GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: אוקיי, אנחנו נעשה כזה דיון ואז נשמע, כי יש באמת, תדע לך, תפיסה מקצועית, לא פוליטית ולא שום דבר, שאומרת שבשפה הערבית - - -
מאיר שטרית: שצריך לחזק את שפת האם.
עמרם מצנע: קודם כל צריך לחזק את שפת האם, ושפת האם פה היא בעייתית.
מאיר שטרית: השאלה היא מה היא שפת האם.
עמרם מצנע: מה שהם צריכים לחזק זה את השפה הספרותית, כי הלו בסופו של דבר גם את הטקסטים שאתה לומד בכיתה, בערבית, זה בשפה ספרותית.
מאיר שטרית: נכון, אתה לא מדבר אותה.
עמרם מצנע: ולכן הם גם חלשים במקצועות בשפה הערבית.
מאיר שטרית: נכון, נכון.
מאיר שטרית: בשפה הערבית ספרותית, אני זוכר מגיל 4 לקרוא מערבית, אבל מי דיבר את השפה הזאת?
מאיר שטרית: אף אחד.
מאיר שטרית: כולם מדברים מרוקאית.
מאיר שטרית: זה דבר אחר לגמרי.
עמרם מצנע: אבל זו שפת הכתיבה.
מאיר שטרית: במגזר הערבי מדברים בשפת האם שזו השפה המדוברת, לא השפה הספרותית.
<עבדאללה חטיב: אבל שפת הכתיבה בבתי הספר היא השפה הספרותית.
מאיר שטרית: אין להם ברירה.
מאיר שטרית: איך כותבים את השפה המדוברת, לא באותן אותיות?
מאיר שטרית: זה אותו דבר.
<עבדאללה חטיב: זה באותן אותיות.
מאיר שטרית: איך כתובים העיתונים?
<עבדאללה חטיב: דווקא בשפה שהיא השפה התקנית קוראים לזה, שהיא ברמה יותר גבוהה מהשפה המדוברת.
<עבדאללה חטיב: היא בין המדוברת לספרותית.
מאיר שטרית: אבל היא לא הספרותית.
עמרם מצנע: המציאו כבר שפה שלישית.
עמרם מצנע: על סדר-היום: תקנות לימוד חובה (תלמידים הלומדים ברשות חינוך מקומית אחרת) (תיקון), התשע"ד–2013.
<חגית מאיר: שלום.
<חגית מאיר: עניינה של הבקשה הזאת הוא בשינוי התעריף.
<חגית מאיר: על-פי חוק לימוד חובה, רשות חינוך מקומית שאין לה מענה חינוכי מתאים לתלמידים תושביה, מגיעה להסכם עם רשות מקומית אחרת סמוכה, שולחת אליה את התלמידים הללו, ומשלמת לה תשלום עבור תלמידי חוץ.
<חגית מאיר: גובה התשלום ומנגנון העדכון מדי שנה קבוע בתקנות.
<חגית מאיר: אנחנו מבקשים לשנות את בסיס החישוב שנקבע לאחרונה, בשנת 2055, מחמת שתי התפתחויות עיקריות: אחת מהן היא עלויות שמירה שעלו מאוד.
<חגית מאיר: כידוע, עלויות של שמירה ואבטחה במוסדות חינוך מתחלקות בין המשרד לביטחון פנים לבין הרשויות המקומיות.
<חגית מאיר: כתוצאה מאכיפה של חוקי עבודה על חברות קבלן התייקרה מאוד עלות השמירה והאבטחה, שכן הרוב זה חברות קבלן של המאבטחים בבתי הספר.
<חגית מאיר: זה התייקר מעבר להתייקרות המדדית.
<חגית מאיר: דבר נוסף הוא שמשרד החינוך הוסיף במהלך חמש שנים 300 תקני פסיכולוגים חדשים למערכת החינוך, ובעלות שכרו של פסיכולוג נושא משרד החינוך ב-68 אחוז, והרשות המקומית ב-32 אחוז.
