GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רחל אניסמן: אני רוצה להגיד שבאמת יש הרבה, הפעילות היא מאוד ייחודית, ומצד אחד אנחנו באמת רואים בית-ספר שהולך בקו מאוד מסודר כדי ליישם את החזון שלו ושומר.
<רחל אניסמן: מצד שני, אנחנו, לי יש תחושה שיש כמה סוגיות שהן ככה עוברות כמסורת של הרבה מאוד שנים, כאשר המציאות השתנתה.
<רחל אניסמן: גם המציאות של החינוך, גם המציאות של המדינה וגם המציאות של התלמידים והתלמידים של היום הם לא התלמידים של לפני 15 ו- 20 שנה, והייחודיות הזאת שהיא, שזה החוזק של בית-הספר, גם יש לו כמה נקודות חולשה ולכן אני באמת חושבת שצריך לשבת במקשה אחת עם כל השותפים ולהעלות בצורה מסודרת את חוזקות בית-הספר, את מה צריך לשמר ולטפח ובאמת להפוך אותו אפילו לאבן שואבת לבתי-ספר אחרים.
<רחל אניסמן: אני מפקחת באילת ועכשיו יש קבוצות של הורים שרוצה להקים בית-ספר לחינוך סביבתי ובדיוק דיברתי בחוץ שאנחנו אולי נביא אותם ללמוד מה קורה בתיכון הסביבתי.
<מנחם אופיר: היתה שביתה, במקרה.
<רחל אניסמן: כן, אבל ככה.
<רחל אניסמן: הם ממש בתחילת דרכם ואנחנו עובדים אתם במשותף.
<רחל אניסמן: מצד שני, הייחודיות הזאת שכל-כך מדברים בה על הפנימייה ובית-הספר כמקשה אחת, יוצרת היום במאה ה- 21 עם המורכבות של התלמידים, סוגיות מאוד מורכבות שצריך לתת עליהם את הדעת.
עמרם מצנע: כן, ערן.
<ערן דורון: שני דברים.
<ערן דורון: אחד, מיכאל גל שאני מניח שבחדר הזה מכירים את שמו, סיפר לי שכבר בשנות ה- 60 הבעיות היו, כפי שהן היו, רק הן היו בעצימות קצת פחות גבוהה.
<ערן דורון: יש פה משבר ארוך שנים ומהבחינה הזאת מנחם בהחלט אנחנו ניטראליים לעניין הזה, כן תאגיד, לא תאגיד, זה באמת לא רלוונטי, אבל בית-הספר, כמו שהוא מתפקד היום זה ברור שזה לעג לרש, ה"שנור" הבסיסי שמבקשים מילדים לסדנאות, ללכת לישון במקומות לא מוסדרים, זה דברים שלא נראים.
<ערן דורון: אסא יחד איתנו מנסה כבר הרבה זמן לעשות את כל הפריצות דגל שסיגל דיברה עליהן בנושא הפדגוגי והוא נשאב שוב ושוב לתוך התהומות שהמקום נמצא.
<ערן דורון: ברור שבדרך שזה עובד עכשיו, זה לא עובד.
<ערן דורון: זה כבר לא עובד לא בגלל שגבי עושה את זה, זה כבר באמת כמו שאמרת, זה 50 שנה, מהיום שהקימו את זה באוקטובר 1963.
<ערן דורון: ולכן, צריך לעשות פה שינוי כיוון ולא כיול כוונות.
<ערן דורון: זאת אומרת, לא צריך לעשות, אלא ממש לשבור כיוון.
<ערן דורון: זה בעניין הזה.
<ערן דורון: בעניין השני, אני חייב להגיד לך, סיגל, שאני מבין מאוד את הסוגיה אבל קשה לי קצת לקבל שילדים מניר בנין או מאבירים או ממקומות אחרים מקבלים מענה מתאים להם ויש ילדים בכמהין או בקדש ברנע, שנאלצים כל יום לנסוע שלוש שעות, כל יום.
<ערן דורון: אני מודה שקשה לי לקבל את האפליה הזאת וכמו שברור שאם בית-ספר עם 280 תלמידים מתקיים בקושי רב, אז קל וחומר שני בתי-ספר עם 150 תלמידים, לא יצליחו להתקיים.
<ערן דורון: אבל זה באמת לא הדיון עכשיו, זה תהליך שצריך לעשות אותו בזהירות, באמת בזהירות מתוך איכפתיות לעשות את הדבר, באמת לא לשפוך את התינוק עם המים.
<ערן דורון: אף על פי כן, אי-אפשר להתעלם מהמציאות שבה אנחנו חיים היום וגם המשבר הכלכלי ניהולי ארגוני, איך שתקראו לו, וגם המציאות כפי שהיא קיימת היום.
עמרם מצנע: מישהו עוד משהו, לפני שככה מסכימים?
עמרם מצנע: גבי?
<גבריאל דנה: בהתייחס למה שאנשים אמרו פה.
<גבריאל דנה: אני רוצה לומר דבר אחד – אנחנו נמצאים גם בתהליכים הפנימיים שלנו, אבל יותר מזה, אנחנו נמצאים היום בתהליכים מאוד מתקדמים, גם מול משרד החינוך, משרד האוצר, גם לבחינה של איך ממשיכים והפעלה של מוסדות החינוך והמדרשה בכללן גם התיכון, איך הדבר הזה ייראה, איך הוא יתוקצב.
