GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: באמת לקראת פתיחת שנת הלימודים, כשעדכנת אותנו שהנושא פתור להשנה, אמרת – הוא פתור להשנה.
<רון מוסקוביץ: נכון.
עמרם מצנע: השאלה - שלא ניפגש פה עוד פעם באוגוסט - איפה אנחנו עומדים.
<רון מוסקוביץ: אני מודה לך על השאלה.
<רון מוסקוביץ: הנושא לגבי ינואר הקרוב, גם הוא לא פתור עדיין באופן סופי, למרות שהתקציב שאמור למעשה לאפשר לכל המערכת הזאת לסיים את שנת הלימודים הקרובה, דהיינו עד יוני 2014, הוא מצוי וזה יותר במישור הטכני לדעת להעביר אותו למשטרה.
<רון מוסקוביץ: אבל, לפתחנו שנת הלימודים הבאה, ומניסיוני אני יודע שאם לא נעסוק בדברים הללו בחודשיים-שלושה הקרובים, אנחנו עלולים שוב למצוא את עצמנו מתכנסים בוועדה בראשותך ביולי או באוגוסט עם איזושהי בעיה שאנחנו לא יודעים איך לפתוח את שנת הלימודים בסוף אוגוסט עם מערך הזה"ב.
<רון מוסקוביץ: לכן, אני אומר פה בצורה ברורה וחדה, אין כרגע פתרון מוסכם תקציבי להפעלה, וזה באמת מביא אותי בעוד דקתיים לעניין הרעיונות להפעלה משולבת – הפעלה אולי של מתנדבים, הפעלה במתכונת כזאת או אחרת.
עמרם מצנע: אני לא רוצה להמשיך להביך, אבל אני מבין שהבעיה היא אצלכם.
<רון מוסקוביץ: הבעיה היא בעיית החלטה.
עמרם מצנע: אצלכם.
עמרם מצנע: ברשות.
<רון מוסקוביץ: אצלנו ישנה החלטה ברשות להמשיך ולהפעיל את המערך הזה כי הוא נחוץ, אין חולק לגבי הנחיצות שלו.
<רון מוסקוביץ: ההחלטה אומרת שאנחנו צריכים להרחיב אותו לכלל בתי-הספר כי הוא היום לא פועל בכל בתי-הספר.
<רון מוסקוביץ: יש בתי-הספר שאין על ידם מעברי חצייה, מועצות אזוריות וכן הלאה.
<רון מוסקוביץ: כמובן, ההחלטה מדברת על המגזר הערבי שצריך להגיע שם לכל מקום כי שם אנחנו גם מזהים בעיה.
<רון מוסקוביץ: לגבי המתכונת, אנחנו הנחנו על שולחנה של מועצת הרשות שלוש חלופות לגבי ההפעלה, ואין הכרעה.
<רון מוסקוביץ: ההחלטה היא שצריך להחליט בזמן הקרוב, וכמובן שלכל החלטה יש משמעויות כספיות והתקשרות עם המשטרה או חלקיות עם המשטרה או כמעט ולא עם המשטרה, למעט נושא הכשרה.
<רון מוסקוביץ: בשני משפטים על מערך הזה"ב ועל תרומתו, ואני רוצה להגיע לחלופות ולאפשר כמובן לדוברים האחרים לדבר.
<רון מוסקוביץ: מערך הזה"ב עוסק גם בחינוך בכיתה של הילדים בגיל הרלוונטי לקחת אחריות ולהיות מיומנים בנושא של חציית כביש.
<רון מוסקוביץ: כמובן שעל הדרך הם לומדים את נושא התמרורים, את נושא מרחק הבלימה, בכלל את הנושא האזרחי של ציות לחוקים ואת הנושא של לקיחת אחריות.
<רון מוסקוביץ: פן נוסף שקשור לפעילות הזאת הוא כמובן התרגול עצמו שנעשה מחוץ לכותלי הכיתה והוא מעניק מיומנות והתנסות.
<רון מוסקוביץ: הדבר האחרון שקשור למשמרות הזה"ב הוא עניין התשתיות סביב בתי-הספר מאחר שבצדק, אף אחד מהגורמים, ובראש וראשונה המשטרה, לא מאשר פעילות מבלי שכל התשתית סביב בתי-הספר – דהיינו, תמרורים, צביעת מעברי חצייה, מדרכות, מעקות וכל כיוצא בזה – לא עומדים בסטנדרטים.
<רון מוסקוביץ: זאת אומרת, המערך הזה, ברגע שהוא מופעל, הוא גם עושה חינוך, הוא גם נותן דוגמה ובולטות ונראות, והוא גם משלב פעילות תשתיתית סביב בתי-הספר, ומכאן חשיבותו.
<רון מוסקוביץ: לסיום הפרק הזה אני רוצה לומר שאנחנו לא מזהים אצלנו פגיעה בהולכי רגל בשעות ההגעה לבתי-הספר ולא בשעות החזרה במקטע הזה של חציית כבישים של ילדים.
<רון מוסקוביץ: אני חושב שזהו המדד העיקרי להצלחה, אנחנו מדברים על הצלת חיים.
<רון מוסקוביץ: יש לנו מקרים של היפגעות הולכי רגל ילדים כשהם יורדים מההסעה ונפגעים, והיו לנו גם מקרים טרגיים, אבל אני אומר, בהיבט הזה הפרויקט הזה הצליח, וצריך לומר את זה פה בהוקרה, בתודה לכל מי שנמצא ועוסק במשך שנים.
