GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איתן טימן: אנחנו נשלח את האדם שנמצא על ידיכם מתאים במרכז הערכה, ותנו לו בתקופת המעבר של השנה הראשונה שהוא בקורס להגיש את התעודה עד סוף השנה, ואז הוא מקבל את רישיון ההדרכה אחרי שנה.
<איתן טימן: משרד הפנים, מוני מעתוק, אישר את זה אתנו, ככה התנהלנו.
<איתן טימן: הנקודה שתקופת המעבר מסתיימת.
<איתן טימן: ואז אמרנו שצריך לשנות את התקנה, כי אחרי שהיא תסתיים התקנה תקבע, ולמעשה שלוש שנים ככה התנהלנו.
<איתן טימן: מה כן עשינו?
<איתן טימן: אם בא אדם שלא דרך הרשויות, הוא בא לבד, ודרך אגב עד היום עשינו סטטיסטיקה, במשך השלוש שנים היו לנו כאלה עשרה מקרים, שאדם החליט, קם בבוקר, רוצה להיות מנהל לא בהפניית הרשויות.
<איתן טימן: הוא יכול היה תמיד לעשות, הוא עשה מרכז הערכה, הוא עשה קורס אוריינטציה.
עמרם מצנע: בעצמו, באופן פרטי?
<איתן טימן: החוק מאשר את זה ואנחנו מכבדים את זה.
<איתן טימן: מה שאנחנו נענינו פה לתביעת השטח, במיוחד הרשויות, כי הן עוזרות לאנשים להגיע במימון, וגם המדינה ראתה ש-on training, בשנה הראשונה שאני נותן לו מנחה, אני עושה לו קורס, אחרי שנה שהוא גומר אותו, רק אז הוא מקבל את הרישיון, הוא הנכון ביותר.
<איתן טימן: לכן לא שינינו שום דבר, אלא שינינו רק את הסינדרום שזה לא יהיה תנאי מקדמי למכרז, קורס האוריינטציה, כי הוא גם לא מאבחן אותו מתאים או לא מתאים, אין הדחה מקורס אוריינטציה.
<איתן טימן: מרכז ההערכה הוא זה שמפיל, שם נופלים כולם.
עמרם מצנע: וזה אומר שמה?
עמרם מצנע: שהתקנה תאפשר לקבל אנשים שעדיין לא עברו את הקורס בתנאי שהם משלימים אותו תוך שנה?
<איתן טימן: כן.
<איתן טימן: התקנה אומרת שהוא עבר את המכרז של משרד הפנים.
<איתן טימן: הוא יכול לגשת למכרז רק אחרי מרכז הערכה שקבע שהוא מתאים לתפקיד.
<איתן טימן: הוא עובר מכרז במשרד הפנים, ואז יש לו שנה לגמור את ההכשרה לתפקיד.
<איתן טימן: ההכשרה לתפקיד איננה מאבחנת, כלומר הוא רק חייב פיזית להגיע אליה, וחלים עליו ה-20% יכולת לא להגיע כמו בקורס אוניברסיטאי.
<איתן טימן: ואם הוא לא עושה את זה, אנחנו לא נותנים לו את הרישיון בסוף השנה והרשות יודעת שהוא הולך הביתה.
<מירב ישראלי: זאת אומרת, אין מצב שהוא עובר את הקורס ובגלל זה הוא לא יכול למלא.
<איתן טימן: הקורס הוא לחלוטין לא ברמת אבחנה, הוא רק המדיניות של המשרד סביב התפקיד.
<איתן טימן: יש לנו פה את עדי מהמחלקה המשפטית, היא ניהלה את הדיאלוג מול משרד המשפטים ומשרד הפנים.
<עדי סביר-נועם: זה בדיוק השינוי מהמצב הנוכחי, כי נוסח התקנות כיום באמת דורש את זה כתנאי מקדמי, שצריך להציג אישור כתוב.
<עדי סביר-נועם: אבל בגלל הקושי הזה, ושאנשים כן בסופו של דבר מכהנים בתפקיד ולומדים בקורס במקביל, אנחנו - - -
<מירב ישראלי: אבל לא יהיה מצב שמישהו מונה ואז יפטרו אותו בעצם אחרי זה?
<איתן טימן: לא, אין דבר כזה.
עמרם מצנע: אני רוצה לקדם בברכה, הייתי צריך להגיד את זה בהתחלה, סטודנטים שישנם פה מהמרכז האקדמי למשפט ברמת-גן, בניצוחו של חבר הכנסת לשעבר רן כהן, חבר כנסת ושר לשעבר.
רן כהן: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש.
עמרם מצנע: כיף לראות אותך.
רן כהן: יש פה סטודנטית שרוצה לשאול שאלה, אם תיתן לה.
עמרם מצנע: בבקשה, ניתן לה עדיפות.
<יהודית גידלי: שם, בבקשה.
<נעה חלבי לוי: שמי נעה.
<נעה חלבי לוי: מה שאני רוצה לדעת, זה בעצם מה קורה אם אותו מדריך או מנהל מחליט שהוא פורש באמצע, זאת אומרת הוא לא מסיים את הקורס.
<איתן טימן: אז זה מה שאמרנו.
<איתן טימן: אמרנו שמבחינתנו הקורס איננו מאבחן.
<איתן טימן: הדבר היחיד, שהוא חייב לסיים את הקורס עם 20% זכות היעדרות.
