GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: לא, לא, אני שואלת כי במסכת הזו, יש פה כנראה בעיה של היררכיות, שאני לא מספיק מבין.
<חנה מצקביץ: לוועדת ההתקשרויות יש יועצת משפטית מהלשכה המשפטית שהיא עובדת תחתי.
<חנה מצקביץ: היא מלווה את כל נושא ההפקות והיא עושה עבודה מצוינת, בחורה מצוינת.
<חנה מצקביץ: היא פשוט פורשת, ולכן היא לא הגיעה היום, ואני באתי במקומה.
<חנה מצקביץ: ועדת ההתקשרויות בראשות המנכ"ל אישרה את ההתקשרות הזאת.
<חנה מצקביץ: נותרה שאלה.
<חנה מצקביץ: סמנכ"ל הכספים אמר שהוא לא מוכן לחתום על ההתקשרות, בגלל שהייתה איזו שהיא בעיה, שאם אתם רוצים אני אדבר עליה, והמנכ"ל רצה לאשר מיד את ההפקה, בלי לאפשר לבדוק את הבעיה שהתעוררה.
<חנה מצקביץ: מרגע זה, זה כבר לא בידינו.
עמרם מצנע: רגע, שנייה, עצרי רגע.
עמרם מצנע: הכתובת לבעיה שמעלה סמנכ"ל הכספים זה היועצת המשפטית.
<חנה מצקביץ: לא.
עמרם מצנע: היא צריכה לתת תשובה על השאלה.
<חנה מצקביץ: לא, הבעיה שהתעוררה, ואני אפרט פה: בשנת 2012, בעקבות קול קורא, הגישה לאטמה באמצעות מפיק מסוים, הצעה לרשות השידור.
<חנה מצקביץ: ההצעה זכתה ובמהלך המשא ומתן - - -
<קריאה: המפיק התחלף.
<חנה מצקביץ: במהלך המשא ומתן המפיק העביר את הזכויות שלו ללאטמה.
<חנה מצקביץ: אנחנו, כייעוץ משפטי, היועצת המשפטית לוועדה, מה שהטריד אותה הייתה בעיית הזכויות, שלא יטען שהזכויות עדיין נשארו שלו והן לא של לאטמה.
<חנה מצקביץ: בתוך הרשות יש מי שמטפל, לבדוק האם לאטמה הייתה אמורה לעמוד בתנאי הסף של הקול הקורא הזה.
<חנה מצקביץ: קול קורא זה כמו מכרז, זה מעין מכרז.
<חנה מצקביץ: הדבר הזה לא נעשה ואף אחד לא ידע שהבדיקה הזאת, לגבי תנאי הסף, לא מולאה עד הסוף.
עמרם מצנע: בגלל ההעברה בין המפיק ללאטמה?
<חנה מצקביץ: כי קודם לא הייתה בעיה.
<חנה מצקביץ: המפיק עמד - - -
עמרם מצנע: המפיק עמד.
<חנה מצקביץ: המפיק עמד בתנאי הסף במהלך המשא ומתן.
<חנה מצקביץ: ולכן, הכשל היה אצלנו בבית, וזה שהדבר נסחב כל כך הרבה זמן, זה באמת לא בעיה של לאטמה, וחבל וצר ש - - -
עמרם מצנע: לא, אבל יכולה היועצת המשפטית לוועדה, להגיד לסמנכ"ל הכספים – אני מבחינתי אישרתי את ההתקשרות.
<חנה מצקביץ: לא, רגע.
<חנה מצקביץ: מה זה ההתקשרות?
<חנה מצקביץ: אבל באה היועצת המשפטית, רק רגע.
<חנה מצקביץ: איך היא יכולה להגיד – אני מאשרת את ההתקשרות, כאשר החברה לא עמדה בתנאי הסף?
<חנה מצקביץ: היא רצתה לבדוק את הדברים.
<חנה מצקביץ: במהלך המשא ומתן, כשהתברר שלאטמה לא עומדת בתנאי הסף, חזר המפיק הקודם ואמר – אני לוקח את זה על עצמי.
<חנה מצקביץ: ועכשיו הוא זה שעומד מול רשות השידור.
עמרם מצנע: אותו אחד שזכה.
<חנה מצקביץ: אותו אחד שזכה.
עמרם מצנע: כדי לפתור את הפלונטר הוא בטח חזר.
<חנה מצקביץ: כדי לפתור את הפלונטר, אבל מאחר שהדברים האלה עלו תוך כדי המשא ומתן ולא באו לבדיקה אצל הייעוץ המשפטי, אמרה היועצת המשפטית של הוועדה בוועדה, אני רוצה לבדוק את הדברים, כי על פניו יש פה משהו שנראה לא טוב.
<חנה מצקביץ: כי למעשה אנחנו מסתכלים על זה גם בראיית רוחב, וכשאנחנו נתקלים ב - - -
איילת שקד: מה שנראה לא טוב זו ההתנהלות של רשות השידור.
עמרם מצנע: רגע, רגע, אנחנו רוצים לפתור את הבעיה.
איילת שקד: אני לא יכולה, מצנע.
עמרם מצנע: את עוד לא נתקלת בגורמי הממשלה, מה קרה לך?
עמרם מצנע: עם כל הניסיון שיש לך.
<חנה מצקביץ: בואו רגע לא נתייחס ללאטמה או למפיק.
