GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: אני חוזר ואומר: אסור לשכוח, אסור לסלוח, אבל צריך להתפייס.
עיסאווי פריג': תודה לך - - -
עמרם מצנע: בוקר טוב לכם, אני רוצה לפתוח את המפגש בכמה מילים על ספי ריבלין שהלך אתמול לעולמו.
עמרם מצנע: ספי ריבלין אחד מגדולי הקומיקאים שהיו לנו, ובכלל אנחנו בשנים האחרונות לאט לאט נפרדים מגיבורי וכוכבי ילדותינו, חלק ילדותם, חלק בגרותם, אבל באמת כאלה שליוו אותנו לאורך הרבה מאוד שנים בתחומי אומנות, בילוי, בידור שונים.
עמרם מצנע: מי שמאתנו שהיו ילדים בתקופה של ראשית הטלוויזיה הישראלית כשהיה רק ערוץ אחד זוכרים את התוכניות של "רגע עם דודלי", "הבית של פיסטוק".
עמרם מצנע: מאחר שאני אפילו מבוגר מספי ריבלין באיזה שנתיים-שלוש אני זוכר את זה כאבא לילדים, לא כל כך כילד, ואני זוכר את ההתחלה בשחור-לבן ואחר כך בצבע, זה בהחלט מכנה משותף שהיה כמעט לכל הילדים וההורים בתוכניות האלה.
עמרם מצנע: אבל גם דורות של מבוגרים מ"ניקוי ראש" והשתתפות ב"זהו זה", זו הייתה בעצם תוכנית ילדים מי שזוכר, אבל הפכה להיות תוכנית שעניינה יותר את המבוגרים.
עמרם מצנע: ספי ריבלין באמת היה בכל מקום עם החיוך מצד לצד, עם העיניים הכחולות שרק - -
<אתי בנימין: החיוך המצחיק.
עמרם מצנע: - - דרך החיוך והעיניים יכולת לראות את ההבעות השונות ורק מזה להתמלא בעצמך בחיוך.
עמרם מצנע: ספי היה גם פעיל פוליטי, היה חבר מועצה בראשון-לציון עוד קודם שאנשי תקשורת ואומנים התחילו ללכת לפוליטיקה.
עמרם מצנע: אנחנו זוכרים אותו, לפחות הפוליטיקאים בינינו, מהופעותיו בתשדירי הבחירות של הליכוד.
עמרם מצנע: וכמובן, אני חושב, הדבר שהרטיט את לבבות כולם, זה המאבק שלו במחלת הסרטן שבה הוא שיתף אותנו באמצעות המצלמה בשלבים השונים ובתהליך שהוא עבר, ולא יכולת שלא להבחין באיזה מן קו דק כזה של עצב ושל סבל, אבל בצד זה עוד פעם הסתכלות על החיים בזווית שונה מתוך איזושהי השלמה ומאבק, וכמובן גם עוד פעם עם החיוך ועם הדמות הזו שרק פותחת את הפה אתה מייד צוחק.
עמרם מצנע: ספי ריבלין, מי שהכיר אותו קצת יותר באופן אישי יודע שהוא לא היה רק שחקן על הבמה, כל מפגש אתו בכל הזדמנות ובכל מקום היה בעצם חוויה בידורית מעניינת עם היכולת שלו גם בכל שיחה כזו להפוך אותה מייד מן כאילו רצינית, אבל עם הרבה מאוד חיוכים.
עמרם מצנע: הוא כתב אחרי שהוא איבד את קולו, אז הוא התכתב הרבה וכתב בין השאר – יש הרבה מה לספר על מה שהוא כתב, ואני ככה מצאתי דבר אחד מעניין שהוא כותב:
עמרם מצנע: אחרי כל כך הרבה שנים של ניתוחים וטיפולים אני חי חיים אחרים ומגלה דברים חדשים, כל יום גילוי מחדש, אני מרגיש כמו קולומבוס, כל יום מגלה מחדש, וכל זה נותן מבט שונה על סדר העדיפות בחיים, כל כך הרבה דברים לא חשובים שאנחנו מייחסים להם כל כך הרבה חשיבות.
עמרם מצנע: אני חושב שהמשפט האחרון הזה הוא טוב לכל אחד ואחד מאתנו גם בחיים הפרטיים שלו וגם בחיים הציבוריים - להבחין בין החשוב לדחוף ובין סדרי העדיפויות שאנחנו עושים בחיים.
<אתי בנימין: בין העיקר לטפל.
עמרם מצנע: בין העיקר לטפל, כן, בהחלט.
עמרם מצנע: אפשר פה להעביר דיון שלם רק על אופן ההתנהגות שלנו בכל כך הרבה דברים, בכל כך הרבה נושאים, גם בקשר שלנו עם אנשים וכל הדברים האחרים.
עמרם מצנע: אז כאן מוועדת החינוך אנחנו שולחים תנחומים למשפחה ומשתתפים בצער הציבור הישראלי על לכתו של עוד אומן גדול שליווה אותנו לאורך כל כך הרבה שנים, והיה בעיקר איש של אנשים.
עמרם מצנע: אז זהו, עד כאן בעניין הזה.
עמרם מצנע: ואנחנו עוברים לדברים שהם לא תמיד דחופים, אבל הם בהחלט חשובים.