<איתן טימן: הוא לא עשה את זה, מבחינתנו הוא הפסיק את העבודה שלו, הוא לא יכול להמשיך, כי את הרישיון הוא מקבל בסוף הקורס, רישיון ההדרכה הקבוע למנהל יחידת נוער.
<איתן טימן: זה כמו באוניברסיטה.
<איתן טימן: את לומדת, אז זה אותו דבר.
<זיו בר: זיו בר ממרכז שלטון מקומי.
<זיו בר: בעצם החוק, האינטרס שלנו ברשויות המקומיות שיגיעו האנשים הטובים ביותר למלא את התפקיד הזה, מבחינת השכלה וכישורים.
<זיו בר: מבחינתנו הסף שנקבע גם בדיאלוג עם השר גדעון סער, השר שחתום על החוק, זה שהוא צריך להיות בעל תואר ראשון, הוא צריך לעבור מרכז הערכה.
<זיו בר: וגם אנחנו חושבים שקורס אוריינטציה הוא דבר נכון, כי גם אם בן-אדם בא עם התואר ועם הניסיון לא תמיד יש לו את הניסיון הניהולי, וצריך תוך כדי עבודה בשטח לעשות את זה עם עמיתים.
<זיו בר: אנחנו כן מברכים על השינוי הזה, כי לדעתנו לבקש מאנשים לעשות קורס של שנה או אני לא יודע כמה שעות זה לפני שהם בכלל מתחילים את התפקיד זה עול גדול מדי, והוא ימנע מאנשים טובים להתמודד על התפקיד.
<זיו בר: לכן מבחינתנו תנאי של גם תואר וגם מרכז הערכה כתנאי סף להתחיל את התהליך הזה ואחר כך לראות אם הבן-אדם, גם לא כולם עוברים את הקורס הערכה היום, זו גם הזדמנות לראות אם הבן-אדם מתאים או לא.
עמרם מצנע: דרך אגב, נבנה קורס מיוחד לדבר הזה?
<איתן טימן: יש לנו צוות היגוי מלווה, יש גם נציגות לאגודה המקצועית של מנהלי יחידת הנוער הוותיקים.
עמרם מצנע: מי זה עושה את הקורסים האלה?
<איתן טימן: משרד החינוך, מינהל חברה ונוער.
עמרם מצנע: המשרד עצמו?
<איתן טימן: הקורס הזה נעשה דרך המשרד בשיתוף מוסד אקדמי.
<איתן טימן: המוסד האקדמי שעשה את זה בפעם האחרונה זה היה סמינר הקיבוצים, פעם בית-ברל.
<איתן טימן: אנחנו עושים תמיד מכרז.
עמרם מצנע: אה, אוקיי.
עמרם מצנע: זאת אומרת, לא המינהל עצמו.
עמרם מצנע: המינהל עצמו אחראי.
<איתן טימן: אחראי, נכון.
עמרם מצנע: זה קורס של כמה חודשים?
<איתן טימן: 200 שעות.
<איתן טימן: הוא הולך כמעט לחצי שנה, פעם בשבועיים – יומיים.
עמרם מצנע: כי אתם נותנים פה שנה כדי - - -
<איתן טימן: נכון.
<איתן טימן: עד שנה.
עמרם מצנע: עד שנה.
עמרם מצנע: זאת אומרת, אם הבן-אדם נכנס לתפקיד במועד מסוים - -
<איתן טימן: אבל הקורס נפתח פעמיים בשנה.
עמרם מצנע: - - והקורס נפתח רק אחרי חצי שנה?
<איתן טימן: אז אין לנו בעיה כי אנחנו פותחים פעמיים.
<איתן טימן: פעם אחת אנחנו פותחים אותו בתחילת שנה ופעם אחת באמצע השנה.
עמרם מצנע: זה קצת צמוד השנה הזו, לפי הערכתי.
<עדי סביר-נועם: לא, אמרנו: במשך שנה, עד להשלמת קורס ההכשרה ולפי המוקדם.
<איתן טימן: אם הוא התחיל גם במהלך השנה, אז - - -
עמרם מצנע: אה, אוקיי, זאת אומרת, אפשר שזה יחרוג את השנה בתנאי שהוא בעצם תוך כדי השלב.
<איתן טימן: אתה צודק במה שאמרת.
עמרם מצנע: כי אחרת זו תקנה שאחר כך קל לעבור עליה.
<מוני מעתוק: הניסוח זה לא מה שאמרת.
<איתן טימן: שמה?
<מוני מעתוק: עד שנה או עד סיום ההכשרה, לפי המוקדם, זה אומר שאם הוא באמצע הכשרה ונגמרה שנה הוא לא יכול להמשיך לכהן.
עמרם מצנע: לפי המוקדם.
<איתן טימן: לא, אז הוא צודק, מוני, אנחנו צריכים לתקן.
<עדי סביר-נועם: עוד לא קראנו את זה, תיכף נקרא.
עמרם מצנע: תיכף אנחנו נקרא את זה.
עמרם מצנע: אבל צריך פה לתת קצת מרווח, אחרת תהיה לנו תקנה והחיים יעשו את שלהם.
<איתן טימן: לא, הוא צריך להתחיל אותו, כי אם הוא לא, אתה צודק.
<מירב ישראלי: גם לפי התקנות משרד החינוך מחויב לעשות את הקורס לפחות פעם בשנה.
<מירב ישראלי: זאת אומרת, הפעמיים בשנה שהם עושים זה וולונטרי במידה מסוימת.
