתי.
<דורית בר חי: ציינתי את זה.
שמעון אוחיון: כמעט ולא.
<יוסי מלכה: טוב, ראשית אני אתייחס לשאלתך, ברשותך.
<יוסי מלכה: יש לי פרספקטיבה, אני יכול לומר סדר גודל של כמעט 10 שנים.
<יוסי מלכה: אני אתן לך דוגמא בשביל להבין.
<יוסי מלכה: אני לפני מספר חודשים נסעתי להרצות באחת מבתי הספר, אחת למספר שבועות אני הולך להרצות, ואני מסתכל על האתגר שהמורים מתמודדים עם בני הנוער היום, בחוצפה ובחוסר הכבוד, לצד מה שהיה לפני עשור, אני חושב שמפה בעצם מתחיל התהליך, ואותי זה מטריד באופן אישי.
<יוסי מלכה: היום בני הנוער מגיעים לשירות עם רצון של ודאות עכשיו, כעת.
<יוסי מלכה: אין להם דחיית סיפוקים, בשונה ממה שאנחנו זוכרים בעבר, כולנו.
<יוסי מלכה: המדיה.
<יוסי מלכה: הקדמה הובילה את בני הנוער לשינוי דפוס.
<יוסי מלכה: אני לא חושב שבני הנוער שלנו פחות טובים מבעבר, אבל דפוס ההתנהגות שלהם הוא שונה, הוא בהתאמה למה שקורה בחברה.
<יוסי מלכה: בני הנוער בעבר שאלו את עצמם מה הם יכולים לתרום לעצמם ולחברה.
<יוסי מלכה: היום אני יכול לומר לך, מרבית בני הנוער שואלים מה זה ייתן להם.
<יוסי מלכה: כך אנחנו גם מגדלים אותם, כך אנחנו מחנכים אותם, לניהול משא ומתן אני קורא לזה, למול המורה, לאיזה בגרות אני ניגש או דברים נוספים.
עמרם מצנע: אני לא יודע אם היה אי פעם, לאורך נגיד עשרות שנים, מוטיבציה של יותר מ-70%.
אלעזר שטרן: הוא נתן לך את הנתונים.
<יוסי מלכה: היינו במוטיבציה יותר - - -
עמרם מצנע: היה 79%, בסדר.
שמעון אוחיון: אבל זה היה טבעי, בלי התערבות.
<יוסי מלכה: ההבדל המהותי היה שלפני עשור היקף המתגייסים היה קצת יותר גבוה, כי אני מזכיר לכולם, הייתה לנו עלייה, היקף היילודה היה שונה ממה שקורה היום.
<יוסי מלכה: היקף הבנים היחידים שאני מגייס במחזור גיוס, גדל ב-30%.
<יוסי מלכה: היום משפחות חד-הוריות גדולות יותר ממה שהיה בעבר וזה משפיע.
<יוסי מלכה: זו הסתכלות חברתית.
<יוסי מלכה: הצבא הוא תוצר של כל התהליך שאנחנו מדברים כאן.
<יוסי מלכה: ולשאלתך, חבר הכנסת, אני אומר משהו בהקשר הזה.
<יוסי מלכה: אני באופן אישי לקחתי שתי מכינות שהן הבייבי שלי בהקשר הזה, אחת מהן מכינת 'אחד משלנו', זה בני נוער שמגיעים מהשוליים עם נתוני איכות מאד נמוכים, עם ר"פ – רישום פלילי – מאד גבוה.
<יוסי מלכה: אני גאה לומר לך שבכל מחזור אנחנו מצרפים מהאוכלוסייה הזאת ליחידות המיוחדות.
<יוסי מלכה: צירפתי אחד למטכ"ל, לשלדג, 669 וכולם לוחמים.
<יוסי מלכה: לא רק זה, גם חלקם כבר - - -
שמעון אוחיון: בלי הכנה במכינות?
<יוסי מלכה: עם הכנה של מכינה.
עמרם מצנע: אנחנו מדברים על מכינות אופק.
שמעון אוחיון: לא, לא, סליחה.
<יוסי מלכה: אני אומר לך, אני גאה לראות את הדבר הזה.
עמרם מצנע: אני הערכתי שזו תהיה תשובתך.
עמרם מצנע: אני מעורב במכינות בניצנה ובירוחם ועם הסוכנות, ואם ככה, למה אתם לא משקיעים בזה יותר משאבים?