עמרם מצנע: ביקשנו לערוך דיון על היערכות מערכת החינוך לקראת אפשרות של רעידת אדמה.
עמרם מצנע: רעידות אדמה בדרך כלל תופסות את תשומת לבנו כשהן מתרחשות.
עמרם מצנע: לשמחתנו, לפחות בדורות האחרונים הן מתרחשות במקומות רחוקים ולפעמים נידחים, ואז אנחנו מעלים על ראש דאגתנו את המציאות ואת מצבנו - רעידות אדמה או אסונות טבע שונים.
עמרם מצנע: וכשעוסקים ברעידות אדמה בעצם עוסקים בכמה דברים, עוסקים קודם כול בסיכוי ובאפשרות לחזות רעידות אדמה, ואנחנו הלוא יודעים שבעצם אין כלים לחזות באמת רעידות אדמה, אלא כלים סטטיסטיים המנתחים את כל הידוע מאז שגם רשמו וגם מדדו רעידות אדמה, ומנסים באמצעות סטטיסטיקה לחזות רעידות אדמה.
עמרם מצנע: בעניין הזה הייתי אומר שיש תגלית מדעית יוצאת מן הכלל שאומרת שככל שחולפות שנים שאין רעידות אדמה מתקרבת השנה שבה יהיו רעידות אדמה.
עמרם מצנע: זה גילוי מאוד מפתיע ומאוד מרשים שאני שומע אותו כל פעם מחדש, של מומחים בעלי שם, הם מדברים וזה סימן שבאמת הם לא יודעים.
עמרם מצנע: אבל אני חושב שכן אפשר להיערך, כן אפשר ליצור מערכת הדרכה של מה עושים אם וכאשר זה קורה, כן אפשר למפות אזורים שהם יותר רגישים.
עמרם מצנע: ובפינת העולם הקטנה שלנו כאן במזרח התיכון, כמי שיושבים על השבר הסורי אפריקני, אנחנו יושבים בעצם על נקודת מפגש של שני לוחות טקטוניים גדולים מאוד שיצרו בעבר הרחוק, ואין ספק שהם יוצרים פוטנציאל גם לרעידות אדמה עתידיות, גם השבר עצמו וגם שברים אחרים שנמצאים לא רק לאורכה, גם לרוחבה של מדינת ישראל, כמו שבר יגור.
עמרם מצנע: אז דיברנו על היערכות לפני, הדרכה, אבל גם כל מה שקשור, וחס וחלילה אם דבר כזה קורה, כיצד נערכים אחרי.
עמרם מצנע: וכמובן עולה שאלת ההתרעה, ואני מבין שיש מדי פעם התקדמות בטכנולוגיות ובמדע שמאפשרים התרעה לא של "כיפת ברזל" ולא של מכ"מי ההתרעה שלנו, אבל התרעות של זמנים קצרים מאוד, אלו זמנים שהם פחות מדקה, אבל בהחלט ניתנים איכשהו להתרעה.
עמרם מצנע: וזה גם כן אחד הנושאים החשובים שאני מבין שיש בו התקדמות, ובהחלט צריך לעסוק בו, כי התרעות גם של זמן קצר מאוד יכולות להציל הרבה הרבה חיים.
עמרם מצנע: כרגיל, בכל חברה וגם במדינה שמקיימת סדרי עדיפויות תקציביים תמיד קשה יותר ליצור את סדר העדיפות בהשקעה בדבר עתידי מעבר לקו האופק, אנחנו מקווים, שאין יכולת לחזות אותו אל מול השקעות תקציביות בדברים יומיומיים קיימים.
עמרם מצנע: וכל אחד מאתנו, אני מניח, עושה את סדר העדיפות הזה כאשר הוא צריך להחליט במה משקיעים את הכסף וכיצד מתכוננים לאפשרות שכזו, ואני חושב שזה חלק מהעניין.
עמרם מצנע: אנחנו גם מבינים שבנושא של היערכות במערכת החינוך יש לא מעט שאלות גם מקצועיות.
עמרם מצנע: כלומר, גם בהינתן הכסף מה אתה עושה אתו בכלל, איך אתה מחזק מבנים ישנים, וגם מה אתה עושה אתו מבחינת סדרי עדיפויות.
עמרם מצנע: אז עד כאן זו הפתיחה שלי, ואני מבקש ממשרד החינוך להתחיל, בבקשה.
<אריה מור: אני מנהל אגף בכיר לביטחון, בטיחות ושעת חירום במשרד החינוך, לימיני אילנית מנהלת אגף בינוי במשרד, ואנחנו עובדים בשני המינהלים במשותף בתהליך הזה.
<אריה מור: מערכת החינוך מתבססת על מספר החלטות ממשלה והנחיות של גופים מנחים קרי, המשרד להגנת העורף, שיתוף פעולה עם פיקוד העורף בתחומים השונים, כאשר החלטת ממשלה מספר רעד/2 מדברת על פעולות ומטלות של משרדי ממשלה בתחום של איפחות, אכיפה, טיפול במוסדות שלהם באוכלוסייה בתחום של רעידת אדמה.
<אריה מור: החלטת ממשלה מספר 4738 זו הקמת מערכת רעד קצרת מועד, שנדבר עליה בהמשך.