<רון מוסקוביץ: אנחנו, כשהגענו השנה לאיזשהו צומת של קבלת החלטות – אגב, הדיונים האלה החלו גם לפני שנה ושנתיים ללא קשר לעניין שוטרי הקבע – זיהינו צורך להרחיב את המערך כפי שאמרתי, לרענן את תוכניות הלימוד כי אנחנו חושבים שיש חידושים, קדמה, גם אמצעי המחשה אחרים – הרבה יותר ויזואליים, הרבה יותר חווייתיים – ואנחנו רוצים לעשות את זה.
<רון מוסקוביץ: התחלנו לעבוד עם משרד החינוך, שמוביל כאחראי על הפדגוגיה את המהלך הזה, כמובן בשיתוף המשטרה, ודאי כרגע, ומתוך נקודת הנחה שהם יהיו מעורבים בצורה כזאת או אחרת בשלב הנוסף.
<רון מוסקוביץ: והנושא המרכזי, שהוא באמת אולי יעורר את הוויכוח ואני מניח שיהיה גם לאחרים מה לומר פה, זה נושא ההתנדבות.
<רון מוסקוביץ: זאת אומרת, האם באמת ניתן באיזשהו שלב להמיר את שוטרי הקבע במתנדבים – עם מחויבות, עם יכולת לעמוד מול כיתה, עם לקיחת האחריות – ולעניין הזה ישנו מודל שהמשטרה לבקשתנו יצרה עבורנו וגם הוא מונח על השולחן לקבלת החלטה, שהמתנדבים שיעסקו ואולי בעתיד יחליפו את השוטרים, הם יהיו שוטרים במדים, מתנדבים, אבל הם יהיו שוטרים לכל דבר בשעת הפעילות, בדיוק בדומה לאותם שוטרים שמשרתים את המשטרה בתוך הניידות ועושים אכיפה.
<רון מוסקוביץ: הם יעברו כמובן את ההכשרה הראויה והם אלה שיעשו את עבודת ההכשרה מול התלמידים ואת התרגול.
<רון מוסקוביץ: המערך הזה הוצע לנו על-ידי המשטרה.
<רון מוסקוביץ: גם הוא לפתחנו, גם לו יש את אותן עלויות.
<רון מוסקוביץ: המודל האחרון מדבר על מתנדבים שהם לא תחת מדים אלא מתנדבים שיוכשרו, אולי יוצאי מערכת החינוך, מורים בגמלאות וכל כיוצא בזה, כשהמערך הזה יופעל יותר או על-ידי בתי-הספר או על-ידי הרשויות המקומיות.
<רון מוסקוביץ: אלה הרעיונות.
<רון מוסקוביץ: אני רוצה רק לומר לסיכום שאנחנו מאוד מקדשים את ההתנדבות ומעריכים אותה, ויכול להיות שבסופו של דבר ההחלטה תיפול ויורו לנו לעבוד עם מערך מתנדבים, אבל אני חייב לומר שהתנדבות גם היא עניין מאוד מאוד מקצועי, ואנחנו נשמח אם בהמשך יהיה דיון בחודשים הקרובים סביב הנושא הזה, להביא לשולחן הוועדה מסמך שאנחנו כרגע הכנו ברמת טיוטה, שמדבר על כל נושא ההתנדבות, על הדרך להכשיר, על הדרך לנהל מתנדבים, לשמר מתנדבים, וכמובן להפעיל אותם במערך כל כך רגיש מול ילדים, בהכוונה לשמירת חיים.
<רון מוסקוביץ: תודה רבה.
עמרם מצנע: חבר הכנסת חמד עמאר, יושב-ראש השדולה בכנסת למאבק בתאונות דרכים, ובעצם מי שעומד מאחורי האירועים בכנסת במשך היום.
חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה להודות לך על קיום הדיון החשוב הזה.
חמד עמאר: הדיון הזה, זו לא פעם ראשונה שאנחנו מקיימים אותו, כבר קיימנו אותו בכנסת הקודמת.
עמרם מצנע: כנראה גם שלא אחרונה.
חמד עמאר: גם לא אחרונה, ואני שומע אותן טענות.
חמד עמאר: אני גם רוצה להודות למנכ"ל הרשות, לרשות, למשטרה, לכולם שלוקחים חלק ביום החשוב הזה.
חמד עמאר: אני חושב שהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים עושה עבודה מעולה.
חמד עמאר: אני חושב, אדוני היושב-ראש, אנחנו כחברי כנסת, אנחנו מדינה שכל דבר חושבים שיכולים לסמוך על מישהו אחר.
חמד עמאר: לוקחים את הנושא של הרשות לבטיחות בדרכים ואומרים הוראת שעה ועוד פעם הוראת שעה, ולא מחוקקים חוק יציב של רשות לאומית לבטיחות בדרכים.
חמד עמאר: אנחנו הרי הצבנו לעצמנו יעד, שבשנת 2020 צריכים להוריד את מספר תאונות הדרכים מתחת ל-380.
חמד עמאר: נכון, או שאני טועה?
<רון מוסקוביץ: אנחנו רוצים להגיע ל-180 ב-2020.
עמרם מצנע: אם תסמנו מראש את ה-380, מזה אתה תראה שכולם - - -
חמד עמאר: אנחנו שמנו לעצמנו יעד, אבל אנחנו לא יכולים לשים לעצמנו יעד בהוראת שעה.
