GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמעון סולומון: במקרה הזה אני מעמיד את עצמי לסיוע, אם זה מעניין, ואני שמח על ההחלטה הזו.
<מיכל כהן: כדי שהדברים ייאמרו בשקיפות מרבית, הסוגיה של יציאה למכרז לא נתונה לשיקול דעתנו.
<מיכל כהן: הנושא של מתן קדימות לגופים שיש להם ניסיון איננה עולה בקנה אחד עם חוק חובת המכרזים.
<מיכל כהן: היא עולה בקנה אחד עם העניין שנותנים בשקלול הכללי ציון איכות גבוה יותר לבעלי הניסיון, אבל המוטיבציה שמרכז ההיגוי יהיה סוג של ספק יחיד איננה עולה בקנה אחד עם ההחלטה המשפטית ועם חוק חובת המכרזים.
עמרם מצנע: אני רוצה רק להזכיר שישנה הצעת חוק שלי שנמצאת על השולחן, שעדיין לא סגרנו עם האוצר.
עמרם מצנע: ההצעה היא להחריג מחובת מכרזים גופים כמו הגוף הזה – זה לא הגוף היחיד – שהוקמו בזמנו כדי להקל על התהליכים והביורוקרטיה ועכשיו מצאנו את עצמנו עוסקים - - - כמו חברת המתנ"סים, למשל.
<מיכל כהן: זו תהיה דרמה, אם תצליחו.
שמעון אוחיון: כמו נעל"ה.
עמרם מצנע: נעל"ה.
עמרם מצנע: הלוא הם עובדים בחסות נעל"ה.
עמרם מצנע: אם כבר נגענו בזה, או אולי משפט אחד או שניים, דוד.
עמרם מצנע: לא יותר, בבקשה.
<דוד מהרט: אשתדל.
<דוד מהרט: ראשית, אנחנו מברכים את מיכל כהן, גם על כניסתה לתפקיד וגם על הדברים שהיא אמרה.
<דוד מהרט: חבר הכנסת שמעון סולומון הזכיר את ההישגים שהיו בראשית הדרך.
<דוד מהרט: בתחילת הדרך, ב-1994, הוקם מרכז ההיגוי ביוזמת משרד החינוך, מתוך חזון לשתף את בני הקהילה ולהפוך אתם לשותפים אקטיביים בתהליך הקליטה של בני הקהילה.
<דוד מהרט: הועמדו לרשותו משאבים גדולים ובאמת הופעלו תוכניות, יחד עם אגף שח"ר במשרד החינוך - - -
<קריאה: 15 מיליון.
<דוד מהרט: - - 15 מיליון שהביאו לשינויים דרמטיים בתחילת הדרך – מ-7% עד 30% ומשהו.
<דוד מהרט: אחר כך הפעילות של המרכז הוסטה לכיוונים אחרים.
<דוד מהרט: ראינו בנושא המכרזים מהלך שפוגע בחזון של מרכז ההיגוי, בתפקיד של מרכז ההיגוי.
<דוד מהרט: ממכרז למכרז התפקיד של מרכז ההיגוי והיכולת שלו להשפיע ולהיות שותף במשרד החינוך הלכו ופחתו.
<דוד מהרט: באמצע חודש יולי נפגשתי עם שר החינוך, גם הגברת מאיה שריר, מנהלת האגף לקליטת תלמידים, נכחה וגם המנכ"לית היוצאת.
<דוד מהרט: במסגרת הפגישה השר הבטיח לנו שני דברים.
<דוד מהרט: אחד, להקפיא את המכרז, והוא הורה להקפיא אותו.
<דוד מהרט: הדבר השני, הוא אמר שהוא רוצה לקיים דיון על תהליך שילוב מרכז ההיגוי בתוך משרד החינוך.
<דוד מהרט: שני הדברים מאוד שימחו אותנו, אבל לצערנו הרב, בדיוק כעבור שלושה שבועות, ב-6 באוגוסט, המכרז התפרסם.
<דוד מהרט: המכרז הזה באופן מיוחד מוחק את מהותו של מרכז ההיגוי, תפקידו של מרכז ההיגוי, ובסופו של דבר פוגע בתהליך קליטתם של בני הקהילה.
<דוד מהרט: זה נכון שהחוזה עם האגודה יוארך עד אוגוסט, אז זה פותר לתקופה הקרובה את בעיית העבודה של עובדי מרכז ההיגוי.
<דוד מהרט: אבל אנחנו זועקים לא על פרנסתם של בני הקהילה, אלא כדי שאפשר יהיה – גם לאור הבטחתו של השר - לבחון את שילוב מרכז ההיגוי בתוך משרד החינוך הבקשה שלנו היא להקפיא את המכרז הזה.
<דוד מהרט: אנחנו חושבים שאם הגופים יגישו את ההצעות שלהם, אז יהיה יותר קשה להתמודד עם זה מאשר להקפיא אותו עכשיו ולהגיד שנכנסים לדיון על שילוב מרכז ההיגוי.
<דוד מהרט: אם בסופו של דבר התהליך הזה לא ייצא לפועל, אם ייגזר עלינו שייצא מכרז – אני מקווה שעד אז החוק שלך כבר ייושם - הרי שבסך הכול במרץ ימלאו ארבע שנים למכרז הנוכחי ואין בעיה להאריך, לדעתי.
<דוד מהרט: יש ניסיון, אנחנו רואים שמאריכים גם למספר גדול יותר של שנים.