יעקב פרי: אם הם ימשיכו במדיניות שנקבעה פעמיים בשנה, אז מה שכתוב פה הוא בסדר.
עמרם מצנע: זה עדיין יכול להיות די צמוד.
עמרם מצנע: אם אתה מתמנה בחודש איקס והקורס החצי-שנתי נפתח אחרי שלושה-ארבעה חודשים והוא נמשך חצי שנה או יותר, אתה כבר מגיע בחשבון כזה לשנה.
רן כהן: אפשר לשאול שאלה, אדוני היושב-ראש?
עמרם מצנע: בטח.
שמעון אוחיון: - - - שגם רצו לשאול.
רן כהן: זה החבר כנסת המכהן, יש לו עדיפות.
שמעון אוחיון: לא לא, בבקשה.
שמעון אוחיון: בכבוד.
רן כהן: אבל איך שהיושב-ראש יחליט.
עמרם מצנע: אן דן דינו – רן.
רן כהן: איתן, האם התקנות האלה עברו איזושהי הכנה משותפת יחד עם מרכז השלטון המקומי?
<איתן טימן: לא רק זה, החקיקה כולה הלכה יד ביד עם השלטון המקומי.
<איתן טימן: אז הייתה יפעת קריב ראש מערכת החינוך אצל בוחבוט, ויושב פה גם זיו בר שהיה אז עוזר השר שהריץ את החוק, ולמעשה בלי השלטון המקומי לא היינו הולכים לזה.
<איתן טימן: כלומר זה על דעתו, תמיכתו.
עמרם מצנע: כן, רן.
שמעון אוחיון: כן, רציתי רק לשאול מהן הדרישות מבחינת השכלה להתקבל.
<איתן טימן: תואר ראשון.
שמעון אוחיון: תואר ראשון.
<איתן טימן: כן, תואר ראשון.
<איתן טימן: שלוש שנות ניסיון בהדרכה ושנה ניסיון בניהול מלכ"ר באחת המוסדות.
שמעון אוחיון: השאלה שלי: כדי לעודד אנשים כאלה, מניסיון בעבר, אם הקורס כרגע שמכשיר אותו להיות מנהל יחידה גם פותח לו פתח להשלים תואר שני.
שמעון אוחיון: זאת אומרת, אם אתה בונה אותו בצורה כזאת שזה גם מעודד אותו וכך אתה מקבל מנהל יחידה בעל תואר שני.
שמעון אוחיון: ובעבר עשינו דברים דומים.
<איתן טימן: אז תראה, יושבים פה שני נציגי האגודה המקצועית של מנהלי יחידות נוער.
<איתן טימן: כשאנחנו יצאנו לחקיקה תואר ראשון לא היה שכיח בישראל גם בתפקיד הזה וחייבנו אותו.
<איתן טימן: היום כשאנחנו כבר כמה שנים סביב מעל 25% מהמנהלים, בבדיקה שלנו, בשנה כבר מחזיקים תואר שני.
<איתן טימן: כלומר ההסללה שלהם לתואר שני הפכה להיות חלק מהחלטת האגודה.
<איתן טימן: זה נעשה יחד עם בר-אילן, בר-אילן הוא המוביל כי הוא בחינוך הבלתי פורמלי היה אתנו כל הזמן – רומי ופרופ' גרוס בנושאים האלה.
<איתן טימן: ויש להם צוות משותף יחד עם בר-אילן לתואר שני למנהלי יחידות נוער, שהמשרד מעודד את זה.
שמעון אוחיון: זה עובד?
שמעון אוחיון: זה רץ?
<איתן טימן: כן, אבל זה לא חלק מ - - -
עמרם מצנע: כן, אני רציתי לשאול את מנהלת יחידת הנוער, תני לנו קצת אינפורמציה.
<יעל נזרי: שלום, בוקר טוב.
<יעל נזרי: אני לא מנהלת יחידת נוער כבר אבל הייתי בעבר.
עמרם מצנע: אז מה את היום?
<יעל נזרי: היום אני מפקחת על כל הנושא של חוק הנוער, אבל יש פה מנהלים.
<יובל גת: אנחנו המנהלים.
עמרם מצנע: מי זה אנחנו?
<יובל גת: שני מגליל תחתון, יובל מנהריה.
עמרם מצנע: לא, אין מנהלת – כתוב אצלי: ממונה ארצית על מנהלי - - -
<איתן טימן: לא, היא הממונה על כל מנהלי יחידות הנוער.
<איתן טימן: היא הייתה מנהלת יחידת נוער בעבר.
עמרם מצנע: אוקיי, אז לזה התכוונתי.
עמרם מצנע: תיכף נשמע גם אתכם.
עמרם מצנע: אז את הממונה.
עמרם מצנע: לא מנהלת, ממונה.
<יעל נזרי: ממונה ארצית על כל מנהלי יחידות הנוער מטעם מינהל חברה ונוער, משרד החינוך.
עמרם מצנע: אז תני לנו קצת אינפורמציה, קודם כול, כמה מנהלי יחידות נוער יש ברשויות המקומיות?
<יעל נזרי: מתוך כל ה-256 רשויות בארץ, יש לנו 180 מנהלי יחידות נוער בפועל על-פי חוק הנוער שנכנסו כבר לחוק הנוער.