חמד עמאר: הרשות צריכה להיות בחוק.
חמד עמאר: רשות, קודם כול זה ביטחון כלכלי לאנשים שעובדים שם.
חמד עמאר: ואתה כמנכ"ל, כשאנשים שלך יודעים שזה מקום העבודה שלהם, אלה אנשים אחרים מאשר כשהם צריכים לחשוב שבעוד ארבע שנים מפרקים את הרשות כי לפי הוראת השעה בעוד ארבע שנים, שלוש שנים - -
<רון מוסקוביץ: ארבע שנים.
חמד עמאר: - - מסתיימת הוראת השעה, אז זה קודם כול ביטחון כלכלי של העובדים.
חמד עמאר: נקודה שנייה זה תוכניות ארוכות טווח.
חמד עמאר: אתה לא יכול לעבוד עם תוכניות של שלוש שנים, של שנתיים.
חמד עמאר: אתה מדבר על חיי אדם.
חמד עמאר: חיי אדם, אתה צריך לקחת תוכניות, לעבוד על תוכניות ארוכות טווח, לקחת נושא, להתמקד בו, ואני אציין בישיבה הזאת גם את הנושא של המגזר הערבי.
חמד עמאר: למה שם יש יותר תאונות דרכים ויותר הרוגים ממספרם באוכלוסייה?
חמד עמאר: הם הרי מהווים פחות מ-20%, יש יותר מ-33% הרוגים במגזר הלא יהודי.
חמד עמאר: את זה גם אני אדגיש.
חמד עמאר: לכן, אני חושב שקודם כול צריכים ללכת לרשות בחוק, לחוקק את חוק הרשות ולהתחיל לרוץ קדימה.
חמד עמאר: נקודה נוספת היא נקודה תקציבית.
חמד עמאר: כשהקימו את הרשות ב-2007, אם אני לא טועה, התקציב היה 500 פלוס.
<רון מוסקוביץ: 550.
חמד עמאר: 550 מיליון שקלים.
חמד עמאר: כמה התקציב שלכם היום?
<רון מוסקוביץ: 277 מיליון שקלים.
חמד עמאר: פחות מ-300 מיליון שקלים.
חמד עמאר: תראה, אדוני היושב-ראש, במקום להעלות את התקציב, להיפך, אנחנו מורידים את התקציב מ-550 מיליון שקלים ל-277 מיליון שקלים.
חמד עמאר: זה ירידה, כמעט חצי מהכסף ירד, אפילו יותר מחצי.
יפעת קריב: נפתרו הבעיות.
יפעת קריב: ..
חמד עמאר: לא, להיפך.
חמד עמאר: אם ניקח את הנושא של תאונות דרכים, באמת יש הישגים, כי מספר המכוניות עלה, הקילומטראז' שאנשים נוסעים יותר גבוה, הכול עלה, ומספר ההרוגים יורד.
חמד עמאר: זה הישג, ולכן צריך לבוא ולחזק את הרשות, לתת את כל האפשרויות להתחזק ולרוץ קדימה.
חמד עמאר: משמרות הזה"ב – 47 שוטרים שלא במשרה מלאה שהרשות צריכה לממן.
חמד עמאר: אני לא יודע למה הרשות צריכה לממן את השכר של האנשים.
חמד עמאר: זו נקודה, אדוני היושב-ראש, שצריך להביא אותה לדיון כאן ולחתוך בנושא הזה.
חמד עמאר: השוטרים, צריכה לממן אותם משטרת ישראל, הם צריכים להיות חלק ממשטרת ישראל, ואני אומר לכם – התוכנית הזאת של משמרות הזה"ב היא תוכנית מעולה.
חמד עמאר: לקחת ילדים בכיתה ה' ו-ו' ולהעביר להם את כל ההדרכות, לתת לילדים בכיתה ו' לעמוד במעבר חצייה ולהעביר ילדים, וילדים יחצו את הכביש ויסתמכו על ילדים בכיתה ו', אנחנו מחנכים דור שאנחנו יכולים להיות בטוחים שיתנהג אחרת על הכביש מאשר ילדים שלא עברו את כל ההדרכות האלה ולא עמדו במעבר חצייה והעבירו ילדים.
חמד עמאר: אני בעצמי מכיר את זה.
חמד עמאר: הילדה שלי בשנה שעברה סיימה כיתה ו' ואני הייתי מביא אותה לפני 7:00 כשהיא הייתה צריכה לתת את המשמרת שלה, לעמוד ולתת לילדים לחצות.
חמד עמאר: הייתי מביא אותה לפני 7:00 והיא עמדה ונתנה לילדים לחצות את הכביש.
חמד עמאר: ואני אומר לכם, הנהגים היו ממושמעים, היו עומדים, הילדים היו ממושמעים, ואתה היית רואה, ליד הבית-ספר שלה זה משמעת אחרת, זה התנהגות אחרת מאשר לעבור ליד בית-ספר אחר שאין בו את משמרות הזה"ב.
חמד עמאר: לכן, הנושא של משמרות הזה"ב, צריכים לקחת אותו, לממן את הפרויקט הזה.
<רון מוסקוביץ: זה חמישה מיליון שקלים בשנה בסך הכול.
<רון מוסקוביץ: 47 שוטרים.
חמד עמאר: חמישה מיליון שקלים.
חמד עמאר: אנחנו מדינה, התקציב שלנו כל כך גדול.