<יוסי מלכה: אז אנחנו משקיעים.
עמרם מצנע: לא מספיק.
אלעזר שטרן: אבל למה השאלה היא לצבא?
עמרם מצנע: אני אגיד לך למה השאלה היא לצבא.
עמרם מצנע: כי הצבא לא רק מקבל את הילד בן 18, הוא מקדיש מאמצים, אמצעים וכוח אדם להביא את בני ה-18 לשירות יותר איכותי, והוא עושה את זה.
אלעזר שטרן: אבל יש לי שאלה, נגיד חסר כסף לצבא, אז מה, אנחנו שולחים את הצבא ללכת לעבוד בשביל שיביא כסף?
עמרם מצנע: קודם כל במידה מסוימת כן, הוא מוכר מחנות, זו עבודה.
אלעזר שטרן: בסדר, אז הוא מוכר וגם הוא לא מקבל.
אלעזר שטרן: אני חושב שחלק מהבעיה פה ואני אומר את זה גם על הסיפור של הגדנ"ע, לצבא יש משאבים מרכזיים - כוח אדם וכסף – כמו לכל-.
אלעזר שטרן: כוח אדם, וכסף שהוא משאב שהמדינה מעמידה להם, בהקשר הזה, משרד האוצר.
אלעזר שטרן: גם כוח אדם זה משאב שהמדינה צריכה להעמיד לצבא.
אלעזר שטרן: עכשיו, במידה מסוימת זה מערכת החינוך שצריכה להעמיד לצבא איכות כוח אדם עם יכולות, עם מה שצריך להיות.
אלעזר שטרן: זה לא עסק של הצבא.
אלעזר שטרן: על פניו, מזל שהם לא מתעסקים בכיתות ט'.
אלעזר שטרן: אוי ואבוי.
אלעזר שטרן: אני יכול להבין מנהל בית ספר שאומר אני לא רוצה את הצבא, תנו לי, אני מכשיר אותם, תסמכו עלי, אני מחנך פה חינוך ערכי שיש בבית הספר.
אלעזר שטרן: כשיבואו לאתגרים של החברה הישראלית, אתם תראו שהם יעמדו בהם גם הצבא.
אלעזר שטרן: אם זה היה ככה, אחלה.
אלעזר שטרן: אבל זה לא ככה בהקשר הזה.
אלעזר שטרן: זאת אומרת עובדה שיש קורלציה מסוימת, כמו שהבנו קודם, בין אי נתינה למפקד להיכנס לבית ספר, לבין המוטיבציה להתגייס, שאין ספק שבנתונים של היום, אינשאללה ישתנו פעם, זה המדד המרכזי לחינוך ערכי.
אלעזר שטרן: עכשיו, השאלה פה היא באמת למשרד החינוך כאן.
אלעזר שטרן: מצוקות יש לכולם.
אלעזר שטרן: אני דרך אגב לא ראיתי ששר החינוך, אני חושב שלא ראיתי, תקנו אותי אם אני טועה, מחליט שהפטנט הזה של הגדנ"ע הוא חשוב כמו שהוא חשוב לבגרות.
אלעזר שטרן: נגיד לאותו סל מדידה, ועכשיו בואו נחליט שגם משרד החינוך משקיע גם.
שמעון אוחיון: כמו במכינות.
שמעון אוחיון: כמו במכינה, זה חצי-חצי.
אלעזר שטרן: או כמו בשבועות הגדנ"ע.
אלעזר שטרן: ולהגיד לכם יותר מזה?
אלעזר שטרן: כמו בישיבות שמשרד החינוך משלם, מה אתם רוצים?
עמרם מצנע: אלעזר, תראה, גם משרד החינוך יכול לומר, יכול לומר – הוא לא אומר את זה – אבל יכול לומר: חברים, אני עוסק בחינוך.
עמרם מצנע: יש תכנית לימודים, אני צריך להביא אותם להישגיות, השירות הצבאי הוא אחד הערכים במדינה, אבל אני לא מחויב להשקיע, או כמו שאומר הצבא, כמו שאתה אומר על הצבא, אני מקבל את הילד בגיל 18, מה שקיבלתי – אני לוקח אותו מכאן והלאה.
עמרם מצנע: עכשיו, המציאות יצרה שיתוף פעולה.