<חגית מאיר: אז למעשה הגדלת מספר הפסיכולוגים ברשויות מטילה עלות נוספת על הרשויות, ומייקרת את התשלום עבור תלמידי חוץ.
<חגית מאיר: מרכז השלטון המקומי ביקש את עדכון התעריפים.
<חגית מאיר: ועדה משותפת למרכז השלטון המקומי ולמשרד החינוך ישבה על המדוכה, והחליטה על הבסיס החדש ועל התעריף החדש בהסכמה בין שני הגופים.
<חגית מאיר: לאור הסכמה זאת אנחנו מבקשים מהכנסת לאשר לנו בתקנות את התעריף החדש.
עמרם מצנע: נקרא, בבקשה.
<מירב ישראלי: זה מפנה לתקנות הישנות.
<מירב ישראלי: "תקנות לימוד חובה (תלמידים הלומדים ברשות חינוך מקומית אחרת) (תיקון).
<מירב ישראלי: בתוקף סמכותי לפי סעיפים 7א ו-15 לחוק לימוד חובה, לאחר היוועצות בוועד החינוך לפי סעיף 14 לחוק – שאני מבינה שהתקיימה"- - -
<חגית מאיר: לכן זה לא הוגש קודם לכן.
<חגית מאיר: המתנו עד מילוי התקנים החסרים.
<מירב ישראלי: "ולאחר התייעצות עם מרכז השלטון המקומי ובאישור ועדת החינוך והתרבות והספורט – זה צריך להיות - של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה": תיקון הפתיח.
שמעון אוחיון: זה לא בתקופה שלנו.
<מירב ישראלי: זה ב-2005, התקנות המקוריות.
שמעון אוחיון: לא, לאחר התייעצות ו-וועדת החינוך.
<מירב ישראלי: זה החדש.
עמרם מצנע: זה התקנות, והחתימה שלהן מותנית.
<מירב ישראלי: בפתיח לתקנות לימוד חובה (תלמידים הלומדים ברשות חינוך מקומית אחרת), (להלן – התקנות העיקריות), במקום "7א(א)(4) יבוא "7א".
<מירב ישראלי: זה אומר שסעיף 7א לחוק לימוד חובה הוא זה שמסמיך את השר לקבוע את התקנות שהתיקון שלהן נמצא לפנינו.
<מירב ישראלי: בעבר היתה הפניה פה בתקנות הראשיות רק לפסקה (4), שאומרת כך: השר בהתייעצות עם מרכז השלטון המקומי ובאישור ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת יתקין, בכפוף להוראות סעיף קטן (ג), תקנות לעניין מוסד חינוך מתאים לצורך סעיף זה.
<מירב ישראלי: התקנת התקנות תיעשה בהתחשב גם בסוגי מוסדות חינוך, במיקומם ובאזורי מגורים של ילדים ונערים.
<מירב ישראלי: יש פה גם סעיף 7א(ב), שאומר: השר בהתייעצות מרכז השלטון המקומי באישור ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, יקבע את סכום ההשתתפות.
<מירב ישראלי: רשאי הוא לקבוע סכומי השתתפות שונים.
<מירב ישראלי: למעשה התקנות צריכות לכלול גם את א וגם את ב.
<מירב ישראלי: בעצם זה תיקון טכני שמדייק את ההפניה.
עמרם מצנע: מה זה 7א(א)(4)?
<מירב ישראלי: זה מה שהקראתי.
<מירב ישראלי: אנחנו מוחקים את א(4), לכן זה תקנות לפי כל הסעיף.
<מירב ישראלי: זה פשוט לדייק את ההפניה.
שמעון אוחיון: א(4) כולל הכול?
<מירב ישראלי: לא, הוא כולל רק את ההוראות לגבי מהו מוסד חינוך מתאים.
<מירב ישראלי: ההוראות לגבי שיעור ההשתתפות זה ב-7א(ב).
<מירב ישראלי: זה עניין טכני, דיוק של ההפניה.
<לירן שפיגל: כן.