חמד עמאר: אני יושב בוועדת הכספים, אני יודע איזה תקציבים אנחנו מעבירים שם.
חמד עמאר: חמישה מיליון שקלים זה תקציב מאוד קטן – לתת הדרכה.
חמד עמאר: לכמה ילדים נתתם בשנה שעברה?
חמד עמאר: 158,000 ילדים?
<רפ"ק רויטל ריבק: אנחנו נכנסנו ל-3,000 כיתות.
חמד עמאר: אני לקחתי את הנתונים מהעיתון.
<רון מוסקוביץ: למעלה מ-700 בתי-ספר.
חמד עמאר: רשום כאן 55,000 ילדים בכיתות ה', ו-54,000 ילדים בכיתה ו', שעברו רענון.
חמד עמאר: אלה מספרים עצומים.
<רון מוסקוביץ: עשרות אלפי ילדים.
חמד עמאר: אני חושב שכל ילד במדינת ישראל, יש לו את הזכות לקבל את הדבר הזה.
עמרם מצנע: אבל אם זה כל כך טוב, למה לשנות?
חמד עמאר: באמת, למה לא לבוא להשקיע?
מסעוד גנאים: מי משנה?
חמד עמאר: תאונת דרכים אחת, אתה יודע כמה כסף זה עולה?
<רון מוסקוביץ: אם זה הרוג אחד, זה שישה מיליון שקלים.
חמד עמאר: הרוג אחד, זה עובר את התקציב.
חמד עמאר: אם אנחנו מצליחים להגיע ליותר ויותר ילדים, ונגיע לכל ילד וילד בכיתה ו' וכל ילד בכיתה ה', אני מאמין שאנחנו יכולים שיהיו לנו הישגים בלתי רגילים.
חמד עמאר: נקודה שנייה, הילדים שמעורבים בתאונות דרכים במעברי חצייה זה מספר עצום.
חמד עמאר: שליש מההרוגים במדינת ישראל הם הולכי רגל, אז אם גם בנושא הזה אנחנו מעבירים להם את זה, אנחנו יכולים גם להוריד את השליש הזה.
חמד עמאר: ולמגזר הערבי, התשתיות, ולרשות יש משקל בנקודה הזאת.
חמד עמאר: התשתיות בסביבה של בתי-הספר, הרבה בתי-ספר לא עומדים בתקן.
חמד עמאר: אני גר בשפרעם, ולמזלי, איפה שלומדים הילדים שלי, כל בתי-הספר עומדים בתקנים – אני עובר שם, אני לוקח אותם לבית-ספר כשאני נמצא בשפרעם, ואני רואה, אבל אני עובר בהרבה יישובים, ולא עומדים בתקן.
חמד עמאר: לא עומדים בתקן, ואלה השקעות קטנות – לשים עוד מעקה כאן, לשים מעבר חצייה כאן, לעשות אי כאן.
<רון מוסקוביץ: זה לא כסף גדול.
חמד עמאר: זה לא כסף גדול, זה יכול לחסוך לנו חיי אדם.
חמד עמאר: באמת, תודה רבה, אדוני היושב-ראש, על היוזמה הזאת לתת אפשרות להעלות את הנושא החשוב הזה בוועדה.
עמרם מצנע: אנחנו נמשיך בדוברים.
עמרם מצנע: חברי כנסת שירצו להעיר, מוזמנים.
שמעון אוחיון: אם אפשר עכשיו כי אני הולך לוועדת ביקורת המדינה ב-9:30.
שמעון אוחיון: קודם כול, אני מברך על הדיון ועל ההובלה של חברי וידידי כאן בכנסת, חמד עמאר, שמוביל את השדולה שגם אני חבר בה, ואני מודה לך גם כן על הדיווח.
שמעון אוחיון: היה איזשהו משפט שהאיר את סקרנותי – כאן ליד בית-הספר אין תאונות.
שמעון אוחיון: מה קורה בחוץ?
שמעון אוחיון: כלומר, האם יש לנו איזשהו מחקר הערכה לגבי זה, כי ייתכן מאוד שאנחנו מלמדים את הילדים בסביבת בית-הספר להתנהג – אתה מגיע לבית-הספר, פה אתה צריך לשמור על חציית הכביש, השאלה אם הצלחתי להטמיע בתוכו התנהגות גם מחוץ לצמידות הזאת לבית-הספר.
שמעון אוחיון: בגלל זה גם אמרתי בעבר בדיון שחמד הוביל בשדולה, לשקול לפתח בין היתר כי זה חלק מאורח-חיים, ואורח-החיים הוא 24 שעות, לא מדובר באותה שעה שאני מגיע לבית-הספר ועוזב אותו, אלא יום-יום, שעה-שעה.
שמעון אוחיון: ואתם בוודאי עשיתם עבודה.
שמעון אוחיון: אני רואה את זה, אם לא ממש מקצוע הוראה – כי אני יודע שבכמה מקומות התחילו להכשיר אנשים בעניין זה כדי שנטמיע את הלימוד הזה של התנהגות, של בטיחות בדרכים, של הכרת נושא התחבורה ותעבורה באופן כללי, להטמיע אותו בלב ילדינו, אולי זה ישפיע גם על ההתנהלות היומיומית שלנו מחוץ לסביבת בית-הספר.
שמעון אוחיון: זו הנקודה, ולכן, הייתי פעם שותף – זה לא התפתח – לפתח במסגרת בית-הספר לחינוך קבוצה.