<אריה מור: ויש איזושהי החלטה שהיא סיכום דיון של משהו שמשרד החינוך פעל לקבל - תקציב של 10 מיליון שקלים לצורך התקנת מערכות התרעה מקומיות בבתי-הספר.
<אריה מור: מערכת החינוך נערכת בארבעה תחומים מרכזיים, יש המון המון תתי-סעיפים, ניסיתי פה לתמצת, אבל בחומר שהגשתי לוועדה גם כתוב, יש פעולות נוספות עם תוכנית עבודה אפילו לטובת העניין.
<אריה מור: שלב ראשון זה כתיבת תורה ונהלים, אגב עושים את זה כל השנים, זה לא משהו חדש, אבל הם מתחדשים מעת לעת לפי הטכנולוגיה, לפי שינויים בתפיסות ובהנחיות; הנושא של הטמעה ותרגול בכל המערכת - מגני-הילדים ועד סוף י"ב כמובן; נושא של התקנת מערכות התרעה מקומיות, וזו התרעה שאנחנו לא מדברים – נכון שזה פחות מדקה, אבל מדובר אולי במקרה הטוב על עשר שניות; והנושא האחרון זה חיזוק מבנים, שהוא למעשה המרכזי יותר, שכן ברעידת אדמה נתרגל את הילדים, נציל חלק מהאנשים, תהיה התרעה של עוד כמה שניות אז הם יצאו יותר מוקדם, נציל יותר, בסוף בסוף אם המבנה חזק יותר אז הסיכוי לשרידות הוא גבוה יותר.
<אריה מור: בנושא של תורה והנחיות יש לנו תרחישי ייחוס שנכתבו, אושרו על-ידי המשרד להגנת העורף, יש תוכנית מענה לרעידת אדמה של מערכת החינוך שאושרה גם כן על-ידי המשרד להגנת העורף, ולמעשה מתקיים תהליך מתמשך של הטמעת ההנחיות.
<אריה מור: בעבר, עד לפני שלוש שנים ההנחיות היו הנחיות של כניסה מתחת לשולחנות מתוך איזושהי הנחה שזה יבלום נפילות ולאחר מכן יציאה החוצה.
<אריה מור: הקמנו ועדה יחד עם ועדת ההיגוי לרעידות אדמה עם אנשי מקצוע של משרד החינוך בשנת 2011 בראשות פרופ' אשכנזי, שעבדו יחד עם פיקוד העורף וגורמים נוספים, שנה שלמה עבדו וההנחיות שונו – אין יותר כניסה וירידה מתחת לשולחנות, יש למעשה יציאה מהירה החוצה אל מחוץ למבנה בדרך הקצרה ביותר על-פי ציר מילוט הכי בטוח שיש, דרך גרמי המדרגות שזו הליבה היותר חזקה במקומות שיש כאלה.
<אריה מור: וכמובן, התורה הזאת קיבלה את האישור של ועדת ההיגוי, קיבלה את האישור של שר החינוך בזמנו ב-2012, והתחלנו ב-2012 את ההטמעה של הנהלים האלה בכל מערכת החינוך.
<אריה מור: התוכנית הזאת וגם השיטה הזאת שולבו בתוך תוכנית חירום רב-גילאית בבתי-הספר.
<אריה מור: יש לנו תוכנית חירום רב-גילאית שאנחנו מכשירים את המורים והמורים מכשירים את התלמידים בכל נושא החירום בבתי-הספר – יכולה להרחיב על זה סיגל תדהר מפיקוד העורף, זו תוכנית משותפת שמוטמעת בתוך המערכת עם שעות הוראה לטובת העניין וגם פרק רעידות האדמה מופיע שם.
<אריה מור: כנ"ל גם אנחנו מכשירים את סגלי ההוראה ואת פרחי ההוראה, המורים שנכנסים חדשים למערכת, כחלק מתוכנית הלימוד במכללות.
<אריה מור: כל ההנחיות האלה והנהלים החדשים האלה שהפצנו הופצו גם בחוזרי המנכ"ל לשעת חירום החדש, וכמובן שינינו את הכרזות, כי בכרזות הישנות שמופיעות לצורך הוויזואליות לתלמידים בבתי-הספר הייתה כניסה מתחת לשולחנות שלב א' וכן הלאה, שינינו את הכרזות והפצנו אותם בבתי-הספר.
<אריה מור: כרגע אנחנו עובדים – וזה בתוכנית העבודה של 2014 – על הכשרת כל המנהלים בבתי-הספר באמצעות הקב"טים שלנו ברשויות לבחירת נתיב המילוט המיטבי, ראינו שיש בזה פער, שהתכנונים לא מספיק טובים, בשיתוף פיקוד העורף, גם האלוף – אנחנו רוצים שיהיה בזה אלמנטים של ידע הנדסי.
<אריה מור: קב"ט לא בהכרח יש לו את כל הידע ההנדסי והמיגוני.
<אריה מור: אנחנו מכשירים עכשיו את כל הקב"טים בתוכנית הכשרה ולאחר מכן נשפר את תוכניות המילוט בהתאם לאותו תוכן, כולל סרטון לבחירת נתיב המילוט.
<אריה מור: כרגע יש אישור תקציבי, הכסף הועבר מוועדת ההיגוי לרעידות אדמה, ונבנה את זה גם באיזשהו סרטון המחשה כיצד לעשות את זה.