<יעל נזרי: ויש לנו בתוך קורס מדי שנה כמעט בשנים האחרונות, אני יכולה להגיד – בשנה האחרונה פתחנו קורס שהיו בו 35 חבר'ה, ובשנה הזו אנחנו כבר התחלנו קורס שהוא עומד כרגע על 28 חבר'ה, ואנחנו נפתח עוד קורס בפברואר, כי יש צורך עכשיו גם מיד אחרי הבחירות, נבחרו עוד אנשים חדשים, נכנסים לחוק הנוער.
<יעל נזרי: הרבה רשויות כבר מבינות שהן צריכות להיכנס לסיפור של חוק הנוער עד יולי 2014, אז הן מכשירות את האנשים.
עמרם מצנע: לפי החוק תוך שלוש שנים, שזה עוד חצי שנה.
<יעל נזרי: המרוץ הגדול מתחיל בענק השנה כבר, אנחנו ממש בעיצומו.
עמרם מצנע: עכשיו, האם את יכולה גם לסבר את אוזנינו לפי המגזרים?
עמרם מצנע: קודם כול, מגזר יהודי מול ערבי.
<יעל נזרי: אני יכולה להגיד שאחד הדברים המופלאים שקרו דרך החוק הזה זה דווקא מה שקורה בחברה הערבית, כי מה שקורה שם, כנראה מכל מיני סיבות ונסיבות מונו כל מיני אנשים במגזר שם לתפקידים כאלה.
<יעל נזרי: אבל מאז שיש את חוק הנוער אז הם צריכים לעמוד בתקנות האלה, הם צריכים לעמוד ולבוא עם בסיס מאוד ברור של מה שהחוק דורש, ואנחנו רואים גידול רציני מאוד.
<יעל נזרי: אנחנו היום עומדים, לפחות במגזר, על משהו כמו 30 חבר'ה שכבר עברו בחוק הנוער.
<יעל נזרי: מה שהיה בשנה שעברה שהתחלתי, אז היו בסך הכול חמישה חבר'ה, זה מדהים.
עמרם מצנע: עכשיו, יש לך גם נתונים של פריפריה מול יישובים מבוססים?
<יעל נזרי: כן.
<יעל נזרי: גם בפריפריות וגם ביישובים המבוססים אנחנו ממש בעלייה הדרגתית רצינית מאוד.
<יעל נזרי: אני יכולה להגיד שמהפריפריה זה עולה ומתעצם עוד יותר.
<יעל נזרי: מה שמעניין הוא שרשויות ששולחות נציג למרכז הערכה ולא עובר, מיד שולחות למרכז הערכה הבא ומבקשים עוד מרכזי הערכה כדי שיגיעו בעצם לשורה התחתונה של יולי 2014 לעבור את החוק.
עמרם מצנע: ואת מעריכה שעד באמת מחצית 2014 כל הרשויות תהיינה מאוישות?
<יעל נזרי: לשאלתך, וזו שאלה טובה ואני צריכה להיות נביאה לא רעה, אבל אני אגיד נורא ברור שיש כאן שיתוף פעולה מאוד גדול בין משרד הפנים לבין משרד החינוך והשלטון המקומי, וכולם כולם דוחפים לשם.
<יעל נזרי: אנחנו נמצאים ממש במקום שאנחנו כל הזמן דוחפים למקום הזה, והרשויות גם מבינות את זה, אנחנו עובדים על זה מאוד קשה.
<יעל נזרי: אני מניחה שביולי 2014 אנחנו נהיה במצב טוב.
<איתן טימן: אני רוצה רק להגיד לגבי משהו שאתה שאלת.
<איתן טימן: בפריפריה כמעט כולם עברו בגלל השתתפות המדינה.
<איתן טימן: המדינה קבעה במדד 4-1 היא נותנת את ה - - -
עמרם מצנע: 70%.
<איתן טימן: הבעיה שלנו היא עדיין ב-10-8.
<איתן טימן: 10-8 במקור אין השתתפות מדינה והחוק חל עליהם.
<איתן טימן: והם עיכבו את זה לחלוטין, כי הם אמרו: מה לנו?
<איתן טימן: כלומר זה לא משנה לנו שום מצב.
<איתן טימן: ומשרד הפנים פה יחד אתנו עושים - - -
עמרם מצנע: ראש רשות שלא מבין את הצורך במנהל יחידת נוער ויש לו מספיק כסף אז - - -
<מוני מעתוק: אני חושב שהצורך של הרשויות מובן, דרך אגב.
<מוני מעתוק: הם פשוט מעסיקים אותם באמצעות תאגידים עירוניים ולא דרך הרשות המקומית.
<מוני מעתוק: אז זה לא שאין פתרון לנוער.
<מוני מעתוק: זה מה שקורה בפועל.
<מוני מעתוק: צריך לזכור את זה.
<זיו בר: אבל רק בנושא של רשויות, וגם פנינו למשרד החינוך בבקשה כן לאיזושהי השתתפות כספית ברשויות 10-9.
<זיו בר: יש רשויות, הן לא הרבה, אבל יש גם רשויות - - -
עמרם מצנע: תראה שלא יאשרו לכם את זה.
עמרם מצנע: תגדילו את השתתפות המדינה ב-4-1.
<זיו בר: אבל עדיין יש רשויות כמו כפר ורדים ורשויות נוספות שהן לא חזקות כלכלית.
<זיו בר: זה שלתושבים יש - - -
<זיו בר: אשכול סוציו-אקונומי נקבע על-ידי דברים.
<זיו בר: הוא לא בודק את חוזק הרשות, הוא בודק את חוזק התושבים.
