GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אורי רשטיק: גם נושאים של איכות הוראה.
<אורי רשטיק: לא נתייחס כאן לאיכות ההוראה.
<אורי רשטיק: אני מקבל התייחסות משמעותית ורצינית בתחילת כל שנה.
<אורי רשטיק: כל שנה אנחנו מקבלים לפחות חמישה טלפונים משני מוסדות זועמים, למה אנחנו אחרונים בסקר איכות ההוראה.
<אורי רשטיק: וזה מאוד משמח אותי כי זה מעלה את הנושא לסדר היום.
<אורי רשטיק: רואים שבעקבות הדבר הזה המוסדות מתייחסים לזה.
<אורי רשטיק: אני אתייחס לנושא של רווחת הסטודנטים.
<אורי רשטיק: אלו נתונים שאנחנו מציגים פעם ראשונה.
<אורי רשטיק: אנחנו עשינו שקלול של שלושת הסקרים האחרונים.
<אורי רשטיק: אתם יכולים לראות איך סטודנט מסיים את החודש שלו במשך כל חודש.
<אורי רשטיק: אם ב-2009 סטודנט סיים את החודש שלו באוברדרפט של 675 שקלים, ב-2011 באוברדרפט של 786 שקלים, והשנה אנחנו רואים עלייה דרסטית באוברדרפט.
<אורי רשטיק: סטודנט מסיים את החודש באוברדרפט של 1,165 שקלים.
<אורי רשטיק: מנו, זה נכון להגיד שזה לא צמוד מדד, אבל בכל מקרה, עלייה של קרוב ל-500 שקלים במשך ארבע השנים האחרונות – צמוד מדד, לא צמוד מדד, זה לא רלוונטי – זו עלייה אסטרונומית.
<אורי רשטיק: אני רוצה להציג בפניכם איך נראה חשבון הבנק של סטודנט ממוצע בישראל.
<אורי רשטיק: אני רוצה להדגיש כמה דברים בהיבט הזה.
<אורי רשטיק: אמרו לי להביא ציור של פצצה, אבל ויתרתי על הרעיון.
<קריאה: זו פצצה.
<אורי רשטיק: זו באמת פצצה מתקתקת.
סתיו שפיר: צריך להציג גם את חשבון הבנק של ההורים שלו.
<אורי רשטיק: חכי.
<אורי רשטיק: האוברדרפט הזה –זה ממוצע משוקלל – כולל את הסיוע של ההורים.
<אורי רשטיק: כלומר, האוברדרפט הזה הוא אחרי הסיוע של ההורים.
<אורי רשטיק: אנחנו מדברים על סיוע מההורים בממוצע לסטודנט של 700 שקלים בחודש.
<אורי רשטיק: אנחנו מדברים פה על משכורת של 2,190 שקלים.
<אורי רשטיק: הוצאות מחייה, כל מה שקשור לתקשורת, אינטרנט, מזון, נסיעות, בריאות ובילויים – 1,872 שקלים בחודש.
<אורי רשטיק: לימודים – זה לא רק שכר לימוד, זה גם ההוצאות הנלוות של שכר הלימוד.
<אורי רשטיק: מלגות – יש עלייה השנה במלגות, 439 בממוצע.
<אורי רשטיק: דיור – דיור זה לא רק שכר דירה, זה גם הוצאות דיור נלוות.
<אורי רשטיק: זה ארנונה, זה חשמל, זה מים.
<אורי רשטיק: כמו שאתם יכולים לראות, בשנה, הסטודנט מסיים באוברדרפט של קרוב ל-14,000 שקלים.
<אורי רשטיק: בתואר שלם הסטודנט הממוצע הישראלי ייצא לשוק התעסוקה, לחיים חדשים, להקים משפחה, באוברדרפט של 42,000 שקלים.
<אורי רשטיק: זה לא מצב שהתחיל היום.
<אורי רשטיק: אין פה טענות לשר החינוך הנוכחי או לשר האוצר הנוכחי.
<אורי רשטיק: זאת מגמה שבכוחם של נבחרי הציבור שלנו, בשיתוף פעולה עם הות"ת והמל"ג – מגמה שצריך לשנות, ואפשר לשנות.
<אורי רשטיק: פתרון משמעותי שאנחנו חושבים שהוא נכון לדבר הזה הוא בנייה של מעונות סטודנטים כמו בכל העולם.
<אורי רשטיק: כיום, רק ל-6.6% מהסטודנטים יש מיטה במעונות.
<אורי רשטיק: מדינת ישראל הקצתה לפני שנתיים, במהלך המחאה החברתית 100 מיליון שקלים לטובת מעונות סטודנטים.
<אורי רשטיק: אנחנו מברכים על זה, אבל זה מספיק בסופו של דבר רק לבנייה של 4,000 מיטות, כאשר בפועל אושר לבנייה סדר גודל של 1,700 מיטות.
<אורי רשטיק: אני פונה לות"ת ולמדינת ישראל, חייבים לתת גז על הסיפור הזה.