<אריה מור: בעקבות אירועי רעידות האדמה האחרונים בצפון גם הופץ מסמך ריענון הנחיות להתנהגות ברעידות אדמה לכל בתי-הספר, בוצע תרגול בכל בתי-הספר והופץ מסמך מנכ"לית לכל מנהלי בתי-הספר, זה קרה באוקטובר האחרון.
<אריה מור: אני רוצה לציין שאנחנו מתרגלים את זה כל שנה.
<אריה מור: כל זה זה סעיף של הנחיות, תורה והנחיות שמתעדכנות מעת לעת, יכולה להיות הנחיה אחרת ויש הרבה ויכוחים סביב העניין הזה.
<אריה מור: החלק החשוב ביותר זה התהליך של ההטמעה והתרגול בבתי-הספר.
<אריה מור: שלב ראשון יש גאנט של הכנסות לתרחיש רעידת האדמה, בגאנט שלנו יש תוכנית עבודה רב-שנתית, היא גם מבוססת על התר"ש של המשרד להגנת העורף, אבל זה גם מה שאנחנו חושבים.
<אריה מור: ראשית, כל מוסד חינוכי מחויב על-פי ההנחיות והתקנות שלנו ועל-פי חוזר המנכ"ל, ואנחנו מוודאים שזה מתבצע, בביצוע תרגילים בפתיחת שנה, כי כיתות עוברות, תלמידים עוברים מבית-ספר לבית-ספר, תלמידים עוברים מכיתה לכיתה, הנתיב שהוא היה רגיל אליו שונה והוא צריך לתרגל עכשיו ממקום המושב שלו איך יוצאים החוצה.
<אריה מור: אגב, רעידת אדמה ושריפה זה היינו הך, כלומר לצאת החוצה בנתיב הקצר ביותר והמהיר ביותר בניגוד לכיוון האש הוא גם כן חלק מאותו תרגול.
<אריה מור: וכמובן ירידה למקלטים או מרחבים מוגנים בתרגול השני שמבצעים כל שנה.
<אריה מור: במהלך 2012 הטמענו את התרגולת החדשה ותרגלנו את זה בשני תרגילים, בשני מופעים במהלך אותה שנה - אחד בפברואר 2012, שזה תרגיל שמערכת החינוך עושה לעצמה כל שנה יחד עם פיקוד העורף, בפברואר הקרוב אנחנו עושים פעם נוספת תרגיל כזה, זה כל שנה, כל מערכת החינוך בשעה עשר-אחת-עשרה בבוקר מבצעת תרגול לפי המתווה של אותה שנה.
<אריה מור: ובמהלך אותה שנה באוקטובר במהלך תרגיל "נקודת מפנה 6" - - -
עמרם מצנע: זה תרגיל אחד גם לנושא רעידות אדמה וגם לנושא ירידה למקלטים?
<אריה מור: לא, במקרה של 2012 זה היה רק רעידות אדמה, וב-2012 ב"נקודת מפנה 6" זה היה רק רעידות אדמה, אבל בתחילת שנה מתרגלים את שני התרגילים בכל מקרה בכל בית-ספר בחודש הראשון של שנת הלימודים של כל הכיתות.
עמרם מצנע: באופן עצמאי?
<אריה מור: באופן עצמאי עם פיקוח ובקרה.
<אריה מור: השנה ב-2014 התרגיל הוא תרגיל של טילים ומרחבים מוגנים, שנה שעברה תרגלנו טילים בהפסקה, כלומר כשהילדים בהפסקה ואז יש את האזעקה, והתרגולות שונה לגמרי, זה לא יושבים על הכיסא ועכשיו יוצאים.
<אריה מור: אגב, ברעידת אדמה אם הם בהפסקה וכולם בחוץ זה טוב, שיישארו בחוץ.
<אריה מור: בעקבות אירועי רעא"ד האחרונים גם כן תרגלנו באוקטובר פעם נוספת, ואנחנו חושבים, וגם המלצנו למשרד להגנת העורף שבתר"ש זה לא יהיה אחת לחמש-שש שנים תרגול רעידת אדמה, התרגיל הלאומי, אלא זה יהיה מצומצם יותר, כי נכון שהצפי לאירועי מלחמה הוא יותר גבוה, אבל רצוי לתרגל את זה כמערכת כוללת.
עמרם מצנע: אתם עושים מדי פעם סקרים כדי להתרשם עד כמה ההנחיות והתרגולים אכן חודרים ומגיעים בסוף למורה האחרון ולילד האחרון?
עמרם מצנע: כי אחת הבעיות בכל מיני נהלים ודברים כאלו, שאנחנו אולי שבעי רצון מזה שהם נכתבו ויצאו חוברות וספרים, אבל כשאתה שואל איזה עשרה ילדים מה אתם יודעים שעושים, בדרך כלל שמונה מהם לא יודעים.
<אריה מור: ראשית, בהגינות, לא עשיתי סקר כזה לתלמידים או לעובדי הוראה, אבל המניפה שלנו היא מניפה לא של הפצת הנחיות.
<אריה מור: המניפה שלי היא כזאת – כראש העיר חיפה לשעבר אתה מכיר את זה – יש לנו מניפה ברשויות המקומיות, כל ה-500 קב"טים ברשויות המקומיות - אני מנחה אותם, אני משלם את שכרם ובאמצעותם אנחנו מבצעים את הכול.
