GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עירית ליבנה: יכול להיות שתרומה של אדם פרטי זה לא משהו גדול אז אנחנו אומרים, אוקיי, יש תרומה, אז קודם כול נברך עליה, נאפשר אותה.
עמרם מצנע: מעניין שזה הגיע בכלל.
עמרם מצנע: הרי מישהו היה יכול לתרום ספרים לספרייה בלי שזה מגיע.
<מירב ישראלי: אני חושבת ששמים איזשהו פתק.
<עירית ליבנה: לפני כ-4 שנים בנק הפועלים רצה לתרום ספר לספרייה.
<עירית ליבנה: אבל סטף ורטהיימר, למשל, שספרו נמצא ראוי להימצא בספרייה - -
<יהודית גידלי: "אדם ליד המכונה".
<עירית ליבנה: זה הגיע לוועדה, אנחנו אפשרנו.
<עירית ליבנה: אנחנו גם מיידעים את בתי הספר שזאת תרומה.
<עירית ליבנה: אנחנו משיתים את ההובלה ואת ההפצה, אנחנו לא לוקחים עוד עלויות על המשרד בגלל שזה חלק מהנושא הזה.
<עירית ליבנה: אנחנו חושבים שכל תרומה שהיא תורמת, שהיא של אדם או של חברה - -
עמרם מצנע: אני מסכים, אני רק לא מבין למה זה מגיע לוועדה לאישור פרסומת.
עמרם מצנע: אם סופר תרם ספר - -
<מירב ישראלי: אבל זה לא הסופר תרם, זאת ההוצאה.
<עירית ליבנה: לפעמים ההוצאה לאור תורמת, שהיא גוף מסחרי.
<יהודית גידלי: ואז יש על זה פתק: "נתרם על-ידי"?
<עירית ליבנה: לא תמיד.
<עירית ליבנה: אם זה קיבל את האישור אז אפשר לשים בלי לוגו ובלי שמות מותגים.
עמרם מצנע: אני מסתכל על תשע"ב.
עמרם מצנע: מה זה פה?
<מירב ישראלי: בחוק יש גם איסור על העברת פרטים של תלמידים ובני משפחתם כדי לעשות בהם שימוש מסחרי.
עמרם מצנע: שבית ספר לא יעביר.
<מירב ישראלי: אז פה יש אישור להעביר פרטים של תלמידים.
<עירית ליבנה: של הורים שאכן הסכימו.
<מירב ישראלי: ואז הם מטביעים את זה על הכרטיס.
<עירית ליבנה: זה היה עם משרד התחבורה שרצה לעודד תחבורה ציבורית, אבל זה בכל זאת חברה פרטית.
<מירב ישראלי: אבל אתם מטילים מגבלות, בוודאי, על השימוש בפרטים.
<עירית ליבנה: ברגע שזה מועבר אז זה מועבר רק לצורך זה.
<עירית ליבנה: ההתניה היא שאסור לעשות בזה שימוש לשום מטרה אחרת.
<עירית ליבנה: הלשכה המשפטית תמיד מטפלת בזה.
עמרם מצנע: אני רואה שמחברת חשמל יש אישור קבוע מתשע"ב ואילך.
<עירית ליבנה: כן, מכיוון שאלה תכניות שמשולבות במדעים - -
עמרם מצנע: אני מכיר את התכנית הזאת.
<עירית ליבנה: - - למשל רשת "אורט" רצתה לעשות, ועכשיו אנחנו בדיון, ואם זה יימצא ראוי מבחינת תכנים ומשולב בתכנית הלימודים האינטגרלית אין טעם כל שנה להגיש בקשה.
עמרם מצנע: רשות הטבע והגנים צריכה אישור?
<עירית ליבנה: מה המעמד המשפטי שלה?
<מירב ישראלי: זה תאגיד סטטוטורי.
עמרם מצנע: תאגיד ממשלתי.
<עירית ליבנה: החברה להגנת הטבע.
<מירב ישראלי: לא, רשות הטבע והגנים.
<עירית ליבנה: הגנת הטבע זה עמותה ציבורית.
עמרם מצנע: כשאני מעיין בזה אני מעריך מידע אישי לא רשמי שיש כל כך הרבה דברים שעושים, וכנראה לא פונים בכלל.
עמרם מצנע: לא פונים, ואף אחד גם לא מתלונן.
<עירית ליבנה: אז אמרתי מראש שבמידה שמגיעה תלונה - -
עמרם מצנע: כי הלוא לא נגד זה יצא החוק.
עמרם מצנע: זה יצא נגד החברות המסחריות.
<מירב ישראלי: זה חברת תקשורת, זה היה הסיפור.
<עירית ליבנה: מנהלי בתי הספר לומדים מה מותר ומה אסור.
<לירן שפיגל: היו כמה מקרים: הייתה חברת משקאות שעשתה פעילות מאוד גדולה ופנתה לבתי ספר.
<לירן שפיגל: עסקית שפנתה.
<לירן שפיגל: הייתה גם חברת תקשורת סלולרית גדולה שצבעה בכתום את תחום בית הספר.
<עירית ליבנה: אז למדו.
<עירית ליבנה: אני חושבת שלמדנו יחד.
<מירב ישראלי: אירעו כמה מקרים שבגללם החוק נחקק.
<יהודית גידלי: כשאת אומרת שיש ועדה, מי בוועדה?