עמרם מצנע: מצטרפת אלינו חברת הכנסת ציפי חוטובלי, סגנית שר התחבורה ומי שעוסקת במניעת תאונות דרכים.
ציפי חוטובלי: אני עוסקת בבטיחות בדרכים.
שמעון אוחיון: אם אתה יכול להתייחס.
<רון מוסקוביץ: נגעת בנקודה מאוד נכונה.
<רון מוסקוביץ: אנחנו מזהים שוני בהתנהגות של אותם ילדים בשעות אחר-הצהרים.
<רון מוסקוביץ: בדרך לכאן דיברנו במקרה על התנהגות של ילדים שהולכים לתנועת הנוער.
<רון מוסקוביץ: זאת אומרת, אותם ילדים ששומרים על הכללים בין 7:00 ל-8:00 בבוקר בקרבת בתי-הספר - בגלל פעילותה של מערכת החינוך, בגלל הכשרה, בגלל הנראות, בגלל הצפייה - - -
שמעון אוחיון: בגלל המודעות.
<רון מוסקוביץ: בגלל המודעות – אותם ילדים אנחנו רואים, ואני לא רוצה להאשים את הילדים; אני אומר, אנחנו המבוגרים, יש לנו תרומה מאוד גדולה לזה, הם יורדים שלא במעבר חצייה, ההורים מורידים אותם לפעילות ואוספים אותה בתום הפעילות במקום שמסומן באדום-לבן, חונים על מדרכות וכן הלאה.
<רון מוסקוביץ: זאת אומרת, הצורך לחנך, קודם כול הוא את הציבור הרחב כי הצעירים שלנו לוקחים את הדוגמה וקל להם מאוד להתפתות ולשכוח את מה שהם למדו בבוקר.
<רון מוסקוביץ: מעבר לכך, כבר הזכרתי – לא יודע אם היית בחלק הזה – אנחנו עוסקים גם בהסברה לכלל הציבור ומנסים להעביר את המסרים מעבר למערכת החינוך.
<רון מוסקוביץ: כמובן שהעוגן המרכזי הוא מערכת החינוך, ואני יכול לומר לך שעל-פי הבדיקות שלנו, ברור לנו שמי שיוצא מאותה תוכנית של משמרות הזה"ב, הוא הולך-רגל אחר ומתנהג אחרת, לא רק לאורך שעות היום אלא לכל אורך שנותיו.
שמעון אוחיון: יש מחקר?
<רון מוסקוביץ: זה כן, אבל ברגע שישנה סיטואציה שהיא מקלה או שהיא מזמנת זלזול מסוים בכללים, אנחנו רואים את אותן תופעות, כולל נושא של היפגעות, אבל ככלל, לשאלתך, הילדים הצעירים בגילאים הללו הם מאוד אחראים גם בשעות האחרות.
<רון מוסקוביץ: ולכן, אם אנחנו כמבוגרים גם ניתן את הדוגמה הנכונה, אנחנו נראה שהם יהיו מעורבים הרבה פחות בתאונות דרכים גם בשעות שהן לא שעות הלימודים.
עמרם מצנע: המשרד לביטחון פנים, משטרת ישראל.
<רפ"ק רויטל ריבק: שלום.
<רפ"ק רויטל ריבק: אדוני היושב-ראש, שמי רויטל, אני קצינת משמרות הזה"ב הארצית, בכל הארץ.
עמרם מצנע: במשטרה.
<רפ"ק רויטל ריבק: במשטרה, באגף התנועה.
<רפ"ק רויטל ריבק: אנחנו מתחילים קודם כול בחינוך, חינוך הגיל הרך, כי אנחנו נכנסים גם לגני ילדים, ולא פעם אנחנו שומעים את הילדים הקטנים מזהירים ומתקנים את ההורים שלהם כשיש איזושהי עבירה בטיחותית שהם עושים או עבירת תנועה, ואני יכולה להגיד שזה באמת מחלחל כי זה חינוך לערכים, זה חינוך מילדות לבגרות.
<רפ"ק רויטל ריבק: אנחנו נכנסים לכיתות ה', לכיתות ו', עושים רענונים, אנחנו נכנסים גם להדרכות במועדוני קשישים, ובאמת מנסים להתפרס על כל אוכלוסייה שאנחנו יכולים להיכנס אליה, כמובן בהתייחס לכמות כוח-האדם שיש לנו.
<רפ"ק רויטל ריבק: אני באמת רוצה להגיד שהנושא הזה הוא נושא מאוד חשוב, וכמות מדריכי או שוטרי הזה"ב יורדת מכיוון שאף פעם לא יודעים אם זה יימשך או לא, ואנשים מחפשים אופציה אחרת, זה משהו שצריך לתת לו פתרון.
<רפ"ק רויטל ריבק: אני מקווה מאוד שהיום יינתן לזה פתרון ואנחנו לא נתנדנד, ולא יגידו לנו בסוף השנה – גמרנו, אין מימון.
<רפ"ק רויטל ריבק: לדבריך, אנחנו נכנסים גם למגזר הלא-יהודי וגם למגזר החרדי בכל התנופה, ובאמת מלמדים את הנושא הזה.
עמרם מצנע: באיזה אחוז מכלל בתי-הספר בארץ – אני מדבר על היסודיים כי משמרות הזה"ב זה בבתי-הספר היסודיים – אתם פועלים ואיזה אחוז אתם לא נמצאים בו?