<אריה מור: אנחנו כבר עכשיו נמצאים בתהליך של הכשרה של כל רכזי הבטיחות, יש בכל בית-ספר רכז ביטחון, בטיחות וחירום בית-ספרי, הכשרה של 60 שעות שאנחנו עושים להם.
עמרם מצנע: וזה אחד המורים.
<אריה מור: זה אחד המורים.
<אריה מור: אנחנו עושים להם הכשרה של 60 שעות בתחום של ביטחון, בטיחות וחירום, וחלק מזה זה 16 שעות של פיקוד העורף כממונה הג"א בית-ספרי.
<אריה מור: יש לנו 4,000 איש כאלה במוסדות חינוך, עד עכשיו הכשרנו – נשארה לנו עוד שנה אחת לגמור את ההכשרה הזאת של כולם, שזה תהליך עצום – הכשרנו כבר 2,600 ממונה הג"א בכל מוסדות חינוך.
<אריה מור: ואז בקורסים האלה ובהשתלמויות האלה יחד עם הקב"ט נמצאים שם 25 מורים, 30 מורים בכל השתלמות של 60 שעות, מה שנאמר שם בדיוק רואים, כי הם אלה שמטמיעים בתוך בית-הספר את ההנחיות והמסר שיש מהשטח שזה מוטמע, שזה קיים.
<אריה מור: יכול להיות תלמיד פה ושם שלא היה בתרגול או לא היה בהדרכה כזו או אחרת, אבל זה מוטמע, כולל תוכנית החירום הרב-גילאית שמלמדים את הילדים, כי אנחנו מלמדים את כל המורים, את כל סגל בית-הספר שמלמד את כל התלמידים בכיתה שלו, ולא להביא גופים נוספים שנכנסים לתוך בית-הספר.
<אריה מור: בסך הכול בקטע הזה אנחנו לאורך שנים בכל התחומים, גם של הנחיות, גם של תרגול, אני חושב במצב מאוד מאוד טוב.
<אריה מור: אבל החלק השני הוא היותר קריטי, של זמן התרעה וחיזוק המבנה, כי לתרגל צריך להוציא – עשינו בכל התרגולים – אתה מוציא את הילדים בבית-ספר נורמטיבי בדקה, 50 שניות, ואין לנו את זה ברעידת אדמה להבדיל מטילים, שיש לנו את ההתרעה יותר מוקדם.
<אריה מור: וככל שנקבל את ההתרעה יותר מוקדם נוכל להציל חיים.
<אריה מור: בנושא של התרעה יש שני מהלכים שמתקיימים - אחד זה על-פי החלטת ממשלה 4738 על הקמת מערכת התרעה ארצית לרעידת אדמה בצונמי שהתקבלה לפני שנתיים.
<אריה מור: היו אמורים לפני שנה וחצי להתחיל לעבוד על זה, התחילו לעבוד על זה עם קבלת תקציב המדינה באוגוסט האחרון, ולמעשה היא תהיה מבצעית אם יוחלט שהיא מבצעית ב-2017, זה הדיונים.
עמרם מצנע: יש פה מישהו יותר מקצועי שיכול בכמה משפטים להסביר מה זה מכשיר ההתרעה הזה?
<אתי בנימין: הנה.
<אמיר יהב: לא, זה לא, זה לא המכשיר שלו.
<רונן שפירא: זה לא זה.
<אריה מור: אסביר, מכשיר ההתרעה – אני מכיר את זה מצוין.
<אריה מור: אני יכול להסביר?
<אריה מור: זה מאוד מקצועי מה שאגיד.
<אריה מור: החלטת הממשלה הזאת מדברת על מערכת התרעה ארצית כשהמכון לחקר האדמה והים מקימים סנסורים בכל המקומות הרגישים לאורך הנקודות הנדרשות, משהו כמו 60 סנסורים ברחבי המדינה במקומות נדרשים.
<אריה מור: המערכת הזאת תעביר את ההתרעה של תנודות הקרקע למערכת הבקרה הארצית, ואותה מערכת קליטת מידע תעביר את המידע של רעידת האדמה לצרכנים על-פי סף ההתרעה, וזה יכויל כמובן.
<אריה מור: מבחינת מערכת החינוך ההחלטה הזאת מדברת על זה שתהיה יחידה בכל בית-ספר בתוך מערכת הבקרה שתקבל את הסיגנל שיש רעידת אדמה וכרגע זה הפעלה.
<אריה מור: זה אומר שזה מחובר למערכת הכריזה של בית-הספר, במערכת הכריזה של בית-ספר כבר אין צפירה כמובן, תפעיל את מערכת הכריזה והיא ותכריז "רעידת אדמה", "רעידת אדמה" לצורך העניין.
<אריה מור: מערכת ההתרעה הארצית - - -
עמרם מצנע: מה המכשיר הסנסור הזה?
<אריה מור: הסנסורים נותנים תנודות של גלי ה-S, של הגלים, אחר כך יכולים להסביר.
<רונן שפירא: אם אתה רוצה הסבר מקצועי אז אני יכול להסביר ממש באופן כללי.
עמרם מצנע: כן, לא למהנדסים אלא - - -
<רונן שפירא: ממש לא.
<רונן שפירא: זה מכשיר שיודע למדוד את תנודות - -
<אריה מור: תנודות קרקע.