<חנה מצקביץ: אנחנו מדברים על דבר שהוא - - -
עמרם מצנע: לא, אני מבין ממה שאת אומרת - - -
<חנה מצקביץ: ואז אמרה היועצת המשפטית – אני רוצה רק לבדוק את הדברים, והמנכ"ל אמר – לא, אני מאשר את ההפקה.
<חנה מצקביץ: הוא לקח על עצמו את האחריות - - -
<יוני בן מנחם: הדברים אינם נכונים, אני חייב להעיר.
<יוני בן מנחם: את לא היית בדיון, סליחה.
איילת שקד: כי הוא מנכ"ל.
איילת שקד: יש לו סמכות כמנכ"ל.
<חנה מצקביץ: אבל יש לי פה את הפרוטוקול.
<חנה מצקביץ: בוודאי.
<חנה מצקביץ: יש לו סמכות כמנכ"ל ואני לא אומרת שלא.
איילת שקד: אז זהו.
עמרם מצנע: לא, לא, בסדר, אני מבין שזה עבר, אבל אז - - -
<יוני בן מנחם: סליחה, זה לא המנכ"ל אמר אלא התקיימה הצבעה, יש לך את הפרוטוקול בבקשה, למען הגילוי הנאות תחשפי את כל העובדות.
<חנה מצקביץ: כן, בוודאי.
<יוני בן מנחם: התקיימה הצבעה דמוקרטית, העליתי את זה להצבעה.
<חנה מצקביץ: נכון.
<יוני בן מנחם: נכון או לא?
<חנה מצקביץ: נכון, נכון.
<יוני בן מנחם: אז תגידי בבקשה ליושב הראש.
<חנה מצקביץ: בסדר.
<יוני בן מנחם: התקיימה הצבעה ועמדת הייעוץ המשפטי וסמנכ"ל הכספים לא התקבלה, וברוב, הוועדה החליטה לאשר את ההפקה.
<יוני בן מנחם: זה מה שהיה.
<חנה מצקביץ: נכון, וההחלטה שלו עומדת בעינה.
<חנה מצקביץ: אז זה לא בעיה.
<חנה מצקביץ: זה לא בעיה משפטית.
איילת שקד: יש לי שאלה, אם הוועדה החליטה, למה הסמנכ"ל לא חותם בגלל שהוועדה החליטה?
<חנה מצקביץ: תשמעי, אני לא האפוטרופוס של הסמנכ"ל.
<חנה מצקביץ: הסמנכ"ל כפוף למנכ"ל.
עמרם מצנע: אבל לו היה הסמנכ"ל פונה אליך מבחינת ייעוץ משפטי לשאול אותך האם החלטת הדירקטוריון היא - - -
<יוני בן מנחם: לא הדירקטוריון, ועדת ההתקשרויות.
עמרם מצנע: ועדת ההתקשרויות – היא החלטה חוקית.
<חנה מצקביץ: כן, אבל הוא אמר - - - כן.
<חנה מצקביץ: מה שאמר סמנכ"ל, אני לא הפה שלו ואני לא האפוטרופוס שלו, אבל אני רק רוצה להבהיר מה הוא אמר.
עמרם מצנע: לא, לא, ברור לי.
<חנה מצקביץ: סליחה, אני לא אמרתי.
<חנה מצקביץ: מה שהמנכ"ל אמר זה נכון, הוועדה ברוב קולות, בראשות המנכ"ל, החליטה את שהחליטה וההחלטה היא - - -
עמרם מצנע: החלטה חוקית.
עמרם מצנע: זאת אומרת הסמנכ"ל, למרות החלטה חוקית, בעצם אומר – מסיבותיו שלו – אני לא חותם.
<חנה מצקביץ: הסמנכ"ל אמר, מה הסמנכ"ל אמר?
<חנה מצקביץ: הסמנכ"ל אמר – ביקשה היועצת המשפטית לבדוק את הדברים - - -
עמרם מצנע: לא חשוב, אבל הוועדה קיבלה החלטה חוקית.
עמרם מצנע: לא לפרוטוקול אני אומר לך, באותו רגע אני הייתי מדיח את הסמנכ"ל הזה.
עמרם מצנע: אבל נמשיך הלאה, סגור סוגריים.
<יוני בן מנחם: כבוד יושב הראש, מכיוון שהסמנכ"ל הזה עוזב ב-26 בחודש והייתה לו תרומה לרשות השידור, אני לא מצאתי לנכון להדיח אותו.
<יוני בן מנחם: אתה צודק.
<יוני בן מנחם: כיוון שהוא עוזב את רשות השידור בעוד שבועיים ימים, לא מצאתי לנכון להדיח אותו, אבל אפשר לפתור את הבעיה הזאת - - -
עמרם מצנע: אוקיי, עכשיו שאלה ליועצת המשפטית.
<יוני בן מנחם: שיתכבד יושב הראש ויחתום.
עמרם מצנע: האם ליושב ראש המליאה יש זכות חתימה.
<חנה מצקביץ: ליושב ראש אין זכות חתימה, אבל אין בעיה לאשר לו זכות חתימה.
עמרם מצנע: לא, בסדר, אז הוא הולך לאשר ב - - -
איילת שקד: אז אישור זכות החתימה זה בוועד המנהל שאתה מכנס?
איילת שקד: אז כרגע אתה לא יכול לחתום.
<חנה מצקביץ: יש לו עוד שבוע ועד מנהל, לא?
<יוני בן מנחם: הוועד המנהל יכול להתכבד ולהסמיך את יושב הראש לחתום על זה ובא לציון גואל ונגמר הסיפור.
