GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אריה מליניאק: אני חייב להתחבר למה שאמר היושב ראש.
אריה מליניאק: כל האנשים שיושבים כאן בחדר, כולם אנשים טובים וכולם רוצים את טובת הספורט.
אריה מליניאק: אין כאן אחד שהוא בעד הספורט או מישהו נגד הספורט.
אריה מליניאק: השאלה היחידה היא הדרך והשאלה היחידה היא על פי איזה כללי משחק ינוהל הספורט שהוא חלק מהמדינה הזאת.
אריה מליניאק: לצערי הרב הספורט בהרבה מובנים הוא אקס-טריטוריאלי.
אריה מליניאק: אם מישהו ייתן אגרוף ברחוב, הוא ייכנס לבית סוהר.
אריה מליניאק: אם מישהו ייתן אגרוף במגרש כדורגל, הוא יורחק לשבועיים מהמגרש.
אריה מליניאק: כשמעבירים כסף לבית כנסת או למעון ילדים, חייבים לעשות את זה על פי כל הכללים.
אריה מליניאק: צודק חבר הכנסת טיבי שיצא מכאן לפני רגע כי מינהל תקין מקשה על החיים אבל אם רוצים שפעם אחת יהיה כאן ספורט גם ברמה וגם בתשתית, אם בן אדם יגיד שהוא רוצה להקים מועדון ספורט - הוא רוצה לדעת כמה כסף מגיע לו מהטוטו, כמה כסף מגיע לו מהעירייה, כמה כסף מגיע לו ממקור אחר ואת זה הוא מגייס ומקים מועדון.
אריה מליניאק: אותי לימדו שמחשבים הם מטומטמים כי הם יודעים לתת רק תשובות אבל רבותיי, החכמה היא לשאול שאלות.
אריה מליניאק: אני כבר אומר לכם שהתשובות לשאלות שאתם צריכים לשאול את עצמכם לא נמצאות בחדר הזה אלא הן נמצאות בחוץ.
אריה מליניאק: השאלה שתשאלו את עצמכם היא למה האנשים האלה נמצאים כאן היום אבל איפה אלה שלא נמצאים כאן היום?
אריה מליניאק: למה הם לא נמצאים כאן?
אריה מליניאק: אומר חבר הכנסת ברכה בצדק, וחברת הכנסת גילה גמליאל צודקת, שיש לקבוצות הרי זכות בחירה.
אריה מליניאק: מה אתם רוצים מהחיים שלהן?
אריה מליניאק: הן בחרו לא לקבל את הכסף ישירות.
אריה מליניאק: תכף אני אגלה לכם את הסוד וזה יתחבר גם לעניין ניגודי האינטרסים שעלו בזמן האחרון לכותרות.
אריה מליניאק: תארו לעצמכם שאני הייתי מקבל סמכות ממישהו, מהמדינה, להעביר דרך חשבון הבנק שלי את כל קצבאות ביטוח לאומי של תושבי רמת גן.
אריה מליניאק: אני מבטיח לכם שהם יקבלו את כל הכסף שלהם על הגרוש בזמן ויותר מזה, בגלל שהכסף יעבור דרך החשבון שלי, אני אסדר להם בקנייה קולקטיבית הרבה דברים בזול ואת יתר הכסף אני גם אתרום לצדקה.
אריה מליניאק: דבר אחד בטוח והוא שאני אהיה ראש עיריית רמת גן לדורי דורות.
אריה מליניאק: יושבים לידי אנשים שאני לא יודע מי הם.
אריה מליניאק: שאלתי את האדון הזה והוא מנצרת בכדורגל, האיש הזה ממעלות ומאחורי יושבת קריית אונו.
אריה מליניאק: תבינו, הם מתעקשים לקבל את הכסף שלהם לא ישירות ואומרים שהם מקבלים כל מיני שירותים.
אריה מליניאק: מרכזי הספורט, אף אחד לא מונע מהם להמשיך לתת את השירותים.
אריה מליניאק: קבל את 10,000 השקלים שלך פלוס 1,500 שקלים ---
עמרם מצנע: למה לתקן דבר שיש שאלה אם הוא מקולקל?
אריה מליניאק: אני אסביר.
עמרם מצנע: לא הסברת למה זה מקולקל.
קריאה: כי אריה מליניאק לא קיבל תפקיד.
עמרם מצנע: חברים, לזה אני לא מסכים.
אריה מליניאק: האיש הזה הוא חבר בהנהלת ההתאחדות לכדורגל, האיש הזה הוא חבר בהנהלת איגוד הסיף.
קריאה: ואריה מליניאק אין לו תפקיד.
קריאה: אריה מליניאק לא קיבל שום תפקיד והוא כועס על המרכזים.
עמרם מצנע: אדוני, אני אוציא אותך החוצה.
עמרם מצנע: זה לא קשור לעניין.
קריאה: זה קשור מאוד.
עמרם מצנע: לא קשור.
קריאה: מאוד קשור.
אריה מליניאק: תקשיב עד הסוף ואז תגיב.
אריה מליניאק: רבותיי, בכסף הזה שכולו ציבורי, כאשר הוא עובר דרך מישהו, קודם כל אין בכלל ספק שאם לא היו מרכזים, לא היה צריך להקים אותם וכל בן אדם היה מעדיף לקבל כסף ישירות ולא משנה ממי ולא דרך מישהו אחר.
גילה גמליאל: אם זה נכון, הוא יבחר לקחת את הכסף ישירות.