<דוד מהרט: אם בסופו של דבר החוק לא יקודם ולא תהיה אפשרות לשלב את מרכז ההיגוי בתוך משרד החינוך, אז לפחות יצא מכרז טוב שלא יפגע בתהליך קליטתם של בני הקהילה.
<מיכל כהן: מה שאמר לכם השר הוא שיהיה.
<מיכל כהן: יחד עם זאת, אנחנו לא נמצאים מעל חוק חובת המכרזים.
<מיכל כהן: לכן אמרנו ש-1.
<מיכל כהן: מאריכים לכם את ההפעלה; 2.
<מיכל כהן: מאריכים את הגשת ההצעות עד סוף נובמבר, על מנת שעד סוף נובמבר תתקבל הכרעה מה עושים עם הדבר הזה; 3.
<מיכל כהן: אנחנו בהחלט ממתינים למשהו שיגאל אותנו מהצורך בכל נושא שבו יש משקל למי מפעיל אותו לצאת למכרז.
<מיכל כהן: אבל כל זמן שאין לנו את הפטור הזה, ואין לנו דרך להכניס את מרכז ההיגוי או גוף אחר כרגע – אני לא רוצה לתת לכם כרגע את היותכם ספק יחיד, כי יש עוד כאלה שטוענים שאתם לא היחידים שיכולים לעשות את זה.
<מיכל כהן: אנחנו צריכים להיות שוויוניים בפני הציבור.
<מיכל כהן: אז אמרתי שני דברים: אחד, מאריכים; שתים, הארכנו את המכרז; שלוש, בוחנים את החלופה, שיכול להיות שנפעיל חלק מהדברים דרך משרד החינוך, שזה אמור לתת את המענה.
<מאיה שריר: תוכניות תוספתיות לתלמידים יוצאי אתיופיה, בהם גם ילידי הארץ - הפרויקט הלאומי האתיופי, יושב כאן מר רוני אקלה, המנכ"ל - תגבור לימודים מחטיבת ביניים ועד סוף י"ב, כולל העצמה אישית ועבודה עם ההורים; תוכנית pact – parents and children together – מגיל לידה ועד סוף היסודי, בשיתוף פעולה עם ג'וינט ישראל.
<מאיה שריר: אלה שתי תוכניות מערכתיות גדולות.
<מאיה שריר: ועוד תוכניות שחלקן היו מתקציב תוכנית החומש של יוצאי אתיופיה, כמו תוכנית תב"ל – תגבור לימודי לקראת בגרות.
<מאיה שריר: ההישגים מאוד יפים, ויש גם העלייה באחוזי הזכאות לבגרות.
<מאיה שריר: תוכנית מצוינות לקראת גיוס – עושים תקשורת עם הטלוויזיה החינוכית.
<מאיה שריר: קורס ראשון הסתיים, קורס שני מתחיל עכשיו.
<מאיה שריר: במסגרת תוכנית החומש גם עבודה ממוקדת עם בתי-הספר היסודיים ומרכזי גיל רך.
<מאיה שריר: יושבת פה ד"ר חגית גליקמן שתוכל להגיד לכם על התוצאות של העבודה עם בתי-הספר היסודיים, כי אנחנו רואים את זה במיצ"ב.
<חגית גליקמן: שלום רב.
<חגית גליקמן: רציתי לספר לכם בקצרה על הממצאים שעלו מהניתוח האחרון שעשינו, של נתוני תלמידים יוצאי אתיופיה במהלך השנים התשס"ח-התשע"ב.
<חגית גליקמן: המיצ"ב נערך בכיתות ה' ו-ח' בארבעת מקצועות הליבה ובכיתה ב' גם בשפת אם.
<חגית גליקמן: הניתוח שלנו מתייחס להישגים לאורך השנים, לראות את השינוי בהישגים ואת המגמות.
<חגית גליקמן: (הצגת מצגת) בחינוך היסודי, גם בכיתה ב' בשפה העברית וגם בכיתה ה' בעברית ובמתמטיקה, חל עם השנים צמצום בפער בין תלמידים יוצאי אתיופיה – בני עולים ועולים – לבין תלמידים בכלל החינוך בבתי-הספר דוברי העברית.
<חגית גליקמן: הגרף מתייחס להישגים בעברית בכיתה ה'.
<חגית גליקמן: רואים בגרף את יוצאי אתיופיה, את כלל דוברי העברית ודוברי עברית מרקע חברתי כלכלי נמוך, שאולי הם אוכלוסיית ההשוואה שצריך להסתכל עליה בנוסף לכלל דוברי העברית.
<חגית גליקמן: בעברית בכיתה ה' אנחנו רואים את השיפור הדרמטי התחיל כבר בתשס"ח, בתשס"ט עלה, וזה ממשך נמשך.
<חגית גליקמן: בשלוש שנים האחרונות, בתשע"א ו-תשע"ב זה עדיין מתייצב.
עמרם מצנע: צריך לשים לב שגם דוברי העברית והסוציו-אקונומי הנמוך בעלייה.
<חגית גליקמן: כולם בעלייה.
<חגית גליקמן: זה שיפור אמיתי, זה נקרא צמצום פערים.
<חגית גליקמן: זה לא שצריך להסתכל רק על הפער, צריך להסתכל על המגמה.
<חגית גליקמן: צמצום פערים אמיתי זה שאיפה שצריך יותר הם עולים בצורה תלולה יותר.
<רוני אקלה: הייתי מסכים להישאר עם הקו שעולה בלי השוואה לאוכלוסייה מרקע סוציו-אקונומי נמוך.