<מירב ישראלי: 15 זה הסעיף הכללי של התקנת התקנות.
<מירב ישראלי: במקום 7א(א)(4) יבוא 7א.
<מירב ישראלי: אפשר להכניס פה גם תיקון של שם הוועדה – שכבר יהיה מדויק.
<מירב ישראלי: תיקון תקנה 1.
<מירב ישראלי: בתקנה 1 לתקנות העיקריות – אחרי ההגדרה "חטיבה עליונה" יבוא: "תקן שעות" – כהגדרתו בתקנות חינוך ממלכתי (סדרי הפיקוח), התשי"ז-1956.
<מירב ישראלי: ההגדרה בתקנות ההן אומרת: מספר שעות הלימוד, שעות חינוך ושעות הניהול שנקבעו לכל מוסד בהתאם לתקנות ההן.
<מירב ישראלי: זה תקן שעות שנקבע לפי תקנות אחרות.
<מירב ישראלי: תכף נראה שבהוספת תקנת 3א יש הפניה להגדרת הזאת – לכן היה בה צורך.
<מירב ישראלי: בתקנה 2 לתקנות העיקריות – (1) בפסקה (1)(א) במקום "גן ילדים, בית ספר יסודי או חטיבת ביניים" יבוא "גן ילדים ובית ספר יסודי"; (2) אחרי פסקת משנה (א) יבוא: "(א1) חטיבת ביניים;".
<מירב ישראלי: מה משמעות התיקון הזה – בעבר גן ילדים, בית ספר יסודי וחטיבת ביניים, היה להם אותו שיעור השתתפות.
<מירב ישראלי: עכשיו מפרידים אותם.
<מירב ישראלי: בתקנה 3 לתקנות העיקריות – (1) בתקנת משנה (א) - בפסקה (1) במקום "575 שקלים חדשים לשנה" יבוא "662 שקלים חדשים לשנה"; פסקה זו אומרת מה שיעור ההשתתפות לגבי גן ילדים ובית ספר יסודי בחינוך הממלכתי או הממלכתי דתי, שניתנה לגביו הודעה של הורי הרושם.
<מירב ישראלי: כלומר זה ממלכתי או ממלכתי דתי, גן ילדים, בית ספר יסודי.
<מירב ישראלי: שיעור ההשתתפות עלה מ-575 ש"ח ל-662 ש"ח.
<מירב ישראלי: היא הסבירה שזה שמירה ופסיכולוגים.
<מירב ישראלי: זה לגבי בית ספר יסודי וגן ילדים.
<מירב ישראלי: אחרי פסקה (1) יבוא: "(1א) לגבי תלמידים כמפורט בפסקאות משנה (א1) ו-(נ) שבתקנה 2(1) – ביחס לתלמיד בחטיבת ביניים – 845 שקלים חדשים לשנה;".
<מירב ישראלי: כלומר נוצרה פה אפשרות חדשה של חטיבת ביניים.
<מירב ישראלי: פסקה (ה): מוסד חינוך אחר – כלומר לא אחד מהמוזכרים בסעיף – שהרשות השולחת אישרה כמוסד חינוך מתאים, ובלבד שהוא מוסד חינוך שחל עליו סעיף 7א לחוק.
<מירב ישראלי: אלה שתי האפשרויות.
<מירב ישראלי: אז יש לנו יסודי - 662, חטיבת ביניים - 845.
<מירב ישראלי: (ג) בפסקה (2) במקום "644 שקלים חדשים לשנה" יבוא "849 שקלים חדשים".
<מירב ישראלי: פסקה (2) מתייחסת לתלמידים כמפורט בפסקאות משנה (ב) ו-(ה), שזה חטיבה עליונה ומוסד חינוך אחר, שהוא לא חטיבת ביניים, שדיברנו קודם, ביחס לתלמיד בחטיבה עליונה.
<מירב ישראלי: זה 849.
<מירב ישראלי: זה כל דרגות הכיתות.
עמרם מצנע: כלומר גן ויסודי זה 662, חטיבת ביניים – 845, ותיכון – 849.