<רונן שפירא: - - תאוצת קרקע, המושג הוא "תאוצת קרקע", שזה למעשה מושג שמסביר איזה נזק הולך להיגרם מהרעידה.
<רונן שפירא: ככל שתאוצת הקרקע גבוהה יותר ככה עוצמת הרעידה גבוהה יותר, ומדובר בגלאים שפורסים אותם בערך 120 לאורך השבר הסורי-אפריקני, העתק יגור והגבול הצפוני של ישראל.
<אריה מור: החלטת ממשלה 60.
<רונן שפירא: יכול להיות, אני לא מתייחס להחלטות הממשלה, גם החלטת הממשלה הייתה שזה יהיה ב-2017, ואני מוכן עכשיו לחתום על זה 2020, אבל זה כבר סיפור אחר.
עמרם מצנע: יחד עם הרכבת התחתית בתל-אביב.
<רונן שפירא: לא יודע מה יהיה קודם.
<רונן שפירא: בכל אופן מדובר במערכת שמעבירה את המידע מהשבר הסורי-אפריקני, מהמוקד של הרעידה במהירות האור דרך IP לבתי-הספר, כשזה עובר דרך שרת, אבל במקום לחכות שגלים – היום יש מערכות שיודעות, תשים אותן פה על הקיר, הן יודעות להתריע כשהגלים הראשוניים של הרעידה מגיעים, שהם גלים שלא גורמים לנזק, אנחנו גם לא מרגישים אותם - כלבים, חתולים, ציפורים יודעים להרגיש אותם ויש גלאים שיודעים להרגיש אותם.
<רונן שפירא: יש היום טכנולוגיה שמאפשרת לחזות באופן מדויק מאותם גלים מה תהיה רמת - -
עמרם מצנע: העוצמה.
<רונן שפירא: - - תאוצת הקרקע המקסימלית בגלים המסוכנים, ואז אם זה עובר סף מסוים, זה אומר לך, הנה, בדרך לפה הגלים המסוכנים והם עוברים את הסף ככה שזה מסוכן.
<רונן שפירא: במקום לשים את הגלאי פה על הקיר, שמים את הגלאים כבר בשבר הסורי-אפריקני ומתריעים מרחוק.
<רונן שפירא: שם מכיילים לפי סף גבוה יותר כי מהשבר הסורי-אפריקני נניח ועד למרכזי אוכלוסייה הגלים עוברים מרחק מסוים ושוככים, יורדים בצורה מסוימת.
עמרם מצנע: יש מדינות בעולם שכבר רכשו כזו מערכת?
<רונן שפירא: יש מערכת כזו ביפן, ויש לי חדשות, יש גם מערכת כזו בישראל, אבל היא לא של המדינה, ויש מערכת כזו במקסיקו - - -
שמעון אוחיון: מה זאת אומרת לא של המדינה?
<רונן שפירא: של חברת "ביפר", של החברה שבה אני עובד, יש לנו מערכת כזו שעובדת בישראל.
<רונן שפירא: יש במקסיקו - פרסתי מערכת כזו, בצ'ילה, ואנחנו עכשיו - - -
עמרם מצנע: האם היה כבר אירוע?
<רונן שפירא: ביפן אני חושב משהו כמו 350 אירועים שהמערכת התריעה עד היום מ-2007.
<רונן שפירא: אי-אפשר למדוד - - -
עמרם מצנע: שהתריעה התרעות אמיתיות?
<רונן שפירא: כמובן, תראה, ביפן יש - -
<יהודית גידלי: כל יום.
<רונן שפירא: - - לא, אני מדבר על רעידות עוצמתיות.
<רונן שפירא: יש כמה רעידות עוצמתיות בשנה, לפעמים כמה עשרות בשנה.
<רונן שפירא: המערכת עובדת מ-2007, כבר כמעט שמונה שנים שהיא מבצעית אחרי שלוש שנים של ניסויים שם.
<רונן שפירא: המערכת הוכיחה את עצמה והיום כמעט כל מומחה בתחום בעולם יודע טוב מאוד שהמערכת הזו זה למעשה הדבר הבא בתחום הזה, ולכן גם מדינת ישראל ב-2012 החליטה להקים מערכת שהיא מאוד מאוד דומה למה שקיים ביפן.
<רונן שפירא: אם לא ניכנס כרגע לכל מיני סוגיות מסביב לזה שמפריעות בהרבה מאוד מקומות אחרים בעולם גם כן לקידום של הנושא הזה – יאמר לזכות היפנים שהם מאוד מאוד מהירים, מקבלים החלטה ועושים אותה – במקומות אחרים זה יותר מסובך - והסיבה בגדול היא שהתחום הזה, המומחים שבו הם אנשים שמבינים בסיסמולוגיה ובחקר הקרקע, אבל לא בהתרעה ובהצלת חיים, וזה איכשהו תמיד נופל בין הכיסאות בין מומחים בהתרעה למומחים באדמה או בתת-הקרקע.
עמרם מצנע: אני גם לא רוצה להיכנס לזה, אבל אני מניח שיש פה הרבה מאוד בעיות בדרך גם אם יש לך את המכשיר, כלומר, מהו הסף באמת שמתריעים, למי מתריעים, האם יש בדרך איזשהו מגע יד אדם שאומר "כן" או "לא", כי אחרת זה "זאבים, זאבים".