עמרם מצנע: יוני, זה לא מה שאמרת.
עמרם מצנע: אמרת שיש לו.
<יוני בן מנחם: יש לו.
<יוני בן מנחם: הוא חותם על הדו"חות הכספיים, סליחה.
עמרם מצנע: לא, זה דבר אחר.
<חנה מצקביץ: לא, זה דבר אחר, סליחה.
<יוני בן מנחם: למה זה דבר אחר?
עמרם מצנע: יוני.
עמרם מצנע: אפילו הדיוט - - -
<יוני בן מנחם: בוא נלמד.
איילת שקד: רגע, סליחה, מה שמך?
<חנה מצקביץ: הדו"חות הכספיים, שמי חנה מצקביץ, לזה אין שום קשר.
עמרם מצנע: את לא צריכה להסביר, זה ברור לחלוטין.
<חנה מצקביץ: הדו"חות הכספיים הם מטעם הגוף המפקח והמבקר.
עמרם מצנע: לא, לא, על הדו"חות הכספיים יושב הראש חותם, זה בסדר גמור.
איילת שקד: רגע, חנה, את אמרת משהו שיושב הראש יכול לקבל את ההסמכה גם בסבב טלפוני.
<חנה מצקביץ: כן, אבל אני רוצה רגע להסביר משהו.
איילת שקד: אז מדוע זה לא נעשה כדי שזה יהיה לפני ה-1 בינואר, כפי שהתחייבתם?
<חנה מצקביץ: אני רוצה רגע להבהיר משהו.
<חנה מצקביץ: תשמעו, אני רוצה להבהיר משהו.
<חנה מצקביץ: זה דבר מאד יוצא דופן ושחלילה זה לא יהפוך לתקדים, כי לא יכול להיות שגוף מפקח ומבקר, צריך לעשות הפרדה בין הגוף המפקח והמבקר לבין הגוף המנהל, וזה לא יהיה נכון שהגוף המפקח והמבקר יתחיל לחתום על חוזים והסכמים ויהיה מעורב בניהול השוטף.
עמרם מצנע: את צודקת במאה אחוז.
<חנה מצקביץ: ולכן, אם אתם - - -
עמרם מצנע: אבל במצב כזה, וקודם כל אני חושב שצריכים - - -
<חנה מצקביץ: במקרה חריג כזה, וצריך להחריג אותו מאד, ושזה לא יהפוך לנורמה, אפשר באופן יוצא מן הכלל, בגלל מה שקורה, כדי שההפקה - - -.
<חנה מצקביץ: אבל יחד עם זאת, אני מבינה שסמנכ"ל הכספים עוזב, אולי לא נלך לדבר הקיצוני הזה.
<חנה מצקביץ: דרך אגב, אף אחד לא בא להתייעץ איתנו מה לעשות.
<חנה מצקביץ: התקבלה החלטה וזה עבר לוועד המנהל, וחשבנו שהנושא ייפתר בוועד המנהל.
<חנה מצקביץ: מאחר שסמנכ"ל הכספים עוזב, ממילא צריכים לשנות את זכויות החתימה, נכון, אדוני, המנכ"ל?
<חנה מצקביץ: ואז בכלל לא תהיה בעיה.
עמרם מצנע: ואני מציע לכם להוסיף עוד אחד או שניים בזכויות חתימה.
עמרם מצנע: זה לא יכול להתבסס על שני אנשים בלבד, שאחד חולה, אחד איננו, נסע לחו"ל, אינני יודע מה.
עמרם מצנע: בכל ארגון נורמאלי עושים את זה.
<חנה מצקביץ: אנחנו, דרך אגב, לא התנגדנו לזה שיוסמך מישהו אחר מהוועד המנהל, לחתום במקום סמנכ"ל הכספים.
<חנה מצקביץ: זה לא דבר שבפעילות השוטפת הוא נכון, אבל באופן יוצא דופן וחריג, זה אפשרי.
עמרם מצנע: כן, לא, אפילו מתוך המליאה.
<חנה מצקביץ: ולכן היינו בטוחים שהנושא ייפתר.
<חנה מצקביץ: אנחנו לא ידענו שיש איזו שהיא בעיה ומשהו מתעכב.
<חנה מצקביץ: אף אחד גם לא התייעץ איתנו.
איילת שקד: זה מתעכב כבר 3.5 שנים, חנה, ולכן בגלל שזה מתעכב כבר 3.5 שנים, אז מן הראוי שהעניין הזה ייפתר אחת ולתמיד, והתחייבו פה לפתור אותו עד סוף שנה שעברה.
<חנה מצקביץ: טוב, הבעיות שהתעוררו בדברים האלה לא באו לפתחנו, ואנחנו חשבנו שזה ייפתר באופן - - -
איילת שקד: טוב, אמיר, מתי אתם עושים ישיבה של הוועד המנהל להעביר חתימה?
<אמיר גילת: אני רוצה רק, למען הדיוק, להגיד מה היה בישיבה הקודמת, כי אני לא יכולתי להתחייב, מפני ש - - -
עמרם מצנע: לא, לא, אתה לא צריך, כי בסיכום שלנו כתוב – הוועדה מבקשת - - -
<אמיר גילת: לא, כי אני לא יכול להתחייב כי לא אני - - -
עמרם מצנע: לא התחייבת.
<אמיר גילת: כל שאמרתי הוא שמבחינת - - - אין מכשול לחתימה ואני עומד מאחורי הדברים.