עמרם מצנע: למשל, התקציב שהולך למכינות הקדם צבאיות, הרי יש תקציב, זה מתוקצב, הוא תקנה במשרד החינוך, אבל בהשתתפות משרד הביטחון.
עמרם מצנע: עכשיו, אני חוזר חזרה למיקוד שמיקדתי במכינות אופק מה שנקרא, ששם ההישג והתועלת הם מאיזו זווית שאתה לא מסתכל על זה.
עמרם מצנע: קודם כל מבחינת באמת להפוך פוטנציאל לשירות, של באמת נוער מנותק כזה, נוער עם עבר פלילי, נוער שהצבא זה לא בראש מעייניו בכלל.
עמרם מצנע: אז קודם כל זה באמת תוספת החיילים.
עמרם מצנע: הדבר השני זה חברתי, זה נוער שאתה מציל אותו בנקודת המפגש הזה, מלהתדרדר אתה מביא אותו להיות אזרח מועיל לעצמו ולסביבה; ואני יודע שאין מכסות שם.
עמרם מצנע: אין מכסות, אלף כי זה באמת מיצוי פוטנציאל שלא מוצה עד היום, וב', כי זה חצי שנה, אבל.
עמרם מצנע: זה לא חוצה את המחזור.
<יוסי מלכה: חלקם גם שנתיים.
עמרם מצנע: לא, רובם - - -
<יוסי מלכה: מה שאני מלווה בירוחם זה חצי שנתי.
עמרם מצנע: לא, המכינות השנתיות הן בקטגוריה אחרת, וזה נכון שהן היום פונות יותר - כמו המכינה בעכו - לנוער יותר מוחלש.
עמרם מצנע: יש היום גם, הרי לאורך שנים מעיירות הפיתוח לא הלכו למכינות, כמו שלא הלכו לש"ש.
עמרם מצנע: היום בעיירות הפיתוח מבינים שזה מדד לחינוך האיכותי.
עמרם מצנע: ולכן לצד הבגרויות והשירות הצבאי המשמעותי, מאד מעודדים ללכת להיות ש"ש או מכינות קדם צבאיות, ובאמת יש תזוזה בעניין הזה, וזה דבר מאד חיובי.
עמרם מצנע: אבל אני חוזר ואומר, אני חושב, זה לא המקום, אבל הרי משרד החינוך פתח תקנה למכינות החצי-שנתיות.
עמרם מצנע: אני עוסק בזה די הרבה, כי זה מאד משמעותי.
עמרם מצנע: וכשפתחו את התקנה וזה שי פירון, שבאמת הנושאים האלה מאד חשובים לו.
עמרם מצנע: באחד הדיונים שהיו אצלי אז, משרד החינוך שם על זה כסף.
עמרם מצנע: אני פניתי אז למשרד הביטחון, אנחנו נפנה גם בסיכום הזה פעם נוספת, כדי שהוא יעשה מטצ'ינג לתקנה שפתח משרד החינוך, כדי באמת לאפשר, כי המכינות החצי שנתיות, הן לא נופלות לקטגוריה של התקציב המסורתי שמגיע למכינות.
עמרם מצנע: זה רציתי לומר בעניין הזה.
אלעזר שטרן: יש לכם מדדים על קשר בין הישגי בגרות למוטיבציה לשירות?
אלעזר שטרן: הסתכלתם פעם על זה?
<דורית בר חי: אני לא בדקתי את זה אחד לאחד, אבל אני יכולה לומר שיש - - -
עמרם מצנע: אני מניח שיש קשר.
<דורית בר חי: זה לא מחקרי, זה איכותני.
<דורית בר חי: אני יכולה לומר שבתי הספר - - -
שמעון אוחיון: את מזלזלת במחקר איכותני?
<דורית בר חי: לא, חס וחלילה, אני אומרת שאני לא בדקתי את זה ברמה מחקרית.
שמעון אוחיון: יש אומרים שזה הרבה יותר.
<דורית בר חי: ברמה האיכותנית אני יכולה לומר שבתי הספר החזקים הם גם בתי ספר שמובילים מבחינת גיוס, בנוסף לזה שהם בתי ספר שמקבלים חינוך ערכי מתוגבר.