<רוני אקלה: ההשוואה הזאת, בעיניי, לא כל כך מקובלת.
<קריאה: היא מקבעת את הפערים.
<רוני אקלה: השאיפה שלי היא תמיד קדימה.
עמרם מצנע: אני לא חושב שיש פה איזו אמירה לגבי השאיפה.
עמרם מצנע: זה כלי עבודה.
<דוד מהרט: זה בא להגיד שגם ביחס לאוכלוסייה ממעמד סוציו-אקונומי נמוך מצבם של בני הקהילה לא טוב.
עמרם מצנע: נכון, נכון.
<חגית גליקמן: אנחנו רואים את זה גם במתמטיקה לכיתות ה'.
<חגית גליקמן: גם כאן חלה עלייה בין תשס"ט ל-תש"ע, שנשארה יציבה.
<חגית גליקמן: זה לא היה משהו חד-פעמי, זה חזר גם ב-תשע"א ו-תשע"ב.
עמרם מצנע: מה זה הגרף השמאלי?
<חגית גליקמן: אלה שני תחומי הדעת האחרים.
<חגית גליקמן: אחד מהם זה מדע וטכנולוגיה והשני הוא אנגלית.
<חגית גליקמן: במדע וטכנולוגיה ובאנגלית לכיתות ה' אין שינוי.
<זיוה מקונן-דגו: יש ירידה.
<זיוה מקונן-דגו: הפער אפילו הולך ומתרחב.
<חגית גליקמן: קשה לדעת.
<חגית גליקמן: בסך הכול מדובר באוכלוסייה קטנה.
<חגית גליקמן: עברית לכיתות ה' – אנחנו רואים את אותו צמצום פערים גם בכיתה ב'.
<חגית גליקמן: מה שמעניין זה שצמצום הפערים בקבוצות מתקשות הרבה פעמים הקושי הוא יותר אצל הבנים.
<חגית גליקמן: הבנים הם בדרך כלל הקבוצה שהכי קשה לה, גם בקרב הסוציו-אקונומי הנמוך בכלל, דוברי ערבית, גם בכל העולם – אם אנחנו מסתכלים על מחקרים בין-לאומיים, לבנות מרקע נמוך יותר קל מאשר לבנים.
רות קלדרון: לא יותר קל.
רות קלדרון: הן עובדות יותר קשה.
<חגית גליקמן: יש לזה כל מיני סיבות.
<חגית גליקמן: בהישגים במבחן בעברית רואים את העלייה אצל הבנים.
<חגית גליקמן: צמצום הפערים מתחיל איפה שההישגים יותר נמוכים, שם אפשר לעלות.
<חגית גליקמן: הנקודה הפחות חיובית, או האתגר, אלה הן חטיבות הביניים.
<חגית גליקמן: בחטיבות הביניים אנחנו לא רואים שום שינוי לאורך השנים, אנחנו לא מרגישים צמצום פערים, ופה צריך לעשות חשיבה ולראות מה עבד טוב במקצועות הליב"ה – מתמטיקה ושפת אם - ופחות טוב בחטיבות הביניים.
<חגית גליקמן: צריך להמשיך לעקוב אחרי הילדים.
<חגית גליקמן: סביר להניח שהילדים שביסודי התקדמו, בחטיבת הביניים השיפור וההישגים והמיומנויות שהם רכשו ביסודי ישפיעו גם על ההישגים שלהם בחטיבות הביניים.
<חגית גליקמן: אבל בחטיבות הביניים בכל ארבעת המקצועות – מתמטיקה, אנגלית, מדעים ושפה עברית - אנחנו לא רואים שיפור עם השנים.
עמרם מצנע: זה מאוד מטריד.
שמעון אוחיון: ומה עם החטיבה העליונה?
<חגית גליקמן: בחטיבה העליונה לא עשינו את הניתוח.
עמרם מצנע: זה כבר הבגרויות.
עמרם מצנע: תמשיכו, בבקשה.
<מאיה שריר: נקודות חוזק והצלחות – שיפור הנתונים במיצ"ב - ראינו; אחוזי הזכאות לבגרות, חבר הכנסת סולומון, עלו משמעותית מאז 2003.
<מאיה שריר: כמובן, אנחנו עובדים לא רק על בגרות אלא לאורך כל הדרך - החל מהגיל הרך על תוכניות מערכתיות הוליסטיות שנותנות התייחסות לילדים לא רק בהיבטים הלימודיים אלא גם בהיבטים חברתיים, תרבותיים ורגשיים.
<מאיה שריר: הכשרת מורים ויועצים בית-ספריים יוצאי אתיופיה - חיזקנו מאוד את הפעולה הזאת במסגרת תוכנית החומש, ולא רק שעשינו את הליווי במכללות להכשרת מורים, אלא משום שהבעיה היתה בהשמה שלהם בעבודה אז היום אנחנו גם מלווים אותם לתחילת דרכם בעבודה כדי שיוכלו להשתלב במערכת החינוך.
<מאיה שריר: הפעולות החינוכיות במערכת - חג הסיגד, שזו כמובן החלטת ממשלה וזה חוק, ואנחנו מקיימים אותו בכל מערכת החינוך, והפעולות עם האוכלוסייה הקולטת במסגרת התוכנית החדשה של המשרד.
<מאיה שריר: האתגרים – שוב, העלאת אחוז הזכאי וגם איכות תעודת הבגרות.