<מירב ישראלי: בדיוק.
<מירב ישראלי: בתקנת משנה (ב), שזה נושא עדכון למדד, במקום 1 בפברואר יבוא 1 ביולי.
<מירב ישראלי: בעצם יש אפשרות לעדכן בכל שנה, לפי שיעור – אקרא את זה: הסכומים הנקובים בתקנת משנה (א), שזה מה שדיברנו קודם, יעודכנו – בעבר זה היה ב-1 בפברואר – תכף תסבירו למה שיניתם - זה משתנה ל-1 ביולי בכל שנה, לפי שיעור עליית המדד שפורסם בחודש שקדם ליום העדכון לעומת המדד שפורסם בחודש שקדם ליום העדכון.
<מירב ישראלי: כלומר יש עדכון אוטומטי שנתי למדד המחירים לצרכן של הסכום.
<חגית מאיר: העדפנו את יולי על פני פברואר כדי לסיים שנה – שלא ייוצר מצב של שינוי באמצע שנת לימודים.
<חגית מאיר: ואז אנחנו גם יכולים מראש להודיע לרשויות עד כמה היה העדכון.
עמרם מצנע: התקנות מאפשרות עדכון שקשור במדד המחיה.
עמרם מצנע: מה שעשיתם עכשיו התיקון, זה לא בגלל מדד המחיה אלא בגלל פרמטרים, שאם יהיה גם שינוי בעתיד, תצטרכו לבוא שוב.
<מירב ישראלי: אם הם רוצים מעבר למדד, הם חייבים לבוא לשנות את התקנות.
<מירב ישראלי: יש תקנה חדשה – הוספת תקנה 3א – שעות לימוד נוספות ושירותים נוספים.
<מירב ישראלי: הרשות השולחת והרשות הקולטת רשאיות לקבוע בהסכם, שהרשות השולחת תשתתף בתשלומים נוספים על אלה שקבועים בתקנות אלה בשל שעות לימוד נוספות על תקן שעות, שזה ההגדרה שהפנינו אליה קודם, ובשל שירותים נוספים שניתנים על-ידי הרשות הקולטת – להלן פעילות נוספת – ובלבד שתלמיד מהרשות השולחת לא ייפגע בשל פעילות נוספת, ולא יידרשו תשלומים בשל פעילות נוספת מהתלמיד או מהוריו.
<חגית מאיר: אנחנו נתקלנו לאורך השנים בתופעה שתלמיד נשלח לרשות קולטת, שמוסיפה ממקורותיה שעות לימוד וכל מיני שירותים לבתי הספר, ואז הרשות הקולטת היתה פונה להורי התלמיד, ואומרת:
<חגית מאיר: אני קיבלתי מהרשות השולחת רק את התעריף הבסיסי – תשלימו לי את X השקלים.
<חגית מאיר: כיוון ששלחו את התלמיד לא ביוזמת הוריו אלא ביוזמת הרשות, אנחנו סבורים, שאסור לפנות להורים, לדרוש את הסכומים האלה, וזה צריך להיות מוסכם בין הרשויות.
<חגית מאיר: עד כה זה לא היה מעוגן בשום החלטה, ותמיד היו נוצרים ויכוחים בנושא הזה.
<חגית מאיר: בהסכמה עם מרכז השלטון המקומי החלטנו לציין את זה מפורשות בתקנות, כדי שלא יימצאו הורים נדרשים לשלם סכומים נוספים, כאשר ילדיהם נשלחים- - -
עמרם מצנע: אבל מה שעלול לקרות זה שהרשות השולחת תגיד: זה שהוספתם שירותים נוספים – זו בעיה שלכם.
עמרם מצנע: אנחנו לא משלמים עבור זה, ואז הילד נשאר באמצע שוב.
<חגית מאיר: חובה על הרשות השולחת למצוא פתרון לילד.
<חגית מאיר: הבעיה מתחילה שהיו באים להורים עם תוספות של אלף שקלים בשנה וכו'.