קריאה: תן לי את הזכות לבחור.
עמרם מצנע: אריה, אני מבקש לסיים כי אתה עושה לי כאן פרובוקציות.
קריאה: הוא לא מדבר לעניין בכלל.
קריאה: הוא לא ניהל קבוצה.
אריה מליניאק: שום מרכז ספורט, אין לו אישור מבנק ישראל להיות בנק, להלוות ולתת ערבויות.
קריאה: מה אכפת לך?
קריאה: זה מהכסף שלך?
קריאה: זה הכסף שלנו.
קריאה: זה הכסף של הקבוצה שלי.
אריה מליניאק: אל תתרשם מהרעש.
אריה מליניאק: את מה שאני שכחתי, אתה לא תדע לעולם.
קריאה: אתה לא יודע כלום.
קריאה: אתה לא יכול לכפות עלינו.
קריאה: בכל הקשקוש שלו, הוא לא פתר לי דבר אחר במה שהוא אומר.
עמרם מצנע: כל האנרגיה יצאה.
עמרם מצנע: אריה, בבקשה.
אריה מליניאק: רבותיי, יש קריטריונים לחלוקת כסף והקריטריונים הם שקבוצה בליגה לכדורגל מקבלת איקס, בסיף מקבלת וואי.
עמרם מצנע: אין ויכוח על זה.
אריה מליניאק: יש עוד קריטריונים.
אריה מליניאק: יש קריטריון אחד שקוראים לו יורם אורנשטיין והשני קוראים לו נאור גלילי כי הם מחלקים את הכסף בלי שום קשר.
קריאה: אתה חוצפן.
קריאה: שבעים אחוזים מהקבוצות רוצות בזה, מה אתה בכלל מתערב?
קריאה: מליניאק, אתה צריך להתבייש.
עמרם מצנע: אריה, משפט אחרון.
עמרם מצנע: חברים, תאמינו לי שאנחנו חברי הכנסת מקשיבים, מפנימים ומבינים.
עמרם מצנע: אני חושב שאין ויכוח – אריה, וזה חשוב שזה ייאמר ונדמה לי שצחי יסכים אתי וגם השרה – שהטוטו קובע עד השקל האחרון כמה כסף תקבל כל קבוצה על פי נוסחה.
עמרם מצנע: הכסף הזה הוא שקוף והוא מועבר בשלמותו בתהליך כזה או בתהליך אחר.
גילה גמליאל: זאת גישה פטרנליסטית ומתנשאת.
עמרם מצנע: אני לא מדבר כרגע על דברים אחרים.
עמרם מצנע: את הקביעה כמה כל קבוצה מקבלת קובע הטוטו.
גילה גמליאל: כבוד השרה, אם את רוצה לבטל את המרכזים, תגישי הצעת חוק לבטל את המרכזים.
קריאה: זאת האמת.
קריאה: אנשי המשרד אומרים את זה בריש גלה.
גילה גמליאל: לא צריך להיות חכם גדול כדי להבין את זה.
עמרם מצנע: אריה, משפט אחרון ותשתדל לא להרגיז אותם.
אריה מליניאק: כשהכסף עובר דרך המרכזים, נוצרת תלות של הקבוצות ומנצלים אותן.
אריה מליניאק: מרכזי הספורט לא רק מעבירים כסף אלא הם קובעים מי יהיו חברי הנהלת ההתאחדות.
קריאה: נכון, ואז מליניאק לא יכול להיות.
עמרם מצנע: אני אוציא אותך החוצה.
עמרם מצנע: אתה תהיה הראשון שתצא מוועדת החינוך.
אריה מליניאק: מה שלא נתנו לי להגיד כאן, יקראו בעיתון.
עמרם מצנע: תודה רבה לאריה.
עמרם מצנע: אני מבקש לשמוע את מרכז מכבי.
שמעון מזרחי: אני לא מייצג בדיוק את המרכז.
שמעון מזרחי: כבוד השרה, כבוד היושב ראש, חברי כנסת מכובדים.
שמעון מזרחי: האמת היא שלא באתי כדי לדבר אבל שני דברים שקרו הבוקר גרמו לכך שאני אדבר.
שמעון מזרחי: דבר ראשון, גברתי השרה, אני בטוח שאין כאן אויבים.
שמעון מזרחי: הביטויים האלה אין אויבים, זה בטוח, אבל קראתי הבוקר בעיתון שכספים שמועברים למרכזים, הם כאילו לשימוש העסקנים.
שמעון מזרחי: אני חושב שזה ביטוי לא נאות.
שמעון מזרחי: אני לא יודע מי אמר אותו ומי הוציא את ההודעה הזאת מטעם משרד הספורט, אבל זה ביטוי לא נאות.
שמעון מזרחי: שמעתי את חבר הכנסת ברכה ולכן אני חושב כן להתייחס.
שמעון מזרחי: היה צריך להיות כאן חברנו יענק'לה שחר והוא לא בא, אבל אני מוכרח לומר לך שצדקת ובדבר אחד טיפה פספסת.
שמעון מזרחי: גם קבוצות גדולות כמו מכבי חיפה בכדורגל ומכבי תל אביב בכדורסל נעזרות במרכז לא פעם ולא פעמיים, וזאת לא בושה.
שמעון מזרחי: כל אדם ויהיה מי שלא יהיה, נצרך לפעמים לעזרת הזולת ואני לא מתבייש לומר שהרבה פעמים ביקשנו ונענינו ונעזרנו ויכולנו רק להודות על העזרה שהמרכז נתן.