<עירית ליבנה: קודם כול הלשכה המשפטית, החשבות – סגנית החשב, מנהל מחוז, נציג מנהלי אגפי החינוך, מנהל בית ספר ואנשים.
<עירית ליבנה: הדיונים הם עם עוד אנשי מקצוע רלוונטיים מתחום המשרד כי יש פה המון.
<עירית ליבנה: האישור הוא האם רלוונטי ללימודים ולתכנים, והבדיקה היא הרבה יותר רחבה; כי באמת יש פה לפעמים משקל של תכניות שיכולות לתרום, והן צריכות להתאים לתכנית הלימודים ולמדיניות של המשרד.
<מירב ישראלי: תשע"ג קיבלנו אתמול.
עמרם מצנע: רשמנו לעצמנו את הדיווח של משרד החינוך לשנת תשע"ב-תשע"ג.
<מירב ישראלי: היום זה ח' כסלו.
<עירית ליבנה: כמעט הצלחנו.
עמרם מצנע: זה תשע"ג.
<עירית ליבנה: בשנה הבאה נשתפר.
<מירב ישראלי: זה על השנה הקודמת.
<עירית ליבנה: אבל בשנה הבאה נקדים.
עמרם מצנע: אני מוכרח לומר שמהדיווח שכולל מעט מאוד פריטים יש לי הרגשה שמתחת לפני השטח מתחוללת פעילות הרבה יותר ענפה וגדולה שכנראה גם לא מבקשת אישור וגם אין עליה מתלוננים.
עמרם מצנע: אינני יודע להעריך את היקפה, אבל אין ספק שהקפדה על-כך שבית-הספר לא ישמש פלטפורמה לשיווק מסחרי וכלכלי היא ראויה.
עמרם מצנע: כפי שדיווחתם אני מבין שאתם גם מחדשים כל פעם את התזכורות למנהלי בתי הספר והרשויות המקומיות, להקפיד בנושא הזה.
עמרם מצנע: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך והספורט.
עמרם מצנע: כזכור, לפני כחודש, קיימנו את הדיון בנושא התקנות של בדיקות רפואיות וסיכמנו להיפגש אחרי חודש.
עמרם מצנע: בעיקר עם משרד הבריאות, משרד הספורט וההסתדרות הרפואית בישראל, לנסות וליישב את אותם נושאים, שהיו בהם חילוקי דעות מקצועיים.
עמרם מצנע: ראיתי את המסמך ששלחה לי הסתדרות הרופאים.
עמרם מצנע: בעז בבקשה.
<בעז לב: ישבו יחד האיגוד הקרדיולוגי ואיגוד רופאי הספורט והגיעו להסכמה שמקבלת ביטוי במכתב שקבלת.
<בעז לב: ההסכמה הזו, באופן עקרוני, מקובלת עלינו.
<בעז לב: יחד עם זאת ישנם עוד מספר זוטות שצריך לשפר.
<בעז לב: בקשתי מפרופסור נעמה קונסטנטיני שתציג את ההיבט האג'נדרי של העניין כי יש לה עמדה וייתכן שעמדתה תתקבל על דעת הכנסת.
<בעז לב: אני חושב שנוכל לצאת לדרך טובה בעניין.
עמרם מצנע: נשמע את ההסתדרות הרפואית.
עמרם מצנע: מה סוכם ומה אתם מבקשים.
<רון גולן: לאחר שדנו בנתונים העדכניים, האיגוד הקרדיולוגי והחברה לרפואת ספורט מקבלים את הנוסח שנמצא לגבי סעיף 4(1) בתקנות שהיה במחלוקת, על פטור מבדיקה ארגומטרית עד גיל 30, כפי שמפורט בתקנות, עם כל הסייגים שמופיעים לאחר מכן.
<רון גולן: ההתלבטות העיקרית שלנו הייתה מה קורה מעל גיל 30 באזורים, שמבחינת הספרות הם אזורים, שהמידע בהם לא מספק כדי לקבל החלטות.
<רון גולן: ההחלטה המשותפת הייתה שנבצע בדיקה מדורגת לאורך אותם השנים וגם נבצע מעקב אחר בדיקות שנעשות בישראל באופן פרוספקטיבי, כדי שנוכל, בעזרת הנתונים שיהיו לנו, לקבל החלטות חכמות יותר גם בעתיד.
<רון גולן: בנוסף לזה, ניצלנו את המפגש של השיח, כדי לבנות מנגנון שישפר את רמת השירותים בתחום הזה בקרב אנשי המקצוע שלנו, כדי שהעבודה תשופר והתוצאות תהיינה בהתאם.
עמרם מצנע: אני מבין שקבלתם את הנוסח של סעיף 4(1) לתקנות הספורט, שספורטאי פטור מבדיקה ארגומטרית עד גיל 30.
עמרם מצנע: ביקשתם להוסיף שבין גיל 30 ל-40 תתבצע בדיקת מאמץ 4 פעמים בסך הכול.
עמרם מצנע: מעל גיל 40 כל שנה.
<מירב ישראלי: הם מבקשים גם שתוקף התקנות ייקבע עד 5 שנים.
עמרם מצנע: קודם לגבי ההערה הזו, האם יש הוספות?
<רון גולן: הערה חשובה נוספת, אנחנו מבקשים שהבדיקה תכתב בצורה ברורה יותר, כי עד היום זה לא ברור שאלה תהיינה בדיקות סמפטומטיות מירביות.