<מאיה שריר: כפי שראינו, החל מבית-ספר יסודי, ואנחנו רואים - - -
שמעון סולומון: כשאת אומרת "העלאת אחוזי הבגרות", מה האחוז?
<מאיה שריר: 47.61%.
<מיכל אברה סמואל: ומתוך זה כמה בגרות איכותית יש?
<מאיה שריר: זה האחוז מתוך הזכאים לבגרות מהלומדים בכיתה י"ב.
שמעון סולומון: זה הנתון הכי חזק, הכי משקף.
<מיכל אברה סמואל: ומתוך זה, כמה בגרות איכותית יש?
<מאיה שריר: כפי שאמרתי וכפי שראינו החל מכיתה ה' - ואנחנו בשיח אפילו עם הצבא - לאורך כל הדרך יש לנו קושי עם השפה האנגלית ולשם כך אנחנו עושים פעולה ייחודית, יחד עם המפמ"רית לאנגלית במשרד.
<מיכל כהן: יש לנו גם בעיה עם האנגלית בכללי.
עמרם מצנע: הבעיה עם האנגלית היא שזה המכשול העיקרי להתקבל לאקדמיה.
עמרם מצנע: אם אתה בלי ארבע יחידות באנגלית אתה לא יכול להתקבל לאקדמיה.
<מאיה שריר: זו שפה שלישית עבור יוצאי אתיופיה, ויש קושי.
<מאיה שריר: בנוסף להיבטים הלימודיים, אנחנו גם מאמינים שההשתלבות החברתית היא מאוד חשובה.
<מאיה שריר: אנחנו מנסים להעלות את מספר החברים בתנועות הנוער, יש מגשרים גם בתנועות הנוער; הכנה לקראת גיוס משמעותי לצה"ל והשלמת השכלה למבוגרים.
<מאיה שריר: כל מחקר חינוכי, גם בארץ וגם בעולם, מראה על הלימה מאוד גבוהה בין השכלת הורים לבין הישגי התלמידים.
<מאיה שריר: גם זה אני מאמינה שהיה מחקר של הראמ"ה שדיבר על כך שהשקעה בהשכלת הורים תביא גם לשיפור בהישגי תלמידים.
<חגית גליקמן: זו היתה תוכנית, ואנחנו רק מלווים אותה במחקר.
<חגית גליקמן: זו תוכנית שנקראת "עד הלום" – השלמת השכלה להורי תלמידים בבית-הספר.
<חגית גליקמן: התוכנית הופעלה על-ידי ד"ר שמשון שושני לפני כשנתיים.
<חגית גליקמן: היא נותנת להורים להשלים השכלה בסיסית ממש או השכלה של 12 שנות לימוד.
<חגית גליקמן: אנחנו מלווים את זה במחקר, גם מחקר מעצב – זאת אומרת, עוזרים לאגף לחינוך מבוגרים במשרד החינוך לעשות התאמות של התוכנית לצרכים – ואנחנו גם רוצים לראות איך זה משפיע על היכולת של ההורים להיות מעורבים יותר בלימודים של הילדים ולראות אם הילדים מרגישים טוב יותר במוטיבציה שלהם, ביכולת שלהם ובסופו של דבר גם בהישגים.
<חגית גליקמן: חלק מההורים הם יוצאי אתיופיה.
עמרם מצנע: יש לנו חצי שעה לדיון החופשי.
<דוד יאסו: אני חושב שמה שמשרד החינוך הציג זה הנתון שאפשר לראות בשנים האחרונות גם בשיתוף הפעולה שאנחנו עושים יחד עם הפרויקט הלאומי ותוכניות אחרות.
<דוד יאסו: בנוסף למה שהם הציגו, המשרד מסייע בתוכנית "אופק", שהיא יחד עם הג'וינט.
<דוד יאסו: שם אחוז ההצלחה בבגרות, למשל, הוא 75%.
<דוד יאסו: אמנם זה מגיע למספר מאוד מצומצם של תלמידים, כ-1,033 תלמידים בכל שנה.
<דוד יאסו: אותו דבר נושא של פל"א - - -
עמרם מצנע: למה זה מוגבל?
<דוד יאסו: בגלל בעיה תקציבית.
<דוד יאסו: משרד הקליטה מסייע בנושא של תגבור לימודים, חינוך בלתי פורמלי בעצם.
<דוד יאסו: אנחנו רואים איפה כל האוכלוסייה מתרכזת, לפי הנתונים שראיתם.
<דוד יאסו: דרך אגב, גם בשכונות או ערים שיש בהם ריכוז גבוה של עולים הקמנו מוקדי קליטה.
<דוד יאסו: יש לנו 22 מוקדי קליטה.
<דוד יאסו: סיירת בתחילת השנה בנתניה.
<דוד יאסו: במקומות כאלה אנחנו נכנסים ומתגברים.
עמרם מצנע: וזה מתבצע בשעות אחר הצהרים?
<דוד יאסו: הכול בשעות אחר הצהריים, בשיתוף עם כל הגופים.
<דוד יאסו: עוד מעט ד"ר שרי תרחיב בעניין הזה, גם בנושא של פל"א וגם בתוכניות אחרות עם פרויקט לאומי, שהמשרד מתכלל אותו מבחינת תקציב הממשלה.
<דוד יאסו: בנוסף, בתקופה זו מתקיימת עבודה על-ידי מנכ"ל משרד הקליטה שמוביל אותה, נושא של תכלול כל משרדי הממשלה שנותנים סיוע כזה או אחר בנושא של קליטת עולי אתיופיה.