שמעון מזרחי: אני רוצה לומר עוד שלושה דברים.
שמעון מזרחי: כל הזמן אני שומע כאן שהטוטו והטוטו והטוטו, אבל ממה הטוטו מתקיים?
שמעון מזרחי: מפעילות הקבוצות.
שמעון מזרחי: הקבוצות הן שמביאות את הכסף לטוטו.
צחי פישביין: איזה קבוצות?
שמעון מזרחי: סליחה, אני מדבר.
שמעון מזרחי: לא הפרעתי לאף אחד.
צחי פישביין: לאיזה קבוצות אתה מתכוון?
קריאה: כל הקבוצות.
קריאה: כל הספורט.
עמרם מצנע: שמעון מזרחי לא צריך עזרה.
שמעון מזרחי: אם לא יהיה כדורגל בארץ ולא יהיה כדורסל בארץ, לא תהיה ליגה, לא יהיה טוטו וינר ואם לא תהיה ליגה בכדורגל, לא יהיה על מה להמר.
צחי פישביין: אני רוצה להגיד את העובדות כדי שפעם אחת הן יישמעו גם בכנסת ישראל.
צחי פישביין: קודם כל, אנחנו תומכים בכלל הספורט במדינת ישראל.
שמעון מזרחי: מה זה קשור?
קריאה: אתה לא תומך.
קריאה: זה כסף שאתה רק מחלק אותו.
צחי פישביין: כל הכסף של הטוטו מושקע בספורט.
עמרם מצנע: לא, אני לא נותן לך רשות דיבור.
עמרם מצנע: שמעון מזרחי, תמשיך בדבריך.
שמעון מזרחי: אני אומר שאין כאן הטוטו ואין כאן המרכזים ואין כאן הקבוצות אלא יש כאן ספורט וכל אחד צריך לזכור שהספורט צריך להתקיים ולא בכל מקום יש מי שיכול לקיים את הקבוצות.
עיסאווי פריג': הצעת החוק היא לא לקידום הספורט?
שמעון מזרחי: כן.
שמעון מזרחי: היא תסגור הרבה מאוד קבוצות קטנות.
עיסאווי פריג': איך הגעת למסקנה הזאת?
עמרם מצנע: זאת דעתו.
שמעון מזרחי: מרכז מכבי מעסיק בסך הכול שבעה עובדים בשכר ונותן שירות לקרוב ל-350 עמותות.
עיסאווי פריג': איזה שירות הוא נותן?
קריאה: למה שהוא לא ימשיך במתן השירות?
עיסאווי פריג': גם אני הייתי יושב ראש עמותה.
גילה גמליאל: השאלה לא למה הוא לא ימשיך אלא השאלה היא למה לגרוע מהקבוצות.
עמרם מצנע: רבותיי, רשות הדיבור לשמעון מזרחי.
עמרם מצנע: אני מבקש, שמעון, עוד משפט אחד או שניים.
שמעון מזרחי: אני אומר שהמרכזים לא נגד הספורט, הם בעד הספורט ובזכותם הרבה מאוד, עשרות עמותות ממשיכים את קיומן.
שמעון מזרחי: גברתי השרה, את כל הזמן אומרת שאת כרגע לא פוגעת בארבעה אחוזים.
שמעון מזרחי: מה זה הביטוי הזה?
קריאה: זה איום.
לימור לבנת: אני אגיד לך מה.
לימור לבנת: אתם מאיימים על הקבוצות.
קריאה: אם יש איומים, לכי למשטרה.
שמעון מזרחי: אני איימתי על מישהו?
לימור לבנת: לא אמרתי שאתה.
לימור לבנת: אני קראתי קודם מתוך מכתב שאנשי הפועל שלחו בשם אורנשטיין לקבוצות במגזר הערבי עם איום ברור ואני יודעת גם מה נעשה מאחורי הקלעים.
לימור לבנת: אתם כאן לא תגידו את זה, זה ברור.
גילה גמליאל: יש כאן קבוצה שאיימו עליה?
גילה גמליאל: שתעמוד.
לימור לבנת: כאן לא.
גילה גמליאל: אז מאיפה זה בא?
לימור לבנת: את לא היית קודם.
לימור לבנת: אני הקראתי מכתב שנשלח לקבוצות הערביות עם איום ברור.
גילה גמליאל: טוענת השרה שיצא מכתב, מטעם איזה מרכז?
לימור לבנת: מהפועל.
גילה גמליאל: יש לך טענות נגד הפועל, שבי אתם ותתדייני אתם.
עמרם מצנע: חברים יקרים, רשות הדיבור למרכז מכבי, בבקשה.
עמרם מצנע: נאור גלילי.
מוחמד ברכה: כשיש איומים, רוצים להעתיק את מרכז האיומים מהמרכזים למקום אחר?
נאור גלילי: שלום מכובדיי, שלום לכולם.
נאור גלילי: אנחנו רוצים להציג את המצגת שהייתה מונחת בפניכם.
נאור גלילי: כדי לחסוך את כל הלוגיסטיקה אני אקריא אותה, כדי להבין את אופן העברת התשלומים, כדי להראות מה מתנהל במרכז הספורט כמו מרכז מכבי, ולהתייחס לטענות ולהכפשות הקשות שהיו נגד אנשים במרכזים מסוימים.
נאור גלילי: יש כאלה שקוראים לזה מרכזים.