עמרם מצנע: גם בסיכום שלנו כתוב שהוועדה מבקשת, אבל אני רוצה לשמוע האם יש מישהו שרוצה להחכים אותנו במשהו.
<חנה מצקביץ: אני יכולה עוד מילה אחת?
<חנה מצקביץ: אני רוצה לומר שבאמת בכל החלטה שתהיה פה, להסביר, שזה לא יהיה איזו נורמה, לא בעניין החתימות ולא בעניין של - - -
עמרם מצנע: וגם לא בעניין ההתערבות שלנו בתכנים.
<חנה מצקביץ: לא בעניין ההתערבות שלכם.
<חנה מצקביץ: אתם יכולים להתערב בעניין של הז'אנר, או זה - - -
עמרם מצנע: אנחנו מתערבים רק בתהליך, לא בתכנים.
<חנה מצקביץ: אבל גם שלא תהיה נורמה שאנחנו מוציאים קולות קוראים ומפיק מגיש ואחר כך זה לא עומד בתנאים ומפיק אחר פתאום נכנס לתמונה, וזאת אפשרות לעקוף את כל ה - - -
עמרם מצנע: לא, אבל את צריכה גם להבין שדבר שמתמשך 3 שנים, אז המפיק אומר – חברה, תעזבו אותי, אני הולך מזה.
עמרם מצנע: ואז המבצע עצמו, במקרה הזה אלה שהם קבוצת לאטמה, נשארים פתאום חשופים, כי לא הם ענו לקול הקורא ולא בדקו אם הם מתאימים או לא.
עמרם מצנע: עכשיו מה קורה?
עמרם מצנע: חוזר המפיק ואומר – אתם יודעים מה?
עמרם מצנע: אני עזרה לזולת, בא לעזרתם.
<חנה מצקביץ: זה ברור לנו, אבל שזה לא יהפך בעצם - - -
עמרם מצנע: אבל הכל נובע מכך שזה נמשך כל כך הרבה שנים.
<אמיר גילת: - - - שאני מביא אותה לדיון, היא ההוכחה שאנחנו כן רוצים את התכנית הזאת וכן רוצים לקדם אותה, וכן רוצים - - -
איילת שקד: אבל אמיר, ברגע שהישיבה התבטלה ב-24 וחנה אומרת שאתה יכול לעשות סבב טלפוני, למה לא עשיתם סבב טלפוני?
<אמיר גילת: על זה דיברתי איתה בימים האחרונים, כי בדרך כלל לא מקובל שמאשרים נושא - - -
איילת שקד: עושים החלטות ממשלה עם סבב טלפוני.
<אמיר גילת: נכון, אבל ברשות השידור היועצת המשפטית בדרך כלל אומרת שצריך לקיים דיון.
עמרם מצנע: צריכה להיות סיבה טובה.
<אמיר גילת: בגלל הדחיפות וכדי לא לעכב וכשראיתי שנכנס ינואר ולא נחתם, ביקשתי ממנה והתייעצתי איתה ביומיים האחרונים, אם אפשר כן לעשות את זה לא בטלפון, אלא ב - - -
<יוני בן מנחם: כלומר, אתם יכולים לעשות את זה היום ומחר אנחנו יכולים לחתום.
עמרם מצנע: כן, אמיר, תודה.
עמרם מצנע: מישהו רצה?
<דבורה הנדלר: אני שוב רוצה לחזור על הרעיון של איילת.
<דבורה הנדלר: שמי דבורה הנדלר, אני חברה במליאה, חברה בוועדת התוכן, בוועדת 250, מלווה את כל הסאגה הזאת, מבקשת שעוד היום ייעשה סבב טלפוני.
<דבורה הנדלר: אני יודעת שחברי ועדת הוועד המנהל בעד לאטמה, שהנושא ייחתם היום.
<דבורה הנדלר: שאנשים יצביעו היום בטלפון.
עמרם מצנע: אמיר?
<אמיר גילת: אני כבר ביקשתי מהמנכ"ל שיעביר הצעת החלטה להעביר לחברי הוועד המנהל.
<אמיר גילת: ברגע שזה מגיע אלי, מעביר את זה במייל.
עמרם מצנע: טלפונית?
<אמיר גילת: במייל, טלפונית, במהירות.
איילת שקד: יוני, אתה יכול לעשות את זה היום?
עמרם מצנע: יוני, בסדר?
<יוני בן מנחם: המנכ"ל לא מכין הצעות החלטה לוועד המנהל.
<יוני בן מנחם: יושב הראש צריך ליזום את המהלך הזה.
<יוני בן מנחם: שיסמיכו אותו לחתום ולחתום על זה רבותי, מה?
<אמיר גילת: זה כבר עניין פנימי של רשות השידור.
<יוני בן מנחם: בשביל מה לגלגל את למנכ"ל כל הזמן ולזרות חול בעיניים?
עמרם מצנע: רגע, רגע, יוני, יוני.
<חנה מצקביץ: - - - מישהו במקום.
<יוני בן מנחם: כן, היו"ר, היו"ר, היו"ר.
<אמיר גילת: מאחר שסמנכ"ל הכספים ממילא עוזב, יכול להיות שכבר המחליף שלו - - -
איילת שקד: לא, אבל הוא לא התחיל לעבוד עוד.
עמרם מצנע: איילת, שנייה, אני אעזור לך.
עמרם מצנע: אמיר, אמיר - - -
<אמיר גילת: המוקדם מביניהם.
עמרם מצנע: לא, לא, לא, אמיר, אני מבקש.