<גבריאל דנה: הדברים האלה נמצאים על השולחן, הדברים האלה נמצאים ברמות הבכירות ביותר של המשרד, לא בכדי גם בתקופת השביתה היתה מעורבות של הרמות הבכירות ביותר, מנכ"לית המשרד והשר ואנשי משרדו, בגלל שמזהים ורואים ערך מאוד ייחודי למדרשה ולמוסדות שפועלים בתוכה.
<גבריאל דנה: צריך לזכור דבר אחד – היישוב היום הוא היישוב הכי גדול במועצה ולא בכדי, ולא בכדי.
<גבריאל דנה: בגלל מוסדות המחקר ומוסדות החינוך שקיימים בו, שמהווים אבן שואבת לשם.
<גבריאל דנה: זה סוג של, אני לא מתייחס עכשיו לתשתיות, כי באמת היתה ירידה דרמטית בכל התקצוב של המדרשה ולכן גם היתה הזנחה כלשהי בתשתיות, שגם זה לא היה צריך לקרות, אבל הוא קרה.
<גבריאל דנה: אבל זה סוג של איזה שהוא מודל שאני לא חושב שיש לו איזה שהוא אח ורע בדרום.
<גבריאל דנה: זאת אומרת, משיכה כל-כך גדולה עם רצון של אנשים להגיע לשם בגלל הייחודיות שקיימת במקום, זה משהו שהיה צריך לשכפל אותו ברמה הפדגוגית, ברמה החינוכית.
<גבריאל דנה: אני לא מתייחס שוב פעם.
עמרם מצנע: אתה יודע, אבל יכול להיות שבגלל המערכות הבלתי מסונכרנות האלה, אפשר היה בכלל אולי להגדיל אותו בהרבה יותר.
עמרם מצנע: אני נפגשתי פעם עם הוועד המקומי, התושבים, מלאי טענות כרימון.
<גבריאל דנה: אני מוכרח לומר בהקשר הזה, שגם השר בביקור האחרון שלו, שהוא היה שם, בעצם פנה אלינו ואמר ולכן גם אנחנו נמצאים עכשיו בתוך אותו תהליך מול המשרד, שהוא בהחלט רואה בצורה מאוד מבורכת את הפעילות.
<גבריאל דנה: הוא פגש את אנשי התיכון, הוא פגש גם את אנשי המכינה הקדם צבאים למנהיגות והוא התרשם מהם עמוקות והוא ביקש שאנחנו נשב אתם בצוותים, כדי לראות איך את הדבר הזה הם מצליחים להעצים ואפילו לפזר הלאה את התורה.
עמרם מצנע: מי זה המשרד הממשלתי שאחראי?
<גבריאל דנה: משרד החינוך.
עמרם מצנע: על החברה?
<גבריאל דנה: זו חברה שנולדה בדיוק בשביל הדבר הזה.
עמרם מצנע: כן, אבל היא חברה, היא חברה שמשרד החינוך הוא הבעלים?
<גבריאל דנה: זו שותפות 60% משרד החינוך, 40% יד בן גוריון.
<סיגל סטרשנוב: אבל זה תאגיד ממשלתי שהאחריות המיניסטריאלית היא על משרד החינוך.
<סיגל סטרשנוב: בלי קשר לאחוזים עכשיו.
<גבריאל דנה: זו גם הסיבה שאנחנו נמצאים בתוך התהליך הזה.
עמרם מצנע: 60% מהדירקטורים ממונים על-ידי משרד החינוך, 40% על-ידי יד בן גוריון?
<גבריאל דנה: היום משרד החינוך הכניס גם נציג חדש מטעמו, אודי ניסן, מי שהיה בעברו ראש אגף תקציבים, היום הוא יו"ר דלק ישראל.
עמרם מצנע: מי היו"ר?
<גבריאל דנה: CF, השבוע משה שליט ולמיטב הבנתי, אני לא, חלילה לי מלדבר בשמם, אבל למיטב הבנתי, המינוי של אודי ניסן מטעם המדינה, בכוונתם גם כנראה להפוך אותו ליו"ר.
<אסא באומר: יש פה איזה קצת אמירות כלליות ואני רוצה לרדת בכל-זאת, אני מצטער כי אני מתמודד עם זה בשטח והתחושה, לפחות שעלתה גם אתמול, כשישבנו עם מנהלים, עם גבי, שזה לא נגמר.
<אסא באומר: אני אומר בפירוש, אנחנו גם אמרנו את זה אתמול, אנחנו לא יכולים לשאת עוד מצב כזה.
<אסא באומר: זאת אומרת, זה יפה, אני יכולתי לדבר על החזון של בן-גוריון ועל המכונים ועל הקשר שלנו והמון דברים יפים והמצגת לא עבדה ואולי זה טוב.
<אסא באומר: אני בשבת צריך לפגוש הורים ואני לא יודע מה להגיד להם.
<אסא באומר: אני צריך להתחיל ימים פתוחים, כדי לגייס תלמידים לשנה הבאה ויש לי כבר פניות ואני כרגע לא יודע מה להגיד להם.
<אסא באומר: אני אומר, אני זועק, כמו שרן אמר, אני רוצה, באתי לתפקיד, היו לי מיליון חלומות.
<אסא באומר: אני רוצה להמשיך לחלום וכרגע אני הפסקתי לחלום.