עמרם מצנע: אני רוצה לשמוע את עמדת משרד הספורט.
<דוד מלכא: מקובל עלינו.
עמרם מצנע: לגבי סעיף 3, יותר מידי מילים לועזיות שאני לא מבין.
<בעז לב: הבדיקה נעשתה עד היום בצורה שלעיתים היא הייתה תת-מירבית, כך שלא גרמו למאמץ מירבי אצל הספורטאי שמבצע את הבדיקה.
<בעז לב: מקובל.
<בעז לב: זה סוג של בדיקה.
<מירב ישראלי: לגבי סעיף 4, הם מבקשים שזה ייקבע ל-5 שנים, צריך לשמוע מהמשרדים.
עמרם מצנע: אני לא בעד.
עמרם מצנע: זו תקנה, ואם רוצים לתקן אותה עוד חמש שנים, באים למשרד הספורט, אחר כך באים לפה ומתקנים את התקנה.
עמרם מצנע: אין סיבה להכניס את זה בחוק.
<יוסף רוזנמן: הסיבה שביקשנו ל-5 שנים, כי הלכנו כברת דרך ארוכה בזה שהעלינו את הגיל מגיל 17 לגיל 30.
<יוסף רוזנמן: צמצמנו מגיל 30 עד 40 ל-4 פעמים במקום מה שהיה מוצע בהצעה המקורית, כל שנה.
<יוסף רוזנמן: זו קבוצת גיל שיש עליה הרבה מידע בספרות, אבל עדין לא מידע חד משמעי בנושא הזה.
<יוסף רוזנמן: בכל הדברים האלה יכולות להיות וריאציות מקומיות, וריאציות אתניות, לא מה שנכון בהכרח במקום אחד, נכון בהכרח במקום אחר.
<יוסף רוזנמן: מאחר ואנחנו לא כל כך יודעים בוודאות למה לצפות, חשבנו, שברגע שאנחנו עושים צעד כזה משמעותי, בשינוי הגיל לביצוע בדיקות מאמץ, לעומת מה שהיה קיים עד עכשיו, ראוי, שנבחן את עצמנו בצורה מאד מסודרת במהלך 5 שנים, כדי שנדע אם הלכנו בדרך הנכונה.
<יוסף רוזנמן: אולי הלכנו יותר מידי, אולי הלכנו פחות מידי.
<יוסף רוזנמן: בצמוד להצעה שלנו מופיע מנגנון, בו אנחנו רוצים לבדוק לעתיד את מה שאנחנו עושים, מה יוצא, מה התוצאות, איפה אנחנו צודקים יותר ואיפה צודקים פחות.
<יוסף רוזנמן: זה חלק מאד מהותי בהצעה שלנו.
<יוסף רוזנמן: בתום 5 שנים, שזה פרק זמן מינימאלי כדי לשפוט את עצמנו לגבי משמעות הדברים, חשבנו שכדאי לעשות מחשבה חוזרת, כדי לראות אם התקנות האלה, שהחלטנו להתקין אותם כרגע, באמת מתאימות למה שאנחנו מציעים או לא.
<יוסף רוזנמן: לכן חשבנו שכדאי לבחון את עצמנו בתקופת הביניים.
<מירב ישראלי: תקנות זה דבר יותר פשוט מחקיקה ראשית לכן, כשאנחנו עושים משהו ל-5 שנים, אנחנו מסתכנים בזה, שאם השר לא יביא את התקנות בזמן, לא יהיה הסדר.
<מירב ישראלי: זה משהו שעדיף שלא יקרה.
<מירב ישראלי: אם באמת השר סבור, שצריך לתקן את התקנות, הוא תמיד יכול לבוא ולתקן את התקנות, גם בעוד 5 שנים, גם בעוד 3 שנים, גם בעוד שנה.
<מירב ישראלי: מכיוון שזו לא חקיקה ראשית, שדורשת שלוש קריאות, זה לא הליך בעייתי כל כך.
עמרם מצנע: משרד המשפטים?
יעקב פרי: אם היינו עושים את זה כהוראת שעה, זה היה מחזיר אחורה בתום התקופה את התקנות הללו, וגם את זה אתם לא רוצים.
<יוסף רוזנמן: ממש לא.
יעקב פרי: אז עדיף לעשות את התקנות הללו ולשנות אותם בכל עת.
עמרם מצנע: זו בעיה פרוצדוראלית.
<יוסף רוזנמן: השאלה אם יכולה לצאת המלצה מוועדת הכנסת, לזה שיהיה מנגנון לבחון את הדברים האלה.
עמרם מצנע: אני קורא את סעיף 5, שאתם כותבים שהוא אחד החשובים והוא נראה לי הגיוני.
עמרם מצנע: אני לא יודע לומר מה המשמעות שמשרד התרבות והספורט יקימו מאגר מידע של כל הבדיקות האלה.
יעקב פרי: מאגר מידע זה לא דבר פשוט.
עמרם מצנע: אפשר להכניס למאגר רק מי שמוכן.
יעקב פרי: צריך לעשות את זה בצורה מוסדרת.
יעקב פרי: זה לא פשוט להקים מאגר מידע.
עמרם מצנע: לא נכניס את זה לתקנות, אולי רק נמליץ לבדוק את העניין.
<בעז לב: הערה לסדר יש לנו 10,000 משימות יותר חיוניות מאשר לממן את המרשם הזה.