<זיו בר: יש רשויות שאין להן הרבה כסף.
<זיו בר: גם המספרים, אנחנו מדברים על שבע רשויות באשכולות האלה, הסכומים הם לא גדולים.
<זיו בר: אבל אנחנו פנינו בעניין למשרד החינוך.
שמעון אוחיון: בהמשך לשאלה של היושב-ראש – אנחנו תמיד משלימים – המגזר החרדי, הצלחתם משהו?
<איתן טימן: גם פה, דרך אגב, במחוז ירושלים ששם יש הרבה יישובים חרדים וגם במחוז מרכז – בני-ברק הקימה מחלקה לנוער פעם ראשונה.
<איתן טימן: ומי שיודע, אצל בני-ברק זה די רעידת אדמה, כי אצלם הם למדו את זה ונכנסו.
<איתן טימן: כנ"ל בית"ר עילית, כנ"ל מודיעין עלית.
<איתן טימן: הם מקימים יחידות נוער, כי הם סימנו את זה – אל"ף, כחלק מחובה, אבל בי"ת, זה גם צורך פנימי.
<איתן טימן: וזה כסף, רובם על 4-1 יושבים.
<יעל נזרי: אני רוצה רגע להתייחס דווקא.
<יעל נזרי: אני לא חושבת שזה רק עניין של כסף.
<יעל נזרי: דווקא חשוב לי להגיד.
<יעל נזרי: אני חושבת שיש איזושהי התעוררות קצת במגזר החרדי וקצת יותר הבנה לצורך שלהם ולטפל בדברים באמת, כי באמת התעוררו אצלם המון בעיות בשנים האחרונות, לפחות בשנתיים האחרונות.
<יעל נזרי: והם כבר לא כל כך מטאטאים את זה, הם פונים אלינו, הם צריכים אותנו.
<יעל נזרי: מהמקום הזה זה באמת נמצא שם.
<יעל נזרי: אני לא יכולה לשים את זה רק על כסף.
שמעון אוחיון: כן, הם מעוניינים בזמן האחרון כדי לפתור את הבעיות גם להקים תוכניות הכשרה לקידום נוער.
<איתן טימן: נכון מאוד.
שמעון אוחיון: בעיקר כשמדובר בנוער שנמצא בסיכון.
שמעון אוחיון: אנחנו מקווים שגם אוניברסיטת חיפה תיכנס ותעזור בעניין זה לתוכניות בבני-ברק, אם המל"ג לא ישים לנו מקלות ויגיד: המרחק הגיאוגרפי לא נותן.
עמרם מצנע: אתה מדבר על נוער בסיכון או על הנושא האקדמי?
שמעון אוחיון: על הנושא האקדמי לנוער בסיכון.
שמעון אוחיון: מי יכשיר בתוך המגזר החרדי אנשים שיטפלו בנוער בסיכון?
<מוני מעתוק: מוני ממשרד הפנים.
<מוני מעתוק: שני דברים.
<מוני מעתוק: החוק הזה בעצם כל מטרתו הייתה לחייב את התפקיד של מנהל יחידת הנוער כתפקיד סטטוטורי ברשות המקומית.
<מוני מעתוק: ואת זה הוא מצליח לעשות בעיקר לאור התקצוב שמועבר על-ידי המדינה בגין איוש המשרה.
<מוני מעתוק: יש פה כמה בעיות שמבחינתי חשוב לציין אותן.
<מוני מעתוק: בעיה ראשונה בזה שמעסיקים את מנהל יחידת הנוער, וזה לא הדיון, אבל מעסיקים את מנהל יחידת הנוער באמצעות הרשות המקומית, אבל את כל שאר העובדים מעסיקים בהרבה רשויות באמצעות תאגיד עירוני.
<מוני מעתוק: נוצרת בעיה משפטית לא פשוטה בכלל לפתרון, ואחר כך תביעות בגין יחסי עובד ומעביד בין עובדים בתאגיד עירוני לרשות המקומית.
<מוני מעתוק: זה לא הדיון, אנחנו צריכים לראות איך פותרים אותו, ואיתן מכיר את זה במשרד החינוך.
<מוני מעתוק: הדבר השני שחשוב לנו זה כל מה שקשור לתנאי כשירות בתקנות או בחקיקה.
<מוני מעתוק: תנאי כשירות זה עניין שצריך להיות דינמי יותר.
<מוני מעתוק: יש שונות רבה בין רשויות, בין מאפיינים של רשויות, השכלה ברשויות מקומיות.
<מוני מעתוק: זה לא פשוט לומר שבכולן זה חייב להיות אותו דבר, ולא מעט אנחנו מכירים מקרים שהרשות פונה ואומרת:
<מוני מעתוק: אני מכירה שיש את תנאי הסף אבל אצלי זה לא רלוונטי.
<מוני מעתוק: בני-ברק כזאת יכולה לומר: תואר אקדמי, אצלי אחוז בעלי התארים האקדמיים ברשות המקומית הוא לא רלוונטי, הוא לא מגיע לאחוז ממוצע.
<מוני מעתוק: ואנחנו סבורים שבכלל באופן עקרוני כל מה שקשור לתנאי כשירות צריך להיעשות מחוץ לתקנות במסגרת חוזר מנכ"ל וקובץ תיאורי תפקידים, שהוא יותר דינמי לתיקון ולא כך.
<מוני מעתוק: הדבר השלישי שחשוב לי לומר זה כל מה שדיברנו בהתחלה – סיום העסקתו של מנהל יחידת הנוער שלא עמד בקורס בהצלחה.