<אסא באומר: אני מתעסק עם הדברים האלה, מתעסק עם היום-יום עם ההישרדות.
<אסא באומר: וקודם כל, אני גם, אני מצטרף, אני מודה לך שזימנת אותנו למרות שהשביתה הסתיימה, אני חושב שזה חשוב להעלות, להציף את זה.
<אסא באומר: זה לא נגמר.
<אסא באומר: זאת התחושה, זה לא נגמר.
<אסא באומר: אפשר להגיד יש דיונים, יש זה, אבל ביום-יום, בשטח, מה שאנחנו רואים ושומעים אצלנו, ושיכול, זה לפתחנו.
<אסא באומר: גם עם ה- 60 יום וגם עם כל מה שנקבע עד עכשיו, זה מאוד לא יציב.
<אסא באומר: ככה קשה מאוד לקיים בית-ספר שגם ככה מבחינה תשתיתית הוא רעוע ויש לנו אנשים טובים וילדים מדהימים והורים מדהימים וזה הכיף, אבל זה לא מספיק.
<אסא באומר: ואני מבקש ככה, אני רוצה לעשות את זה יותר, פחות נחמד, מה שנקרא.
עמרם מצנע: תראו, אני רוצה לומר כמה מילים.
עמרם מצנע: אחד, אני באמת חושב שבית-ספר ייחודי כזה, צריך לעשות מאמץ גדול מאוד כדי שהוא יתקיים.
עמרם מצנע: אני בכלל חסיד גדול מאוד של בתי-ספר ייחודיים, שיש להם ערך מוסף ומוביל אותי הרבה שנים וגם כאן
עמרם מצנע: בוועדה הרעיון בכלל שאני מקווה שמשרד החינוך בהרכב החדש שלו, הוא גם, הוא גם הולך בכיוון הזה של בתי-ספר שהם עצמאיים, בחלק גדול מאוד אפילו מקביעת סדר היום בתוכניות הלימוד ולעודד מנהלים עם עצמאות ועם דרך ועם חזון ועם חלום ולא רק חלום בלהות, אלא חלומות חיוביים, ובית-הספר הזה, אני מתוך ההיכרות המועטה שיש לי, הוא נופל בתוך הקטגוריות האלה.
עמרם מצנע: אבל חברים, נדלקה מנורה אדומה בוהקת, כי אם לא נצליח, תצליחו, להגיע להסדרה מחדש של כל המערכת הזו, בית-הספר ייסגר.
עמרם מצנע: אני אומר לכם את זה מניסיון אישי ומקריאת המפה.
עמרם מצנע: זה לא יכול לאורך זמן להתקיים בצורה הזו, גם בגלל המציאות הכספית, גם בגלל אחריות שהיא פה לא ברורה בדיוק וכשמדברים על תנאי תלמידים בגין חינוך חובה, שאף אחד לא מפקח בכלים שהמדינה מפקחת על דברים כאלה, זה דבר שהוא זועק לשמיים וכנראה שבית-הספר הוא מספיק טוב שאתם לא מתלוננים על זה.
עמרם מצנע: זה כבר היה, ואם חס וחלילה גם יקרה משהו, אז זה לא ייגמר טוב.
עמרם מצנע: אני חושב שצריכה להיות, צריך להיות משפט שלמה.
עמרם מצנע: חיתוך.
עמרם מצנע: עכשיו, עוד פעם, מתוך היכרות שטחית, אני חושב שבית-ספר והפנימייה צריכים לעניינו הניהול היום-יומי השוטף להתנתק מהמדרשה ולהיות תחת גוף, המחלקה או המסלול ההתיישבותי הוא מסלול טוב ואפשרי, הוא לא מחייב העברת נכסים, הוא לא מחייב העברת בעלויות, אלא הוא מאפשר כניסה של רשת שיודעת איך לעבוד ומה לעשות ואיך לנהל גם את התקציב וגם את הפדגוגיה וגם את הנושא הפנימייתי.
עמרם מצנע: אני מוכן לעזור ולהיכנס לעובי הקורה.
עמרם מצנע: אני אתייעץ עם שר החינוך, כשיהיה יושב-ראש חדש, אני מניח, מי שזה לא יהיה, אני אפגש אתו וננסה ביחד לראות קודם כל באמת איך, איך מפרקים את החבילה מבלי לפגוע ברעיון שמתחבא אחרי חוק בן-גוריון והקמת החברה, אבל עם מתן כלים ופלטפורמה רצינית לבית-הספר הזה, להתקיים.
עמרם מצנע: הדיון אחר-כך, בשלב הבא, בשלב הבא לאו דווקא מבחינה כרונולוגית, אלא מבחינת סדר העדיפויות, צריך להיות באמת האם זה בית ספר פנימייתי, בית ספר דו-מסלולי, אינני יודע.
עמרם מצנע: אין ספק שזה מחייב התייחסות, עוד פעם, כדי להסתכל בראייה ארוכת טווח, איך גם משמרים אותו, אבל גם מתאימים אותו לרוח הזמן, לצרכי האזור והמקום, וגורמים לכך שזה באמת יתקדם ויפרח.
עמרם מצנע: השביתה והמחלוקת של בין עובד למעביד, שבעצם הציפה את הנושא החוצה, היא לא עניינה של הוועדה, למרות שאני מניח שזה גם קשור באיזה שהוא קשר למבנה הארגוני הזה, בטח כשאתה רוצה לפטר נגר שאין לך כבר מה לעשות אתו, אז כל העולם מתקומם.