<רונן שפירא: יש הרבה סוגיות, אבל יש לנו פה בישראל להבדיל מיפן איזשהו יתרון מסוים כי רעידת האדמה עוצמתית יש לנו אחת ל-90 שנה, אז אם כיילתי על סף – אני מדבר על עוצמתית אפילו שעוברת סף די נמוך – - -
<יהודית גידלי: מתי הייתה פעם אחרונה?
עמרם מצנע: זה מתקרב.
<רונן שפירא: - - כיילת אותה מעל הסף הדי נמוך הזה, אז מקסימום היא תתריע אחת ל-80 שנה התרעה בירושלים, ובירושלים בניין ירעד ולא יקרוס.
<רונן שפירא: הנכדים של הנכדים שלנו יחוו את זה פעם הבאה, הכול כמובן ברמת תיאורטית, כי יכול להיות שיהיו ארבע רעידות בשנה הבאה.
<אריה מור: זה גם יכול להיות עוד דקה, זה לא חייב - - -
<יוחאי וג'ימה: סטטיסטית.
<רונן שפירא: נכון, הכול יכול להיות, אתה יודע.
<רונן שפירא: מכיר אדם שטבע בבריכה שהעומק הממוצע בו עשרה סנטימטר.
<רונן שפירא: אבל יש המון סוגיות, באמת, זה דבר מורכב ויש המון דעות, ומכיוון שכמו שאמרת בהתחלה - יש מעט ידע, באמת יש מעט ידע בעולם מה קורה עם הנושא של תת-הקרקע, בתחום הזה יש גם הרבה דעות.
<אריה מור: הדבר היחידי שאני רוצה לתקן בדברים של ידידי מחברת "ביפר", שהמערכת שהוא טוען שיש לחברת "ביפר" במדינה, וחבר הכנסת שאל לגביה, אם היה הייתה מאושרת על-ידי ועדת ההיגוי לרעידות אדמה ויושב-ראש ועדת ההיגוי אבי שפירא והמשרד להגנת העורף, מן הסתם היו בוחרים לעשות את זה ולקחת אותה ולרכוש אותה בצורה זו או אחרת.
<רונן שפירא: אם הם היו מוכנים לבדוק אותה בכלל.
<אריה מור: אני לא יודע, זה לא מערכת החינוך.
<אמיר יהב: לא נכנס לזה.
עמרם מצנע: בואו נמשיך, אני מכיר את הוויכוחים האלה, זה לא יתרחש בלי שנעבור את כל השלבים.
<רונן שפירא: זה לא יקרה היום.
<אריה מור: מה שחשוב בהחלטה הזאת, שיש הקצאה של 10 מיליון שקלים לטובת אותם "כורזיות", כך אנחנו קוראים להם, "יחידת נופר" שתהיה בכל בית-ספר כדי לקבל את הסיגנל לרעידת אדמה.
<אריה מור: אבל עשינו מהלך יחד עם פיקוד העורף והמשרד להגנת העורף שהכורזיות האלה יהיו רב-תכליתיות, כלומר לא יתקינו מספר מערכות בבתי-הספר אלא מערכת מקומית תיתן את הסיגנל למערכת הזאת – תכף נדבר על המקומיות – צבע אדום לירי טילים גם כן למערכת הזאת.
<אריה מור: ואז מערכת הכריזה של בית-הספר תופעל על-פי כל המיידעים שמתקבלים או לפינוי למקלטים או ליציאה כרעידת אדמה, ואנחנו מאוד מתקדמים עם פיקוד העורף בנושא הזה, ואסביר את זה בהמשך - התקנת מערכות התרעה מקומיות.
<אריה מור: היות שמערכת ההתרעה ארצית, אני מסכים ש-2017 סביר, אבל זה יכול להיות גם 2018, ואז נלחמנו - משרד החינוך, והגענו עד ראש הממשלה לומר: רבותי, זה הרבה זמן, זה ייקח הרבה זמן, יש מערכות התרעה מקומיות בשוק שהסנסורים שלהם אושרו על-ידי ועדת ההיגוי, על-ידי ד"ר אבי שפירא, ואנחנו מבקשים לרכוש לפחות ל-1,600 בתי-ספר שנבנו לפני 1980.
<אריה מור: למה 1980?
<אריה מור: כי תקן הבנייה שעונה גם לרעידות אדמה שהמבנה יכול להיות עמיד הוא 413 שהתחיל ב-1980, אז אנחנו יוצאים מתוך הנחה, כי לא נעשה עכשיו בדיקות, כי בדיקות זה משהו מאוד מורכב – כל מוסדות החינוך, בתי-הספר הקומתיים מ-1980 ואחורה זה 1,600, מיפינו אותם - - -
עמרם מצנע: 1,600 בתי-ספר כאלה יש?
<אריה מור: מיפינו אותם יחד עם ועדת ההיגוי לרעידות אדמה לפי הסיכון שלהם, לפי מאחד עד 1,600 מה צריך לחזק לפני ומה צריך להתקין בו מערכת התרעה מקומית לפני.
<אריה מור: לשמחתנו קיבלנו תקציב של 10 מיליון גם כן מתוך אותו תקציב של חיזוק מבנים להתקנה של 1,600 בתי-הספר.
עמרם מצנע: וזה אמור להתבצע עד מתי?