<מוני מעתוק: בשטח זה לא עומד.
<מוני מעתוק: במקרים שמוגדרת הכשרה מחויבת בסופו של דבר האדם ממשיך לכהן, קשה לחייב אותו לסיים את העסקתו.
<מוני מעתוק: לרשות קשה לעשות את זה, בתי-המשפט לא בדיוק תומכים בזה, ככל שאני מכיר את הסוגיה, וצריך לחשוב על פתרון אחר.
<מוני מעתוק: בעיני הפתרון הנכון במקרים כאלו שגם יכול לעמוד זה במסגרת הסכם קיבוצי של שכר מול ההסתדרות, להגדיר שאין קידום בשכר אלא בסיום הקורס.
<מוני מעתוק: זה הפתרון היותר נכון שגם יכול לעמוד במבחן המציאות בעיני.
<מוני מעתוק: ומה שכתוב פה עדיין לא נבחן בבית-משפט אומנם, אבל אני לא מכיר שזה יכול לעמוד בבית-משפט.
<איתן טימן: מוני, אבל אנחנו את הכסף לא מעבירים לרשויות.
<איתן טימן: כלומר גם זה משחק לראש רשות.
עמרם מצנע: למיטב ניסיוני, זה לא בעיה.
עמרם מצנע: כשאתה מקבל עובד חדש והוא נכנס לתפקיד, ואתה מגדיר לו שנה או שנתיים כשנות ניסיון מסוג זה או אחר, אין בזה שום בעיה.
עמרם מצנע: לא בבתי-משפט ולא באיגודים מקצועיים.
עמרם מצנע: הבעיה היא אחרת.
עמרם מצנע: הבעיה היא שברשות, אם האיש הא מוצא חן בעיניהם והפיקוח הממשלתי אנחנו יודעים, לא רק משרד החינוך ולא רק משרד הפנים, הוא פיקוח מאוד מאוד חלבי.
עמרם מצנע: זאת נקודה.
עמרם מצנע: אבל התקנות, תדע לך, שתקנות קל מאוד לתקן.
עמרם מצנע: זה מחייב איזושהי עבודה פנימית בין משרדית גם, אבל תקנות זה ישיבה אחת בוועדה, וזה טוב שזה כך נקבע לפי דעתי.
עמרם מצנע: אבל זה בכל מקרה תעלו בתוך משרדי הממשלה, ואם תחשבו לתקן תבואו לפה.
<מוני מעתוק: הדבר האחרון שרציתי לומר לעניין התקנות האלו, התיקון עצמו, שמעבר לכל מה שאיתן הזכיר פה, בפועל הרשויות לא יכלו לעמוד בתקנות כפי שהן היו עד היום, ומינו אנשים בעצם בניגוד לתקנות.
<מוני מעתוק: ואנחנו נתנו להם את האפשרות בתיאום בצורה כזאת או אחרת, כי באמת התקנות לא מעשיות.
<מוני מעתוק: ולכן אין אפשרות לא לתקן את זה בעיני, כי אחרת אנחנו ממשיכים את המצב הנוכחי, שהוא מצב שמעשית נוגד את התקנות כפי שהן תוקנו.
<קריאה: אתה מתייחס לקורס, נכון?
<מוני מעתוק: כן, לקורס.
<מוני מעתוק: אני מדבר על התיקון עצמו.
<איתן טימן: בזכות מוני עברנו את שלוש השנים האלה, זו הייתה פשרה שלנו.
עמרם מצנע: תסבר את אוזנינו מה השכר של מנהל יחידת נוער כזאת.
<מוני מעתוק: זה דיון בפני עצמו.
עמרם מצנע: אני גם סתם שואל, אני יודע.
<מוני מעתוק: אבל ההסכם הקיבוצי, לא מדובר על שכר גבוה.
עמרם מצנע: אני מכיר איזה אחד שהיה מועסק במתנ"ס, וכשעבר לעירייה אמר: חבר'ה, תודה רבה לכם.
<איתן טימן: אז בוא, אנחנו גם פה עשינו.
<מוני מעתוק: על המתנ"ס, כאשר מדובר בתאגיד עירוני לצורך העניין, בשליטת הרשות המקומית, חלים אותם כללים שחלים על הרשות המקומית, רק ששם - - -
עמרם מצנע: מתנ"ס הוא לא תאגיד של העירייה.
עמרם מצנע: בתור משרד הפנים אתה צריך לדעת את זה.
<מוני מעתוק: המתנ"סים אני מכיר, הייתי גם ראש ענף תאגידים עירוניים בתפקיד הראשון שלי.
עמרם מצנע: זה לא תאגיד עירוני.
<מוני מעתוק: המתנ"סים זה תאגיד מעין עירוני, ויש עליו שאלה גדולה בדוחות מבקר המדינה.
עמרם מצנע: שאלה זה בסדר, אבל הוא לא תאגיד עירוני.
<איתן טימן: עמותה.
עמרם מצנע: כל הרעיון של המתנ"ס שהוא מורכב מנציגי המועצה או העירייה - -
<איתן טימן: נכון נכון, אתה צודק.
עמרם מצנע: - - מנציגי התושבים.
עמרם מצנע: הוא לא תאגיד עירוני.
<מוני מעתוק: יש שאלה גם על התאגידים האלו שהם מעין עירוניים ומה חל עליהם, ויש שאלה גם לגבי התאגידים העירוניים בשליטה.