<בעז לב: אם רוצים רופאי הספורט והקרדיולוגים לעשות מרשם כזה, אנחנו מאד תומכים, זה מאד חשוב להם, אבל יש לנו משימות הרבה יותר חשובות ולא יהיה לנו כסף לשים על הדבר הזה.
<בעז לב: אני רוצה שיהיה ברור ועל השולחן.
עמרם מצנע: יש אפשרות מעשית שההסתדרות הרפואית בישראל תקים מאגר כזה?
<רון גולן: ההסתדרות הרפואית תתמודד עם זה יחד עם שני האיגודים, להערכתי.
<רון גולן: אנחנו מבקשים את הסיוע של משרד הבריאות ולא ירדנו לפרטים.
<בעז לב: נשמח לסייע מקצועית.
עמרם מצנע: נכתוב את זה בסוף כהמלצה, כי לפי מה שדברנו בדיון הקודם, אני חושב שזה נכון שיהיה מעקב כדי שאפשר יהיה לעקוב סטטיסטית.
<דורון קופמן: שמי דורון קופמן, יו"ר איגוד האתלטיקה, לגבי התקנות לעניין הגיל, אנחנו חיים אתם בשלום.
<דורון קופמן: הבעיה שלנו היא בנושא ההגדרות.
<דורון קופמן: התקנות מדברות על ספורטאי, שזה "חבר הרשום באגודת ספורט, בהתאחדות או באיגוד", חוק הספורט עצמו, בסעיף 5 שמדבר על בדיקות רפואיות, גם מפנה לאגודות ספורט, מכון ספורט, ארגון ספורט והתאחדות או איגוד.
<דורון קופמן: זה אומר, שאנחנו, כאיגוד האתלטיקה, שעושים לא מעט פעולות עממיות, חייבים לדרוש מאותם אנשים, שמשתתפים באותן פעילויות עממיות, לעשות בדיקות ארגומטריות אם הם אחרי גיל 30.
<דורון קופמן: בעוד שגופים אחרים, שעושים את אותם פעולות עממיות, לא נדרשים לאותה בדיקה ארגומטרית, כי הם לא מוגדרים, לא בחוק הספורט ולא בתקנות.
<דורון קופמן: מכיוון שהנושא של פעילות עממית בעולם האתלטיקה היא מאד חשובה, התאגדות האתלטיקה הבין-לאומית, שעוסקת בכל הנושא של ארגון אירועי האתלטיקה הגדולים, משתפת פעולה יחד עם ארגון הבריאות העולמי, בנושא עידוד עשיית ספורט כחלק מתרבות הפנאי וחלק מתרבות של בריאות.
<דורון קופמן: גם אנחנו בארץ עושים את זה.
<דורון קופמן: אחד המרוצים העממיים הראשונים, עשה איגוד האתלטיקה, זה מרתון טבריה ומשתתפים בו אלפי משתתפים עממיים, לא רצים תחרותיים שמתאמנים להגיע לא לאולימפיאדה ולא לאליפות עולם, אבל אנחנו מנועים לעשות את זה לאור אותן תקנות.
<דורון קופמן: בהזדמנות הזו, שעושים תיקון לתקנות הספורט, אם מדברים על ספורט עממי, אנחנו בעלי הידע המקצועי בנושא, נכון יהיה שגם אנחנו נוכל לארגן פעולות עממיות בהתאם לאותם דרישות ותנאים שחלים על רשויות מקומיות או על חברות עסקיות או בתי ספר וכל מי שלא מארגן כאלה פעולות.
<דורון קופמן: אין סיבה להפלות אותנו, להפך, אנחנו בעלי הידע, לפעמים יותר מאחרים.
<מירב ישראלי: הבעיה היא שתקנות לא יכולות לסתור חוק.
<מירב ישראלי: אם בחוק יש גישה, שכל תחרות שמאורגנת על ידי ארגון ספורט וכו', יהיו את הבדיקות לפי התקנות, אז חייבות להיות איזשהן בדיקות.
<דורון קופמן: אפשר לעשות תיקון בהגדרת ספורטאי.
<דורון קופמן: בסעיף 1 בהגדרות כתוב: "ספורטאי - חבר הרשום באגודת ספורט, בהתאחדות או באיגוד".
<דורון קופמן: אם זה לא חבר שרשום באגודת ספורט, אפשר דרך אותן תקנות לפטור אותו גם אם אני, כאיגוד האתלטיקה, מארגן את אותו אירוע.
<מירב ישראלי: אם זו ההגדרה, זה לא חל עליו.
<דורון קופמן: אבל אז יש את סעיף 5, אם אני מארגן את האירוע, אם אני עושה אירוע עממי, בדיוק כמו מרוץ נייקי, שזו חברה עסקית לכל דבר מארגנת, אם אני אעשה מרוץ לילה של איגוד האתלטיקה, אני אחויב לכל אותם 20,000 ספורטאים, בגלל שאני איגוד.
<מירב ישראלי: בתקנות הנוכחיות אין הגדרה כזו.
<דוד מלכא: זה בדיוק מה שהיה עד לרגע זה.
<דוד מלכא: הוספנו את ההגדרה הזו בכדי שאיגוד האתלטיקה יוכל לצרף לתחרויות שלו ספורטאים עממיים שלא רשומים כחברים.
<אנדריי קרן: כמו בכל העולם.
<אנדריי קרן: האחריות היא על אותו מתחרה, הם נותנים תצהיר.