<דוד יאסו: עשינו מיפוי בחמישה משרדי ממשלה ויש עוד מיפוי שאנחנו מקבלים, מבחינת תקציבים.
<דוד יאסו: אנחנו מתכננים לעשות איזושהי פעילות עם משרד החינוך והפרויקט הלאומי בנושא של החינוך.
<דוד יאסו: משרד ראש הממשלה נתן את ברכת הדרך ואני מקווה שזה יצא בהקדם ואז נוציא לכם את הפרטים המדויקים.
<דוד יאסו: הייתי רוצה ששרי תרחיב טיפה.
עמרם מצנע: גם כן עובדת משרד הקליטה?
<שרי פייר: ד"ר שרי פייר, מנהלת תחום בכיר לחינוך במשרד לעלייה וקליטה.
<שרי פייר: אנחנו מדברים על תוכניות תוספתיות רק בתחום החינוך הלא פורמלי אחר הצהרים.
<שרי פייר: יש לנו סדין משותף גם עם משרד החינוך וגם עם הפרויקט הלאומי, כדי למנוע כפל סיוע וכדי לייעל את הדברים.
<שרי פייר: במסגרת פל"א – פעילות לימודית אחרת – עם החברה למתנ"סים, אנחנו נותנים סיוע ל-1,137 בני נוער יוצאי אתיופיה מתוך כ-3,600 בכיתות ז' עד י"ב ב-30 יישובים.
<שרי פייר: פה אנחנו מדברים על תקציב של כאר
<שרי פייר: בעה מיליון שקל רק לטובת יוצאי אתיופיה.
<שרי פייר: בנוסף, בתוכנית "אופק לבגרות" בשיתוף עם הג'וינט אנחנו נותנים סיוע ל-1,036 ילדים.
עמרם מצנע: זה אותם ילדים?
<שרי פייר: מה פתאום.
<שרי פייר: כל אחד מקבל משהו אחר, הכול פריסה של סדין משותף ותיאום.
עמרם מצנע: לפי מה שאני מבין, זה יוצא חצי מהילדים באותה שכבת גיל, שנמצאים באחת מתוך שתי התוכניות.
<שרי פייר: 30%.
עמרם מצנע: אמרתם שיש 4,000.
<שרי פייר: 4,000 זה כלל תוכנית פל"א.
<שרי פייר: יוצאי אתיופיה בשתי התוכניות הם 2,170 - - -
עמרם מצנע: מתוך איזו אוכלוסיית היעד?
<רוני אקלה: אוכלוסיית היעד היא 18,000 – חטיבת ביניים וחטיבה עליונה.
<דוד יאסו: מתוך ה-17,000, ב-16,500 משרד הקליטה מעורב יחד עם הפרויקט הלאומי.
<שרי פייר: אנחנו נותנים גם 3 מיליון שקל לטובת הפרויקט הלאומי, שבו מקבלים סיוע כ-4,000 בני נוער.
<שרי פייר: בנוסף לכך אנחנו נותנים גם ברשויות המקומיות - דרך התקציב שלנו לרשויות מקומיות - תוכניות גם לשעות פנאי, גם להעשרה וגם למרכזי למידה משלימים.
<שרי פייר: אנחנו מעורבים בתוכנית מחשב לכל ילד כש-30% מהמקבלים הם יוצאי אתיופיה.
<שרי פייר: בתוכניות לנוער מתגודד 50% מהמשתתפים הם יוצאי אתיופיה.
<זיוה מקונן-דגו: מה זה נוער מתגודד?
<שרי פייר: נוער מתגודד זה נוער נורמטיבי עד נוער בסיכון, שמסתובב בגנים הציבוריים בשעות לא נורמטיביות, בלילה, ונגרר להתנהגויות שיש בהן פוטנציאל לסיכון עד סיכון גבוה.
<שרי פייר: עכשיו בתכנון הכנסת קבוצות רובוטיקה לתלמידים יוצאי אתיופיה ב-16 יישובים.
<שרי פייר: זה פרויקט חדש בתכנון, שהמשרד ייתן 3 מיליון שקלים לטובתו.
שמעון סולומון: יש לי שאלת הבהרה.
שמעון סולומון: אתם הולכים לתכלל, וזה באמת נשמע טוב.
שמעון סולומון: בעמודים הראשונים של דוח מבקר המדינה, כשהוא מדבר על הכישלון של תוכנית החומש ברמת המקרו, יש סעיפים ברורים שמטילים את האחריות בין משרד הקליטה לבין משרד ראש הממשלה.
שמעון סולומון: משרד ראש הממשלה אומר: נתנו את האחריות למשרד הקליטה.
שמעון סולומון: משרד הקליטה אומרים: לא נתנו לנו את כל הכלים הדרושים.
שמעון סולומון: איפה זה?
<דוד יאסו: שאלה טובה.
<דוד יאסו: לכן, בגלל הנושא הזה, לאחר דוח מבקר המדינה משרד ראש הממשלה העביר את כל האחריות למשרד הקליטה ומנכ"ל משרד הקליטה מוביל את זה.
<דוד יאסו: לכן גם עשינו את המיפוי.
<דוד יאסו: כאשר יוקמו שולחנות עגולים, בכל שולחן עגול בכל משרד ממשלה יהיו נציגי הקהילה.
<דוד יאסו: זאת אחת ההחלטות שהמנכ"ל קיבל.
