GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר זנדברג: אפשר לראות את זה ממבנה הכלובים, מהשעות שמגיעות המשאיות לשחיטה וכולי וכולי.
תמר זנדברג: הדברים תוארו בתחקיר, אין צורך להרחיב.
תמר זנדברג: לכן השאלה הנכונה שצריכה להישאל היא האם צריך להמשיך לתת לחתול לשמור על השמנת, או שצריך להבין שאת הסמכויות האלה, בפיקוח על צער בעלי חיים, צריך להעביר למקום אחר.
תמר זנדברג: אני רוצה לציין שלא במקרה הדיון הזה מתקיים כאן בוועדת החינוך, חבר הכנסת מצנע, מכיוון שהמחוקק, בשום שכל, קבע את הסמכויות הפרלמנטריות על פיקוח על חוק צער בעלי חיים כאן בוועדת החינוך ולא בוועדות אחרות, וטוב עשה.
תמר זנדברג: באותה מידה גם הפיקוח בממשלה על חוק צער בעלי חיים צריך אחת ולתמיד – ואני חושבת שזאת הקריאה שכולנו צריכים להתאגד מאחוריה – לעבור למשרד להגנת הסביבה, על מנת שההגנה על הסביבה ועל זכויות בעלי חיים תיעשה גם בממשלה במקום הנכון.
תמר זנדברג: אני רוצה לומר מילה על הדיון.
תמר זנדברג: אני חשה שכאילו התמסדו כאן.
תמר זנדברג: היתה איזו כניסה לעמדות, ואולי אפילו התבצרות בעמדות, בין זכויות עובדים, שחשובים לכולנו, לבין יוקר המחיה ודברים כאלה, שכמובן חשובים לכולנו, ובין הגנה על זכויות בעלי חיים.
תמר זנדברג: אני רוצה לומר לכולנו שהימים שהדברים האלה הם כביכול אינטרסים מנוגדים והירוק נגד האדום נגד הצהוב של יוקר המחיה, איך שלא נקרא לזה, שהם אויבים זה של זה, עברו מן העולם.
תמר זנדברג: עובדים לא רוצים לעבוד במקום שבו יש התעללות שיטתית בבעלי חיים, לא רוצים שזה יהיה חלק מעבודתם, ושמענו כאן אתכם גם אומרים ביושר שזה לא אחד נגד השני.
תמר זנדברג: יש לכולנו אינטרס למנוע התעללות בבעלי חיים ולמנוע את המציאות, שקיימת היום ורווחת, לצערנו, שתעשיית המזון מבוססת באופן עמוק, באופן אינהרנטי על התעללות בבעלי חיים.
תמר זנדברג: אף אחד מאתנו לא רוצה את המצב הזה.
תמר זנדברג: כנראה צריך באיזה רגע לתת את סמכות הפיקוח במקום אחר, ולא שגם התעשייה וגם הפיקוח עליה יהיו מרוכזים באותו מקום.
תמר זנדברג: אין בזה היגיון, זה לא צריך להיות כך.
תמר זנדברג: בתעשיות אחרות יש הפרדה, ולצורך כך יש משרדי ממשלה שונים, ולכן בתחום איכות הסביבה וזיהום האוויר יש את המשרד להגנת הסביבה ששומר מפני משרדים אחרים, מפני תעשיות אחרות שנמצאות במשרדי הכלכלה והאנרגיה וכולי, ויש איזון בדברים.
תמר זנדברג: וגם כאן צריך וחייב להיות איזון.
תמר זנדברג: לכן אני ממש מציעה שנתמקד כולנו כהצעת החלטה של הוועדה בקריאה קונקרטית להוציא את סמכויות הפיקוח על חוק צער בעלי חיים ממשרד החקלאות.
עמרם מצנע: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.
חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה לברך אותך על קיום הדיון החשוב הזה.
חמד עמאר: אני חושב שאת הדיון הזה צריך לחלק לשתיים.
חמד עמאר: הנושא הראשון הוא הסרט ב"זוגלובק".
חמד עמאר: ראיתי את הסרט.
חמד עמאר: אם הקרנתם את זה, הגעתי לכאן באיחור, ראיתי את הסרט כאשר הקרינו אותו ב"כלבוטק".
חמד עמאר: אגיד לך את האמת, גם אני הזדעזעתי מהסרט, הזדעזעתי מאוד.
חמד עמאר: אבל הקטע הראשון של מה שאירע ב"זוגלובק" צריך לטפל בו וגם לעשות את האיזונים שם בין העובדים, בין הפריפריה, שאני חלק מן הפריפריה וחי שם, ובין ההתנהגות של אותם עובדים ספציפיים, ובעצם, כפי שאמר חבר הכנסת חנין, לא נלך לש"ג.
חמד עמאר: הנושא השני הוא הסמכויות, איפה צריכות להיות הסמכויות.
חמד עמאר: נשמעה כאן טענה אחת, שזה כבר נמצא בנפרד באיחור האירופי וביפן, וטענה שנייה של איש מקצוע, שאמר שזה לא קיים באף מדינה בעולם.
חמד עמאר: אני חושב שלא יכולה להיות הפרדה בין רווחת החיות, בין שמירה מפני מחלות, שלא יהיו מחלות בחיות, שאת זה אמור לעשות משרד החקלאות, ובין הדאגה לחקלאים, הדאגה למשק.