עמרם מצנע: השאלה אם הניסוח מתאים כדי לא לחייב אותם.
<דוד מלכא: אם מגיעים כאלה שאינם רשומים באיגוד, עוד 19,000 איש כפי שאמר דורון, יש אלף ספורטאים שרשומים באיגוד ו-19,000 שאינם רשומים, האיגוד יכול לארגן להם תחרות, אין שום בעיה.
<דוד מלכא: .
<מירב ישראלי: בלי בדיקות.
<דוד מלכא: בלי בדיקות.
<דוד מלכא: בוודאי, זה מה שכתוב כאן.
<יובל חץ: שמי יובל חץ, יו"ר איגוד הטריאתלון.
<יובל חץ: החוק, למרות כל ההתאמות, עדיין מתאים למצב שהיה נהוג לפני הרבה שנים.
<יובל חץ: היום המצב הוא כזה, שהרבה ספורטאים, או אנשים שרואים עצמם כספורטאים, חובבנים – ההגדרה של ספורטאי אינה עושה הבדלה בין ספורטאי מקצוען לספורטאי חובבן.
<קריאה: היא עושה הפרדה בין מישהו שרשום.
<יובל חץ: זה הבדל טכני לחלוטין.
<יובל חץ: אם עכשיו 23,000 רצים במרוץ הלילה של נייקי, 32,500 רצים במרוץ מרתון תל-אביב, 17,000 במרתון ירושלים, זה גם המרחק של 4 ק"מ, 10 ק"מ וחצי מרתון.
<יובל חץ: כל הרצים האלה הם רצים חובבנים ולא מקצוענים.
עמרם מצנע: שאינם רשומים.
<יובל חץ: רשומים באגודת ספורט.
<יובל חץ: אז יש אגודת ספורט כמו הפועל ירושלים ומכבי תל-אביב ויש קבוצות אימון, שרואות עצמם כמו אגודת ספורט, רק לא נקראות הפועל בית"ר או מכבי.
<יובל חץ: כל גוף שהוא אינו אגודה לפי ההגדרה.
<יובל חץ: מי אלה אותם אנשים שנרשמים באיגוד?
<יובל חץ: היום, אנשים נרשמים לאיגוד ופשוט מקבלים שירותים מאותו איגוד, זה לא הופך אותם להיות ספורטאים מקצוענים.
<יובל חץ: האם אנחנו רוצים להעשיר את אותו קהל, את אותם 30,000 שהוא קהל של מרוץ מסוים ועוד 20,000 שהוא קהל של מרוץ אחר, אנחנו כן רוצים - - -
עמרם מצנע: ממה שאני מבין, אתה תומך בזה שלא יעברו בדיקות, רק רוצה לעגן את זה, כך שלא תהיה אי-הבנה משפטית.
<מירב ישראלי: אתה רוצה לשנות את ההגדרה של ספורטאי.
<יובל חץ: צריך לשנות גם את ההגדרה של ספורטאי וגם להבדיל בין הספורטאי המקצוען לחובבן.
<יובל חץ: כדי לפרוש את כנפינו על יותר ספורטאים במדינה ולכוון אותם נכון יותר באמצעות הידע שיש לנו.
<יובל חץ: כך אנחנו מרחיקים אותם מאיגודי הספורט, אני מזכיר שגם ועדת לובצקי רוצה ותומכת בשיוך של יותר ספורטאים לאיגודים, כדי לאפשר להם פעילות ורכישת ידע מקצועי.
<יובל חץ: אלה ספורטאים חובבניים לכל דבר.
<יובל חץ: מתוך הקהל שאנחנו מדברים עליו, הספורטאים המקצוענים הם מתי מעט, אלו אנשים שבאים לייצג את מדינת ישראל באולימפיאדה, באליפות עולם, הם עוסקים בספורט באופן מקצועני כדי להגיע לרמות הגבוהות ביותר.
עמרם מצנע: החוק קובע שאם אתה מעל גיל 30 - - -
<דורון קופמן: עם אלה אין בעיה, הם יעשו את הבדיקות.
עמרם מצנע: אבל על זה מדובר.
<דורון קופמן: אותם ספורטאים עממיים, ספורטאים חובבניים, אין להם כוונה להפוך את זה למקצוע ולהגיע לתחרויות הבין-לאומיות הגדולות.
<דורון קופמן: הם עושים את זה בשביל הכיף..
<מירב ישראלי: אז למה הם רשומים?
<דורון קופמן: כי הם רוצים לקבל ידע מקצועי, לקבל חוזרים, חומרים.
<דורון קופמן: זה נותן גם תחושת שייכות, סוג של מועדון במובן החיובי, שאתה רוצה להיות חלק מקבוצה.
<דורון קופמן: יש לא מעט מכוניות עם מדבקה מאחורה שכתוב עליה 42.2 או 21.1, כל המשמעות של המדבקה היא שהאיש השתתף במרוץ מרתון או חצי מרתון ואנשים משתמשים בסטיקרים האלה, זה דבר חשוב וזו תופעה בין-לאומית.
<דורון קופמן: יש פה שייכות למועדות שאומר שהוא עושה ספורט, הוא רץ, זה חלק מהעניין.
<דורון קופמן: אלה כולם חובבניים.