<חגית מאיר: מדוע ההורים האלה, שמשלמים ארנונה ברשות מגוריהם, צריכים להוסיף כספים?
עמרם מצנע: לכן הן משלמים את המחיר הבסיסי, כי גם ברשות השולחת, אם בבית ספר נתון נותנים שירותים נוספים, היא תבקש מההורים.
<חגית מאיר: אנחנו מדברים על שירותים מתקציבה, שהיא מוסיפה על-ידי הרשות הקולטת.
<מירב ישראלי: זה לא 6ד.
עמרם מצנע: בהרבה פעמים זה לא שלרשות אין פתרון, והיא מאלצת את המשפחה לשלוח את הילד; הרבה פעמים המשפחות אומרות: אנחנו רוצים, והרשות מסכימה.
<חגית מאיר: אבל אז היא לא משלמת גם לא את התשלום הבסיסי; במקרים כאלה הרשות חותמת על הסכמה, לשלוח את התלמיד, תוך הודעה שבעלות התשלום יישאו ההורים.
<חגית מאיר: היא אומרת: לי יש פתרון לפי חוק –פתרון מתאים בזרם החינוכי ובשכבת גיל, זה הפתרון המתאים על-פי חוק.
<חגית מאיר: אם תלמיד רוצה ללמוד התמחות חינוכית כזו או אחרת שאין ברשות, מבחינה זו, זה לא פתרון מתאים, היא לא חייבת.
שמעון אוחיון: מה אכפת לכם להשאיר את זה בין הרשות?
עמרם מצנע: הם אומרים שהרשות המקבלת לא תגבה את זה מההורים- - -
<חגית מאיר: אלא מהרשות השולחת.
שמעון אוחיון: - - - לשלם גם במקרה, נאמר, לא שהרשות שלחה אותו.
<חגית מאיר: בחוק מסדירים חובה.
<חגית מאיר: התנדבות זה תמיד לפנים משורת הדין.
<חגית מאיר: אנחנו מסדירים את שורת הדין.
שמעון אוחיון: רק הרשות השולחת.
<חגית מאיר: הנקודה היא שאנחנו מבקשים להגן בעיקר על הורי התלמידים מפני עלויות נוספות וכל מיני הטרדות של מכתבי תביעה ודברים כאלה, כאשר לא הם שלחו מיוזמתם; הילד נשלח על-ידי הרשות שבה הם גרים.
<מירב ישראלי: תחילתה של תקנה 3(ב) כתיקונה בתקנה 4(2) לתקנות אלה ביום תחילת שנת הלימודים התשע"ה- - זה ההצמדה מיולי – היא תהיה רק מהשנה הבאה.
עמרם מצנע: אבל יולי זה עדיין שנת הלימודים תשע"ד.
<לירן שפיגל: אז ההצמדה תהיה רק ביולי הבא.
<מירב ישראלי: אז זה אומר שזה יהיה לא בפברואר ולא ביולי.
<חגית מאיר: לא ביולי הקרוב; ביולי שאחריו – שבסוף תשע"ה.
<מירב ישראלי: הוראת שעה.
<מירב ישראלי: על אף האמור בתקנה 3(א)(1א) לתקנות העיקריות, כנוסחה בתקנה 4(1)(ב) לתקנות אלה, בשנת הלימודים התשע"ד יראו כאילו במקום 845 ש"ח בשנה בא 813 ש"ח בשנה.
<מירב ישראלי: על אף האמור בתקנה 3(א)(2) לתקנות העיקריות כנוסחה בתקנה 4(1)(ג) לתקנות אלה, בשנת הלימודים התשע"ד יראו כאילו במקום 849 ש"ח לשנה בא 817 ש"ח בשנה.
<מירב ישראלי: כלומר זה בעצם לגבי (א)(1א) ו-(א)(2), זה ייכנס.
<חגית מאיר: הרציונל הוא שכאשר ישבנו בצוותא, הפורום של המרכז המקומי ומשרד החינוך, ביקשו הרשויות להעלות לא בבת אחת אלא באופן מדורג, כיוון שהיה פער גדול בשלבים העל-יסודיים, אלא לחלק את ההתייקרות על פני שנתיים.