נאור גלילי: הייתה לי שיחה לפני כן עם חברת הכנסת גילה גמליאל – מותגים.
נאור גלילי: מכבי והפועל הם מותגים.
נאור גלילי: על זה גדלנו כאן כולנו.
נאור גלילי: על זה קמה מועצת ההימורים, ממרכזי הספורט.
נאור גלילי: השלב הראשון הוא השלב בו מועצת ההימורים מעבירה את הכספים בהקצבה חודשית שעוברת למרכזי הספורט.
נאור גלילי: תוך 72 שעות הכסף מועבר לקבוצות.
נאור גלילי: לפי דרישת הקבוצות מקזזים להן וזאת דרישה בכתב.
נאור גלילי: זאת אומרת, קבוצה מסוימת, מכבי חדרה, מכבדי שדיידה או כל קבוצה אחרת או אפילו מכבי תל אביב ומכבי חיפה מבקשת לקזז לה עבור ביטוח, עבור ספקים, עבור כל מה שצריך – אנחנו מקזזים ומעבירים את היתרה.
נאור גלילי: יש בזה הרבה יתרונות.
נאור גלילי: נחמד מאוד מצד כמה אנשים להוביל את המהלך הזה למרכזים שהוא הנושא העיקרי כאן בדיון.
נאור גלילי: יש כאן לפחות חמישים-שבעים פעילים שמייצגים בהתנדבות מלאה קבוצות מכל רחבי הארץ, מכל הקשתות, ולא מאיימים על אף אחד.
נאור גלילי: לא ראיתי אדם שבא ואמר שמישהו איים עליו במכבי וגם בקבוצה אחרת.
נאור גלילי: גם המכתב שהקריאה השרה, אנחנו, מתפקידנו כמרכזים לתת שירותים וחלק מהשירות הוא להתנגד בשם הקבוצות, בשם נציג פעיל כאן שמחזיק אחריו מאות ואלפי ילדים בהתנדבות כאשר הצעת החוק הזאת רוצה לשלוח אותו לבנק, לשעבד את הבית הפרטי שלו כדי שלא יהיה לו את האשראי הזה.
לימור לבנת: נו, באמת.
לימור לבנת: לשעבד את הבית הפרטי.
לימור לבנת: למה דילגת על זה שכתבת ללא גביית תקורה?
נאור גלילי: את הוכחת שבהפועל מקבלים שלושה וחצי אחוזים, ונכון.
נאור גלילי: אם את שואלת אותי כמרכז, זה לא ראוי.
עמרם מצנע: למה הקבוצות לא התרעמו על זה?
נאור גלילי: אני אענה לך גם לזה.
נאור גלילי: חלק מהקבוצות מהפועל שמקבלות שלושה וחצי אחוזים עשו את זה בהסכמה וזאת בעיה שלהן.
נאור גלילי: אנחנו במכבי ובעוצמה ובשאר המרכזים לא גובים את זה.
נאור גלילי: בא לכאן הפועל והצהיר הצהרה מכובדת ואמרו שהם יחסכו את זה.
נאור גלילי: יופי, השגתם מטרה נעלה, להביא לקבוצות עוד כסף.
לימור לבנת: אני רק אומרת שכתבת ללא גביית תקורה וזה דבר לא נכון.
גילה גמליאל: הוא כתב דבר נכון שעונה על ארבעה מרכזים מבין החמישה.
לימור לבנת: לא, הוא כתב דבר לא נכון.
גילה גמליאל: אמירה כוללת לקרוא לכולם מושחתים, זה לא נכון.
לימור לבנת: הוא המרכז הגדול ביותר.
לימור לבנת: את פשוט לא מכירה את הנתונים.
גילה גמליאל: למדתי לפני הישיבה.
נאור גלילי: אני מדבר על המרכזים שפועלים ואם צריך תיקון, אפשר לתקן.
נאור גלילי: כל הבאגים האלה שלכאורה אתם מצביעים עליהם במרכזים, ניתן לתקן אותם.
נאור גלילי: לא בכל דבר צריך לרוץ לחוק.
נאור גלילי: בכל דבר רצים לחוק?
נאור גלילי: אי אפשר להגיד שבמרכזים אין שקיפות, כמו שאתם טוענים, ואני אומר לכם באופן מוחלט וברור שיש שקיפות מוחלטת וכל קבוצה אצלנו מקבלת פירוט שלה כמה ההקצבה החודשית שלה וכמה ההקצבה השנתית שלה.
נאור גלילי: כבוד יושב ראש מועצת ההימורים צחי פישביין, גם הוא לא יכול להגיד לכם בינואר בדיוק מה הם מקבלים כי הם נותנים שמונים אחוזים ואחרי כן בחודש הרביעי ---
צחי פישביין: זאת הייתה שיטה של פעם.
צחי פישביין: השיטה לא קיימת היום.
נאור גלילי: גם היום היא קיימת.
נאור גלילי: אתה טועה.
נאור גלילי: הנה, איציק לארי כאן והוא יאשר את זה.
נאור גלילי: אני אומר כאן דברים בדוקים.
צחי פישביין: זאת הייתה שיטה של צביקה ורשביאק.
נאור גלילי: צחי, אתה טועה.
נאור גלילי: אני חייב לתקן אותך.
נאור גלילי: עד היום קבוצות מקבלות בשלושת החודשים הראשונים שמונים אחוזים ורק לאחר מכן מתיישר התקציב למאה אחוזים ונותנים הפרשים ומשלימים.