חמד עמאר: אתה לא יכול לעשות את ההפרדה הזאת, כי ברגע שאתה עושה את ההפרדה אתה מאבד את האיזונים.
חמד עמאר: לכן אני חושב, אדוני היושב-ראש, מה שצריך לעשות כאן, קודם כול מבחינת "זוגלובק", אנחנו כוועדה, ואני מציע לוועדה גם לבקר במפעל ולראות האם תיקנו את הליקויים שראינו בסרט, ואם לא תיקנו את הליקויים לבחון מה הוועדה אמורה לעשות עם המפעל הספציפי.
תמר זנדברג: היו שם פעילים שבוע אחרי וראו שהליקויים לא תוקנו, וגם כמה חודשים לפני כן היו עוד תמונות ממשאית.
חמד עמאר: אני חושב שהוועדה צריכה לבקר שם, לראות ולעמוד על התיקונים שביצעו שם, אם ביצעו, ואם לא ביצעו שם תיקונים משרד החקלאות צריך להיכנס לתמונה.
חמד עמאר: אני מבין שמשרד החקלאות ערך שם כבר מספר ביקורים וערך את הביקורת שלו, אבל בכל מקרה הוועדה צריכה לבקר שם ולראות אם תוקנו התקלות שהיו שם או לא תוקנו.
חמד עמאר: באשר לנושא השני, לגבי התקנות, אני חושב שיש אנשי מקצוע שדנים בנושא היום, גם במשרד ראש הממשלה, גם במשרד החקלאות, ומנסים לבדוק את הסוגיה הזאת.
חמד עמאר: אנחנו צריכים גם לתת זמן לאנשי המקצוע שבודקים את הסוגיה הזאת, לכתוב את התקנות ולבדוק את הסוגיה לעומק.
חמד עמאר: אני כחבר כנסת יכול לשמוע כמה צדדים ולקבל החלטות, אבל אם איש מקצוע נכנס לסוגיה הוא יכול לתת תשובה טוב יותר ממני כחבר כנסת.
חמד עמאר: אני יכול לשמוע כמה צדדים, אבל בסופו של דבר זה תפקידו של איש המקצוע שבודק את הנושא, והממשלה עכשיו בודקת את הנושא לעומק.
חמד עמאר: צריך לתת לממשלה לבדוק את הנושא ואחרי זה להביא את הסוגיה הזאת לכאן.
חמד עמאר: אבל בכל מקרה, אנחנו כוועדה, אני חושב שלא צריכה להתקבל החלטה שלנו כאן להגיד שצריך להעביר את התקנות האלה למשרד להגנת הסביבה כי אין לנו מקום לדון בנושא הזה ולהחליט עליו עכשיו בלי עבודה מקצועית.
חמד עמאר: אנחנו מחויבים כאן בעבודה מקצועית.
חמד עמאר: אני חושב שיש היום שר במשרד החקלאות, לא רק בגלל שהוא מהמפלגה שלי, אני חושב שרוב חברי הכנסת מכירים את השר, יודעים את המקצועיות שלו, יודעים את היכולות שלו ויודעים שהוא עושה עבודה מעולה היום במשרד החקלאות ומביא רוח חדשה למשרד החקלאות.
חמד עמאר: אני מאמין שבעבודה שהוא עושה שם ובתקנות שיתקין שם אנחנו יכולים למצוא את הפתרון לבעיה הזאת.
עמרם מצנע: צריך לומר רק שגם אלה שמעלים את ההצעה לעשות שינוי באחריות, זה לא בגלל השר.
עמרם מצנע: מי שמעלה את ההצעה מתייחס לרמה העקרונית.
חמד עמאר: אני אומר שנעשית עבודה מקצועית, שצריך לקיים עבודה מקצועית ואז לבוא ולהחליט.
<רעות הורן: ההצעה הגיעה מ"ישראל ביתנו" בקדנציה הקודמת.
<יונתן שפיגל: בקדנציה הקודמת "ישראל ביתנו" יזמה את ההצעה, דרך אגב.
<רעות הורן: אתה חתום עליה.
<יונתן שפיגל: אתה חתמת על הצעת חוק להעברת הסמכויות בקדנציה הקודמת.
<יונתן שפיגל: "ישראל ביתנו" קידמה אותה.
עמרם מצנע: רק חמור לא משנה את דעתו, אמר משה דיין...
חמד עמאר: אתה מחליט מה הדעה שלי עכשיו?
חמד עמאר: אתה יכול להגיד לי מה הדעה שלי עכשיו?
חמד עמאר: אתה נכנס לדברים שאתה לא צריך להיכנס אליהם.
חמד עמאר: אתה צריך להירגע ולהבין איך אתה מדבר עם חברי כנסת.
חמד עמאר: אין מקומך לתקוף חברי כנסת.
<יונתן שפיגל: אני לא תוקף.
חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאין לו מקום להיכנס לדברים האלה.
חמד עמאר: אם חתמתי על הצעת החוק בקדנציה הקודמת ואני לא חותם עליה בקדנציה הנוכחית, אני חבר כנסת, מותר לי לשנות את דעתי, אני יכול לשנות אותה.
תמר זנדברג: כמובן, אף אחד לא ערער על סמכותך לשנות את דעתך.
יפעת קריב: למען האמת, אני מאוד מתחברת לדברים שנאמרו כאן.
עמרם מצנע: אנחנו כבר מעבר לזמן שהוקצה לישיבה.