עמרם מצנע: אני מניח שזה חלק מהעניין, זה לא דבר חדש, זה לא המקום הראשון שסוגי מקצועות או סוגי תחומים נעלמים, אבל אין לך ברירה, אתה מעסיק את העובדים.
עמרם מצנע: יש לזה בטח פתרונות, אבל זה לא עניינה בדיוק של הוועדה.
עמרם מצנע: אבל אני חושב שהדבר הכי חשוב זה שכל הגורמים שנמצאים פה סביב השולחן ורוצים בקיומו של בית-הספר, יבינו שיש פה מנורה אדומה בולטת ואין לי תשובה לך, מנהל בית-הספר, איך אתה מגייס כרגע את התמיכה ואת הרישום לשנת הלימודים הבאה, כי בטח כל מה שדיברנו פה, לא ייפתר ביום יומיים אבל הוא חייב פיתרון.
עמרם מצנע: אין לי בזה צל של ספק.
עמרם מצנע: תודה שבאתם ושיהיה בהצלחה.
עמרם מצנע: אני שמח לפתוח את הדיון שמייחד את הזמן לפתיחת שנת הלימודים במערכת ההשכלה הגבוהה.
עמרם מצנע: אנחנו מתברכים ומתכבדים בנוכחותם של רבים וטובים מראשי מערכת ההשכלה הגבוהה – שר החינוך, שר המדע, ורבים אחרים.
עמרם מצנע: אני לא עובר על כולם, א', כי אני אטעה, וב', כי אני בטח אשכח מישהו.
עמרם מצנע: ואני מניח שאנשים ידברו.
עמרם מצנע: אבל זו בהחלט הזדמנות לאחל לפרופסור חגית מסר ירון הצלחה בתפקיד החדש.
<פרופ' חגית מסר ירון: תודה רבה.
עמרם מצנע: הבנתי מפרופסור לאה קסן – איפה היא?
עמרם מצנע: היא גם כן נכנסה לתפקיד של יושבת-ראש מועצת המכללות לחינוך.
עמרם מצנע: אנחנו מאחלים גם לך הצלחה בתפקיד.
עמרם מצנע: ולוותיקים יותר – פרופסור טרכטנברג, ופרופסור בן-ששון, אורי רשטיק, יושב-ראש התאחדות הסטודנטים.
עמרם מצנע: אני בא עכשיו מדיון של הוועדה בנושא מערכת החינוך והקהילה האתיופית, שהיא אחת מהקהילות היותר מוחלשות.
עמרם מצנע: עסקנו בנושא הזה, ומכאן אנחנו עוברים למגדל השן של ההשכלה הגבוהה.
עמרם מצנע: אחד הלקחים הבולטים שהספקתי ללמוד בחודשים הקצרים שאני מכהן בתפקיד המכובד הזה של יושב-ראש ועדת החינוך, הוא שאנחנו נמצאים היום במערכת השכלה גבוהה של כ-310,000-300,000 סטודנטים.
עמרם מצנע: זה כמעט ממצה את היקף הסטודנטים הפוטנציאליים מתוך בוגרי מערכת החינוך בעלי נתונים לכניסה להשכלה גבוהה.
עמרם מצנע: מה שמחזיר אותנו אולי לבעיה העיקרית והיא עד כמה באמת מערכת החינוך לגיל הרך, בבתי הספר היסודיים ובתיכון אכן מספיק מכשירה את תלמידיה כדי לא להיות רק עם פוטנציאל, אלא גם עם נתונים להיכנס לתוך מערכת ההשכלה הגבוהה.
עמרם מצנע: אבל בזה אנחנו לא נעסוק כאן היום כי זו לא מטרת הדיון.
עמרם מצנע: אני רוצה לקצר את ההתחלה, ולתת לשר החינוך לפתוח.
עמרם מצנע: לאחר מכן שר המדע.
עמרם מצנע: לאחר מכן, כמובן, פרופסור טרכטנברג.
עמרם מצנע: ואחר כך אורי רשטיק.
עמרם מצנע: אחר כך נפתח את זה לדיון.
עמרם מצנע: אדוני שר החינוך.
שי פירון: קודם כל, מכובדי הרבים – לא נמנה את כולם בשמותיהם, אבל יש כאן את ההנהגה המובהקת של מערכת ההשכלה הגבוהה בישראל.
שי פירון: זו גם הזדמנות מבחינתי לברך את פרופסור לאה קסן על הצטרפותה לפורום המנהיגות של ההשכלה הגבוהה בישראל.
שי פירון: אני שמח מאוד, זאת הפעם הראשונה שאנחנו יושבים כאן היום, המנהיגות של ההשכלה הגבוהה.
שי פירון: עם השלמת התהליך במל"ג ולנוכח המלצתי למנות את פרופסור חגית מסר ירון – שהייתה עד לא מכבר נשיאת האוניברסיטה הפתוחה ונשאה בתפקידים רבים.
שי פירון: היא הייתה מדענית ראשית של משרד המדע, ועוד שורה ארוכה של תפקידים משמעותיים.