נאור גלילי: אני לא רוצה להיכנס להכפשות מה הוא יודע או לא יודע.
נאור גלילי: חבר'ה, בואו לא ניכנס לדברים אישיים.
נאור גלילי: אני רוצה להמשיך.
נאור גלילי: שקיפות מוחלטת.
נאור גלילי: כספים עוברים וכל קבוצה אצלנו מקבלת מייל עם הפירוט החודשי פר כל קבוצה.
נאור גלילי: טוהר מידות.
נאור גלילי: ביקורות.
נאור גלילי: עוברים ארבע ביקורות בשנה.
נאור גלילי: גם מועצת ההימורים מבקרת, גם אנשי משרד המשפטים, רשם העמותות, גם הקבוצות עצמן יודעות לקרוא מה מגיע להן ולקבל.
נאור גלילי: אם כן, יש כאן שקיפות.
נאור גלילי: אם יש טענות להתנהלות של המרכז בנקודה כזאת או אחרת, בואו, תקבעו קוד אתי, תקנון, שמי שיחרוג ממנו תוטל עליו סנקציה חמורה שתעניש אותו.
נאור גלילי: האנשים האלה לא צריכים לסבול.
נאור גלילי: האנשים שיושבים כאן, הפעילים שמחזיקים בהתנדבות מלאה קבוצות, שיש להם אפשרות בחוק לקבל את זה באופן ישיר ותשעים אחוזים בחרו לקבל את זה דרך ההקצבות, דרך המרכזים, למה?
נאור גלילי: כי המרכזים נותנים להם גם את האשראי הכלכלי.
נאור גלילי: אנחנו נותנים לקבוצות שמגיעות בספטמבר, קבוצות עם מועצות קרואות בישובים שכוחי אל שאף אחד במשרד הספורט לא דרכה כף רגלו שם ולא מכיר ולא יודע מה קורה אתם.
צחי פישביין: נאור, אני מציע שתיזהר בדברים שלך.
נאור גלילי: אני לא נזהר.
נאור גלילי: אתה ביקרת שם?
צחי פישביין: ההאשמה הזאת לא מקובלת עלי.
נאור גלילי: תצביע על מקומות שהיית שם.
קריאה: מאיזה כסף אתה נותן להם הלוואות?
יואב קובי: אתה פעם אחת הגעת אלינו?
צחי פישביין: תתפלא.
צחי פישביין: כן.
יואב קובי: בחיים שלך.
יואב קובי: אני 14 שנים בחדרה.
יואב קובי: מתי ביקרת?
יואב קובי: בחיים שלך לא דרכת אצלנו ואני באתי אליכם אבל לא התקרבתם אלינו.
יואב קובי: ביקשתי הנחה לקורס מאמנים ולא קיבלתי.
צחי פישביין: זה שאתה צועק לא אומר שאתה אומר דברים נכונים.
יואב קובי: אני צועק מכאב.
יואב קובי: המרכז נותן לי מאתיים אלף שקלים מינוס.
יואב קובי: יש לי 900 ילדים שבינואר הולכים הביתה בגלל החוק הזה.
יואב קובי: 900 ילדים הולכים הביתה.
יואב קובי: אתה לא תעביר לי כסף כי אם אני אבוא לבכות אצלך, אתה לא תראה אותי ממטר אבל כאן יש לי אבא ואימא.
יואב קובי: אני 14 שנים בוכה להם והם דואגים לי.
יואב קובי: יש לי בחדרה ראש עיר ששלוש שנים לא העביר לי שקל ורק בזכותם אני חי.
צחי פישביין: מאיפה הכסף הנוסף שהם נותנים לך?
יואב קובי: לא יודע מאיפה.
יואב קובי: הם עוזרים לי.
עמרם מצנע: אדוני, אני מבקש לצאת החוצה להירגע.
עמרם מצנע: צא החוצה להירגע.
נאור גלילי: העברות הכספים האלה שעוברות לקבוצות דרך המרכזים, אלה שבחרו וגם אלה שלא, אבל אלה שבחרו את ההקצבות שיעברו דרך המרכזים, הן מקבלות כחלק מהשירות גם את האשראי הזה.
נאור גלילי: קבוצה שמגיעה בספטמבר ואין לה הקצבה מהעירייה, הספונסר לא העביר את הכסף בזמן, צריכה לשלם את הביטוחים, ספקים, צריכה להוציא מזומן מאתיים אלף שקלים או מאה אלף שקלים, התקציב שלה השנתי יכול לעבור דרך המרכז ואנחנו נותנים את האשראי הזה.
נאור גלילי: זה יפה מאוד ונחמד מאוד שמועצת ההימורים אמרה שניתן רבעון אבל הרבעון הזה הוא לא משהו שיכול לעזור להם.
עיסאווי פריג': חברים, אולי חלק מהדברים שאני עכשיו אעלה יכעיסו חלק מעמיתיי וחבריי לפני שנבחרתי להיות חבר כנסת.
עיסאווי פריג': עם חלק מיושבי הראש התעמתתי במגרש והם מכירים.
עיסאווי פריג': אני באתי משם.
עיסאווי פריג': אני עכשיו מדבר בשני כובעים, הכובע של חבר ועדת החינוך והכובע השני הוא זה שאכן משם באתי.
עיסאווי פריג': למען הגילוי הנאות, אני ישבתי עם נאור וישבתי עם יורם.
עיסאווי פריג': אני רוצה להתחיל עם דברי נאור.