עמרם מצנע: תראה, גם אחרי שמישהו מקבל זכות חתימה, זה עוד לוקח את הזמן שלו.
<אמיר גילת: אז אין בעיה.
עמרם מצנע: אני מבקש שתסכים לעשות היום סבב טלפוני ולאשר את ההפקה.
עמרם מצנע: בסדר?
<אמיר גילת: או מייל.
<חנה מצקביץ: כן, זה לא משנה.
<חנה מצקביץ: מייל וסבב טלפוני זה אותו דבר.
עמרם מצנע: אבל היום.
<אמיר גילת: היום.
עמרם מצנע: היום.
<דבורה הנדלר: תודה.
<יהודה אלרם: כן, יהודה אלרם, עורך הדין של לאטמה.
<יהודה אלרם: אני רוצה לדייק לפרוטוקול: מעולם, מעולם, מעולם, לא נתקבלה פנייה מרשות השידור אל לאטמה או אל עורך הדין שלה או אל מי מטעם לאטמה, שטוען לבעיה בתנאי הסף.
<יהודה אלרם: מעולם.
<יהודה אלרם: מעולם לא היה קשר מצד רשות השידור, במשך החודש וחצי האחרונים מאז שהתכנסה הוועדה - - -
עמרם מצנע: אל תקלקל עכשיו.
<יהודה אלרם: לא, אני לא מקלקל.
<יהודה אלרם: אני כן רוצה לדייק שלא ברור בכלל שיש בעיה בעמידה בתנאי הסף.
<יהודה אלרם: מעולם לא נטענה הטענה הזאת.
<יהודה אלרם: ההיפך.
<יהודה אלרם: לאטמה נאלצה, במכתב שמסייג את עצמה, לומר שאם זה מה שמונע מקבוצת לאטמה, שהיא גוף יוצר, לעלות לשידור, אז היא מוכנה גם שהמפיק יחזור להיות אלפי.
<יהודה אלרם: המהלך של החלפת המפיק היה מהלך שתואם עם רשות השידור, ויש על זה התכתבות ענפה.
<יהודה אלרם: כך שכל הטענה הזו היא לא ממן העניין, ולאטמה מוכנה ומצהירה את זה, להיות המפיק, מוכנה שאלפי יהיה המפיק, ובלבד שלאטמה תעלה לשידור.
עמרם מצנע: איילת, את רוצה להוסיף משהו?
עמרם מצנע: אני רוצה לסכם ברשותכם ולומר כך: א.
עמרם מצנע: ועדת החינוך מצטערת על כך שהיא נאלצה להתערב בנושא.
עמרם מצנע: ברור לנו לחלוטין שזה לא מתפקידנו ולא נכון בכלל שאנחנו נתערב בדברים תוכניים, הקשורים ברשות השידור.
עמרם מצנע: אנחנו מוצאים להתערב, כי הסאגה הזו, דרך אגב היא כשלעצמה, אולי אנשים שהם יצירתיים, יוכלו לעשות מזה איזה שהוא חלק מהתכניות – חייב אותנו באמת להתערב, כי באמת, מה שעלה פה בדיון הקודם ומה שעולה פה היום, זה סיפור שאפילו הדמיון לא יכול להדביק את הסאגה ואת המעגלים מעגלים של האירוע הזה.
עמרם מצנע: ב.
עמרם מצנע: רשמנו לעצמנו שיושב ראש מליאת רשות השידור מתחייב עוד היום, באמצעים הנדרשים, להביא לאישור בעל זכות חתימה נוסף, כדי שההפקה תצא לדרך.
עמרם מצנע: ואני מקווה מאד שלא נצטרך להתכנס פעם נוספת.
עמרם מצנע: שמי עמרם מצנע, חבר כנסת, יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.
עמרם מצנע: כנס שדרות, עוזי דיין, שעומד בראש הכנס, יוזם הכנס, הציע לי לקיים את אחת מישיבות הוועדה כאן בשדרות, במסגרת הכנס.
עמרם מצנע: אני נעניתי ברצון לבקשה ובעצם זה לא סתם הרצאה או דיון, אלא אנחנו מקיימים באופן רשמי ופורמלי את ישיבת הוועדה.
עמרם מצנע: אומרת לי מנהלת הוועדה, יהודית, שזו הישיבה מספר 100, ממתי סופרים?
<יהודית גידלי: מהיום שנכנסת לתפקיד.
עמרם מצנע: וואו, יפה, הספק לא רע לכנסת שכוננה רק לפני כחצי שנה.
עמרם מצנע: אבל אתם יודעים שהמבחן הוא לא במה מדברים, אלא מה משיגים, מה התוצאה.
עמרם מצנע: לא בתשומות, אלא בתפוקות, ואני מקווה שהתפוקות שלנו והדרך שלנו בוועדה להשפיע על דברים תהיה לא פחות טובה מאשר מספר הישיבות והפרוטוקולים.
עמרם מצנע: אבל כישיבה פורמלית יש פרוטוקול לישיבה, מי שידבר ומי שישאל יירשם, יופיע בפרוטוקול, ואתם תוכלו גם לעיין בדברי הכנסת, כל מילה מופיעה באתר הכנסת.
עמרם מצנע: ובכלל, דרך אגב, אני מזמין אתכם להשתתף בפעילות הכנסת, לא רק דרך האינטרנט אלא גם בהגעה ממש.