שי פירון: אנחנו נמצאים כאן היום כצוות שאמור להוביל יחד בהרמוניה, בשיתוף פעולה מלא, את ההשכלה הגבוהה בישראל, גם לנוכח האתגרים המאוד לא פשוטים הניצבים לפתחנו, שאמנה אותם תיכף, וגם לנוכח הרצון שלנו להרחיב אותה, לבסס אותה, לתת לה אחיזה נוספת בתוך החברה הישראלית.
שי פירון: למרות הנקודות שנגעת בהן על המיצוי של הפוטנציאל – ניגע בזה תיכף – אני חושב שהעובדה שאנחנו יושבים כאן היום יחד, יחד עם גדי פרנק, שהוא ממלא מקום מנכ"ל המל"ג, ועושה את עבודתו נאמנה, אני חושב שאנחנו מצליחים לייצר הרמוניה מיוחדת ושיח שהוא מיוחד מאוד.
שי פירון: אף על פי כן, אני חושב שדווקא בגלל השיח הפתוח הגענו למסקנה שזו העת לבחון באופן עמוק את מערכת היחסים בין השלטון, הממשל, לבין המל"ג והות"ת, משום שהמשולש הזה הוא לא ברור.
שי פירון: הוא עלה כמה וכמה פעמים בעת האחרונה בסוגיות רבות.
שי פירון: חלקם נצבעו, שלא בטובתן, בצבעים פוליטיים, וחלקן נצבעו בצבעים טכניים.
שי פירון: אבל אנחנו חושבים שהצורך לבחון באופן אמתי ועמוק ללא מתח, לא מתוך מאבקי כוח, אלא מתוך רצון לקדם את ההשכלה הגבוהה בישראל, מחייב בחינה מחודשת של מערכת היחסים בין הממשלה, המל"ג והות"ת.
שי פירון: להסדיר מחדש את המשולש הזה.
שי פירון: ולכן החלטתי יחד עם שר האוצר וראש הממשלה להקים ועדה ציבורית מיוחדת.
שי פירון: אנחנו נוציא הודעה מסודרת על החברים בה ביומיים-שלושה הקרובים, אבל יהיו חברים בה הבכירים והטובים שבאנשי הדעת, כולל כמובן נציגות לעולם הסטודנטים, שאני אגע בו תיכף באופן נפרד.
שי פירון: ועדה שתפקידה יהיה לבחון את הדברים האלה ולהציע מתווה חדש למערכת היחסים הללו.
שי פירון: פרופסור טרכטנברג ואני שהתחלנו במהלך, בטרם הצטרפה אליו חגית, סברנו שאסור להקצות לו זמן רב מדי.
שי פירון: הוא צריך להיות מהלך לא ארוך.
שי פירון: הוא צריך להיות ממוקד.
שי פירון: אנחנו מקווים שבמהלך החודשים הקרובים נוכל להגיע להסכמה בשורה ארוכה של סוגיות שמטלטלות את עולם ההשכלה הגבוהה, משפיעות על אופיו, משפיעות על החזון שלו, משפיעות על ההיקף שלו, ובעיקר מגדירות באופן מובהק יותר סמכות ואחריות.
שי פירון: אנחנו לא נתבלבל ולא נתחמק מאף שאלה, גם משאלות קשות.
שי פירון: ישנה אווירה טובה היום בהנהגה בין ההיבט הפוליטי הממסדי של משרד החינוך לבין המסגרות של המל"ג והות"ת לבין השיח העמוק שמתנהל עם ראשי ור"ה, שפרופסור בן-ששון יושב כאן ומייצג אותם.
שי פירון: נפגשנו כבר כמה וכמה פעמים גם באופן אישי וגם באופן כללי.
שי פירון: גם ועד ראשי המכללות.
שי פירון: הרעיון הוא לייצר איזשהו שיח עמוק.
שי פירון: לא לפחד מהשאלות, לנצל את האווירה הטובה כדי לבחון את השאלות היותר מסובכות ויותר מורכבות, ולקוות שהתשובות שלהן תאפשרנה עתיד טוב יותר להשכלה הגבוהה.
שי פירון: סוגיה נוספת שאני חושב שהיא מאוד משמעותית היא סוגית מערכת היחסים בין עולם הסטודנטים לבין הממסד האקדמי.
שי פירון: מה רמת שיתוף הפעולה שלהם בתוך המוסדות הרשמיים.
שי פירון: מה רמת נוכחותם בצמתי קבלת הכרעות והחלטות.
שי פירון: מה רמת המעורבות שלהם בשאלות שנוגעות לא למסגרות, אלא לתוכן.
שי פירון: אנחנו מקווים שבהובלתם של חגית ומנואל – תסלחו לי שאני לא אגיד כל פעם פרופסורים, מכאן ואילך הפרופסור מתייחס לכולם – יתנהל שיח עמוק, שבסופו של דבר נוכל לשפר באופן משמעותי.
שי פירון: מאידך, לא לפגוע באיכות ובמצוינות של העולם האקדמי.
שי פירון: נוכל לשפר באופן משמעותי את שותפותם של הסטודנטים באמצעות נציגיהם בתוך ההובלה והמנהיגות של ההשכלה הגבוהה בישראל מבלי לפגוע במצוינות.
שי פירון: מבלי לפגוע באוטונומיה המקצועית.
שי פירון: מבלי לפגוע בערכים אחרים.
שי פירון: יש לנו עוד הרבה מה לעשות.