עמרם מצנע: אני נותן לך לדבר.
עמרם מצנע: אני אומר את זה לאחרים.
יפעת קריב: ישבתי יפה והקשבתי, ואני חברת ועדת החינוך.
יפעת קריב: אני דווקא נהנית לדבר אחרונה, אני אוהבת להקשיב ואז לדבר, ולא ישר להגיד את הדברים שלי.
יפעת קריב: גם בהתחלה לא הייתי יכולה להגיד שהדיון הזה הרבה יותר פרווה ממה שחשבתי שהוא יהיה.
יפעת קריב: ציפיתי שיהיה כאן קצת יותר סוער.
<קריאה: הוא דיון בשרי.
יפעת קריב: זאת שאלה מאוד יפה דווקא כשמדברים גם על "זוגלובק".
יפעת קריב: קודם כול, אני מסכימה במאה אחוז שהתנהלו כאן שני דיונים במקביל, ואולי זאת הסיבה שבאמת אף אחד מהנושאים לא הגיע למיצוי ולא הגיע לתוכן משמעותי.
יפעת קריב: ראשית, התנהל כאן דיון על כל מה שקשור לחברת "זוגלובק" – זכויות בעלי חיים, זכויות העובדים, המזון שהם מייצרים.
יפעת קריב: המנכ"ל כאן אמר: אני לוקח אחריות.
יפעת קריב: יפה שאמרת שאתה לוקח אחריות אבל עדיין לא הצלחתי להבין מה המשמעות של לקיחת האחריות, כי רק זה שווה דיון אמיתי.
יפעת קריב: אני גם שואלת פה שאלה, האם תרשו לכתב "כלבוטק" לחזור אליכם בעוד שבועיים, בעוד חודש, לראות שהדברים השתנו בעקבות לקיחת האחריות?
יפעת קריב: אני חושבת שזאת תהיה כתבה מעולה של "כלבוטק", להראות שינוי.
יפעת קריב: אני מציעה את זה כאן.
יפעת קריב: בעיניי זה סוג של לקיחת אחריות.
יפעת קריב: אבל אני לא רוצה לדבר על "זוגלובק", אין לי שום עניין לדבר על החברה הזאת, ואני גם חושבת שלא זאת היתה מטרת הדיון.
יפעת קריב: אני רוצה להתייחס לנושא השני, שהוא בעיניי הדיון האמיתי, לגבי כל היחס לבעלי חיים ולהתעללות.
יפעת קריב: כל חברי הכנסת דיברו על זה, ודיברו על זה בצורה מאוד ברורה.
יפעת קריב: לא אחזור על הדברים.
יפעת קריב: אבל אמרתם, דיברתם, כבר התחלנו כאן להגיד איך ואיפה יישבו התקנות והסמכויות.
יפעת קריב: אבל נאמר בצורה מאוד ברורה מהארגונים החברתיים שהתקנות תקועות הרבה מאוד שנים.
יפעת קריב: בעיניי צריך לעשות דיון דחוף כבר בשבוע הבא עם השרים הרלוונטיים כדי לבדוק איפה כל התקנות תקועות ולמה הן תקועות.
יפעת קריב: אחר-כך נחליט באיזה משרד ממשלתי זה יישב.
יפעת קריב: אבל מה שתקוע, אני חושבת שחובת הכנסת הזאת לשחרר.
יפעת קריב: נושא צער בעלי חיים, נושא זכויות בעלי חיים חשוב פה להרבה מאוד חברי כנסת.
יפעת קריב: ברור שזה משליך על המזון שאנחנו אוכלים ועל החינוך ועל הילדים ועל הסנדוויצ'ים שלהם ועל כל דבר.
יפעת קריב: הדיון כאן חייב להסתיים בנימה מאוד-מאוד אופרטיבית, מעשית – תקנות, סמכויות, צער בעלי חיים, התעללות בבעלי חיים, לאן אנחנו לוקחים את זה קדימה.
יפעת קריב: בעיניי אם נסיים את הדיון הזה בלחיצות ידיים, עם "כל הכבוד לארגונים החברתיים וכל הכבוד לעובדי משרדי הממשלה וכל הכבוד לחברי הכנסת המדהימים", אם נסיים את הדיון כך נלך וניעלם.
יפעת קריב: אז נחזור לכאן בעוד שנתיים עם עוד כתבה מדהימה של "כלבוטק" או של ארגון חברתי כזה או אחר ועוד פעם נגיד כמה המצב קשה וכמה מתעללים בבעלי חיים.
יפעת קריב: אז מבחינתי, הבקשה שלי להגיע להחלטות מאוד-מאוד אופרטיביות ומעשיות בנושא התקנות והסמכויות, עם השרים הרלוונטיים, ולהתכנס כבר בשבוע הבא לדיון המשך, ולא לחכות לתחקיר נוסף כי התחקירים האלה חוזרים על עצמם כל הזמן.
יפעת קריב: אולי אתה יכול להגיד לנו פעם בכמה זמן "כלבוטק" עושה תחקיר מהסוג הזה, פעם בכמה זמן אחד מן הארגונים החברתיים מפרסם דוח חמור, ואז יש כתבה בעיתון, ו"הופ" דיון בכנסת.
יפעת קריב: אני קוראת לנו להמשיך את התהליך חד וחלק ולסיים את הדיון בנושא התקנות והסמכויות.