<אריה מור: הנה, כתוב בהמשך.
<אריה מור: א.
<אריה מור: הוספנו את הפריט הזה למרכיבי הסיוע, גם חברת "ביפר" - אחד מהמשווקים של מערכת כזאת.
<אריה מור: בתקנת הסיוע שלנו בשנתיים האחרונות התקנו כבר למעלה מ-300 מערכות כאלה בבתי-ספר ו-50% מהם – אני יודע את השמות, לא רציתי לפרט אותם כאן, איזה בתי-ספר שהם כבר לפני 1980.
<זאב גולדבלט: למה לא כל ה-100% לפני 1980?
<אריה מור: כי זה בתקנה – כל ראש עיר שרוצה יכול לעשות לבד.
<אריה מור: עיריית ירושלים החליטה לעשות 97 בתי-ספר עוד לפני שהתקנו אחד.
<אריה מור: אני רק מסייע, אבל לגבי - -
<רונן שפירא: זה 140.
<אריה מור: - - ה-1,600 ישבנו גם עם פיקוד העורף, עם ראש ענף התרעה, ובנינו את ה tool-החדש של המערכת הזאת, כי אף אחד לא חתם על המערכת של "ביפר" או שלEQI או עוד כמה גופים, אף אחד לא חתם עליה.
<אריה מור: יושב-ראש ועדת ההיגוי אומר לנו: הסנסור - אני מאשר אותו, וגם את זה הוא מאשר על סמך הידע שיש לו מול הסיסמולוגים ביפן ובצ'ילה, אבל מה עם כל האלקטרוניקה?
<אריה מור: מי אומר לי שיש לזה תו תקן?
<אריה מור: אשים 10 מיליון שקל, 20 מיליון שקל, 100 מיליון שקל, אפיץ הנחיות.
<אריה מור: בסופו של דבר יחד עם פיקוד העורף וצוות שעשה את העבודה אפיינו מערכת, תוך שיתוף פעולה עם החברות, מבוססת על המערכות המקומיות האלה.
<אריה מור: יש מכרז שעומד לצאת במהלך שבוע הבא של משק וכלכלה, ככה בנינו את זה, אנחנו מעריכים שעד סוף השנה אותם שלוש-ארבע חברות שקיימות - - -
עמרם מצנע: סוף השנה זה סוף החודש הזה.
<אריה מור: סוף החודש הזה הוא יהיה כבר באוויר ויהיו חברות זוכות.
<אריה מור: שוב, יש רק ארבע חברות, ובתוכנית העבודה שלנו יש את התקציב, אין שום בעיה של תקציב, בשנת 2014 נתקין בכל 1,600 בתי-הספר, גם אם יחסר שקל פה שקל שם נדע למצוא את הפתרונות כדי שלפחות מערכות ההתרעה האלה שנותנות שבע שניות - - -
עמרם מצנע: וזו מערכת עצמאית לבית-ספר.
<אריה מור: זו מערכת עצמאית לבית-ספר שתהיה מחוברת לכורוזית בעתיד.
עמרם מצנע: בשלב הזה היא מערכת עצמאית של בית-ספר בה ישנו גם הסנסור וגם ההתרעה.
<אריה מור: כן, נכון, וזה יחובר למערכת הכריזה של בית-הספר וייתן את ההתרעה.
<אריה מור: יתירה מזאת, המערכת הזאת תיתן לפי המכרז גם חיווי חוזר לאותה מערכת התרעה ארצית שתוקם, כי מערכת ההתרעה הארצית לא תוכל לקבל את הסיגנלים המקומיים, ועכשיו התהליך שאנחנו עושים גם ייתן מידע נוסף של תנודות.
<אריה מור: רק לסבר את האוזן, יש מערכות שהוקמו - באוקטובר הייתה רעידת אדמה בטבריה ויש מערכות שהיו שם, סף הגילוי הוא ארבע וחצי?
<רונן שפירא: חמישה מיליג'י.
<אריה מור: חמש, זה לא הורגש במערכות, זה לא הפעיל.
<רונן שפירא: המערכות שלנו הרגישו אבל לא התריעו, כי זה - - -
<אריה מור: לא התריעו.
<אריה מור: אני אומר, הורגש במערכות, כל דבר אפשר להרגיש, סף ההתרעה הוא חמש, זה אומר שמערכת הכריזה לא תפעל, אנחנו לא רוצים שהילדים - - -
עמרם מצנע: לא, זה לא שהיא לא פעלה.
<רונן שפירא: לא התריעה, היא לא פרצה.
<רונן שפירא: מערכת שפורצת, - - - אבל רק אם היא עוברת סף מסוים.
<סיגל תדהר: לא לכריזה.
<אריה מור: נכון, אם נגדיר אותו שתיים, מן הסתם - - -
<רונן שפירא: בדיוק, אז יהיו יותר התרעות.
עמרם מצנע: יצפצף, כן.
<אריה מור: אז אנחנו בעניין הזה מתקדמים, זאת תוכנית העבודה שלנו - ב-2014 לסיים, יש את התקציב.
עמרם מצנע: זאת אומרת, הדבר הממשי ביעד הוא שב-2014 יותקנו ב-1,600 בתי-ספר שנבנו לפני 1980 - תותקן מערכת עצמאית לבית-הספר.
<אריה מור: נכון.