שי פירון: חלק מהדברים נמצאים בחוק שניסחתם.
שי פירון: אני מקווה שכחלק מההסכמות שנגיע אליהן נוכל לייתר חלק מהדברים בחקיקה ולהפוך אותם להסדרה קבועה ומשותפת של כולנו יחד.
שי פירון: אני מתכוון לפעול ככל שניתן כדי לייצר שותפות עמוקה, אמתית, רשמית ומוסדרת בין הגופים כולם.
שי פירון: נצטרך גם לעסוק בשאלת איכות החיים של הסטודנט בישראל.
שי פירון: איכות החיים של הסטודנט בישראל, שגוררת אתה הוצאות בלתי סבירות בעליל במגוון רחב של תחומים, בין אם מדובר בדיור, ובין מדובר בתחומים אחרים, צריכה לקבל תשומת לב.
שי פירון: אני חושב שכדי שנוכל לתת תשומת לב ראויה לדברים האלה, אסור לנו להפריח סיסמאות לא רצוניות, פזיזות, מהירות, למרות שזו ישיבה חגיגית וזאת הזדמנות נהדרת.
שי פירון: אני כן מציע, בהובלת אנשי המקצוע, בהובלת המנהיגות של עולם ההשכלה הגבוהה, להיכנס לשיח עמוק ורציני כדי לייצר חבילה אמתית, מקיפה, שבסופו של דבר גם תשפר את איכות החיים הכלכלית של הסטודנט בישראל.
שי פירון: גם תשפר את מעמדו בתוך עיצוב המדיניות של ההשכלה הגבוהה בישראל, אבל גם תטיל עליו חובות ואחריות בכל מה שנוגע לדמותה של החברה לצמצום פערים ולעוד שורה ארוכה של דברים, שידידי יושב-ראש הוועדה, מר מצנע, רמז עליהם בהמשך לישיבה הקודמת.
שי פירון: בהינתן שאלה הם שלושת הדברים הראשונים שאני רוצה לומר, אני רוצה להוסיף עוד שתי הערות קצרות ולהעביר את רשות הדיבור לחברי השר פרי, שר המדע.
שי פירון: אני רוצה לשרטט, ברשותכם, שלושה יעדים מרכזיים למקומה ותפקידה של ההשכלה הגבוהה כפי שאני תופס אותה מתוקף היותי שר החינוך.
שי פירון: הדבר הראשון שאני רוצה לומר, כאשר הוחלט ששר החינוך, מתוקף תפקידו, יהיה יושב-ראש המל"ג, לא ניתנה הדעת מספיק לשאלה האם מדובר פה בתפקיד שנובע מהקרבה הרעיונית שבין תפקיד שר החינוך לבין ההשכלה הגבוהה, או שמא מדובר פה על החובה ליצור רצף.
שי פירון: מדובר פה על משהו הרבה יותר עמוק, על תביעה גדולה לראות מגן הילדים ועד סוף התואר הראשון, השני או הדוקטורט – תלוי, כל אחד ואחד לפי התאמתו – ליצור איזשהו רצף קוהרנטי שבו שלב גיל מדבר עם שלב גיל.
שי פירון: שבו שלב גיל מכין לשלב הבא.
שי פירון: שבו הכלים הניתנים בכל מערכת מכינים לדבר הבא.
שי פירון: שבו מתנהל דיאלוג עמוק בין המסגרות השונות, שבאמצעותו – באמת – מבררים, שואלים, מקשים, יוצרים שיתוף פעולה.
שי פירון: מערכת אחת מספרת לחברתה מהם צרכיה, למה היא מצפה.
שי פירון: אני מאוד התרגשתי מהפגישה הראשונה שהייתה לי עם ועד ראשי האוניברסיטאות.
שי פירון: אם יורשה לי לומר, פרופסור בן-ששון, בדקות הראשונות הייתה לי תחושה שחלק מהנוכחים תמהים על כך שהתכנסנו שלא לדבר לא על תקציב ולא על שאלות מבניות, אלא דווקא על שאלות של שיתוף פעולה של תוכן.
שי פירון: ואני מתכוון להרבות.
שי פירון: אני חושב שנשיאי האוניברסיטאות הם אנשים שקיבלו לידיהם תפקיד עצום שלוקח אחריות על הרוח בישראל, בין אם מדובר במדעי הרוח ובין אם מדובר במדעי החיים או מדע הטבע, ועוד כהנה וכהנה.
שי פירון: זו שליחות שאין למעלה ממנה, וחובתי לנהל איתם דיאלוג רציף ועמוק, קודם כל על איזו חברה אנחנו רוצים לבנות כאן, אבל לא פחות מכך, על הרצף ועל הקשר שבין המערכות השונות.
שי פירון: התרגשתי מאוד מהיכולת לנהל את הדיאלוג הזה ולהסתכל עליו אחרת.
שי פירון: זה למשל ישליך, לכשיגיע הנושא לדיון, על מבנה בחינות הבגרות.
שי פירון: זה למשל ישליך, לכשיגיע לכדי דיון, על שאלת מקומה של הבחינה הפסיכומטרית.
שי פירון: זה לכאורה ישליך, כאשר נגיע לשורה ארוכה של נושאים, שבלי שיתוף פעולה עמוק בין מערכת ההשכלה הגבוהה לבין מערכת החינוך – K-12 מה שנקרא – כיתות היסוד, לא נצליח לחולל שינויים עמוקים שמדינת ישראל זקוקה להם.