עמרם מצנע: הישיבות שלנו בכנסת הן ישיבות פתוחות כמובן, חלקן משודרות בערוץ 99, חלקן משודרות בערוץ האינטרנט בחי, ואנחנו מאוד מעודדים את הציבור הרחב לבוא להשתתף בדיונים, לומר את דברו ולהשפיע וזה בהחלט מוצא ביטוי בכל הישיבות.
עמרם מצנע: מגיעים נציגי אגודות הסטודנטים, נציגי מועצת הנוער הארצית וכמובן רבים אחרים.
עמרם מצנע: גם היום איתנו כאן נמצאים נציגים של הממשלה שמשתתפים בכל הדיונים, כמו נציגת האוצר, שנמצאת איתנו, ועוד נציגים נוספים.
עמרם מצנע: לפני שנפתח בנושא עצמו, שנבחר באמת באופן לא מקרי לכנס שדרות, הנושא הוא תקצוב דיפרנציאלי במערכת החינוך, אני רוצה לבקש מידידי עוזי דיין, יוזם כנס שדרות והעומד בראשו כבר הרבה שנים, לומר מספר מילות פתיחה.
עמרם מצנע: עוזי, בבקשה.
עוזי דיין: התחלנו את הכנס הזה כאן לפני 11 שנה וזה סוג הדברים שחשבנו עליהם.
עוזי דיין: כלומר כנס שמציב בעיות, מציע פתרונות, מציע הצעות מעשיות, לא באופן כללי, ומביא לכאן את מי שהאחריות שלו והיכולת שלו, גם הסמכות וגם האחריות, לעשות את הדברים, וזה הפוליטיקה.
עוזי דיין: לא יעזור, אתם אוהבים, לא אוהבים, בסוף הדברים נסגרים בשדה הפוליטי וטוב שכך, כך צריך לקרות.
עוזי דיין: בכנס, אחד משני הדברים שהוא אמר ביום הראשון, שחינוך חשוב לא פחות מביטחון.
עוזי דיין: אם אני אומר את זה ומצנע אומר את זה, תאמינו לנו שאנחנו יודעים על מה אנחנו מדברים.
עוזי דיין: גילי נמצא פה, גם הכרנו בשירות הצבאי, נראה לי שעכשיו הוא היושב ראש של המכללה.
עוזי דיין: למה חינוך חשוב לא פחות מביטחון?
עוזי דיין: בגלל שחינוך הוא גם הפלטפורמה לכל דבר, אני לא אשא הרצאה בזה, אבל הוא גם ההזדמנות השווה בחיים שלכם, אלא אם כן יש לכם דוד עשיר, או דודה עם קזינו, אז יכול להיות שאתם יכולים להסתדר אחרת, אבל כל השאר, זה חינוך.
עוזי דיין: בגלל שבסופו של דבר החינוך נותן את היכולת לעבוד, החינוך נותן את היכולת להשתכר בכבוד, לא להתעשר וזה, אבל להשתכר בכבוד, ולכן הכול חינוך.
עוזי דיין: הוועדה, כפי שאמר יושב הראש, היא של הכנסת, היא לא שלנו, אנחנו לא אומרים לה על איזה נושא לדון, אנחנו מזמינים אותה בסך הכול, ולכן גם אתם, אתם בסך הכול אורחים של ועדה של הכנסת ואסור לחבק את ועדות הכנסת חיבוק חזק מדי, כי זה גורם בסוף לפגיעה ביכולת ובמעמד שלהן.
עוזי דיין: אנחנו באנו הנה לראות ולהסתכל, אני באתי להודות על זה שבאים, יש לנו ועדות כנסת שבאות כבר כמסורת וועדת החינוך תמיד מגיעה מתוך הבנת החשיבות לכאן.
עוזי דיין: אל תשימו לב שיש מעט חברי כנסת, אני מכיר את זה כל פעם, אל תשתמשו בזה, בסוף מנצחים עם מי שיש.
עוזי דיין: החברים האחרים נמצאים בכל מיני חובות אחרות, אני לא רוצה להתחיל לסנגר וכו', גם אם תלכו בכנסת לוועדות, אין הרבה אנשים בישיבות של הוועדות וזה לא נורא, עושים עם מה שיש.
עוזי דיין: דבר אחרון, רק בשביל לומר שהחיים לא כל כך קלים, אני אומר לכל האנשים הצעירים כאן, שימו לב.
עוזי דיין: אתן לכם ב-20 שניות משהו על חינוך, שימו לב שגם המהלך הזה, שהוא מהלך סופר חיובי, של בואו נתקצב את זה וניתן הזדמנות שווה בתוך החינוך, לאלה שמבחינה סוציו אקונומית הם לא יכולים, בשביל לתת להם את ההזדמנות השווה בחינוך, החיים לא פשוטים, בגלל שהפוטנציאל של ילדים נקבע בגיל 0-8.
עוזי דיין: אפשר להתווכח על זה קצת, אבל לא הרבה מדי, והוא תלוי במצב הסוציו אקונומי ולכן זה לא יעזור שרק בחינוך יעשו את זה, זה קשור לתעסוקה, זה קשור לרווחה, זה קשור לנושאים נוספים, אבל כל אחד עוסק במשבצת שלו.
עוזי דיין: אם תיקחו בישראל את היישובים שיש להם זכאות לבגרות אמיתית ותשימו את ה-20-30 ראשונים לפי הסדר, זה כמעט בקורלציה, בתאימות, 1.0, כמעט מלא, למצב הסוציו אקונומי של היישובים.