עמרם מצנע: עוד 2-3 דוברים.
עמרם מצנע: ד"ר אורנית רז, בבקשה.
<אורנית רז: שלום לכולם.
<אורנית רז: שמי אורנית, אני מנהלת איגוד תעשיות המזון בהתאחדות התעשיינים.
<אורנית רז: לא אחזור על כל הדברים שנאמרו פה.
<אורנית רז: אני רוצה להגיד, קודם כול, שחוק צער בעלי חיים הוא חוק מאוד-מאוד חשוב, לא רק לגבי בעלי החיים אלא לנו כאנשים, לנו כחברה.
<אורנית רז: כתעשיינים – זה חוק שאמור להגיד מה מותר לתעשיינים לעשות ולא לעשות ואנחנו נקדם בברכה את ההתקדמות של התקנות, ככל שתהיינה.
<אורנית רז: אני רוצה להעיר פה, וזה לא נאמר, אני רוצה לומר את הדברים פה בקול, האירוע שהיה עכשיו הוא תקלה אך בעצם עומדת בבסיסו מחלוקת אידיאולוגית.
<אורנית רז: מי שראה את חומר הרקע ש"אנונימוס" פרסם, יש טענה שמערערת על הלגיטימציה שלנו כאנשים לצרוך תוצרת שהמקור שלה בחי.
עמרם מצנע: אני חושב שלא זה הדיון, וגם לא שמעתי- - -
שמעון אוחיון: איפה עלתה טענה כזאת?
<אורנית רז: ראיתי בחומר שהגיע אליי מ"אנונימוס" ואשר חולק ב"זוגלובק": "האם אנחנו כאנשים צריכים לצרוך בשר?"
עמרם מצנע: זה מטרה של הארגון, אבל זה לא הנושא שאנחנו דנים בו.
<אורנית רז: זה לא הנושא, נכון, אבל אני חושבת שמתנהל קמפיין מתוכנן ומאורגן לכיוון הזה.
<אורנית רז: זה דבר שצריך לזכור אותו.
שמעון אוחיון: אני התחלתי לאכול בשר גם ביום שלישי, רביעי וחמישי.
שמעון אוחיון: אמרו שרק ביום שני לא אז התחלתי לאכול בימים אחרים.
עמרם מצנע: אני מבקש לא להסיט את הדיון.
שמעון אוחיון: נהגתי לאכול בשר רק בשבת, אבל עכשיו אני אוכל גם בימים אחרים.
עמרם מצנע: מה שאת עושה, את כאילו מחפשת תירוצים.
עמרם מצנע: הבעיה המונחת על השולחן היא קודם כול עבירה על החוקים ועל התקנות.
עמרם מצנע: הבעיה שמונחת על השולחן היא טיפול בחיות עד שמביאים אותן לשחיטה.
<אורנית רז: על זה אין מחלוקת.
<אורנית רז: אני רוצה להגיד, גם לחבריי, גם מ"אנונימוס" וגם מהארגונים האחרים, שהם באמת חבריי.
<אורנית רז: אני חושבת שבשם ההומניזם, הקמפיין שנערך עכשיו והאופן שבחרו לנהל את המחאה הזאת תוך רמיסה של זכויות הפרט ואיומים שקיבלו אנשים ועובדים בתעשייה, אני כאזרחית, וגם כמי שמייצגת את התעשייה, אשמח שהשיח הזה יהיה בתוך מסגרת לגיטימית, חוקית, ובסופו של דבר לזכור שבעצם "איש באמונתו יחיה".
<אורנית רז: בסופו של דבר כל אדם יחליט מה הוא צורך וכיצד.
תמר זנדברג: המקום היחיד שהשיח הזה לא היה במסגרת, לא לגיטימית ולא חוקית, זה התעללות בבעלי חיים.
<אורנית רז: לא דיברתי על זה.
תמר זנדברג: הבנתי בדיוק על מה דיברת, אבל מה לא לגיטימי או לא חוקי למשל בפנייה למי שמעוניין?
<אורנית רז: זה בסדר גמור.
תמר זנדברג: מצד שני, איפה שנעשתה עבירה על החוק- - -
עמרם מצנע: בבקשה להפסיק את הוויכוח.
עמרם מצנע: ד"ר רפאלוביץ, יושב-ראש ארגון הרופאים הווטרינריים ברשויות המקומיות, בבקשה.
עמרם מצנע: מאיזו רשות אתה?
<משה רפאלוביץ: אני המנכ"ל של איגוד ערים לשירותים וטרינריים בגוש דן.
<משה רפאלוביץ: אני נותן שירותים וטרינריים לכל הערים באזור בקעת אונו, אזור גוש דן המצומצם.
<משה רפאלוביץ: אדוני, אני רוצה להצטרף לדברים שנאמרו פה, ואעשה את זה בקצרה.
<משה רפאלוביץ: אני חושב שהדיון פה על "זוגלובק" הוא דיון לא נכון.
<משה רפאלוביץ: הבעיה היא לא ב"זוגלובק".
<משה רפאלוביץ: עם כל הכבוד למה שראינו כאן, הבעיה היא לא במפעל.
<משה רפאלוביץ: הבעיה היא גם לא ב"אדום אדום" שראינו לפני זה והיא לא בנושאים אחרים, שלצערי לא מטופלים היטב על-ידי משרד החקלאות.
<משה רפאלוביץ: אנחנו רואים את זה בכל ההתייחסות לבעלי חיים.