<מוני מעתוק: ובהרבה רשויות המתנ"ס הוא בשליטה, למרות ש - - -
עמרם מצנע: כפי שאתה יודע, גם יש שאלה על חברת המתנ"סים שכל פעם צצה מחדש.
עמרם מצנע: זה בסדר.
עמרם מצנע: המטה העליון מפריע כל הזמן לשטח לעבוד בכל מיני מה שנקרא בדיקות ותיאומים.
עמרם מצנע: ובסוף כשכבר בונים מנגנונים שבאים לעקוף קצת את הבירוקרטיה ולהיות מתאימים לעבודת השטח, אז מחשקים אותם.
<מוני מעתוק: לא, אני לא נגד.
<מוני מעתוק: אני חושב שהמנגנונים צריכים להיות אמיתיים ובתוך הרשות המקומית, אבל לאו דווקא.
<מוני מעתוק: זה הכיוון שצריך להוביל אליו.
<מוני מעתוק: והיצירה של מנגנונים כאילו הם פותרים את הבעיה ולא באמת פותרים אותה, רק יוצרים בעיות אחרות, זה לא הפתרון האמיתי בעיני, אבל זה כבר דיון אחר.
שמעון אוחיון: בכל זאת, לא קיבלנו עדיין תשובה - - -
עמרם מצנע: מה השכר?
<איתן טימן: אז הנה, אני אתן לך תשובה, כי אנחנו עשינו סימולציה במשרד.
<איתן טימן: הרי ביקשו מאתנו גם באוצר וגם כספית, לעשות סימולציה מה השכר שאנחנו קובעים כרצפה, כי לפי זה אנחנו קבענו את ה-4-1, 8-5, השתתפות מדינה.
<איתן טימן: לקחנו את האיגוד הארצי של עובדי הנוער בישראל, אז הוא היה יושב-ראש ועד העובדים גם בעיריית הרצליה יחד עם השלטון המקומי, והגענו ל-130,000 עלות מעסיק כרצפה.
<איתן טימן: כלומר שזה המינימום שבישראל ירוויח מנהל יחידת נוער, אנחנו גם מקפידים על זה.
<איתן טימן: יותר מזה, וזה ייאמר לזכות משרד הפנים, במקומות שראינו שיש בעיה, הרשו לנו ממשרד הפנים שראש העיר יגיש את זה על בסיס חוזה אישי, איך אתם קוראים לזה?
<מוני מעתוק: בקשה לחוזה אישי.
<איתן טימן: בקשה לחוזה אישי כדי לא ליפול מהרצפה הזאת.
<איתן טימן: במקביל פנינו יחד עם ההסתדרות להכניס את כפל תואר.
עמרם מצנע: היתרה הזו, זה 12-11 אלף שקל לחודש עלות מעביד.
<איתן טימן: זה זול מאוד, אתה צודק.
שמעון אוחיון: שאלנו לא על זה.
שמעון אוחיון: שאלנו מה השכר שלו.
עמרם מצנע: אבל זה אתה יכול לעשות את החשבון.
שמעון אוחיון: אפשר להגיד - - -
<איתן טימן: הלכנו לשני מתווים של שיפור.
<איתן טימן: אחד, לא היה קיים כפל תואר.
<איתן טימן: כפל תואר לא היה קיים למנהלי יחידות נוער, והגענו להסכמה יחד עם השלטון המקומי שקורס האוריינטציה פלוס B.A., וההסתדרות חתמה הסכם קיבוצי יחד עם השלטון המקומי, מקנה להם היום כפל תואר של 8% שכר.
<איתן טימן: כלומר אנחנו נמצאים במתווה של כפל תואר.
<איתן טימן: דבר שני, הם פתחו את גמול ב' לטובת מנהלי יחידות נוער, שהם זכאים לקבל גם גמול ב', ותואר שני נותן להם גם את ה-5%.
<איתן טימן: כלומר היום יש להסתדרות, בגלל שזה הפך להיות תפקיד סטטוטורי, וגם האגודה רשמה על עצמה לפתוח את נושא השכר כחלק מההתנהלות מול השלטון.
<איתן טימן: עד היום בגלל שזה לא היה מקצוע ממוצב ולא היו בו אנשים גם שהובילו אותו לאורך שנים כי הם היו מתחלפים, לא היה פרטנר.
<איתן טימן: היום לשמחתנו גם בהסתדרות יש ענף מיוחד סביב הנושא הזה, גם השלטון המקומי פתוח.
<איתן טימן: אנחנו מקווים באמת – קודם כול, אין מנגנון הצמדה לחוק.
<איתן טימן: כלומר מי ששם לב, ה-130 נקבע ולא הוצמד לעולם.
<איתן טימן: אז יש עדיין לקונות בנושאים האלה.
<איתן טימן: אני גם אומר שהתפקיד שלנו, של כולנו, בגלל שזה תפקיד של 24 שעות, כמעט 365 יום, לחשוב גם על מה שאתה אמרת, שזה יהיה גם שכר מכבד את העבודה שהיא סביב השעון.
<מוני מעתוק: רגע, אבל חשוב לזכור לעניין השכר פה, שבהרבה מאוד מהרשויות המקומיות, הרשויות הגדולות מעסיקות את מנהלי יחידות הנוער בתפקידים של מנהלי אגפים, מנהלי מינהלים.