עיסאווי פריג': אמרת שגדלת על המותגים.
נאור גלילי: גדלנו כולנו.
עיסאווי פריג': גדלנו על המותגים.
עיסאווי פריג': אתם מסרבים לשחרר אותנו ורוצים את השעבוד.
עיסאווי פריג': תקשיב טוב.
עיסאווי פריג': כשלאבא נולד בן, אצל הערבים – אני אגיד מה קורה בחברה הערבית ואני מבקש שכל הנציגים הערבים יקשיבו לי טוב – יש דבר שנקרא חמולה.
עיסאווי פריג': משתדלים שהזקן של החמולה, כל הילדים יהיו תחת כנפיו.
עיסאווי פריג': אפילו כאשר הם מגיעים לגיל 18 הוא רוצה שיישארו תחת כנפיו.
עיסאווי פריג': שחרר אותם שילמדו, שחרר אותם, לא.
קריאה: הילדים הערבים לא לומדים?
קריאה: אני ערבי.
קריאה: הם לומדים.
עיסאווי פריג': שחרר אותם שילמדו את החיים.
עיסאווי פריג': שילמדו את חכמת החיים.
קריאה: אני לא לומד חכמת חיים?
נאור גלילי: כל אחד יכול להשתחרר בשלושים שניות, בפקס.
עיסאווי פריג': חברים, תנו לי להגיע לנקודה.
עיסאווי פריג': שחררו אותם.
עיסאווי פריג': שואלים את ראש החמולה, ומה הוא עונה?
עיסאווי פריג': איך הוא ינהל משא ומתן פוליטי עם ראש העיר כמה ראשים יש לו.
עיסאווי פריג': ברגע שהוא משחרר אותם, עוצמתו הפוליטית בעיר קטנה ובמשא ומתן שלו עם ראש העיר, הוא לא ישיג מה שהוא צריך.
קריאה: אז מה אתה אומר?
עיסאווי פריג': כאן אני מגיע לנקודה.
עיסאווי פריג': למרכזים היה תפקיד ואני מודה שזה היה תפקיד חשוב ותפקיד טוב אבל המדינה קמה והיא בת 65.
עיסאווי פריג': הילד התבגר.
עיסאווי פריג': ממה אתם פוחדים?
קריאה: רוצים להיות חמולה.
עיסאווי פריג': עולות כאן כמה שאלות.
עיסאווי פריג': החוק המונח הוא ביטול האופציה.
גילה גמליאל: לא הבנתי את הדוגמה שלך.
גילה גמליאל: אני הבנתי מזה שהמרכזים הם כמו אבות לבנים.
עיסאווי פריג': תנו לי להסביר את הרעיון.
עיסאווי פריג': גילה, תקשיבי ותביני את הרעיון.
עיסאווי פריג': אני מבקש מכם להקשיב ובישיבות הבאות יהיה לכם זמן ותגידו מה שאתם רוצים.
עיסאווי פריג': אדוני היושב ראש, אני חוזר לשאלה המהותית.
נאור גלילי: רק שאלה קטנה.
נאור גלילי: בשבוע שעבר ביקשת ממני לעזור בארבעיםא לף שקלים למכבי כפר קאסם.
נאור גלילי: מה עם זה?
עיסאווי פריג': לא ביקשתי.
נאור גלילי: מה?
נאור גלילי: אתה רוצה שאני אגיד לפרוטוקול מה עוד ביקשת?
עיסאווי פריג': תגיד, תגיד הכול לפרוטוקול.
נאור גלילי: אני שומר על צניעותך.
עיסאווי פריג': אתם לא תשתיקו אותי.
עיסאווי פריג': היושב ראש, אני מבקש זכות דיבור בשקט כי הנקודה שאני רוצה להעביר היא חשובה מאוד.
עמרם מצנע: בבקשה, אבל לא לצעוק.
קריאה: אתה צועק ולא מסביר.
עיסאווי פריג': עלתה שאלה מהותית והיא מה הבעיה, מה הם מפסידים, וחבר הכנסת ידידי ברכה שאל מה עומד מאחורי החוק המבטל את האופציות.
עיסאווי פריג': אני אגיד לך חבר הכנסת ברכה מה עומד מאחורי החוק.
מוחמד ברכה: מה המניעים.
עיסאווי פריג': כאן החמולה.
עיסאווי פריג': הכוח הפוליטי, חברים.
קריאה: כלומר, המשרד רוצה לבטל את הכוח הפוליטי.
גילה גמליאל: לקחת אותו לעצמו.
קריאה: אתה רוצה את הכוח בידיים שלך?
עיסאווי פריג': אני רוצה אותו בידי הקבוצות.
קריאה: לא מצביעים עם ייפויי כוח.
קריאה: אתה לא מודע לזה.
עיסאווי פריג': אני מודע לכך.
עיסאווי פריג': אני אומר שמבחינה כלכלית הם לא מפסידים.
עיסאווי פריג': מבחינה כלכלית המרכזים לא יפסידו כסף אבל כאן המלחמה היא על הכוח הפוליטי של המרכזים והאיגודים.
עיסאווי פריג': בואו נניח את הדברים על השולחן.
עיסאווי פריג': אני הייתי יושב ראש קבוצה עד לפני שנה.
עמרם מצנע: אגב, באיזה מרכז היית?
עיסאווי פריג': מרכז מכבי.
עיסאווי פריג': צר לי מאוד שנאור לא היה.
נאור גלילי: תחזור על זה שוב.