<דוד יאסו: זה בתהליך, עכשיו יוצאים למכרז.
<דוד יאסו: וכשייבחר מי שילווה את כל הפרויקט הזה נצא בקול קורא לבני הקהילה.
<שרי פייר: ב-1 באוקטובר עלינו לאוויר עם מערכת שממחשבת את תוכנית פל"א – פעילות לימודית אחרת - כדי שנוכל להימנע מטעויות סופר, אפילו שהן ברמה יחידנית, של תעודת זהות או, חס וחלילה, שיהיה כפל.
עמרם מצנע: בבקשה
<רוני אקלה: אני מנכ"ל הפרויקט הלאומי האתיופי.
<רוני אקלה: הפרויקט הלאומי הוקם לפי החלטת ממשלה ב-2001, בשיתוף עם הג'וינט, הסוכנות, קרן היסוד ובמיוחד הקהילה האתיופית.
<רוני אקלה: הפדרציות היהודיות הן הגורם המשותף העיקרי של הפרויקט.
<רוני אקלה: הפרויקט מממומן 50% על-ידי הממשלה ו-50% על-ידי הפדרציות היהודיות בארצות-הברית.
<רוני אקלה: אוכלוסיית היעד שלנו היא גילאי 13–18.
<רוני אקלה: בגילאים האלה יש כ-18,000 בני הקהילה שלומדים במערכת, מתוכם כ-3,000 שלומדים בפנימיות והשאר בכלל הארץ.
<רוני אקלה: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם המשרד לקליטת העלייה, משרד החינוך ומשרד האוצר, שהוא הגורם המתקצב של הממשלה.
<רוני אקלה: אמנם מדובר במספר גדול של תלמידים, אבל ההתעסקות העיקרית שלנו זה כ-4,000 תלמידים בכיתות ז' עד י"ב.
עמרם מצנע: מה הרעיון של הפרויקט הלאומי?
עמרם מצנע: הוא מאגם משאבים או שיש לכם גם זרועות בשטח?
<רוני אקלה: יש זרועות בשטח.
עמרם מצנע: אז יש משרד החינוך, משרד הקליטה והפרויקט הלאומי, שכל אחד מפעיל תוכניות?
<רוני אקלה: הפרויקט הלאומי הוקם בראייה כללית - היה צריך לתת מענה מגיל אפס עד 35, ובתקציב ענק.
<רוני אקלה: אבל בין תכנון לביצוע היה פער גדול מאוד.
<רוני אקלה: הפרויקט התחיל ב-2 מיליון והתכנון שלו היה 660 מיליון דולר.
<רוני אקלה: זה פער ענק, וזה לא השיג את התכנון.
<רוני אקלה: אבל בתחילת הדרך, ב-2 מיליון הדולר שהיו לפרויקט, הקהילה החליטה, עם משרדי הממשלה ועם גופים נוספים, להתעסק בגילאי 13 עד 18.
<רוני אקלה: זו היתה אוכלוסיית היעד.
עמרם מצנע: אני מבין, אבל ממה שאני מתרשם פה יש הרבה מאוד גופים שכל אחד מפעיל תוכניות משלו.
עמרם מצנע: עם כל הרצון, בסוף דורכים אחד לשני על הרגליים.
<רוני אקלה: בשביל זה הממשלה החליטה להקים את הפרויקט, על מנת לתכלל את כל התוכניות.
עמרם מצנע: אז אתם מתכללים או פועלים בשטח?
<רוני אקלה: לפי התכנון היינו צריכים לתכלל.
<רוני אקלה: בסופו של תהליך יצא שבמקום לתכלל אנחנו מבצעים.
<רוני אקלה: הממשלה נתנה משאבים לא כל כך גדולים וגם הפדרציות נתנו בהתאם למה שהממשלה נתנה.
<רוני אקלה: זאת אומרת, הממשלה נותנת 9 מיליון שקל והפדרציות נותנות בין 12 ל-13 מיליון שקל, וזה התקציב הכללי של הפרויקט הלאומי.
<רוני אקלה: ולכן העזרה והתמיכה שהוא יכול לתת זה בגילאים האלה, ולכן גם החליטו להתעסק אך ורק באוכלוסיית היעד הממוקדת.
<זיוה מקונן-דגו: אני מאוד מברכת על הדיון, אבל אני מאוד מודאגת, כי ראינו נתונים על פערים שנשארים כמעט אותו דבר ולא מצטמצמים, ועל משאבים או תוכניות שמופעלות כתוספתיות.
<זיוה מקונן-דגו: התלמידים יוצאי אתיופיה, כמו כל תלמיד, אם ייכנסו למערכת החינוך ולא יקבלו תוספת - אני מאמינה שהם ילדים נורמליים, כולנו בחדר הזה מאמינים שהם ילדים נורמליים – הם יתקדמו בקצב שלהם.
<זיוה מקונן-דגו: אבל אנחנו שומעים פה על פרויקטים על גבי פרויקטים שנותנים כאילו תוספת, והמצב של התלמידים יוצאי אתיופיה נשאר אותו הדבר.
<זיוה מקונן-דגו: החלטות ממשלה מתקבלות, הפרויקט הלאומי, שהיה אמור לתכלל, מצטמצם ל-3,000 תלמידים בלבד.
<זיוה מקונן-דגו: מה בדיוק ההישגים?
<זיוה מקונן-דגו: בואו נראה את הזכאות לבגרות מאז שהפרויקט הלאומי קיים, מאז 2001.