<משה רפאלוביץ: זה מגיע גם לנושא של המתה של כלבים בריאים בישראל, זה מגיע למקומות של פינוי בעלי חיים סובלים.
<משה רפאלוביץ: אנחנו רואים את זה במקומות רבים, ואני לא נכנס לנושאים שהם מעבר לתחום הדיון פה.
<משה רפאלוביץ: אני חושב שהיריעה רחבה יותר.
<משה רפאלוביץ: בתוך משרד החקלאות יש אנשים טובים מאוד, והציגו פה את העבודה שהם עושים.
<משה רפאלוביץ: באמת עושים עבודה טובה שם.
<משה רפאלוביץ: הבעיה היא בעיניי לא בעובדים שנמצאים שם אלא בהבנה של הארגון כארגון, של השירותים הווטרינריים כשירותים וטרינריים, בחוסר התלהבות, כפי ששמענו.
<משה רפאלוביץ: זה גם עלה פה בתוך הדיון, חוסר התלהבות להגן על בעלי החיים, חוסר רגישות ציבורית.
<משה רפאלוביץ: אני חושב שההבנה, שבמדינת ישראל בשנת 2013 לבעלי חיים יש זכויות – אמנם אוכלים אותם בסוף, אמנם ממיתים אותם בסוף.
<משה רפאלוביץ: אנו מתייחסים אל זה כאל רע הכרחי וכחברה לפחות אני חושב שעלינו לקבל את זה כרע הכרחי, אבל עד הרגע הנוראי הזה, עד הדקה האחרונה הזאת מגיע לבעלי החיים הללו לא לסבול.
<משה רפאלוביץ: אפשר לעשות את זה בדרכים אחרות.
<משה רפאלוביץ: בכלובים שראינו הבעיה היא לא כל-כך בהטלה אלא בזה שבכלובים יכול להיתפס צוואר.
<משה רפאלוביץ: אנחנו מכירים את זה מגני ילדים, שיש מרווח שצריך לשמור עליו כדי שראש של ילד לא יוכל להיתפס במתקנים.
<משה רפאלוביץ: את הדברים האלה אפשר היה לתכנן כאן.
<משה רפאלוביץ: המשאבים שהמשרד משקיע בנושא הגנה על בעלי חיים לא מספיקים וסדרי העדיפויות בתוך המשרד לא מספיקים.
<משה רפאלוביץ: בזמנו הצעתי לצמרת משרד החקלאות, בקדנציה הקודמת, להוציא את הסמכויות האלה מן השירותים הווטרינריים ולהכפיף אותם לשר או למנכ"ל כדי לנסות לאזן בין הדברים.
<משה רפאלוביץ: דובר פה על ניגוד אינטרסים.
<משה רפאלוביץ: אני חושב שאיזון אינטרסים הוא הדבר הנכון, ואפשר לעשות את זה במקומות אחרים.
<משה רפאלוביץ: צריך לאזן את האינטרסים האלה.
<משה רפאלוביץ: יוקר המחיה וכל הדברים שהוזכרו פה הם דברים חשובים, אבל גם בעלי החיים האלה חשובים ולא מגיע להם לסבול כך, ואפשר למנוע את הסבל הזה.
<משה רפאלוביץ: צריך להגיד שאפשר למנוע את הסבל של זה, והעלויות של זה לא כל-כך נוראיות.
<משה רפאלוביץ: אם יורשה לי, אציע לשר החקלאות מן המקום הזה לשקול שוב גם בקדנציה הנוכחית את ההפרדה הזאת.
<משה רפאלוביץ: אני חושב שזה יעשה טוב לעניין.
<משה רפאלוביץ: צריך לאזן בין הדברים.
<משה רפאלוביץ: תודה.
עמרם מצנע: בבקשה, זכות התגובה האחרונה.
עמרם מצנע: רק רגע, רעות הורן, את רוצה עוד משהו להוסיף?
<רעות הורן: לא.
<רעות הורן: מאוד שמחתי לשמוע את הדיון.
<נדב גלאון: אני רוצה לחדד את עניין העמדות של הגופים הבין-לאומיים.
<נדב גלאון: אנחנו נביא ניירות עמדה ברורים וכתובים שמייצגים את זה.
<נדב גלאון: ארגון ה-FAO, ארגון המזון והחקלאות של האו"ם- - -
עמרם מצנע: אני מציע לא להיכנס לדיון שיתקיים בשאלת הפרדת הסמכויות.
<רעות הורן: אבל אפשר כן לבקש ממרכז המחקר והמידע של הכנסת לבדוק את העניין הזה.
<נדב גלאון: כדי שלא תתקבל החלטה לא מבוססת- - -
עמרם מצנע: לא הולכת להתקבל עכשיו החלטה בעניין הזה.
<נדב גלאון: אני רק רוצה לציין ששלושת הארגונים הגדולים בעולם, חד-משמעית, לא יודעים, לא רוצים ולא מוצאים טעם להפריד בין זה לזה.
<נדב גלאון: חשוב לזכור את זה.
<נדב גלאון: יש לנו כרגע כאן משלחת של OIE, של ארגון בריאות בעלי חיים העולמי, יש שם אמריקאית, ארגנטינאי.
עמרם מצנע: אבל ביקשתי, זה לא עומד לדיון, זה לא הנושא.