<רפ"ק רויטל ריבק: אני יכולה להגיד לך מספרית לכמה בתי-ספר נכנסנו בשנת תשע"ב.
<רפ"ק רויטל ריבק: אנחנו נכנסנו לכ-1,000 בתי-ספר.
<רפ"ק רויטל ריבק: מדובר בהרבה הרבה תלמידים.
מסעוד גנאים: אולי אפשר להתייחס כמה מהם בבתי-ספר ערביים, במגזר הערבי?
<תנ"צ אלברט אוחיון: לגבי הבדואים אני יכול להגיד שמדובר ב-70 בתי-ספר.
<רפ"ק רויטל ריבק: וזה לא מספר קטן.
<רפ"ק רויטל ריבק: זה מספר גדול.
חמד עמאר: לא, אבל כשאת מדברת על 1,000, זה צריך להיות 200, לפי המספר, כי מדובר על 20% המגזר הלא-יהודי, אז צריך להיות 200, לא 70.
<רפ"ק רויטל ריבק: נכון, אבל הכמות היחסית של המדריכים, שוטרים במגזר, היא קטנה יותר, ולכן אנחנו לא מצליחים להגיע ליותר בתי-ספר.
חמד עמאר: אבל לא המגזר קובע את הכמות, אתם קובעים את הכמות של השוטרים.
<רפ"ק רויטל ריבק: אנחנו לא מצליחים לגייס אנשים מהמגזר שמוכנים ללמד.
מסעוד גנאים: אבל מתנדבים יש.
<רפ"ק רויטל ריבק: יש לנו מתנדבים מאוד מעטים.
<רפ"ק רויטל ריבק: נמצא פה ענבי, שמתנדב.
<רפ"ק רויטל ריבק: זה מאוד מאוד קשה להעסיק מתנדבים כי אין להם מחויבות.
<רפ"ק רויטל ריבק: זה לא שוטר שמקבל משכורת ומגיע להדרכה ויודע שעוד יומיים הוא מגיע להמשך ההדרכה.
<רון מוסקוביץ: יש מחסור במגזר הערבי, זה ברור.
חמד עמאר: ניסיתם להשתמש בשירות לאומי?
חמד עמאר: היום במגזרים יש המון ילדות וילדים בשירות הלאומי.
חמד עמאר: אתם מנסים להשתמש בהם?
<רון מוסקוביץ: השירות האזרחי משובץ על-ידינו לפעילות בבתי-הספר היסודיים בהכוונה לטפל פחות או יותר בקבוצת הגיל הזאת ולנסות ולטפל גם בסוגיה של הצעירים כהולכי-רגל, חגירת חגורות, וכל כיוצא בזה, אבל אין למדריכות השירות האזרחי את המיומנות שיש לשוטר, שוטרת, שנכנסים לכיתה.
<רון מוסקוביץ: אני אומר פה בגילוי לב – ישנו פער בין הצורך במגזר הערבי לבין מספר השעות או בתי-הספר שאנחנו מגיעים אליהם.
<רון מוסקוביץ: זו אחת המשימות שעומדת לפתחנו.
עמרם מצנע: לפי המספרים שלך, דיברת על 1,000 בתי-ספר בערך.
עמרם מצנע: לפי הערכתי זה 60% בערך מסך הכול בתי-הספר.
<רון מוסקוביץ: 50%–60%.
מסעוד גנאים: איך זה פועל?
מסעוד גנאים: מי מחליט שבית-ספר זה מצטרף או לא?
ציפי חוטובלי: באיזה עוד מקומות חסר חוץ מאשר במגזר הערבי?
<רון מוסקוביץ: חסר גם במגזר היהודי, אבל בסופו של דבר צריך להבין שאנחנו לא פועלים בכל בתי-הספר מאחר שיש הרבה מאוד בתי-ספר שהם לא רלוונטיים.
<רון מוסקוביץ: הזכרתי את המגזר ההתיישבותי.
<רון מוסקוביץ: הילדים מגיעים מהמושבים אל פתח בית-הספר בהסעה, אין שם את כל המכלול של מעברי חצייה, תנועה וכן הלאה.
<רון מוסקוביץ: זאת אומרת, הפעילות הזאת מתרחשת בבתי-ספר יסודיים שהם רלוונטיים, שיש לידם מעברי חצייה.
<רון מוסקוביץ: לכן, הפעילות לא מכסה את כל השנתון.
<רון מוסקוביץ: אני מזכיר לכם ששנתון הוא בערך 120,000 ילדים.
<רון מוסקוביץ: אנחנו מדברים על פחות ממחצית הילדים שמקבלים את אותן עשר שעות בשלב הזה.
עמרם מצנע: תעשה הפרדה בין ההדרכה בתוך כותלי בית-הספר, שזה צריך לקבל גם ילד שגר במושב או בקיבוץ - -
<רון מוסקוביץ: זאת הכוונה.
עמרם מצנע: - - לבין משמרות הזה"ב, שזה יותר רלוונטי בבתי-ספר שנמצאים בצמתים.
<רון מוסקוביץ: אדוני היושב-ראש, זו התוכנית.
<רון מוסקוביץ: התוכנית היא שכל ילד, כשהוא מגיע לכיתה ה', יקבל לפחות - - -
עמרם מצנע: וזה מבוצע?
<רון מוסקוביץ: אנחנו מדברים על לפחות חמש שעות, לא עשר – בין אם יש מעבר חצייה או אין מעבר חצייה – כי אם אין מעבר חצייה לבית-הספר, מחר הוא ייסע לתל-אביב, הוא יפגוש מעבר חצייה.