<זיוה מקונן-דגו: מה אנחנו השיפור שאנחנו רואים לגבי ההישגים של בגרות איכותית?
<זיוה מקונן-דגו: 22%, 23%.
<זיוה מקונן-דגו: לגבי הפערים בבתי-הספר היסודיים – אנחנו מדברים על ילדים שרובם ילידי הארץ.
<זיוה מקונן-דגו: גברת מאיה שריר הציגה את תוכנית pact שפועלת 12 שנים ומטפלת מגיל לידה, בחלק מהמקרים עד כיתה א' ובחלק מהמקרים עד כיתה ו'.
<זיוה מקונן-דגו: מיליוני דולרים מושקעים שם, ומשרד החינוך מתקצב כשהוא לא בודק תוצאות.
<זיוה מקונן-דגו: אני לא מדברת על תשומות – תוצאות.
<זיוה מקונן-דגו: זה נורא מתסכל לשבת ולשמוע את המשאבים שגם משרד הקליטה משקיע.
<זיוה מקונן-דגו: דוח מבקר המדינה, שפנינו אליו וביקשנו שיבדוק את תוכנית החומש, חושף מחדלים, הוא קורא לזה "מחדל חמור"" ומשרד ראש הממשלה ומשרד הקליטה עוד פעם מחליטים שמשרד הקליטה הכושל – שנקרא "הכושל" – עוד פעם מתכלל.
<זיוה מקונן-דגו: משהו פה לא מסתדר, נראה לי שמשהו לא עובד.
<זיוה מקונן-דגו: מה שאנחנו מבקשים - כמו שחבר הכנסת סולומון אמר, בשנים 1994–1995 שרי ישראל לקחו על עצמם את האחריות ואמרו שמקימים ועדת היגוי בתוך המשרד כדי שתבחן את הסיפור הזה.
שמעון סולומון: שתאגם משאבים.
<זיוה מקונן-דגו: שתאגם משאבים ותתכלל.
<זיוה מקונן-דגו: מאז אנחנו הולכים מידרדרים.
<זיוה מקונן-דגו: מי שמציג את הנתונים לגבי תלמידים יוצאי אתיופיה, שרובם הם ילידי הארץ, זה אגף קליטה לתלמידים עולים.
<זיוה מקונן-דגו: למה האגף לתלמידים עולים צריך לתכלל?
<זיוה מקונן-דגו: והוא לא מתכלל, והוא לא רואה ראייה כללית, מרחבית, כי אנחנו רואים את הפערים ואת בתי-הספר הסגרגטיביים ואת הכיתוב הסגרגטיביות ואת הגנים הסגרגטיביים.
<זיוה מקונן-דגו: אז אין תכלול.
<זיוה מקונן-דגו: הגיע הזמן שמישהו ייקח את הסיפור הזה - - -
עמרם מצנע: מי זה המישהו הזה?
<זיוה מקונן-דגו: משרד החינוך.
<זיוה מקונן-דגו: פנינו לשר כשיצא המכרז של מרכז ההיגוי.
<זיוה מקונן-דגו: מכרז מזעזע, שעוד יותר ועוד יותר מדלדל את התפקיד הזה שנקרא "מרכז ההיגוי".
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו לשבת ולחשוב ביחד כדי להציב יעדים מדידים, מטרות ואיגום משאבים.
<זיוה מקונן-דגו: באמת, זה אסון.
<זיוה מקונן-דגו: זה אסון משתי סיבות.
<זיוה מקונן-דגו: אחת, כי עוד כמה שנים יגידו הקהילה השחורה הזאת קיבלה כל כך הרבה כסף ובסופו של דבר לא יצא ממנה כלום, כנראה שהאנשים האלה יש בהם איזשהו פגם גנטי.
<זיוה מקונן-דגו: זה עלול לקרות.
<זיוה מקונן-דגו: שתיים, האסון החברתי שקיים בשטח, כשאנחנו פוגשים את הנערים בשטח – זה עצוב.
<זיוה מקונן-דגו: אדוני היושב-ראש, דיברת על הקליטה שלנו.
<זיוה מקונן-דגו: כל מי שיושב פה עלה בשנות ה-80.
<זיוה מקונן-דגו: רובנו הגענו אנאלפביתיים ותוך חמש שנים עד שבע שנים קיבלנו בגרות מלאה.
<זיוה מקונן-דגו: היום הנערים שלנו, "המתגודדים", או החיילים – אחוז החיילים שיושבים בכלא הוא 52%.
<זיוה מקונן-דגו: אחד מתוך שני חיילים יוצאי אתיופיה יושב בשלב כזה או אחר בכלא.
<זיוה מקונן-דגו: זו התוצאה של מערכת החינוך.
<זיוה מקונן-דגו: אני מצטערת להגיד את זה – זו התוצאה של מערכת החינוך.
<זיוה מקונן-דגו: מיכל, אני מאוד שמחה שנכנסת לתפקיד כמנכ"לית, ואני יודעת שהנושא של צמצום פערים הוא בדמך.
<זיוה מקונן-דגו: קחי את הדבר הזה של יוצאי אתיופיה, תקימי ועדה, צוות, שיעקוב, ואנחנו מוכנים כולנו לשתף פעולה ולאגם את המשאבים האלה, כי המשאבים מסתובבים ומתפזרים ואנחנו חייבים לעשות משהו.
<זיוה מקונן-דגו: יש לנו מסקנות מאוד ברורות במצגת, שאני יכולה להציג, והמלצות.