<חגית מאיר: ביסודי נכנס מייד, כי כמעט אין שינוי יחסית למצב דהיום.
<חגית מאיר: השינוי מאוד קטן.
עמרם מצנע: אבל התקנה כולה נכנסת לתוקף רק בתשע"ה.
<לירן שפיגל: לא, רק ההצמדה.
<מירב ישראלי: כל השאר נכנס מיידית למעט סעיף ההצמדה וההוראות המיוחדות האלה.
עמרם מצנע: אנחנו מאשרים את זה בהצבעה.
עמרם מצנע: הצבעה בעד – פה אחד אושר.
עמרם מצנע: טוב, בוקר טוב.
<קריאות: בוקר טוב.
עמרם מצנע: אין לנו אפילו גנן אחד - - -
<קריאה: יש, יש, יש, יש.
עמרם מצנע: יש לנו.
עמרם מצנע: קודם כל, כיף לראות אתכם הבוקר בגן שלנו.
עמרם מצנע: אנחנו נוהגים בוועדת החינוך, התרבות והספורט לקיים מידי פעם, אני קורא לזה: שיח מורים, אבל הרחבנו אותו כמובן גם למורים ביסודי ומורים בתיכון ומנהלי בתי ספר, וכמובן שחשוב לנו גם להיות בקשר עם מערך הגנים, ולכן אנחנו גם עושים שיח גננות וגנן, וזאת מטרת הפגישה.
עמרם מצנע: עכשיו, שמנו נושא, אבל מצידי ומבחינתי כל נושא שאתם תעלו, שתרצו לדבר עליו, שתרצו להתחלק בניסיונכן, בהתלבטות שלכן – מבורך.
עמרם מצנע: הנושא ששמנו הוא כמובן ההתמודדות עם השינוי המאוד-מאוד גדול שנעשה בעקבות דו"ח טרכטנברג, בעקבות המחאה החברתית, וזה בעצם הרחבת חוק חינוך חינם, חינוך חובה, מגיל שלוש, המשמעויות שיש לזה: חלק פדגוגיות, חלק ארגוניות – אנחנו מכירים את הדברים ובאמת מעניין לשמוע.
עמרם מצנע: אבל כפי שאני אומר, בכל דבר או נושא שאתן תרצינה להעלות אני אשמח מאוד.
עמרם מצנע: ואני רוצה לפתוח ולומר: אתן יודעות שיש לי לא מעט ניסיון בשלטון המקומי בכלל ובחינוך בפרט.
עמרם מצנע: גם עשר שנים בעיריית חיפה, גם חמש שנים בירוחם.
עמרם מצנע: זה בכלל ניסיון מרתק גם בעיר מבוססת וחזקה, הייתי קורא לזה; וגם בעיירה, שהיא חזקה לא פחות, אבל היא בהחלט מוחלשת מבחינת הסוציו-אקונומי שלה.
עמרם מצנע: ולמדתי להכיר, ולהוקיר ולהעריך את בעצם החינוך הטרום יסודי, חינוך של הגיל הצעיר, של הגנים והמעונות.
עמרם מצנע: ולא הייתי צריך הרבה להשתכנע באמירה שכולנו אומרים אותה אבל לא תמיד עומדים אחריה, שהחינוך, וההשקעה בחינוך וההתייחסות לחינוך צריכה להיות בפירמידה הפוכה שמתחילה בעצם בילדים עוד כשהם עולי ימים ורכים, וניתן באמת לקבוע את המבנה האישי שלהם לשנים ארוכות קדימה כבר מגיל רך.
עמרם מצנע: אנחנו בירוחם השקנו תכנית שנקראת: מינקות לאקדמיה.
עמרם מצנע: כלומר, אתה בעצם עוסק בחינוך עם לידתו של הפעוט או הפעוטה.