שי פירון: אני רוצה להודות לפרופסור בן-ששון ולאנשים שהוא מינה מטעמו.
שי פירון: הם מקיימים כל הזמן שיחות מאוד פוריות, מאוד רציניות, מאוד עמוקות.
שי פירון: וזה ביטוי אמתי מאוד לכך שאנחנו רוצים לחולל שינוי גדול גם ברצף, גם באחריות ההדדית של שתי המערכות וגם בנכונות ליצור איזושהי זיקה ערכית ותרבותית בין המערכות.
שי פירון: אולי הגיעה העת.
שי פירון: אני שייך לסוף התקופה שבה כשהלכנו לבית הספר עדיין קראנו ל-20% או 30% מהמורים בשם דוקטור וכולי.
שי פירון: והתלמידים של היום כמעט ולא מכירים את המסגרת הזאת שבה אתה מגיע לבית הספר, ואתה קורא למורה להיסטוריה או למורה למתמטיקה דוקטור וכולי.
שי פירון: וזה נובע מאיזושהי דיכוטומיה לא ראויה.
שי פירון: אני חושב ששיתוף פעולה אמתי – אפילו בתוכניות שקיימות באוניברסיטה העברית כשם קוד – ישפיע על פיצול משרות, על היכולת לייצר שאילה והשאלה, על היכולת לייצר מצב שבו מורים בעלי שאר רוח ובעלי קומה מגיעים לתוך המערכת ומהווים חיבור בין מערכת החינוך הרשמית לבין ההשכלה הגבוהה, זו בשורה גדולה לילדי ישראל.
שי פירון: שלושת הדברים שאני מבקש לציין הם הדברים הבאים: אחד, אמרתי, הרצף.
שי פירון: השני, אנחנו צריכים להתאים את נושאי הלמידה ותחומי הלמידה לצרכי המשק הישראלי, לעתידה של החברה ולחומרים הנדרשים כדי ליצור התפתחות ראויה בישראל.
שי פירון: לא תמיד ריבוי הלומדים, החוגים, המגמות, משרתים באופן עמוק את צרכיה של החברה.
שי פירון: ולמען הסר ספק, צרכיה של החברה הם לא רק כלכלה.
שי פירון: צרכיה של החברה הם גם רוח.
שי פירון: צרכיה של החברה זה גם מסורת.
שי פירון: צרכיה של החברה זה גם אמון ואמונה, ועוד שורה ארוכה של דברים.
שי פירון: אבל צריך לקיים דיון על הקשר שבין הצרכים של החברה הישראלית לבין תחומי הלמידה.
שי פירון: התחום השלישי שאני רוצה לגעת בו ובזה לסיים – ואך טבעי שאומר אותו – אני חושב שהגיעה העת לצו שמונה להוראה.
שי פירון: אני חושב שצריכים שכמה שיותר תלמידים שמגיעים למערכת ההשכלה הגבוהה ולומדים מקצועות שונים ומגוונים – יהיו המקצועות אשר יהיו – צריכים לראות בבתי הספר בישראל כר נרחב לפעילותם.
שי פירון: צריכים לראות במערכת החינוך בית.
שי פירון: צריכים להבין ששם נקבע עתידה של מדינת ישראל.
שי פירון: אני מבקש דווקא עם פתיחתה של שנה אקדמית חדשה לקרוא לסטודנטים בישראל – ללא קשר הכרחי למקצוע שבו הם בחרו ללמוד – לראות בבתי הספר ולראות במערכת החינוך יעד, כר נרחב לפעולה, מקום שבו אפשר לחולל שינוי גדול.
שי פירון: אנחנו מבחינתנו נעשה כל שניתן כדי שתוכניות ייחודיות, סטודנטים שמבקשים להשתלב בתוך מערכת החינוך יקבלו את קרדיט הנרחב ביותר כדי ליישם את הדברים האלה.
שי פירון: מילה לסיום לסטודנטים.
שי פירון: אני חושב שהסטודנטים בישראל בשנים האחרונות הובילו כמה וכמה מאבקים ציבוריים, שיח ציבורי, שמעורר הערכה.
שי פירון: אני חושב שאסור למערכת הסטודנטיאלית לנטוש את המעורבות החברתית העמוקה, ואת הייעוד והשליחות להיות גורם מתסיס, מוביל, מאתגר של כולנו במגוון רחב של נושאים ותחומים.
שי פירון: אני מאוד מאוד מתרשם מהשיחות שאני מקיים עם המנהיגות של הסטודנטים, בעיקר עם אורי.
שי פירון: מהנכונות של הסטודנטים להיות גורם חברתי מוביל.
שי פירון: אני חושב שאתם יכולים להיות גורם בעל משמעות גם ביצירת כפרי סטודנטים באזורים כמו הכפר שקיים בלוד.
שי פירון: אבל יש מקום לעוד רבים כאלה, גם במגורים שלכם במסגרות חינוכיות כאלה ואחרות.
שי פירון: גם במסגרת חונכויות כאלה ואחרות.
שי פירון: וגם במסגרת השמעה, קול ציבורי, בסוגיות כמו שוויון בנטל, ועוד שורה ארוכה של סוגיות משמעותיות.