עמרם מצנע: תודה, זיווה.
עמרם מצנע: הרב פוירשטיין, בבקשה.
<רפאל פוירשטיין: תודה, כבוד היושב-ראש.
<רפאל פוירשטיין: ברכות למנכ"לית הנכנסת, מיכל.
<רפאל פוירשטיין: יש פה המון רצון טוב, יש פה עשייה אדירה, השאלה היא מה באמת חסר.
<רפאל פוירשטיין: אני רוצה להציע פה תזה פשוטה בשלושה משפטים, שאני קורא למשרד החינוך, לשר, למנכ"לית לאמץ.
<רפאל פוירשטיין: המחסור הרציני במערכת החינוך הישראלית בכלל, ובוודאי אצל אוכלוסיות שבאות עם שונות תרבותית כזאת או אחרת – שונות, אני מדגיש - זה מחסור בהקניה שיטתית של אסטרטגיות למידה וחשיבה.
<רפאל פוירשטיין: אם אתה שואל את עצמך: באמת, מה קורה כאן?
<רפאל פוירשטיין: הרי משקיעים ומשקיעים.
<רפאל פוירשטיין: אנחנו ארץ רב-תרבותית, ארץ קולטת עלייה, ארץ שבה לא כולם באים מתוך התרבות המערבית, שכל כך שולטת במערכת החינוך שלנו, וחסר להם אסטרטגיות למידה וחשיבה.
<רפאל פוירשטיין: זה תחום שלא נמצא במקצועות הליבה.
<רפאל פוירשטיין: מי שמפסיד, על אף כל אותן ההשקעות בתכנים, זה אותן אוכלוסיות שזקוקות ללמוד איך להשוות ואיך לאסוף נתונים, באופן שיתאים לתרבות המערבית ששולטת במערכת החינוך שלנו.
<רפאל פוירשטיין: אגיד בקצרה עוד שני משפטים, ובזה אסיים.
<רפאל פוירשטיין: הפרויקטים שאנחנו מובילים, יחד עם שותפינו במשרד החינוך ובמשרד הקליטה, זה פרויקט מדהים שרץ היום באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת בר אילן.
<רפאל פוירשטיין: יש לנו היום 90 סטודנטים במחלקות היוקרתיות: חמישה סטודנטים לרפואה באוניברסיטה העברית – היו גם קודם, אין מספרים עצומים - בפסיכולוגיה, במשפטים, שאובחנו באמצעות איתור פוטנציאל הלמידה שלהם.
<רפאל פוירשטיין: אבל עיקר הדבר פה זה הקנייה של יכולות חשיבה ולמידה.
<רפאל פוירשטיין: היום המכון ממיין לצה"ל את רוב יוצאי אתיופיה למערך הלא לוחם.
<רפאל פוירשטיין: למעלה מ-3,000 חיילים בתשע השנים האחרונות, מאות מש"קיות ת"ש.
<רפאל פוירשטיין: אנשים הגיעו למקצועות היוקרתיים ביותר רק משום שנתנו להם מה שחסר.
עמרם מצנע: השאלה היא אנחנו לא משתבחים בבודדים – בודדים זה יכול להיות גם עשרות או מאות - שבכוח אישיותם, בכוח נחישותם מצליחים להגיע, גם בצבא.
עמרם מצנע: אבל הסטטיסטיקות שמציגים בפנינו מלמדות על תמונה מאוד עגומה.
עמרם מצנע: אני יודע שהרצון הטוב של כולם קיים, לפעמים עודף רצון של כל אחד לעשות משהו בציר אורכי.
עמרם מצנע: כלומר, הוא לא רק נותן את הכסף, הוא לא רק נותן את הרעיון, אלא הוא גם רוצה לבצע.
עמרם מצנע: בסופו של דבר התוצאה לא מצביעה – למרות הגרפים שזוחלים – על משהו דרמטי.
עמרם מצנע: השאלה המרכזית היא האם הזמן יעשה את שלו - הלוא אנחנו יודעים מקליטת עליות אחרות שלזמן יש גם כן איזשהו ערך - ההורים נקלטים, הילדים נולדים, הדורות הבאים - או שיש משהו שאנחנו לא עושים נכון, עם כל המשאבים שיש לנו וכל המערכות שפועלות, ולא מצליחים לחולל את השינוי.
<רפאל פוירשטיין: אמנם דוד ידידי לא אהב את ההשוואה שראמ"ה הציגה לאוכלוסיות מוחלשות מבחינה סוציו-אקונומית, אבל אני חושב שאתה יכול לשאול את יו"ר ראמ"ה ותראה שבמבחני המיצ"ב הפערים האלה קיימים באופן סיסטמתי במשך שנים גם באוכלוסיות פריפריה.
<רפאל פוירשטיין: אם אתה שואל אותנו מה חסר – זה לא רק יוצאי אתיופיה, צריך לדעת את זה.
עמרם מצנע: דרך אגב, למדתי על בשרי בחמש השנים שהייתי בירוחם, שזה ניתן לפתרון.
עמרם מצנע: זה ניתן לפתרון בתקציבים דיפרנציאליים שמגיעים בצורה יותר שלמה לתלמיד המאותגר – כדי לא להגיד התלמיד הנזקק.
עמרם מצנע: לפעמים המערכת צריכה להחליף את מקומו של הבית, כי הבית לא מסוגל לתת את אותם דברים שנותנים בכרמל, ואפשר להגיע להישגים מדהימים.