<נדב גלאון: אני רק רוצה להגיד, אין כוונה בשום מדינה- - -
עמרם מצנע: עוד משהו לגבי הדברים האחרים שעלו כאן?
<נדב גלאון: אני מודה לאלה שמנסים לשנות את מבנה השירותים הווטרינריים.
<נדב גלאון: יש סנכרון מצוין בין שר החקלאות, מנכ"ל משרד החקלאות והשירותים הווטרינריים ואנחנו מסתדרים מצוין.
עמרם מצנע: זה בוער בעצמותיך?
עמרם מצנע: שני משפטים.
עמרם מצנע: אנחנו לא דנים עכשיו בסוגיה איפה צריך להיות הפיקוח.
<גלי דוידסון: אני מן המשרד להגנת הסביבה.
<גלי דוידסון: אני רוצה רק להעיר.
<גלי דוידסון: קודם כול, אנחנו רואים חשיבות רבה מאוד בשמירה על רווחתם של בעלי החיים, גם אם הם מיועדים לשחיטה וגם אם הם בתוך התעשייה.
<גלי דוידסון: נוסף לזה, אני רוצה לציין בהקשר הזה שאנחנו רואים את נושא רווחת בעלי החיים כתחום שעומד בפני עצמו ולא כחלק אינטגרלי מנושא מחלות בעלי חיים.
<גלי דוידסון: זה בנוגע לסקירה המשווה שהתייחסה לארגונים בריאותיים ולהכפפת האחריות והסמכויות.
עמרם מצנע: מנכ"ל "זוגלובק" רוצה להוסיף משהו?
<פיני קמרי: לא.
<אתי אלטמן: אני רק רוצה לבקש בתור הוותיקה פה, שכבר יקרה איזה שינוי.
<אתי אלטמן: 28 שנים אנחנו מדברים ומדברים ושום דבר לא זז ושום דבר לא מתקדם.
<אתי אלטמן: אני ממש מבקשת שיקרה פה שינוי לטובת בעלי החיים.
עמרם מצנע: אני מבקש לסכם את הדיון הזה בנושא שכמובן לא תם ולא נשלם ואנחנו עוד נידרש לו.
עמרם מצנע: אני מבקש לומר שלא היינו כנראה עורכים את הדיון הזה כאן ועכשיו אלמלא התחקיר של "כלבוטק".
עמרם מצנע: אני בהחלט רוצה לצרף את קולי לכך שאתם עושים עבודה חשובה מאוד, אני מניח לא קלה, כי לצערי הרב אחרת הדברים האלה לא מקבלים את ההד הציבורי הראוי.
עמרם מצנע: דבר שני, אמרתי תוך כדי הדיון, אני מוכרח לומר שאני מתרשם שיש שינוי.
עמרם מצנע: השינוי הזה אולי הוא אטי לטעמם של חלק מהנוכחים, אבל הוא מתקיים.
עמרם מצנע: דרך אגב, אפילו רק המודעות הציבורית והמעורבות של חברי הכנסת.
עמרם מצנע: בדרך כלל בדיונים בוועדה שלי אין כל-כך הרבה חברי כנסת.
עמרם מצנע: אני אומר את זה מאוד לחיוב.
עמרם מצנע: אני חושב שזה צריך להיות בהחלט תמרור, גם למשרד החקלאות, כדי לקחת את הנושא בשיא הרצינות, בשיא ההתלהבות.
עמרם מצנע: משה רפלוביץ אמר נכון, אין מספיק התלהבות, אין מספיק רצון אמיתי לקחת את הנושא הזה ולעסוק בו בכל כובד משקלו.
עמרם מצנע: הוועדה תזמן את שר החקלאות ופיתוח הכפר בהקדם כדי שייתן לוועדה דין וחשבון על התקנות שעדיין לא הוגשו בפנינו ועל הטיפול ברמה שלו בנושא הזה.
עמרם מצנע: זה הדבר השני.
עמרם מצנע: הבעיה להערכתי היא לא בין טובים לרעים.
עמרם מצנע: אני גם לא חושב שיש כאן התעללות מכוונת.
עמרם מצנע: אני מניח שיש עובד כזה או אחר שחורג, כפי שיש אנשים שמתעללים באנשים אפילו רק לצורך ההתעללות, ואנחנו חשופים לזה מידי פעם באיזו מצלמת טלוויזיה נסתרת.
עמרם מצנע: אבל אני לא חושב שבגדול, לא לתעשייה, לא למפעל עצמו ולא לאנשים שעוסקים בזה יש כוונות רעות.
עמרם מצנע: יש פה בהחלט ניגוד עניינים, ניגוד אינטרסים, צורך למצוא את האיזונים המתאימים בין – זה לא רק רווחת החיות ובריאותן.
עמרם מצנע: הלא רווחת החיות ובריאותן זה הבריאות שלנו, הלא על זה ממונה בעצם המערכת הווטרינרית, לשמור על בריאותנו, אלה לפחות שניזונים מן החי.
עמרם מצנע: לכן הנושא הזה מורכב וסבוך.
עמרם מצנע: כאשר, לפי הדברים שנאמרים פה, נשחטות יום-יום מיליון תרנגולות – זה לא נעים לשמוע, זה מאוד אכזרי אבל זה קורה גם כשזה לא חשוף לעיני הציבור.
עמרם מצנע: הדרישות שלנו מן התעשייה לא יתפשרו על מילוי החוקים והתקנות והניסיון באמת לא להתעלל סתם ולא לפגוע סתם בחיות קודם שהן מגיעות לסוף חייהן.