<דורון קופמן: אף אחד מהם לא מקצוען, אף אחד מהם לא מתכוון להגיע לתחרויות הבין-לאומיות הגדולות כי כדי להגיע לשם הם צריכים להקדיש את כל חייהם לזה, שזה יהיה המקצוע שלהם וזה כבר עולם אחר לגמרי.
<יובל חץ: רוב המשתתפים באותם אירועי ריצה זה לא אותו חוד החנית שנאבק על המקומות הראשונים כדי להגיע להישגים הגבוהים ביותר בארץ או בעולם.
<יובל חץ: רוב האנשים הם חובבנים.
עמרם מצנע: אני מבין שהתקנות האלה אומרות, שאם אתה ספורטאי לפי ההגדרה הזו, עד גיל 30 אתה לא צריך לעשות בדיקה, רק מילוי שאלון.
עמרם מצנע: מעל גיל 30, בתדירות שנקבעה.
עמרם מצנע: אתם מדברים על מישהו שבא לרוץ באופן אקראי, אבל הוא כן חבר.
<עופרה שרון: יש סתירה פנימית, כי אדם שרוצה לעשות פעילות עממית יכול לרוץ בכל מיני שבילים שמיועדים לזה.
עמרם מצנע: אבל אם הוא משתתף באירוע ספורט, שיש מי שאחראי על האירוע הזה.
<עופרה שרון: פה זה מרצונו, זה לא טריוויאלי, שכל אחד מאתנו שעושה פעילות גופנית עממית או אחרי צהרים בשביל אורח חיים בריא, הולך ונרשם לאגודת ספורט.
עמרם מצנע: נניח אני חבר בהתאחדות מרימי משקולות, שם אני אמור לעשות את הבדיקות מגיל 30 ואני בא לרוץ במרוץ הזה.
עמרם מצנע: אני רשום אבל עושה פעילות אחרת לגמרי.
עמרם מצנע: מה התקנות מחייבות אותי?
<מירב ישראלי: אתה לא רשום אצלם, הם חייבים לשלוח לבדיקה ספורטאי שרשום אצלם.
עמרם מצנע: התקנות מספיק ברורות?
עמרם מצנע: תחשבו שאתם בבית משפט וחלילה אחד ממשתתפי מרוץ תל-אביב קרס והוא מגיש תביעה נגד המארגנים ואומר, לא בדקו אם עברתי בדיקה, אני מתאבק מקצועי, רצתי, כשלתי, האם זה יעמוד בבית דין?
<מירב ישראלי: החוק קובע שאתה צריך לשלוח לבדיקות רפואיות את מי שרשום באיגוד שלך.
עמרם מצנע: אבל מי שנרשם למרוץ?
<מירב ישראלי: אם הוא לא רשום אצלם אז הם לא צריכים.
<חן שמילו: נעשתה עבודה במשרד הבריאות לעניין של מרתונים ויש גם דו"ח של ועדה.
<חן שמילו: זה מוסדר בצורה נפרדת.
<מירב ישראלי: השאלה היא הקושי להגדיר.
<מירב ישראלי: מה ההגדרה של תחרות.
<מירב ישראלי: החוק מחייב שבכל תחרות שאיגוד או ארגון וכ' מארגן, הוא ישלח את הספורטאים שרשומים אצלו לבדיקות רפואיות, לפי מה שהתקנון אומרות.
עמרם מצנע: לצורך העניין, מי שמארגן ובאים אליו ארגונים שמשתתפים, כמו למשל התאחדות הרצים מחיפה, אז האיגוד חייב לתת לכם אישור?
<דורון קופמן: אם ההתאחדות מחיפה לא רשומה בשום מקום, סתם קבוצה פרטית שהתארגנה ונרשמה, אולי אפילו הקימה לעצמה עמותה כדי לאגד את הפעילות שלה והיא באה כארגון למרוץ - - -
עמרם מצנע: היא צריכה לתת להם את האישור?
<דורון קופמן: אני לא יודע.
<דורון קופמן: זו שאלה מעניינת אם כן או לא, כי לא ברור לגמרי אם היא אגודה, קבוצת ספורט, עמותת ספורט?
<מירב ישראלי: קודם כל צריך לקבל תשובה מקצועית.
<מירב ישראלי: יכול להיות שצריך לשנות את החוק, אבל זה לא יהיה היום.
<מירב ישראלי: למה התכוון המחוקק כשאמר תחרות.
<מירב ישראלי: האם הוא התכוון רק למצבים, שספורטאים מקצועיים מתחרים והוא לא התכוון לאירועים, כמו מרתון, שיכולים להשתתף בו גם ספורטאים שהם מקצוענים וגם ספורטאים שהם חובבנים.
<מירב ישראלי: הנושא של הרישום אולי לא העניין, אלא המהות של העניין.
<יובל חץ: אני מחזק את דבריך.
<יובל חץ: מאחר ואנחנו קובעים תחרויות לאותם 200 אירועי ריצה, שמתרחשים כל שנה בארץ, כמו כל תחרויות הטריאתלון, הן נקראות תחרויות, למרות שמספר המשתתפים במקצה התחרותי, ברמות הגבוהות בארץ, הוא מאד קטן.
<יובל חץ: כאשר כל אותם משתתפים בתחרות, משתתפים למעשה באירוע ספורט עממי, שהוא תחרותי, מודדים זמן, אבל אלה לא אותם אנשים שנמצאים בחוד החנית.
<דורון קופמן: מרתון ברלין, שקבעו בו את שיא העולם בריצה, השתתפו בו עשרות אלפי רצים שלא רשומים, רצים עממיים.