<מוני מעתוק: ואז כבר מדובר בחוזים אישיים בדומה לשאר מנהלי האגפים ברשות המקומית וזה כבר שכר ראוי לחלוטין.
<איתן טימן: לחלוטין.
עמרם מצנע: מה שאמרת עכשיו זה שאתה מפלה את הרשויות החלשות.
<מוני מעתוק: לא, אני לא אומר.
עמרם מצנע: כלומר אתה לא מפלה אבל זאת המשמעות.
<מוני מעתוק: אני אומר שברשות שיש בה מבנה ארגוני - -
עמרם מצנע: שהיא גדולה יותר.
<מוני מעתוק: - - שיש בו מנהלים, אז יש אפשרות לאשר חוזים נוספים, כי יש מבנה ארגוני אחר לגמרי.
<מוני מעתוק: ברשויות קטנות זו הבעיה, אבל יש שם בעיות אחרות שקשורות לכל הדבר הזה לאור הקוטן של הרשות המקומית.
שמעון אוחיון: אבל אולי הרצפה תיקבע ממה שעיריות, רשויות מקומיות, נותנות ויכולות, אתה יודע, אפילו גם במסגרת של חוזים.
שמעון אוחיון: מה רע?
שמעון אוחיון: בסך הכול רצפה זה מדובר בחוזה ולא בעבודה קבועה, ויש כבר עניין של ביטחון תעסוקתי.
שמעון אוחיון: אבל התנאים של העיריות, אין מה להשוות לתנאים שאתם מנסים לתת.
שמעון אוחיון: בעיריות נותנים תנאי שכר הרבה יותר טובים.
<איתן טימן: אבל הם עובדי עיריות.
<מוני מעתוק: לא רק בעיריות.
שמעון אוחיון: אני מנסה לחשוב, מנהלי יחידות מקבילות בעיריות, אני מעריך שהם בוודאי מקבלים יותר ממה שאתם מציעים במסגרת הזאת.
<שני בן זאב: אני רוצה להתייחס, בבקשה.
<שני בן זאב: אני שני בן זאב, מועצה אזורית גליל תחתון, זה פריפריה גם גיאוגרפית יחסית.
<שני בן זאב: אני יכול להגיד שהבעיה שאנחנו מתעסקים, אני חבר באגודה המקצועית, ובאמת כשהקמנו את האגודה קמנו כאגודה מקצועית מתוך כוונה לא להתעסק בנושאי התאגדות של עבודה, כי באמת כולנו עובדים בכל מיני וריאציות מאוד שונות ומשונות.
<שני בן זאב: והחבירה הזאת לתוך הרשות לחלק עשתה טוב לחלק אחר עשתה רע.
<שני בן זאב: אפילו נציג שהיה לנו באגודה מהדרום, גם מהפריפריה, נאלץ לעזוב אותנו בגלל זה לצערי.
<שני בן זאב: ומה שקורה עכשיו, שאנחנו מתחילים, בגלל שאנחנו כבר אגודה מקצועית וכבר יש לנו כמות של מנהלים, אנחנו מנסים לפעול על מנת לעבור להסתדרות אחרת כאגודה עצמאית, ולחפש אבא שיעזור לנו להרים את תנאי השכר שלנו, אבל זה כבר אנחנו עושים עצמאית.
<שני בן זאב: אנחנו בודקים את האופציה מול כל מיני רפרנטים כדי לעשות את הצעד הכי נבון מבחינתנו, כדי להתאגד לרמת שכר גבוהה יותר שתדאג למתג את עצמנו בתור עובדים ברמה גבוהה בתוך הרשויות.
<יובל גת: אני יכול להוסיף: אני עובד בנהריה.
<יובל גת: אני חושב שיש כמה בעיות.
<יובל גת: אם הבנתי נכון, בעצם המינימום הזה זה היה באיזשהו משא ומתן כדי שיהיה אפשר להעביר את החוק ולא לחייב יותר, אבל הוא יוצר הרבה בעיות באמת שמנהלי מחלקות, יחידות נוער, לא הסכימו עם התהליכים האלה ועוזבים.
<יובל גת: וזה גם בעייתי, כי הסכום הזה יצר אצל רשויות מסוימות שכן מסתכלות על הממסד ואומרות: רגע, אם הם קבעו – לא יודעים מה זה מינימום, מקסימום – אה, קבעו 130, אז אני רוצה שהשכר יהיה 130 ולא יותר, למרות שצריך.
<יובל גת: דבר נוסף שחשוב להגיד זה שמשרד החינוך מששתף באיזשהו חלק בשכר, והיושב-ראש פה מדבר על הפריפריה, אז בעצם נוצר מצב שאם אני קיבלתי את המינימום 130 ומשרד החינוך העביר עכשיו 60,000 שקל או 58 לעיריית נהריה, מי שמרוויח מזה זה רק העירייה.
<יובל גת: אני לא מרוויח מזה, כי לא התווסף לי, לא תוספת, לא ניהול ולא כלום.
שמעון אוחיון: זה כמו אצל הסייעות, זה מה שקרה אצל הסייעות.
שמעון אוחיון: אז לכן אולי באמת, אדוני היושב-ראש, באמת צריך לנסות לתפוס.
שמעון אוחיון: הרף צריך להיות מה שיש ברשויות המקומיות החזקות.
שמעון אוחיון: ותפקידנו, היושב-ראש, באמת לדאוג לתקצוב דיפרנציאלי לאותן רשויות שלא יכולות להשלים ולעמוד במכסה הזאת.