<אורי רשטיק: זה פתרון נכון לא רק בגלל שהוא נותן מענה לסטודנטים, הוא גם משחרר ביקושים מהשוק.
<אורי רשטיק: ברגע שכמה שיותר סטודנטים יגורו במעונות, זה ישחרר ביקושים, וזה יוריד את מחירי הדיור.
<אורי רשטיק: תהיה לזה השפעת מקרו על הדיור בישראל.
<אורי רשטיק: זה פתרון טוב.
<אורי רשטיק: זה פתרון נכון.
<אורי רשטיק: זה פתרון שקורה בכל העולם.
<אורי רשטיק: זה פתרון מוכח.
סתיו שפיר: כמה דירות קיימות היום במעונות סטודנטים בכלל ברחבי הארץ?
<אורי רשטיק: אני יכול להגיד מיטות, אני לא יודע בדיוק דירות.
<אורי רשטיק: אני חושב שיש 22,000 מיטות.
סתיו שפיר: בכלל, בכל הארץ.
<אורי רשטיק: בכל הארץ, על 308,000 סטודנטים.
<אורי רשטיק: ל-6.6% מהסטודנטים יש מיטה במעונות.
<אורי רשטיק: אני רוצה להוסיף, בכל זאת – אמנם אנחנו מתסיסים, אבל אנחנו גם לוקחים אחריות.
<אורי רשטיק: אני רוצה לברך את שר החינוך – שלא נמצא פה – על ההצטרפות והסיוע שלו לפרויקטים בפריפריה, בפרויקט לוד.
<אורי רשטיק: היה לי חשוב מאוד להגיד ולציין את זה.
<אורי רשטיק: זה לא מובן מאליו.
<אורי רשטיק: אני רוצה לבקש, מלבד מעונות, אנחנו נכונים להגיע לפריפריה, לשבת בפריפריה, לגור בפריפריה.
<אורי רשטיק: הסטודנטים הם כוח חלוצי וערכי.
<אורי רשטיק: לצורך העניין, השנה, בפרויקט לוד נשארו כ-50 סטודנטים, אחרי שסיימו את ההתנדבות שלהם ואחרי שסיימו את לימודיהם, אחרי שסיימו את המלגות שלהם.
<אורי רשטיק: זה כוח משימה לאומי.
<אורי רשטיק: שלחו אותנו לפריפריה, אנחנו נגיע לשם.
<אורי רשטיק: תגבו אותנו.
<אורי רשטיק: זו אחת המשימות הלאומיות החשובות שלנו.
<אורי רשטיק: זהו.
<אורי רשטיק: שוב, אני מודה ליושב-ראש הוועדה.
עמרם מצנע: תודה רבה לאורי.
עמרם מצנע: בהחלט הצגה מעניינת.
עמרם מצנע: פרופסור בן-ששון, בבקשה.
מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנוכחיים.
מנחם בן-ששון: אני מבקש להתייחס לוועדה הזו קודם כל בהיבט מאוד אישי.
מנחם בן-ששון: אם יש לי חינוך פרלמנטרי, התחלתי את זה בוועדה הזו.
מנחם בן-ששון: ליהודית גידלי, עם סבלנות אין קץ והניסיון שלה, יש חלק באותו חינוך.
מנחם בן-ששון: לפני 17 שנה, כשביקשו ממני להצטרף לכנסת בזמנו, אמרתי שאני לא מוכן.
מנחם בן-ששון: הניסיון שלי היה קשה מאוד, אני לא יודע אם אני אצליח לעמוד בזה.
מנחם בן-ששון: אז מסתבר שהוועדה עובדת נאה.
מנחם בן-ששון: החינוך שקיבלתי היה במקום.
מנחם בן-ששון: אני מודה לך, יהודית, ולא רק למערכת שנמצאת כאן.
<יהודית גידלי: גילוי נאות, הוועדה צריכה להודות לעוד דורות בן-ששון.
מנחם בן-ששון: שנת לימודים אקדמית היא תאריך שממנו ואליו אתה יוצא לשנה חדשה ומסתכל אחורה במעין חשבון נפש.
מנחם בן-ששון: ביום כיפורים שעבר עד יום כיפורים זה אתה עושה חשבון.
מנחם בן-ששון: גם כאן.
מנחם בן-ששון: בעצם, שנת עבודה אקדמית, אין לה התחלה ואין לה סוף.
מנחם בן-ששון: אתה עוסק במחקר מבוקר עד ערב.
מנחם בן-ששון: אין לו גבול, משום שכשנסגרת הספרייה, אתה ממשיך בבית, היום במאגרי המידע והאינטרנט.
מנחם בן-ששון: אתה חוזר אל המעבדה – אם יש לך מעבדה כימית או ביולוגית – במשך שעות היום.
מנחם בן-ששון: פירושו של דבר, החיים האקדמיים יום ולילה לא ישבתו.
מנחם בן-ששון: ומבחינה זו, כשאנחנו באים איתם חשבון, החשבון לא מתמצה בהתחלת שנת לימודים.