עמרם מצנע: שמחתי לשמוע שגם אין ניגוד אינטרסים בין שמירה על רווחת החיות ובין היעילות – מילים לא נחמדות אולי – הכלכלית-העסקית, התעשייתית והצרכנית.
עמרם מצנע: ואם אין ניגוד אינטרסים כזה, ואמר את זה חבר הכנסת קלפה על נושא הדרישות לשינוי מהותי ברפתות בזמנו, יש היום תהליכים, שאני מקווה שגם יגיעו לבשלות, לשינוי בנושא החזקת הלולים במדינת ישראל.
עמרם מצנע: אתה ציינת את זה כמי שעסק בתיקון של תקנות.
עמרם מצנע: אם אין באמת שום סתירה אז בואו נתגייס כולנו כדי לטפל בבעיות ולמצוא את עצמנו נותנים לערכים נורמטיביים להיות חלק מחיינו.
עמרם מצנע: הנושא שנמצא ברקע הוא הוויכוח המתעורר, איזה משרד, המשרד להגנת הסביבה או משרד החקלאות ופיתוח הכפר, צריך לטפל בחיות המשק וחיות הבית.
עמרם מצנע: הוא לא נושא פשוט.
עמרם מצנע: זה לא לוקחים ומעבירים.
עמרם מצנע: יש לדעתי דברים לכאן ולכאן, ואני מניח שהממשלה צריכה להכריע על דעתה בנושא הזה.
עמרם מצנע: זה עלה לא מזמן בממשלה, וכמובן גם אנחנו נידרש לזה באופן כזה או אחר, כדי לעשות בסופו של דבר את הדבר הנכון מבחינת האיזונים הנכונים בין הדברים השונים שעלו פה על השולחן.
עמרם מצנע: לסיכום, אני רוצה לומר שהוועדה בראשותי, עם חברי הכנסת, שבאמת מגלים מעורבות, לא תיתן לדברים האלה לעבור לסדר היום.
עמרם מצנע: אנחנו מעודדים את ארגוני צער בעלי חיים, את הארגונים השונים שעוסקים בזה בהחלט להביא בפנינו את העובדות ואת הנתונים.
עמרם מצנע: אנחנו גם קוראים להם להתאפק, לא תמיד צריך לנהוג באלימות מילולית או מעשית כפי שאנחנו נחשפים מידי פעם.
עמרם מצנע: אני חושב שביחד, לפחות לפי הדברים שנאמרו כאן, אפשר בהחלט להתקדם ולהגיע לתוצאות חשובות בלוח זמנים סביר.
עמרם מצנע: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט בעניין דיווח לוועדה על אישור שילוב פרסומת מסחרית במוסדות חינוך.
עמרם מצנע: מי נמצא פה?
<עירית ליבנה: משרד החינוך.
עמרם מצנע: רשות השידור לא צריכה לבוא לאירוע כזה?
<יהודית גידלי: למה רשות השידור?
<יהודית גידלי: זה פרסומת בתוך בית הספר.
עמרם מצנע: מירב, תסבירי לנו על מה התכנסנו בשעת בוקר זאת.
<מירב ישראלי: אני אומר משהו על המסגרת.
<מירב ישראלי: בשנת 2007 נחקק על-ידי ועדת החינוך חוק איסור פעילות מסחרית במוסדות חינוך.
<מירב ישראלי: החוק קבע שמנהל מוסד חינוך לא יאפשר ביצוע של פעולות מסוימות מטעם עוסק או מפרסם בשטח מוסד החינוך, וזה כולל: כניסה לשם פרסום ושיווק לשטח מוסד החינוך, הצגת פרסומות, חלוקת חומר פרסומי או מתנות, שימוש בעזרי לימוד לשם פרסום או לקידום מכירות וגם קבלת פרטים מזהים מתלמידים או של בני המשפחה שלהם כדי לשווק או לפרסם.
<מירב ישראלי: לאיסור הזה יש חריג שלפיו המנהל הכללי או מי שהוא הסמיך שזאת הוועדה לאישור פרסומת מסחרית – ותכף גברת ליבנה תספר לנו על הוועדה הזאת – יכולה לתת אישור מיוחד מטעמים שיירשמו לביצוע אחת מהפעולות האלה.
<מירב ישראלי: זה יכול להיות לעניין מסוים או באופן כללי או לשנה או לתקופה אחרת שתיקבע.
<מירב ישראלי: הדיווח שאנחנו דנים בו היום זה מכיוון שסעיף 6 לחוק קובע שהמנכ"ל ימסור לוועדת החינוך של הכנסת מדי שנה דין וחשבון על האישורים שניתנו על-ידי הוועדה.
<מירב ישראלי: זאת המסגרת.
עמרם מצנע: לשם כך התכנסנו, ואנחנו דנים בתשע"ב.
<יהודית גידלי: ותשע"ג.
עמרם מצנע: ותשע"ג.
<מירב ישראלי: אכן.
<מירב ישראלי: אתמול קיבלנו גם לגבי תשע"ג.
עמרם מצנע: אוקיי, בבקשה.
<עירית ליבנה: החוק ב-2007 הוא המשך - -
<מירב ישראלי: הוא המשך למשהו שהיה קיים עוד קודם.