עוזי דיין: אם אנחנו מדברים פה נגיד על דיפרנציאציה מגיל מסוים וכו', אז תהיה השאלה ומה קורה בגיל 0 ו-1 ו-2 ו-3 וכו', ששם נקבע הפוטנציאל.
עוזי דיין: זה רק בשביל להסביר שהתמונות יותר מורכבות מאשר סיסמאות פשוטות.
עוזי דיין: אני מברך ומאחל הצלחה לכם ולנו.
עמרם מצנע: תודה רבה לעוזי דיין.
עמרם מצנע: אני רוצה גם לברך את ידידי גלעד שר, אלוף משנה במילואים, פעיל מאוד חברתית וגם בתחום הדו שיח הישראלי-פלשתיני, מנהל לשכת ראש הממשלה לשעבר, תודה רבה, גילי.
עמרם מצנע: אני מבין שנכנסת רק לאחרונה לתפקיד.
<גלעד שר: אני רק פה מאפשר את האכסניה, זה הכול.
<גלעד שר: ומתברך בזה שאתם כאן.
עמרם מצנע: אז באמת בהצלחה.
עמרם מצנע: אני רוצה גם לברך ידיד ותיק שלי, מוטי ששון, ראש עיריית חולון, שנבחר רק לאחרונה, כמעט כמו צ'אושסקו, מבחינת היקף התמיכה, ולהודות לך על כך שבאת.
עמרם מצנע: אני בטוח שיש לך מה לומר בנושא החשוב שבו אנחנו רוצים לעסוק.
עמרם מצנע: הבוקר, בנסיעתי לכאן, שמעתי ברדיו ראיון שבו עסקו בפיטורי סייעות בשדרות.
עמרם מצנע: דיברה אמא של ילד מחינוך מיוחד בשם אפרת חג'בי.
עמרם מצנע: אני מרשה לעצמי להשתמש בשמות כי הם היו ברדיו באופן חשוף.
עמרם מצנע: היא סיפרה על כך שהילד שלה, שלומד בחינוך מיוחד, יצטרך להישאר בבית כי הסייעת שקוראים לה דניס קיבלה מכתב פיטורין.
עמרם מצנע: למי שלא יודע, ואני לא רוצה להרבות הרבה בזה, הסייעות מועסקות על ידי הרשות המקומית, קרי על ידי עיריית שדרות.
עמרם מצנע: עיריית שדרות נמצאת בגירעון ענק ועל כן לא משלמים להם וכתוצאה מכך מפטרים את העובדות.
עמרם מצנע: הסייעות ממומנות באופן מלא על ידי הממשלה, בתקציב מיוחד שמכוון נקודתית שמית לבן של אפרת.
עמרם מצנע: אבל הכסף נתקע בדרך בעיריית שדרות, כי עיריית שדרות היא חדלת פירעון, ואני מניח שמעקלים לה את הכסף ולכן לא משלמים לסייעת שמועמדת לפיטורין.
עמרם מצנע: דרך אגב זה מזכיר לי נושא שהוועדה הולכת לעסוק בו בקרוב וזה נושא השירות הפסיכולוגי הייעוצי החינוכי, שבעיריית שדרות התפרק לחלוטין.
עמרם מצנע: גם שם המדינה מתקצבת את הפסיכולוגים והפסיכולוגיות וכאשר הרשות היא חדלת פירעון, הראשונים שנפגעים, בין יתר עובדי העירייה, זה גם כאלה שבעצם המדינה מממנת אותם, הכסף עובר דרך הרשות.
עמרם מצנע: למה פתחתי בעניין הזה?
עמרם מצנע: פתחתי בעניין הזה כי במדינת ישראל, שעליה דיבר רק לפני שעה קלה שר האוצר יאיר לפיד, מתוך רצון להגיע לחדשנות, להיי טק, להשכלה, פחות מ-50% מבוגרי מערכת החינוך אינם זכאים לתעודת בגרות.
עמרם מצנע: וחצי מאלה שזכאים לתעודת בגרות, בערך חצי, אולי טיפה יותר, יש להם תעודת בגרות שמאפשרת להם בכלל להתקבל לאקדמיה.
עמרם מצנע: כאן מתחילים הפערים בתוך החברה הישראלית, כאשר אין הזדמנות שווה לילד שנולד בירוחם ולילד שנולד בכרמל בחיפה, לא בשוק הכרמל בתל אביב.
עמרם מצנע: וכאן כמובן אפשר לדבר הרבה, ואני מניח שזה יעלה, אני בחלק מהדוברים, למה זה קורה, ויש לכך השפעות של הבית, כאשר יש בית ומשפחה שאין בה אקדמאים, בדרך כלל גם אין את הלחץ, אין את האנרגיות, אין את המוטיבציה לדחוף את הילדים לחינוך וכדומה.
עמרם מצנע: וכמובן הסביבה, כאשר אתה לומד בבית ספר בירוחם קשה להביא לבית ספר בירוחם מורה טוב לפיזיקה.
עמרם מצנע: במקרה בירוחם הצלחנו וכתוצאה מכך מספר הילדים בירוחם שעושים חמש יחידות בפיזיקה בהצלחה, יחסית לגודל המחזור, הוא בין הגבוהים ביותר בארץ.
עמרם מצנע: בגלל מורה אחד מסוים שבאמת יכול להוביל את הילדים.
עמרם מצנע: התוצאה, כפי שמשתקפת בכל נתון שמתפרסם במדינת ישראל, לאורך שנים, ציוני הפסיכומטרי, אתם רואים מיד את ההתפלגות בין היישובים החזקים לבין היישובים החלשים.