עמרם מצנע: בפועל, זה קיים?
עמרם מצנע: זה מתבצע?
<רון מוסקוביץ: על זה דיברתי, שאנחנו הולכים עכשיו למהלך גדול.
<רון מוסקוביץ: אנחנו רוצים להרחיב את הפעילות המבורכת הזאת ולהגיע לכל השנתון.
<רון מוסקוביץ: זה דורש היערכות אחרת, מעבר לרענון תוכנית הלימודים שדיברנו עליה.
<רון מוסקוביץ: היום, העניין הזה פועל בפחות מ-50% מהשנתון.
<רפ"ק רויטל ריבק: אני רק רוצה להתייחס לזה שאנחנו כן משתדלים להיכנס לבתי-ספר במושבים שבהם מגיעים בהסעות כי מאוד חשוב לנו הנושא של "שטח מת" ואיך הנהג רואה את הילד, אם הוא רואה אותו בכלל.
<רפ"ק רויטל ריבק: גם לנושא הזה אנחנו נכנסים, ובאמת זו עבודה מאוד סיזיפית – עד כמה שנראה שזה לא, אבל לעמוד ולהדריך כל היום בנושא של בטיחות בדרכים, זהירות בדרכים, בכל יום בכיתה אחרת, בבית-ספר אחר, זה לא פשוט.
<רפ"ק רויטל ריבק: אני מקווה שנגיע לאיזשהו פתרון היום.
עמרם מצנע: ברשותך, חברת הכנסת חוטובלי, כבר באוגוסט השנה הייתה סכנה בביטול הפרויקט של משמרות הזה"ב כפי שהוא בוצע לאורך השנים, בגלל – לפי מיטב ידיעתי – ויכוח פנימי בתוך הרשות לבטיחות בדרכים.
ציפי חוטובלי: נכון מאוד.
עמרם מצנע: והסיכום כדי לאפשר את פתיחת השנה היה שעד ינואר – שזה שנת תקציב 2013 – זה יפעל במתכונת.
<יהודה סקר: 2014.
<רון מוסקוביץ: עד יוני 2014.
עמרם מצנע: עד ינואר 2014, וצריך כמובן להתייחס לזה.
עמרם מצנע: אני רוצה לשים על שולחנך לפחות את המלצתנו אז והמלצתי גם היום, לא לתקן משהו שלא מקולקל.
עמרם מצנע: משמרות הזה"ב הוכיחו את עצמם.
עמרם מצנע: הוויכוח האם זה יהיה מתקציב הרשות או מתקציב המשרד לביטחון הפנים הוא לא ענייננו בעצם לצורך העניין, הוא עניין לפי דעתי טכני.
עמרם מצנע: בסופו של דבר, אם רוצים לנסות לעבור למערך של מתנדבים, הדבר הנכון לעשות הוא להשאיר את המערך של משמרות הזה"ב כפי שהוא, ולהתחיל בפיילוטים מסודרים, במספר יישובים, לראות איך זה עובד.
עמרם מצנע: גם כשזה יעבוד טוב, יצטרכו שילוב של השניים.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להשיב לך.
ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, בסוגיה הזאת עמדתי היא חד-משמעית, דעתי אפילו יותר קיצונית מדעתך.
ציפי חוטובלי: לא רק שאני לא חושבת שצריך לעשות שינוי - - -
עמרם מצנע: זה בדרך כלל כך...
ציפי חוטובלי: גם בתחום הזה.
ציפי חוטובלי: אני באמת חושבת שמשמרות הזה"ב – אני מדברת גם כניסיון חיים שלי כילדה, שעמדה שם במשמרות ופיקדה על צוות; אני זוכרת שהיה נורא מרגש לצאת משיעורי בית-הספר לפני הזמן - גם כחוויית ילדות שלי, גם כמי שבאמת רואה את הפרויקט הזה, פתחנו את שנת הלימודים עם נשיא המדינה לצד משמרות הזה"ב, זה אולי הפרויקט החינוכי מספר אחת שמחנך ילדים לבטיחות, ובעיני, להעביר את זה למערך מתנדבים זה דבר שהוא לא נכון.
ציפי חוטובלי: גם אם עכשיו היו מביאים לי תוכנית מופתית, הייתי אומרת – לא הייתי מוותרת על הכלי החינוכי הזה.
ציפי חוטובלי: כשאני ביררתי את העלויות – רון, תקן אותי אם אני טועה – מדובר בסכום של חמישה מיליון שקלים.
<רון מוסקוביץ: כן, אמרנו את זה קודם.
ציפי חוטובלי: זה סכום שהוא זניח, קטן, בוודאי שזה לא סכום שעליו תתנהל מהומת אלוהים כשמדובר ברשות שיושבת על מאות מיליוני שקלים.
ציפי חוטובלי: אני אומרת לכם, אני מגבה לחלוטין את המערך כפי שהוא קיים היום.
ציפי חוטובלי: אני לא מעוניינת ברפורמה.
ציפי חוטובלי: אני אומרת את זה ואפילו מרחיקה לכת, שאם נידרש לחקיקה בכנסת שתעגן את המציאות כמו שהיא היום, אפילו נעשה את זה בדרך הזאת.
ציפי חוטובלי: אני רואה בדיון הזה דיון שחסרים בו תלמידי ישראל שעוסקים במלאכה החשובה הזאת, אז חבל.