<דורית בר חי: אני יכולה לומר באופן חד משמעי, אני מקבלת את כל התכניות החינוכיות של הכנה לצה"ל, בתי הספר שמשקיעים בהכנה לצה"ל, הם גם בתי הספר שרואים בהישגים לימודיים חשיבות רבה.
<דורית בר חי: יש גם בעניין הזה קורלציה.
שמעון אוחיון: אני רוצה לומר משהו בקטע הזה.
שמעון אוחיון: תראה, העניין של ההתייחסות פה, לבוא ולהגיד בסדר, אנחנו לא מחויבים, אנחנו לא צריכים להכין את האנשים.
שמעון אוחיון: אני יודע שבסופו של דבר אפשר לבוא בטענות למשרד החינוך – מה קרה לאותו נוער?
שמעון אוחיון: אותו נוער שוליים או אותו נוער סיכון, או תקרא לזה מה שאתה קראת – אתה נכשלת.
שמעון אוחיון: אתה מסתכל על צה"ל כסדנת תיקונים?
שמעון אוחיון: הנה, צה"ל לוקח את החברה האלה ומכין אותם לא רק לעניין הזה של שירות בצה"ל כמו שצריך, אלא מכין אותם לחיים בכלל.
שמעון אוחיון: נותן להם מקום.
שמעון אוחיון: כשאני ראיתי מה שנעשה במסגרת אותה מכינה לגבי יוצאי אתיופיה – כל הכבוד.
שמעון אוחיון: צריך באמת להצדיע לאחד המשברים שאנחנו חווים, וברוך השם נעשית פעולת מניעה.
שמעון אוחיון: אין ספק שמבחינת ההשפעה החינוכית, אותו שבוע בגדנ"ע, או כל פעילות במסגרת צה"ל, היא עולה שבעתיים, עשרת מונים מאשר שיעורים פרונטאליים וכל מיני חומרים וטקסטים וכו'.
שמעון אוחיון: הצד החוויתי, עוד בגיל ההתבגרות, הוא משמעותי ביותר פה, לגבי הגיוס לצה"ל.
שמעון אוחיון: אבל אני חושב שגם משרד החינוך צריך לשנות את התפיסה, והוא צריך גם להכיר טובה לצה"ל: אני נתתי לך בוגרים, שהם לא מוכנים לחיים, ואתה בכל זאת עושה את תפקידך ומכין אותם לחיים, משתלבים במערכת צה"ל.
שמעון אוחיון: איפה כאן מערכת החינוך בנקודה הזאת, שהיא צריכה גם לעשות את שלה ולתת כמה שיותר את חלקה.
שמעון אוחיון: אני לא רואה בעיה מדוע במשרד הביטחון, לא נוכל כאן באמת להיאבק כדי שיקבל את התקציבים שלו בשביל להגדיל גם את הפעילות.
שמעון אוחיון: לא 30,000 בגדנ"ע, אלא כן ה-70,000 יגיעו לגדנ"ע.
שמעון אוחיון: ואם צריכים לפתוח עוד מכינות קדם צבאיות, והציבור הדתי הלאומי הגיע למיצוי וצריכים עוד לאוכלוסיות כלליות אחרות, מדוע לא לעזור לו לגייס את התקציב הזה?
שמעון אוחיון: אבל אני לא רוצה לפטור את מערכת החינוך, שהיא תחכה לפתח לצה"ל, הוא יציל אותי.
<דורית בר חי: העשייה שלנו בתחום הזה היא כל כך גדולה.
<דורית בר חי: אני רוצה ברשותכם לבקש מהגברת ריקי מנדל, שהיא הממונה במחוז ירושלים, להציג מה נעשה היום בהכנה לצה"ל במחוז ירושלים.
<דורית בר חי: זה מודל.
<ריקי מנדל: אני יכולה להתייחס בכלל אל העיר ירושלים, כי העיר ירושלים מאד מעניינת אותנו.
<ריקי מנדל: התגייסו כל הכוחות של העיר.
<ריקי מנדל: זאת אומרת היום יש שולחן עגול בדרג של מנכ"ל העיר, יוסי הימן, שהוא לקח את כל המשימה הזאת על כתפיו, וכל הגורמים ביחד, כדי לנסות ולראות, לפלח את העיר - - -
שמעון אוחיון: במסגרת מנח"י?
<ריקי מנדל: מנח"י.
<ריקי מנדל: אני מדברת על העיר, זה מנח"י.