עיסאווי פריג': צר לי מאוד כי אני שומע דברים טובים עליו.
קריאה: דרך אגב, אתה יודע שרק כשעזבת אותם, הם הצליחו.
עיסאווי פריג': אתה טועה.
עיסאווי פריג': אני הייתי אתם כשהם הצליחו.
עיסאווי פריג': גייסו אותם טוב אני רואה.
ניכסון פריג': חברים שלי בכפר קאסם ואני דואג להם, אבל אתה לא.
עיסאווי פריג': לך תלמד שיעורי בית.
קריאה: לא נשאר זמן לקבוצות.
עיסאווי פריג': בחמש השנים שהייתי יושב ראש, מרכז מכבי לא יידע אותי כמה מגיע לי.
עיסאווי פריג': היו אופציות שאני אקבל יותר כסף על פי הניקוד ולא נודע לי על כך.
עיסאווי פריג': לא קיבלתי את הכסף ב-1 לחודש.
עיסאווי פריג': מרכז מכבי לא עזר לי במאומה.
ניכסון פריג': לא היה לך ניהול תקין.
נאור גלילי: מהמשפחה שלך מכפר קאסם אומרים לך שלא היה לך ניהול תקין ולא התנהלת על פי מינהל תקין.
נאור גלילי: אז אל תטיף.
עיסאווי פריג': אני לא מטיף.
קריאה: הוא לא קיבל את הכסף שלו כי לא היה לו ניהול תקין.
נאור גלילי: והכסף לא הגיע ממועצת ההימורים.
נאור גלילי: הוא לא ישב במרכז מכבי.
עיסאווי פריג': כל האמוציות וכל הכוח שאני רואה כאן, מאחוריו יש הרבה הפסד כלכלי.
עיסאווי פריג': לסוגיית השעבוד הזו צריך לשחרר אותה ולתת לילד לצאת לחיים.
עמרם מצנע: חבר הכנסת יואל רזבוזוב.
קריאה: אדוני היושב ראש, אין זכות דיבור לנציגי הקבוצות?
עמרם מצנע: בעיקר כשהם מחיפה.
קריאה: ראש העיר שלי לשעבר, תנו לנו לדבר.
עמרם מצנע: חברים, אמרתי לכם מלכתחילה שזה דיון ראשון וטוב שיש לכם אנרגיות.
עמרם מצנע: יהיו עוד מספר דיונים ולכולם תהיה הזדמנות לדבר.
עמרם מצנע: עכשיו מדבר עכשיו חבר הכנסת יואל רזבוזוב ואחרי הדברים שלו אנחנו מסיימים את הדיון להיום.
קריאה: חבר'ה, כולם לקום.
קריאה: אנחנו באנו לכאן להשמיע דברים.
קריאה: לא יכול להיות שבאנו לכאן לשמוע חברי כנסת.
קריאה: אתם צריכים להגיד לנו תודה רבה על כך שאנחנו מגיעים מחיפה לכאן.
קריאה: אנחנו באנו לתמוך במרכז שלנו.
עמרם מצנע: מי שרוצה לצאת, יכול לצאת.
קריאה: עם כל הכבוד, צריך לחלק את הזמן בין חברי הכנסת לבין האנשים.
גילה גמליאל: אני יכולה לבקש מחברי הכנסת לתת להם לדבר?
עמרם מצנע: גילה, בדיון הבא.
קריאה: אדוני, אנחנו לא יכולים להגיע כל יום.
קריאה: אנחנו מפסידים יום עבודה.
קריאה: מי ישלם לנו על כך?
עיסאווי פריג': המרכז.
גילה גמליאל: חברי הכנסת, אולי תוותרו ותנו להם לדבר?
קריאה: חברי הכנסת יכולים לומר את הדברים שלהם גם בישיבות הבאות.
קריאה: אנחנו מתנדבים.
קריאה: לקחנו יום חופש מהעבודה כדי להביע את הדברים שלנו ואפילו לנציג אחד לא נותנים את האפשרות לעשות זאת.
קריאה: אני קמתי בשעה 5:00 בבוקר כדי להגיע לכאן.
קריאה: אני מבקש לדבר.
גילה גמליאל: אם אפשר לבקש מחברי הכנסת, מפאת העובדה שזה לא הדיון הסופי היום, לאפשר להם לדבר ואנחנו נדבר בישיבה אחרת.
עמרם מצנע: בשעה 1:00 אנחנו מסיימים וזה בדיוק עוד עשר דקות.
גילה גמליאל: תן להם את עשר הדקות האלה, אם אפשר.
גילה גמליאל: 10 דקות זה הרבה זמן.
קריאה: אדוני היושב ראש, תשמעו אותי פעם אחת.
קריאה: כבוד היושב ראש, אנחנו אנשים פרטיים שתורמים מזמנם.
יואל רזבוזוב: חברים, ניתן לכם את עשר הדקות.
יואל רזבוזוב: אספנו את האנשים כדי לשמוע.
יואל רזבוזוב: באנו לתת לכם פתרון.
יואל רזבוזוב: אנחנו רוצים לשמוע ולתת פתרון הכי טוב.
יואל רזבוזוב: אנחנו לא רוצים לפגוע בקבוצות.
יואל רזבוזוב: אתם סתם עושים כאן הרבה רעש.
קריאה: כל הישיבה דיברו חברי הכנסת.
יואל רזבוזוב: כי בסוף הם אלה שמחליטים.
קריאה: אבל אם לא תשמע אותנו, לא תדע מה להחליט.