<דורון קופמן: היו כמה בודדים, שהם העלית של העלית ובדרך כלל נהוג לעשות את זה ביחד כי זה אירוע הפנינג, אירוע של בילוי, האוכלוסייה בערים לוקחת בזה חלק, לפעמים זה אירועים של יומיים ושלושה.
<דורון קופמן: אותו דבר בניו-יורק ובמקומות אחרים.
<דורון קופמן: אלה אירועים ענקיים של עשרות אלפי רצים, כאשר העלית היא קבוצה מאד קטנה ורק בגלל שאותו אתלט עלית משתתף, אז גם אני, כרץ עממי, כיף לי לרוץ בריצה הזו.
<דורון קופמן: חשוב לי ברמה האישית של האגו, להיות שם חלק מהעניין, אבל זה לא משנה את המהות.
שמעון אוחיון: יש גופים מאוגדים ויש אירועים ספורדים.
<מירב ישראלי: השאלה היא קודם כל שאלה של מהות, שמשרד הבריאות ומשרד הספורט צריכים להגיד לנו ואז נראה אם אפשר לפתור את זה בתקנות, או שזה דורש תיקון חקיקה.
עמרם מצנע: כתוב פה חובת הספורטאי.
עמרם מצנע: האם נכון להוסיף חובת הארגון, האיגוד או ההתאגדות?
עמרם מצנע: אז החובה שלהם, אם האיש שלהם הולך לאירוע שארגן מישהו אחר, חובה עליהם לוודא, שהספורטאים שרשומים אצלם, עושים בדיקות.
<דורון קופמן: אז אתה מוסיף את אותו מתאבק, כשהוא הולך לריצה.
<דורון קופמן: הוא עושה את הבדיקה לא בשביל הריצה אלא בשביל הרמת המשקולות.
עמרם מצנע: אני מבין שהבדיקה היא אותה בדיקה לכולם.
<יובל חץ: זה לא מדויק.
<יובל חץ: מאחר וכל אישור שאני עושה במכון ספורט, רושמים באיזה תחום אני יכול לעסוק.
<יובל חץ: אני יכול לעסוק בטריאתלון, יכול לעסוק בריצה, חדר כושר, תחרות אופנים.
<יובל חץ: כל אחד תחום.
<יובל חץ: כל אישור כזה תחום לענף מסוים.
<מירב ישראלי: אם משרד הספורט או משרד הבריאות אומר, שניתן לאפשר לספורטאים חובבניים להשתתף בסוג מסוים של תחרויות ומסכימים שמהותית, אין מקום לשלוח את האנשים האלה לדברים האלה.
<עופרה שרון: אנחנו מסכימים שהאחריות לשלוח את הספורטאים, או את המשתתפים העממיים האלה, לא מוטלת על האיגוד.
<מירב ישראלי: אז הם כן צריכים ללכת לבדיקות?
<עופרה שרון: אנחנו אומרים שהאחריות לא חלה על האיגוד.
<מירב ישראלי: אבל אז, על מי היא כן חלה?
<עופרה שרון: זה לא חל מכוח חוק הספורט.
<דורון קופמן: זו לא הכוונה בכלל.
<דורון קופמן: אם מחר נייקי תארגן מרוץ, מה יקרה?
<מירב ישראלי: אין תחולה לזה.
<מירב ישראלי: אין חוק שאומר את זה.
<מירב ישראלי: הוא לא חל.
<מירב ישראלי: חוק הספורט חל רק על האיגודים.
<מירב ישראלי: השאלה היא, אם חושבים שצריך לאפשר לאנשים שהם חובבניים להשתתף במרתון, אנשים שלא רשומים, ומותר להם להשתתף במרתון בלי שהם עשו את הבדיקות.
<מירב ישראלי: אז למה את מבחינה בין חובבן שרשום לחובבן שלא רשום?
<מירב ישראלי: זו השאלה שלהם.
<מירב ישראלי: השאלה המשפטית היא, איך אנחנו מגדירים?
<מירב ישראלי: האם יש אפשרות להגדיר את זה.
<מירב ישראלי: רישום זה משהו מאד ברור, אפשר לבדוק את זה, אנחנו יודעים בדיוק מה חל על האיגוד.
<מירב ישראלי: ברגע שמתחילים להיכנס להגדרות מעורפלות, השאלה היא משפטית, האם אפשר לעשות את הבחנה הזו.
<דוד מלכא: היא לא מעורפלת.
<דוד מלכא: ברגע שספורטאי רשום באיגוד כזה או אחר, יש לו כוונות.
<דוד מלכא: לרצות להיות אלוף, להיות הכי טוב.
<מירב ישראלי: אז זו התשובה שלכם.
<מירב ישראלי: ברגע שהוא רשום זו חובתם.
<דוד מלכא: זו הנחת העבודה שלנו, ספורטאי, כשהוא רשום, הוא לא חייב להיות - - -
<דורון קופמן: אני חושב שזה ממש לא נכון.
<דוד מלכא: זה שאפשר למצוא זילות בספורטאי, לא נורא, הוא מגיע דרך אגב, זה לא מדויק.
<דוד מלכא: הוא משלם דמי חבר, הוא עושה ביטוח, הוא שייך לאגודה, הוא מייצג את האגודה בתחרויות, הוא מתאמן בצורה סדירה.