<ריקי מנדל: איתן טימין הזכיר כאן את העניין של רשות נרתמת.
<ריקי מנדל: אז הרשות נרתמה עם כל הגורמים, החוץ בית ספריים והבית ספריים, יחד עם כל הגורמים, כל העמותות שיכולות כמובן לסייע כדי לפלח את האוכלוסיות ולקבוע תכנית של סף רף לכל בית ספר.
<ריקי מנדל: מה נדרש במסגרת התכנית החינוכית ערכית, איפה אנחנו משלבים זרועות בכל מה שניתן, בכל סל הפעילויות שמשרד הביטחון נותן, מערך מגן נותן, מיטב נותן.
<ריקי מנדל: איך אנחנו יכולים לתת בעצם לבית הספר תכנית מינימאלית, שהעיר גם תחייב לעשות, לאותם בתי ספר שהם במיקוד, נורמטיביים, ובתי ספר שמצריכים מה שנקרא עין קצת אחרת.
<ריקי מנדל: כמו כן גם התייחסנו לנושא של כוחות סמי-מקצועיים בעיר, שגם את הסוגיה הזאת אני רוצה להעלות.
<ריקי מנדל: גם ש"ש, גם הנושא של חימ"ש, של מורות חילות, שאנחנו גם בעניין הזה היינו מאד מאד שמחים לו היינו מקבלים תגבור, כי אנחנו רואים את העבודה שנעשית, גם של גרעיני הנח"ל וגם של המורות החיילות בעבודה בקהילה, שמחזקת גם בתוך בתי הספר וגם מחוץ לבתי הספר, בתוך המנהליים הקהילתיים, את העבודה שבה הם עושים, בעבודה הפרטנית והקבוצתית, במוטיבציה לשירות משמעותי בצה"ל.
<ריקי מנדל: ואנחנו רואים את הקורלציה בעבודה.
<ריקי מנדל: נגענו גם בנושא של פילוח של אוכלוסיות, אם זה בנוער יוצא אתיופיה, שאנחנו מקיימים כרגע שיח מאד ערני ביצירת מודל משמעותי לגיוס, בעבודה פרטנית וקבוצתית.
<ריקי מנדל: אני רוצה להתייחס לסוגיה שאתה העילית, לעניין של מכינה, כי גם בנושא הזה, בתוך העיר ירושלים מתקיימת מכינה חצי שנתית של אחרי.
<ריקי מנדל: היא מתקיימת יחד עם מרכז ההכנה לצה"ל הרשותי בעיר.
<ריקי מנדל: אני מתייחסת כרגע רק לעיר ירושלים, למרות שבפריפריה, ברשויות השונות במחוז נעשית עבודה עם כל הפרובלמאטיקה של המחוז, שמתוך 22 הרשויות, חלק גדול מהן הן רשויות דתיות שמצריכות שיח אחר, כמו בית"ר עילית, כמו מודיעין עילית, ששם אנחנו נרתמים באופן שונה.
<ריקי מנדל: מכינה כזאת, שראיתי אותה אתמול - - -
עמרם מצנע: בבית"ר עילית יש בכלל גיוס?
<ריקי מנדל: יש גיוס.
<ריקי מנדל: יש גיוס שנעשה, ואני חושבת שאם הייתה יושבת כאן מפקדת לשכת גיוס ירושלים, היא הייתה נותנת גם את הפריזמה של דברים שנעשים מתחת, מה שנקרא – בצורה שקטה – נקרא לזה.
<ריקי מנדל: לא על ידי פרסומים מעל גבי העיתונות, אלא בצורה שקטה.
שמעון אוחיון: את יכולה אולי לתת לנו פילוח של האוכלוסייה בבית"ר עילית, מה זה, תסלחי לי?
<ריקי מנדל: אני מדברת על חרדים, כמובן, אני מדברת על אוכלוסייה חרדית שמתגייסת.
שמעון אוחיון: כן, אבל תעזרי לי גם להבין את העניין הזה בנקודה הזאת, ותסלחי לי על ההבחנה – בין ספרדים לאשכנזים.
<ריקי מנדל: וואו, ממש לא, אין לי נתונים לסוגיה הזאת.