יואל רזבוזוב: אם אתה תצעק, לא נשמע אותך.
עמרם מצנע: אנחנו עדיין לא מחליטים.
קריאה: כדאי שנשמע את יואל כי יש לו מה להגיד גם ספורט וגם בפוליטיקה.
עמרם מצנע: קודם כל אני רוצה שתורידו את הטון.
עמרם מצנע: אני רוצה להבהיר לכל החברים שבאו לדיון.
עמרם מצנע: אנחנו מכבדים אתכם.
עמרם מצנע: הדיונים לא יכולים לארוך זמן בלתי מוגבל.
עמרם מצנע: הודעתי בפתיחת הדיון שהדיון יהיה דיון של שעתיים והשעתיים האלה מסתיימות בעוד עשר דקות.
עמרם מצנע: אנחנו רוצים לשמוע אתכם ורוצים להבין לעומקם של דברים.
עמרם מצנע: הדיון הזה הוא לא יהיה הדיון היחיד אלא יהיה עוד אחד לפני שניכנס לחוק עצמו, ואם יהיה צורך – יהיו גם עוד שני דיונים.
עמרם מצנע: מי שזה אכפת לו וחשוב לו, יצטרך לבוא לכאן עוד פעם.
עמרם מצנע: תאמינו לי, זה לא נורא.
קריאה: אם אפשר בישיבה הבאה לחלק את השיחות כך שגם חברי הכנסת ידברו וגם אנחנו.
עמרם מצנע: מאחר והפרוטוקול יפורסם בדברי ימי הכנסת, אתם תראו שרוב הזמן לא דיברו חברי כנסת.
יואל רזבוזוב: אני למשל לא דיברתי ויש לי מה לומר.
עמרם מצנע: לכן לא כצעקתה.
עמרם מצנע: אני באמת רוצה לשמוע את כולם ולאו דווקא את אלה שצועקים.
עמרם מצנע: אני רוצה לשמוע את אלה שאכפת להם.
עמרם מצנע: אמר אריה מליניאק שיש הרבה שלא באו.
עמרם מצנע: אז קודם כל, אי אפשר שכל ה-2,800 קבוצות יבואו לכאן אבל אני בהחלט מזמין את כל מי שחושב שיש לו משהו חשוב לומר ואין מי שמייצג אותו, לבוא לדיונים הבאים.
עמרם מצנע: זה תפקידה של הכנסת, זה תפקידנו ולנו חשוב שבסופו של דבר מה שאנחנו עושים כאן - זה חשוב לשרה, זה חשוב לי, זה חשוב לחברי הכנסת – ישרת אתכם.
קריאה: אריה מליניאק הוא איש מקצוע מצוין.
עמרם מצנע: אצלי לא משתלטים על המיקרופון.
עמרם מצנע: אין לך זכות דיבור.
עמרם מצנע: אני נותן את רשות הדיבור למי שעומד בראש מועדון אחווה בחיפה מזה הרבה מאוד שנים.
עיסה חורי: שלום לכולם.
עיסה חורי: שמי עיסה חורי מחיפה.
עיסה חורי: אני גאה באדוני הנכבד, לשעבר ראש העיר שלי.
עיסה חורי: אני יושב ראש מועדון אחווה בחיפה במשך 55 שנים.
עיסה חורי: אני נראה קצת צעיר, אבל אני בן 73.
עיסה חורי: אני גאה במרכז הפועל שאני שייך לו כבר 55 שנים על מה שנתנו לו ועל העזרה שנתנו וממשיכים לתת ולעזור.
עיסה חורי: אני לא רוצה לשמוע מה זה טוטו, אני מכיר את כל חברי מרכז הפועל וכל בכי שלי, לאחר יום זה מבוצע.
עיסה חורי: הם עוזרים לי ואני לא רוצה שום תקציב מהטוטו ולא ממישהו אחר.
עיסה חורי: אני גאה בחברים שלי ואני רוצה שימשיכו לשרת.
עיסה חורי: 55 שנים אני באחווה חיפה ואני אמשיך לשרת את אחווה חיפה עוד 45 שנים.
עיסה חורי: תודה רבה.
עמרם מצנע: אנחנו סוגרים את הדיון.
עמרם מצנע: אתם תקבלו הודעה על מועד הדיון הבא.
עמרם מצנע: מה שדיברת איתי, כן.
<מירב ישראלי: - - הסברתי לך, דיברתי איתך אתמול.
<מירב ישראלי: העבירו אלינו היום בבוקר, למעשה, נוסח עם עקוב אחר שינויים, שינוסח בעצם כתיקון לתקנון הקיים ולא כתקנון החדש.
<מירב ישראלי: זה סוכם.
<עדנה הראל: כן.
<עדנה הראל: זו הייתה הכוונה לכתחילה.
<עדנה הראל: הייתה טעות שלנו עם ההגשה.
<מירב ישראלי: אז זה מסוכם.
<מירב ישראלי: עכשיו, אני השוויתי פשוט בין התקנון הקודם שהם העבירו לנו ולנוסח החדש, ויש קצת הבדלים, אז אתם תצטרכו להגיד לי מה הנוסח המעודכן פשוט.
<מירב ישראלי: בסדר?
אופיר כץ: - - - מאה אחוז.
<מירב ישראלי: אז פשוט נתחיל להקריא?
עמרם מצנע: רגע, יד יצחק בן צבי?
<מירב ישראלי: אתם רוצים להציג.