<דוד מלכא: זו הנחת העבודה, זה הקו ששמנו, רשום או לא רשום, זו הנחת העבודה.
<דוד מלכא: אפשר לבוא כל יומיים ולבדוק אם הוא עשה את הדופק הנכון, זה בלתי אפשרי.
<דורון קופמן: אנחנו לא מדברים על זה.
<דורון קופמן: יש פעילויות של ספורט עממי ואירועים של ספורט עממי.
<דורון קופמן: בצרפת יש מועדון רצים של מאות אלפי אנשים שלא שייכים לאיגוד.
<דוד מלכא: אם הם לא שייכים לאיגוד ואינם משלמים, אין בעיה עם זה.
<מוריה בן צור: אפשר לעשות הפרדה בין רישום במועדון לרישום באיגוד?
<מוריה בן צור: יש הפרדה כזו.
<קריאה: יש הפרדה ממילא, אבל משרד הספורט בא ואומר, שמי שיש לו את הידע המקצועי, לא יכול לארגן תחרות עממית.
<אנדריי קרן: אני יודע מה מקובל לגבי מרתון לונדון, כי אני קשור למי שמארגן את זה ואחראי על החלק הרפואי.
<אנדריי קרן: אנשים חובבניים שמגיעים, צריכים להצהיר שהם בסדר ואז האחריות היא עליהם.
<אנדריי קרן: כתוב, שהם לוקחים על עצמם את האחריות.
<אנדריי קרן: אגב, למיטב ידיעתי, זה מה שקורה בארץ נכון לעכשיו.
<אנדריי קרן: מצד שני, כשאותו חובבן בא ואומר שהוא רוצה להיות באגודה הרשמית של מדינת ישראל לטריאתלון, בין הדברים שהוא עושה יחד עם תשלום דמי חבר ועוד דברים, צריכים ליידע אותו, שאחת המחויבויות שלו, כשהוא יהפוך לחבר אגודה מן השורה, הוא יצטרך לעבור בדיוק את אותן בדיקות והתחייבויות שבאות ביחד עם חברות באגודה הזו.
<אנדריי קרן: ייתכן שאז הוא יחשוב פעמים.
<אנדריי קרן: אבל באותו רגע שהוא לקח את זה על עצמו, כשהוא בפנים, אין דרך אחרת להבדיל בינו לבין מישהו אחר, שהוא באמת מתחרה לאליפות המדינה.
<אנדריי קרן: אני חושב שזו הדרך.
<אנדריי קרן: אנשים צריכים לקבל מראש את המידע שהזה, שבין המחויבות שלהם זה גם הבדיקות התקופתיות כחבר אגודה.
<אנדריי קרן: .
<יובל חץ: כדי להיות חבר באיגוד לא צריך לעשות בדיקה רפואית, צריך לעשות את הבדיקה הרפואית כדי להשתתף בתחרות.
<יובל חץ: זה לא אותו דבר, האיגוד יכול להכיל 10,000 חברים, שאף אחד לא עשה בדיקה רפואית.
<אנדריי קרן: זה דבר שצריך לדעת.
<יובל חץ: אני אתן דוגמה אבסורדית, קיימנו תחרות בקיסריה במשך מספר שנים.
<יובל חץ: כל שנה מגיעים לתחרות למעלה מ-1,000 מתחרות ומתחרים חובבניים, רובם חברי איגוד, כולם חייבים להציג בדיקה ארגומטרית כדי להשתתף בתחרות.
<יובל חץ: אנחנו הסרנו ידינו מהתחרות הזו בשל מספר סיבות.
<יובל חץ: בשנה הזו התחרות היא כבר לא של איגוד הטריאתלון, היא מאורגנת בצורה מקומית, אותם מתחרים, אותם אנשים, לא צריכים להציג בדיקה רפואית, עושים בדיוק אותו דבר רק בלי בדיקה רפואית.
עמרם מצנע: פרופסור נעמה קונסטנטיני בבקשה.
<נעמה קונסטנטיני: קודם כל אני אתחיל ואברך על כך שעושים שינוי בחוק הספורט.
<נעמה קונסטנטיני: אני חושבת שזה היה מתבקש ממזמן אני אציג את עצמי, יושבת ראש המועצה לקידום בריאות האישה, רופאת ספורט מזה 25 שנה, ניהלתי את המרכז למחקר ורפואת ספורט בווינגייט במשך 7 שנים.
<נעמה קונסטנטיני: יש לי דיפלומה קנדית מארצות הברית ברפואת ספורט והיום אני מנהלת את מרכז לרפואת ספורט של בית חולים הדסה.
<נעמה קונסטנטיני: הייתי אחראית על עשרות אלפי בדיקות של ספורטאים.
<נעמה קונסטנטיני: נדהמתי, הופתעתי ומצד אחד גם שמחתי, שיש תיקון של חוק הספורט.
<נעמה קונסטנטיני: בשנת 2005, המסמך מונח מול עיניך, כשהייתי יושבת ראש הוועדה הרפואית של הוועד האולימפי, יחד עם איגוד הקרדיולוגים, הגשנו הצעה למשרד הבריאות והספורט, לשנות את החוק.
<נעמה קונסטנטיני: יואל ליפשיץ, שהיה אז היועץ המשפטי של משרד הבריאות כתב את המסמך: תקנות ספורט – שינוי תקנות.
<נעמה קונסטנטיני: תיקון התקנה המרכזי ביותר היה בנושא הארגומטרי.