שמעון אוחיון: האם למשל, אני מתאר לעצמי, אני מעריך שהציבור שמזוהה יותר עם ש"ס הוא יהיה פתוח יותר לשירות בצה"ל, מאשר הציבור שמזוהה - - -
<ריקי מנדל: אני יכולה להגיד לך ש - - -
שמעון אוחיון: לא, לא, בסדר, אני רציתי נתונים.
<איתן טימן: אין לנו נתונים.
אלעזר שטרן: אבל היא לא תגיד לך.
אלעזר שטרן: ברוך השם שהיא לא תגיד לך.
<ריקי מנדל: אני יכולה לומר לך שהבחנה כזאת בוודאי, אני גם קיוויתי שבגילי המפולג אני גם לא אשמע כאלה הבחנות, אבל הן קיימות כנראה.
<ריקי מנדל: אבל מי שמגיע, ואני מגיעה הרבה - - -
שמעון אוחיון: אבל ככה נוכל ונדע להתמקד, אולי לנסות להתלבש.
שמעון אוחיון: לא שאני אופטימי בהצלחה בקטע הזה, אבל לפחות שנדע איפה להשקיע כוחות בנקודה הזאת של הגברת הגיוס לצה"ל.
<ריקי מנדל: אני יכולה אבל להזמין אותך ללשכת הגיוס ולראות מקרוב את האולמות המלאים שם באוכלוסייה החרדית, שעוברים תהליכים מאד מאד משמעותיים ומגיעים מכל הפריפריה של ירושלים והחוצה.
<ריקי מנדל: רק עוד משפט אחד, משפט אחרון.
<ריקי מנדל: אני ראיתי את המכינות הקדם צבאיות האלה מקרוב, החצי שנתיות.
<ריקי מנדל: ואני אומרת שוב, אותם ילדים שפגשתי אתמול, 32 בני נוער, שלא היה להם שום סיכוי, לא היה להם שום סיכוי אלמלא המכינה הזאת, בהגברת השייכות והפחתת תחושת הניכור מהמדינה, ובוודאי by -product , זה כמובן השירות בצה"ל.
<ריקי מנדל: אני רוצה להציג עוד איזה שהוא מודל שמתפתח, אמנם מודל אחד, אבל אני מקווה שממנו גם נגיע לרבים.
<ריקי מנדל: בבית הספר סליגסברג בירושלים, כבר יש אישורים ותקציבים לכך, לקיים מודל של מכינה בת שלושה שבועות לכיתות י"ב בתוך בית הספר.
<ריקי מנדל: אנחנו מנסים את זה.
<ריקי מנדל: זאת אומרת לראות האם אפשר להביא את הכלים של המכינה לתוך בית הספר.
שמעון אוחיון: מה הוא האיפיון של בית הספר הזה?
שמעון אוחיון: זה בית ספר רגיל?
שמעון אוחיון: תיכון רגיל?
<ריקי מנדל: זה בית ספר רגיל.
<ריקי מנדל: מי שעומד בראשו ניהל מכינה קדם צבאית.
אלעזר שטרן: מי זה?
<ריקי מנדל: תומר.
אלעזר שטרן: דרך אגב, זה יכול להיות גם לא נעים להגיד, פתרון לשבוע גדנ"ע, למה שדיברנו קודם אולי.
<דורית בר חי: מחפשים חלופות לשבוע הגדנ"ע, לאור המצוקה בעניין.
אלעזר שטרן: זאת אומרת אוקיי, זה סוג של חלופה שאני בטוח שהתוצאות תהיינה - - -
עמרם מצנע: רגע, אבל השלושה שבועות האלה, מתי עושים אותם?
<ריקי מנדל: עכשיו ממש, לקראת ינואר.
עמרם מצנע: בתוך שנת הלימודים?
<ריקי מנדל: בתוך שנת הלימודים, יש לי אישור לכך מהמנכ"לית של משרד החינוך לתקציבים ולשעות.
עמרם מצנע: יש זמן לקחת את י"ב לשלושה שבועות?
<ריקי מנדל: זה יהיה בתוך מערכת הלימודים, עם הארכה של שעות הלימודים לתוך פעילות של אחר הצהריים.
עמרם מצנע: אז זה לא שלושה שבועות מרוכזים.
<ריקי מנדל: הם יהיו שלושה שבועות מרוכזים.
אלעזר שטרן: מרוכזים, אבל לא רק.
<ריקי מנדל: אבל לא רק.