<עירית ליבנה: לירן מהלשכה המשפטית יכול להסביר יותר מבחינת החוק, אבל הוועדה היא חלק מתוך תהליך שאנחנו מנסים לעשות בתוך מערכת החינוך.
<עירית ליבנה: הילדים חשופים לדברים, ואנחנו רוצים למנוע, וכשהם באחריותנו זה בטח חלק מאתנו כי בסך הכול הם חשופים 24 שעות, אבל בחלקת האלוהים הקטנה של מערכת החינוך אנחנו מנסים שהדברים ייאכפו.
<עירית ליבנה: קודם כול אנחנו נעזרים כל פעם בחוזר מנכ"ל ומפנים כל פעם לחוזר מנכ"ל כי זה אחד הכלים שלנו.
<עירית ליבנה: זה מעבר לכתיבה של החוזר שוב, אלא להזכיר בכל האמצעים שיש לנו, בכל מיני פורומים – גם למנהלים, גם למפקחים, גם לבעלי תפקידים במשרד – לחזור תמיד לחוזר מנכ"ל שהוא המנחה והמפורט.
<עירית ליבנה: הוועדה פועלת על-פי פניות שמגיעות אליה.
<עירית ליבנה: כשמגיעה פנייה היא קודם כול נבדקת בתחום הדעת – אם מדובר בתחום דעת מסוים או באוכלוסייה מסוימת.
<עירית ליבנה: זאת אומרת יש תהליך של בדיקה: האם זה תואם למדיניות?
<עירית ליבנה: האם זה משלים?
<עירית ליבנה: האם זה לא נוגד?
<עירית ליבנה: – זה ברור; מה מעורב?
<עירית ליבנה: באלו היקפים זה נעשה?
<עירית ליבנה: מי קהל היעד?
<עירית ליבנה: ואיך בא לידי ביטוי אותו גורם שפנה או הופנה לוועדה?
<עירית ליבנה: הוועדה מקיימת דיון ומתירה או לא מתירה, אבל מתירה בהסתייגויות.
<עירית ליבנה: כשהוועדה מקבלת פניות או תלונות – מהורים או מכל מיני גורמים, לפעמים אפילו גורמים מתחרים – היא מטפלת בכלים שיש לה.
<עירית ליבנה: כשמגיעה תלונה היא נבדקת, והיא מטופלת כראוי.
<מירב ישראלי: אוסרים על מנהל בית הספר?
<עירית ליבנה: קודם כול החוק מדבר על מנהל.
<עירית ליבנה: אנחנו תמיד מזכירים למנהלים כי הפיתוי הוא לפעמים גדול, ולא תמיד מקפידים על קוצו של יוד.
עמרם מצנע: יש לך דוגמה מהשנים האחרונות של אירוע שטופל על-ידכם?
עמרם מצנע: מנהל בית ספר שננזף?
<עירית ליבנה: לא ננזף.
<עירית ליבנה: יש לנו כלים אז אנחנו מעבירים את זה למנהל המחוז, ומנהל המחוז בפירוש משוחח בכלים שלו.
עמרם מצנע: יש איזו דוגמה שאת יכולה להביא לידיעתנו?
<עירית ליבנה: לא זוכרת, אבל היו פעילויות.
עמרם מצנע: את לא זוכרת משהו חריג.
<עירית ליבנה: אני לא זוכרת.
<עירית ליבנה: זה לא בראש חוצות - -
עמרם מצנע: איך מתרשמים מזה?
<עירית ליבנה: - - אבל זה הועבר למנהלת מחוז מרכז ששם היה איזשהו סיפור, ומנהלת בית ספר נקראה.
עמרם מצנע: דוגמה ספציפית?
<עירית ליבנה: לא זוכרת.
<יהודית גידלי: כמה מהפניות אתם מאשרים או לא מאשרים?
<עירית ליבנה: פניות בדרך כלל זה כאלה שיודעים שיש להם סיכוי לקבל אישור.
<מירב ישראלי: יש דברים שהם שנה אחרי שנה.
<עירית ליבנה: יש דברים שאנחנו דורשים שיתחדשו.
<עירית ליבנה: למרות שזה צריך להיעשות כל שנה, וזה מתיש, והכללים נשמרים, ואין תלונות אז אנחנו חושבים שצריכים לתת.
<עירית ליבנה: אין הרבה פניות.
<עירית ליבנה: בערך 50%.
עמרם מצנע: הדוח שאתם מביאים כולל את כל הפניות?
<עירית ליבנה: שאושרו על-ידי הוועדה.
עמרם מצנע: פניות שעוד לא אושרו לא מגיעות.
<עירית ליבנה: יש לפעמים פניות הזויות כמו: פיתחתי מוצר, למה שלא אחשוף אותו?
<מירב ישראלי: לפי החוק, אתם צריכים לדווח על האישורים.
<עירית ליבנה: אילו זה היה משהו מאוד קרדינלי זה היה בעניין הוועדה.
<מירב ישראלי: היה מעניין לשמוע.
עמרם מצנע: אם מישהו רוצה לתרום ספר לספרייה זה נחשב פרסום?
<עירית ליבנה: בנושא העשרת ספריות בתי הספר הרכישה היא על המדינה, על הרשות.
עמרם מצנע: לא אין פה רכישה, יש פה תרומה.
<עירית ליבנה: הבסיס הוא שאם יש ספרייה בבית הספר צריכים להיות בה גם ספרים, ויש מחויבויות.