עמרם מצנע: אתם רוצים את הבגרויות?
עמרם מצנע: אתם רואים מיד שבראש סולם המשיגים את הבגרויות היישובים החזקים.
עמרם מצנע: דרך אגב, אני מוכרח להודות שלא תמיד היישובים החזקים מובלים על ידי ראש רשות שמבין את החשיבות של החינוך ואתה רואה גם בעניין הזה כמובן שוני.
עמרם מצנע: כשראש רשות לוקח את נושא החינוך כנושא מרכזי וחשוב ומשקיע בו, התוצאה לא מאחרת לבוא, גם אם הרשות היא לא מהרשויות החזקות ביותר.
עמרם מצנע: אבל באופן בסיסי, סיסטמתי, סטטיסטי, אתה רואה את זה בכל דבר.
עמרם מצנע: אתה רואה את זה בבחינות המיצ"ב, אתה רואה את זה בהתגייסות לצה"ל, אתה רואה את זה בהתגייסות לא רק לצה"ל אלא גם ליחידות מובילות בצבא, אתה רואה מיד את ההבדלים והם קו ברור מאוד של סוציו אקונומי, של פריפריה.
עמרם מצנע: פריפריה, דרך אגב, לא רק גיאוגרפית, פריפריה חברתית, יש גם פריפריות נוספות, אני קורא להן פריפריות מנטאליות, הציבור הערבי במדינת ישראל, העולים החדשים, בעיקר כמובן העדה האתיופית, וכיוצא באלה.
עמרם מצנע: לכן ממשלות ששמו לעצמן לאורך שנים את אחד היעדים והמטרות לסגור פערים בחברה הישראלית לא עשו בעניין הזה, אני לא רוצה להגיד כלום, אבל לא עשו בעניין הזה די.
עמרם מצנע: ואנחנו, אם לא נצליח לסגור פערים כך שאחוזים ניכרים מהחברה הישראלית יוצאים כל שנה בגיל 18 אל שוק העבודה כשאין להם מיומנות, אין להם את ההשכלה הנדרשת, אין להם את המקצוע הנדרש, אנחנו לא נוכל אפילו אני עוזב את העניין החברתי, נדבר רק על העניין הכלכלי, לא נוכל כמובן להגיע למקומות שאנחנו רוצים להגיע.
עמרם מצנע: דרך אגב, יש נתונים נוספים שחשוב להזכיר אותם, היקף המובטלים שהם יחסית או במתאם להיקף ההשכלה, כלומר בוגרי תיכון בהשוואה לבוגרי המסלולים האקדמאים, בהשוואה לבוגרי תואר שני, בהשוואה לכאלה שלא סיימו תיכון, היקף המובטלים הוא כמעט פי שניים אם לא יותר באלו שסיימו את ההשכלה שלהם בגילים יותר צעירים, שלא לדבר כמובן על ממוצעי השכר במשק.
עמרם מצנע: יש פה טבלאות, יש נתונים, יש מחקרים שלמים וזה לא רק בארץ אלא בכל העולם, ולכן המשימה של סגירת פערים בתוך החברה הישראלית היא, לתפיסת עולמי, לא רק בגלל שאני יושב ראש ועדת החינוך, אולי המשימה החברתית כלכלית החשובה ביותר, לא במס שפתיים, לא במילים, אלא בעשייה.
עמרם מצנע: כמי שנשא בשירות בעיריית חיפה, כראש העיר במשך עשר שנים, בעיר הנתפסת כעיר חזקה, המספקת שירותים איכותיים לתושביה וחמש שנים כראש הוועדה הממונה בירוחם, האמא של עיירות הפיתוח, בסוף העולם שמאלה, מבין בניסיון שאני צברתי בשני המקומות האלה, רגל פה רגל שם, המרחק הוא הרבה יותר מאשר שלוש שעות נסיעה.
עמרם מצנע: את המרחק הזה אנחנו צריכים לסגור.
עמרם מצנע: אם יש סיבה אחת מוצדקת וחשובה שאני חזרתי לפוליטיקה, חזרתי לכנסת ואני עומד בראש ועדת החינוך זה כדי לנסות ולהתמודד עם השאלה הזו ולטפל בה.
עמרם מצנע: הנקודה המרכזית מדברת בהחלט, אני לא רוצה להגיד רק על תקצוב דיפרנציאלי, אלא התייחסות דיפרנציאלית, כלומר היכולת של המדינה בכספים שהיא עצמה מקצה, בתקציבים שהיא בעצם מחלקת מהעוגה הלאומית, לתת הרבה יותר משקל למקומות שבהם דרושה התערבות ממשלתית, דרושה עדיפות תקציבית, כדי לאפשר הזדמנות שווה לכל ילד וילדה.
עמרם מצנע: הלוא אף אחד לא יסכים לאיזה שהיא אמירה או מחשבה שהילד שנולד בירוחם והילד שנולד בכרמל בחיפה, בלידתו משהו שונה בגנים שלו.
עמרם מצנע: אף אחד לא יסכים לאיזה שהוא ניסיון לומר שהתינוקות שנולדים, יש בהם רק תכנת הפעלה ועכשיו, לאורך השנים, אנחנו מכניסים פנימה נתונים וערכים ותכנים ואין ספק שהבית הוא המשפיע הגדול ביותר ואם אנחנו מסכימים להנחה הזו אז אנחנו חייבים לעשות משהו.