עמרם מצנע: ואין ספק שאתה משקיע ומשפיע הכי הרבה בגילאים הצעירים.
עמרם מצנע: אתן הלוא יודעות יותר טוב ממני שלמשל אחד המבחנים למידת הצלחותיו העתידיות של הילד או הילדה זה הידע שלו בשפת האם.
עמרם מצנע: ואם ילד מגיע כבר לגן בגיל שלוש כשכבר יש לו שפה מסוימת, מתאימה לגיל שלו או ילד שלא מדבר או בכניסה לכיתה א', כמובן – ילדים שיש להם כבר עושר בשפה ויכולת התבטאות, אתה יכול מבחינה מסוימת להעריך גם את יכולתו אחר כך להשתלב קדימה.
עמרם מצנע: עכשיו, יש מתח גם קבוע בגני הילדים בין חינוך לבין לימוד: מה אנחנו רוצים כבר ללמד בגילים האלה, וכמה אנחנו רוצים לעסוק יותר בחינוך של התנהגויות, של התייחסות, של פעילות בקבוצה, וכן הלאה וכן הלאה.
עמרם מצנע: אז אלה הם הדברים שאני פחות או יותר רציתי איתם לפתוח, ונשמח מאוד לשמוע אתכן.
עמרם מצנע: בבקשה, מי רוצה להתחיל?
עמרם מצנע: אם אפשר שם ומאיפה.
<הדסה בן לולו: שמי הדסה, אני גננת באלון שבות - - -
עמרם מצנע: דרך אגב, אני צריך לומר לכן – רק עוד קריאה אחת – שאני מאוד רוצה שהשיחה באמת תהיה פתוחה לחלוטין, אבל רק שתדעו שבדיוני ועדה, הם כולם, יש להם פרוטוקולים, ודבריכם יופיעו בפרוטוקול הכנסת, אז שזה לא ימנע.
<יהודית גידלי: ואתן משודרות - - -
עמרם מצנע: ויהיה שידור של המפגש גם באינטרנט.
עמרם מצנע: אז שזה לא ימנע מכן לומר באמת את מה שאתן רוצות, אבל מאחר ואנחנו בוועדת החינוך, התרבות והספורט אז אני תמיד אומר לאלה שבאים לפה: נא להתנהג בהתאם.
עמרם מצנע: בבקשה, הגברת הדסה בן לולו.
<הדסה בן לולו: שמי הדסה.
<הדסה בן לולו: אני גננת לגילאי ארבע באלון שבות, גוש עציון.
<הדסה בן לולו: אני שמחה שאתה פותח את הדיון הזה לשיחה כללית כי באמת, אם יש משהו שהייתי רוצה להעלות על הפרק זה דווקא נגזרת אחרת מן הנושא שהעליתם.
<הדסה בן לולו: אני מאוד-מאוד מוטרדת כגננת וגם כאימא מיום הלימודים שהולך ומתארך.
<הדסה בן לולו: אני התחלתי כגננת שסיימה ב-12:30.
<הדסה בן לולו: היום אני מסיימת ב-14:00 והיד עוד מושטת קדימה.
<הדסה בן לולו: ואני אומרת לך כגננת וגם כאימא שאני חושבת שזה יום ארוך מדי.
<הדסה בן לולו: אמנם, הילדים הולכים ומסתגלים, אבל אם אתה שואל אותי בבסיס שלהם, ביסוד שלהם, יש איזשהו שלב שאני צריך לחתוך – אני צריך את הבית, אני צריך את המשפחה, אני צריך את השקט, אני צריך את ארוחת הצהריים.
<הדסה בן לולו: אני צריך גם את היום הקצר.
<הדסה בן לולו: אני לא חושבת שיום ארוך הוא יום נכון.
<הדסה בן לולו: יש איזשהו שלב שילדים אפילו נרדמים, בגילאים מסוימים.
עמרם מצנע: טוב, יש גילאים הלוא שהם גם ישנים בכלל בגן, לא?
<הדסה בן לולו: בגן לא.