שי פירון: אני מאוד מקווה שהסטודנטים בישראל ימשיכו להיות גורם משמעותי בשיח החברתי, ואני מאחל לכולנו שנת לימודים פורה.
עמרם מצנע: שר המדע, יעקב פרי, בבקשה.
יעקב פרי: אני קודם כל רוצה להודות לך, ידידי, חבר הכנסת מצנע, יושב-ראש ועדת החינוך, על הזימון.
יעקב פרי: כמו כל עם ישראל, אני בהחלט מתברך בעובדה שנפתחה שנת לימודים עם יותר מ-308,000 סטודנטים.
יעקב פרי: זה בהחלט דבר מאוד מרשים.
יעקב פרי: אני רוצה כמובן להצטרף לברכות לחגית מסר ירון וללאה קסן על המינויים, ולאחל לכן הרבה הצלחה.
יעקב פרי: עם חגית הייתה לי ההזדמנות כבר לשבת ולשמוע כמה הערות חשובות מאוד לגבי המשרד שאני עומד בראשו.
יעקב פרי: אני רוצה להעלות על נס – בזמן הקצר שאני משרת בתפקידי – את שיתוף הפעולה הפורה, הכנה, החברי.
יעקב פרי: אני אומר שהוא לא מפתיע.
יעקב פרי: אלו דברים שהייתי רגיל אליהם בעבר, אבל כשהלכתי לפוליטיקה הכינו אותי למסע יותר מסובך.
יעקב פרי: גם עם פרופסור טרכטנברג, שיש בינינו שיתוף פעולה.
יעקב פרי: גם עם פרופסור בן-ששון כמיצגם של אוניברסיטאות המחקר.
יעקב פרי: כמובן עם חגית שזה עתה מונתה לתפקיד, ואני מקווה שכך יהיה גם עם לאה קסן וגם עם התאחדות הסטודנטים.
יעקב פרי: לפחות מהביקור הבודד שעשיתי אצלכם, אני בהחלט מצטרף להתרשמותו של שר החינוך שנושבת בכם רוח קונסטרוקטיבית, רוח פורה.
יעקב פרי: ואין בכלל לי ספק שהיא תשפיע על עתיד הדיונים וההתנהלות.
יעקב פרי: אני מקווה שזה יהיה ברוח פורה, קונסטרוקטיבית, אמתית, לתועלת הסטודנטים וגם לתועלת ההשכלה הגבוהה.
יעקב פרי: אני רוצה לאחל לכולנו – אי אפשר להתעלם מזה – שאותם תחלואים, אותן בעיות או אותם משברים שהיו בעבר, ואני מניח שיהיו גם כאלה בעתיד, יפתרו ברוח של שיתוף פעולה, ברוח של הבנה, לתועלת ההשכלה הגבוהה ולתועלת צרכיה המדעיים, המחקריים, הפיתוחיים של מדינת ישראל.
עמרם מצנע: תודה רבה לשר המדע.
עמרם מצנע: תודה שכיבדת אותנו.
עמרם מצנע: זה מראה על שותפותך בנושא ההשכלה הגבוהה.
עמרם מצנע: אני אבקש מפרופסור חגית לומר כמה מילים, ואחר כך מנואל טרכטנברג.
<פרופ' חגית מסר ירון: אני אגיד כמה מילים.
<פרופ' חגית מסר ירון: זה מעמד מכובד.
<פרופ' חגית מסר ירון: אני רוצה להתחיל מלהודות על הכבוד ולהצהיר מה שברור ומובן מאליו.
<פרופ' חגית מסר ירון: אני כאן, כמו עמיתי לאותה הנהגה שהשר הזכיר, בשביל לשרת את הציבור בישראל ובעולם לדורותיו.
<פרופ' חגית מסר ירון: אני חושבת שהאמירה העיקרית זה אותו צוות שאנחנו מובילים יחד.
<פרופ' חגית מסר ירון: הבית הזה חוקק לפני 55 שנים את חוק המועצה להשכלה גבוהה.
<פרופ' חגית מסר ירון: הסעיף הראשון בחוק הזה הוא סעיף שאומר – הגדרה – השכלה גבוהה, לרבות הוראה, מחקר ומדע.
<פרופ' חגית מסר ירון: עברית קצת משונה, אבל אפשר לנתח את השורה מכיוונים שונים.
<פרופ' חגית מסר ירון: אם בתור היעד של ההשכלה הגבוהה, ואם ברבדים אחרים.
<פרופ' חגית מסר ירון: אבל התחושה שלי היום שהשורה הזאת מייצגת את הצוות שיושב כאן לפניכם.
<פרופ' חגית מסר ירון: השר, הרב שי, שהמילה הוראה הומצאה עליו, אני חושבת.
<פרופ' חגית מסר ירון: כי לפני כל דבר אחר הוא מורה.
<פרופ' חגית מסר ירון: אני בטוחה שהוא יהיה שר מוצלח כמו מורה או מנהל, אבל הוא עדיין מורה, ואנחנו רואים את זה.
<פרופ' חגית מסר ירון: עמיתי, פרופסור טרכטנברג, שעם כל התפקידים שהוא עשה הוא חוקר, הוא עוסק במחקר.
<פרופ' חגית מסר ירון: צורת הניהול שלו מהווה מחקר.
<פרופ' חגית מסר ירון: כמו שציין השר, אני רואה את עצמי – וגם הרקורד שלי הוא בכובע של המדע.