עמרם מצנע: ביום הזה זה יום עם סדר יום גם רגיל וגם תוספתי.
<ריקי מנדל: נכון, נכון.
עמרם מצנע: זה לא תחליף לשבוע גדנ"ע.
<ריקי מנדל: זה לא במקום, הם יוצאים גם לשבוע גדנ"ע.
<דורית בר חי: זה לא במקום, אבל אנחנו מחפשים פתרונות.
עמרם מצנע: בואו, אנחנו צריכים להתחיל להתכנס.
<איתן טימן: אבל אולי משפט, כי אתם אמרתם משהו – לתגבר גיוס.
<איתן טימן: תראה, משרד החינוך ראה בזמנו שפעילות המדנ"ים בבתי הספר, עוזרת מאד, במיוחד כשהם הולכים מול אוכלוסיות מוחלשות.
<איתן טימן: צה"ל מהרבה סיבות צדק וקיצץ מאד את נושא המד"נים.
<איתן טימן: הלכנו בהסכמה שאנחנו לוקחים את המורות חיילות שלנו, מנתבים אותן להכנה לצה"ל ומכניסים אותן לבתי הספר.
<איתן טימן: נכון לעכשיו אנחנו נמצאים פני בקשה של הצבא להתחיל ולקצץ, עד כדי לגמור את נושא מורות חיילות, שפה אין בעיה כספית למשרד החינוך.
<איתן טימן: משרד החינוך הגיש בקשה להעלות את קניית המורות חיילות ל-1,000.
<איתן טימן: היום יש 600 ומשהו.
<איתן טימן: כלומר, הצבא צריך כן להתכנס בתוך עצמו ולהגיד – אם אתה מוריד את המד"נים, תוריד מחר את המורות חיילות, אין ספק שהמגמה הזאת תגדל, אני אומר את זה חד וחלק.
<איתן טימן: כי עדיין, הלוחם בשטח, זה המורה חיילת היום והמד"ן.
<איתן טימן: כל השאר זה דברים נוספים.
<איתן טימן: ואני אומר, ופה אין בעיה כספית.
<איתן טימן: משרד החינוך אומר במפורש – אין לי בעיה לקנות עוד מורות חיילות.
<איתן טימן: צה"ל, בגלל שזה חוץ ימ"ל וכל מיני דברים, אמרנו להם מורות חיילות זה מערכת שעשתה בחברה הישראלית, מבן גוריון ועד היום, מהפכה אדירה, והיא נכנסת לבתי הספר המוחלשים בהסכמת שני הצדדים.
<איתן טימן: משפט אחד גם בעידוד והכנה לצה"ל, בנושא שבוע הגדנ"ע.
<איתן טימן: גם פה משרד החינוך אמר לצבא, למשרד הביטחון, זה לא לצבא: אנחנו מוכנים להשתתף.
<איתן טימן: היה לנו בהחלטה, הם ביקשו רבע מיליון לטובת שיפוצים, שצה"ל לא יודע להוציא כספיים.
<איתן טימן: משרד החינוך שם את זה והעביר למשרד הביטחון.
<איתן טימן: כלומר, הבעיה היא קודם באמת שישבו משרד הביטחון, צה"ל, עם משרד החינוך ויגידו – יש פרטנר.
אלעזר שטרן: אלף אני חושב שהמשפט האחרון, יושב ראש הוועדה, אני חושב שראוי לזמן דיון.
אלעזר שטרן: אם אנחנו מגבים את השבוע הזה, לעשות דיון משותף של משרד הביטחון על שבוע הגדנ"ע הזה, בהנחה שהוא סוג של משאב יעיל, שנמצא במחסור ואפשר למצוא את זה.
אלעזר שטרן: אני חושב שיש פה דבר מרכזי שהוא כאילו מתחת לפני השטח, שהוא חיבור - אני אומר ככה - של האני במרכז, מול מסרים שעלולים לבלבל.
אלעזר שטרן: אז הצבא, אני ראיתי בחודשיים האחרונים, קצת הגדיר מי זה לוחם ומי זה לא לוחם, כדי שלא כל כיפת ברזל או מישהו בעורף, יגיד גם אני לוחם, ואולי הם בתוך הנתונים האלה של הצבא עד היום.
אלעזר שטרן: יכול להיות שהנתונים האמיתיים ביחס למה שאתה מכיר, הם יותר קשים.