<קריאה: בגנים - - -
עמרם מצנע: בגן לא?
<קריאה: בגן עירוני - - -
<קריאה: אין להם מקום - - -
<זיוה יצחק: רק בגנים העירוניים הם משולבים כרגע - - -
עמרם מצנע: זה הצהרונים.
<זיוה יצחק: זה הצהרונים.
<זיוה יצחק: אתה לפעמים יושב במפגש, רואה ילד "מנקר".
<זיוה יצחק: רואה ילד - - -
<קריאה: אבל גם ילדי הצהרון אין להם - - - שינה בגן.
עמרם מצנע: רגע, ניתן לגברת הדסה בן לולו להמשיך.
<הדסה בן לולו: זה אולי הנושא הבוער ביותר.
<הדסה בן לולו: אני יכולה להגיד לך שאני בחרתי במקצוע הזה כדי לגדל את הילדים שלי וכדי לגדל את עם ישראל.
<הדסה בן לולו: אני מאוד אוהבת את המקצוע, ואני שמחה שבחרתי בו.
<הדסה בן לולו: אני רואה בו שליחות.
<הדסה בן לולו: אבל אני חושבת שבקרוב מאוד אנחנו ניישר קו עם המזכירות ועם עובדיי היי-טק, ואני לא חושבת שזה נכון כלפי הילד.
<הדסה בן לולו: עזוב אותי, כלפי הילדים שלי וכלפי הילדים של עם ישראל.
<הדסה בן לולו: אני חושבת שבאיזשהו שלב - - -
עמרם מצנע: מצטרף אלינו חבר הכנסת מסעוד גנאים, ברוך הבא.
עמרם מצנע: איש חינוך.
עמרם מצנע: כן, אבל את יודעת שיש בעניין הזה ויכוח כי יותר ויותר שני בני זוג עובדים, וזה נכון שאנחנו לא רואים במקום חינוך כ-babysitting, אבל עדיין צריך למצוא לזה את הדרך והפתרון.
עמרם מצנע: מצד שני, אנחנו גם רוצים שההוראה תהפוך להיות – איך אומרים בארגוני והסתדרות המורים: פרופסיה.
עמרם מצנע: זאת אומרת, לא מישהו שבא מ-8:00 עד 12:00 והולך הביתה, אלא מישהו שזה יום לימודים שלם, יום עבודה שלם וארוך.
עמרם מצנע: זה מתנגש כמובן.
עמרם מצנע: ואני יודע שגם היו הרבה מאוד טענות, וניתנה רשות להורים להוציא את הילדים יותר מוקדם בתנאים מסוימים שתואמו, אני מניח, עם הרשויות המקומיות.
עמרם מצנע: אבל הנקודה שאת מעלה היא באמת נקודה ערכית שיש לה איזון - - -
<הדסה בן לולו: אם יורשה לי לומר עוד משהו: תראה, אני למשל גרה ביישוב שהרבה מן ההורים מסוגלים לקחת את הילדים יותר מוקדם.
<הדסה בן לולו: מערכת החינוך במידה מסוימת, למשל, בימי חינוך ארוך, מכריחה אותם לקחת את הילדים בשעה מאוד מאוחרת, בשעה שהם כבר נמצאים בבתים והם היו מעדיפים לקחת אותם מוקדם יותר.
<הדסה בן לולו: זאת אומרת, במידה מסוימת אנחנו מיישרים קו עם אלה שעובדים עד שעות מאוחרות, ולא יוצרים איזושהי מסגרת מקבילה למי שבאמת זקוק לה.
עמרם מצנע: טוב, זו גם שאלה: האם אתה עושה את זה חופשי, ואז זה באמת הופך להיות babysitting בלבד - - -
<זיוה יצחק: זה עכשיו babysitter - - -
עמרם מצנע: זה גם סיפור.
עמרם מצנע: אבל אם אתה הופך את זה חופשי אז כביכול יש ילדים שנשארים ארבע שעות, יש ילדים שנשארים חמש שעות ושש שעות.
<הדסה בן לולו: לא.