ציפי חוטובלי: הם בטח בבית-ספר בשעה הזאת.
עמרם מצנע: סביר.
<מקס אבירם: הם לא רק בבית-ספר, הם עוסקים עכשיו בפעילויות שקשורות ליום הבטיחות.
ציפי חוטובלי: אנחנו לא רוצים להפריע להם, אבל אני אקח את זה על עצמי ליום הבטיחות הבא כן להביא לכאן כיתות כי זה עניין חשוב שהם חלק בלתי נפרד גם מחינוך דור העתיד בעניין הזה.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לברך אותך על זה שאתה נותן מקום חשוב, שמכל הנושאים החינוכיים שאפשר לעסוק בהם ביום הזה, בחרת בנושא משמרות הזה"ב כי בעיני - אני לא יודעת מי התחיל עם זה, למי הקרדיט הלאומי בהתחלת משמרות הזה"ב.
ציפי חוטובלי: מישהו יודע?
<רון מוסקוביץ: משהו בשנות החמישים.
<מקס אבירם: מורה לחינוך גופני בשנות החמישים, שלימד בירושלים והוא המציא את הפטנט.
<רון מוסקוביץ: המודל קיים בעולם, אגב.
<רון מוסקוביץ: אם תרצו, ניתן סקירה – הולנד, קנדה, ארצות-הברית.
ציפי חוטובלי: אני אומרת לכם שהדבר הזה הוא בהחלט דבר ששווה להילחם עליו ולהגן עליו במתכונת הנוכחית, ואני אמרתי את עמדתי.
ציפי חוטובלי: בעניין הזה, אם נדרש שיפור, אפשר לשפר, אבל בוודאי לא רק לא לתקן את מה שלא מקולקל, אלא לא לתקן את מה שעובד היטב והוא כלי חינוכי אדיר.
ציפי חוטובלי: כל הכבוד לכל השוטרים החשובים שעוסקים בזה, ובאמת בסכומים שבהם מדובר זאת פשוט בושה להתחיל לדבר על ביטול, שינוי, רפורמה.
ציפי חוטובלי: בוודאי שכל רפורמה תעלה יותר מאשר העניין הזה.
עמרם מצנע: אפילו רק בשביל זה היה שווה לערוך את הדיון הזה הבוקר.
עמרם מצנע: מישהו מהמתנדבים, מהפעילים, רוצה לדבר?
<משה ענבי: שמי ענבי משה, מתנדב גם במשמרות הזה"ב וגם בפורום פעול"ה, ועוד.
עמרם מצנע: פעם מתנדב, תמיד מתנדב.
<משה ענבי: הנושא הזה מחייב, כמו שהזכירה רב-פקד רויטל, נוכחות בשעות הבוקר, מספר ימים בשבוע, כי התוכנית המינימלית שלנו היא שש שעות בכיתות ה' ו-ו', כולל הרענון שעושים לכיתות ו', וזו מחויבות גדולה.
<משה ענבי: למצוא מתנדבים, היה לנו ניסיון – כתוספת, לא חלילה כהחלפת אנשים שעובדים בהפעלה של מתנדבים – זה ממש לטעמי האישי, אני מניח על דעת אנשים נוספים, אסור לעשות, ולא הצלחנו כי דרישות הנוכחות, הידע, העמידה בפני הכיתה – 40 ילדים שובבים בכיתה ה', צריך לדעת לעמוד מולם, יש להם שאלות ענייניות מאוד וצריך לדעת לענות להם.
עמרם מצנע: אתם עושים את זה במדים?
<משה ענבי: בוודאי, כולל השעתיים המינימליות בכביש עצמו – ארבע שעות בכיתה, כיתה ה' ו-ו' – ואם באותו בית-ספר יש כמה כיתות ה', צריך לבוא כמה פעמים לאותו בית-ספר, שלוש פעמים לפחות.
<משה ענבי: מהלב אני אומר את זה – אני עושה את זה, אבל למצוא כמות כזאת, לא מאמין.
<משה ענבי: תודה רבה.
עמרם מצנע: עמותת אור ירוק, אילן גרודסקי.
<אילן גרודסקי: אדוני, אני מבקש להצטרף לברכות שעלו כאן על-ידי קודמיי, לציין את חשיבות הדיון הזה ולהודות לכל חברי הוועדה ולסגנית השר על הבחירה של הנושא הזה והדיון הענייני.
<אילן גרודסקי: עמותת אור ירוק גם היא חברה בפעול"ה, ואני באמת מברך כאן את חבריי על ההצטרפות.
<אילן גרודסקי: משמרות הזה"ב, בעינינו באור ירוק, זאת תרומה לבטיחות – במתכונת הנוכחית שלה כמובן – זאת תרומה לתודעה החיובית של משטרת ישראל, ולדבר הזה חשיבות גבוהה מאוד בעינינו, זה מנוע להגברה של מודעות ואחריות של הילדים כפי שציינו כאן, גם ברמה החינוכית וגם ברמה התרבותית.
<אילן גרודסקי: אם אני אוכל לסכם בחצי משפט את עמדתנו – עמותת אור ירוק מבקשת לקבע את התהליך הזה, במתכונת הזאת, וכמובן לשאוף להגיע למאה אחוז מבתי-הספר ולא לדרוך במקום.
<יורם הירשפלד: שמי יורי הירשפלד, אני עובד החברה למתנ"סים ומייצג את פורום פעול"ה.