מנחם בן-ששון: הוא לא מתמצה בשעות לימוד, אלא הוא מתמצה במה שקוראים היום 7/24.
מנחם בן-ששון: 24 שעות, שבעה ימים בשבוע.
מנחם בן-ששון: ולכן הפסוק הנאות להם הוא יום ולילה לא ישבתו.
מנחם בן-ששון: כך גם צריך להסתכל אל הסטודנטים שהם חלק מן החוויה הזו.
מנחם בן-ששון: הסטודנט שומע את שעות הלימודים הפורמליות שלו.
מנחם בן-ששון: בזה לא מתמצית החוויה של הסטודנט.
מנחם בן-ששון: הוא יושב במעבדה.
מנחם בן-ששון: הוא נמצא בקבוצת המחקר.
מנחם בן-ששון: הוא מתכונן בתקופת הבחינות.
מנחם בן-ששון: היא מגדלת את ילדיה.
מנחם בן-ששון: ולכן כשאתה מסתכל על הסטודנט הישראלי, א', לא פלא שהוא הטוב שבסטודנטים בעולם.
מנחם בן-ששון: היא / הוא מגיעים בשלים בגיל, מנוסים בחיים, מסוגלים להתמודד עם בעיות.
מנחם בן-ששון: שימו לב, היום בריחת המוחות לא מתחילה אחרי הדוקטורט.
מנחם בן-ששון: באים לקחת את הסטודנטים לכבוש את המלכה אתנו בבית.
מנחם בן-ששון: ממש.
מנחם בן-ששון: מגיעות משלחות מחוץ-לארץ כדי לקחת את הטובים שבסטודנטים, – והם מעולים – לאוניברסיטאות שבחוץ לארץ.
מנחם בן-ששון: כשאנחנו באים חשבון עם כך, עם מה שאנחנו – אני מדבר עכשיו על מי שנמצא בחזית ההשכלה הגבוהה נמצא בו – זוהי החזית האסטרטגית האמתית של עם ישראל.
מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, אתה ישבת בחזיתות צבאיות.
מנחם בן-ששון: נמצאת בחזית מוניציפאלית והראית לנו דוגמה.
מנחם בן-ששון: אבל אנחנו יודעים שמי שבונה את סדר-היום שאליו אנחנו פונים כדי למצוא פתרון לבעיות יומיומיות הן בשדה בחינוך, בשדה הפיתוח הטכנולוגי, הן בשדה הביולוגי, אנחנו חוזרים בסוף אל הטובים שבסטודנטים, אל הטובים שבחוקרים.
מנחם בן-ששון: לא לחינם הסטרטאפ של nation startup נמצא במערכת ההשכלה הגבוהה.
מנחם בן-ששון: לכן טוב לעשות תחנה באיזשהו יום בשנה, ותחילת שנת הלימודים זה בסדר.
מנחם בן-ששון: אבל באותה מידה, כל יום וכל שעה הם נוחים.
מנחם בן-ששון: בוודאי נחזור ונעסוק בסוגיות הללו.
מנחם בן-ששון: הנושא הנוסף הוא הדרך שבה אנחנו מתייחסים אל הסטודנטים.
מנחם בן-ששון: מבחינה זאת, דור לדור יביע אומר.
מנחם בן-ששון: בלי שהסטודנט, הסטודנטית, יערערו על אמת של החוקר שלהם, לא יתפתח המדע.
מנחם בן-ששון: בלי שהערעור הזה ישמש מסד להמשך הערעור – הם מנדנדים לי בראשם, הצעירים שפה.
מנחם בן-ששון: הרי אתם יודעים, אתם תעמדו לפני הכיתות שלכם, גם עליכם יערערו, משום שכך מתפתח העולם.
מנחם בן-ששון: האמת שלי היא לא בדיוק של – נניח של תלמידי, זאב אלקין, שיושב פה היום בכובע אחר.
מנחם בן-ששון: חלק מהעבודה שלו הייתה לערער ולהציע הצעות אחרות בעבודות המחקר שהוא עשה.
מנחם בן-ששון: לשאלת הרצף והזיקה אל החברה – בתוך עמנו אנחנו יושבים.
מנחם בן-ששון: מאיפה באנו?
מנחם בן-ששון: לאן אנחנו הולכים?
מנחם בן-ששון: הרי אין זירה חברתית שאנחנו לא נמצאים בה יום-יום, בין אם זה מורים, בין אם זה תלמידים.
מנחם בן-ששון: אני מדבר על ירושלים – לא חשוב איפה.
מנחם בן-ששון: שכונות חרדיות, שכונות ערביות, שכונות מבוססות יותר ומבוססות פחות.
מנחם בן-ששון: מערכת ההשכלה הגבוהה חיה שם, נושמת.
מנחם בן-ששון: לא רק משום שהיא שוכרת שם דירות, אלא כי שם הפעילות.
מנחם בן-ששון: קליניקות משפטיות, עובדים סוציאליים, רופאים, אחיות.
מנחם בן-ששון: הרצף של החברה בישראל.
מנחם בן-ששון: יפה עשה ראש ות"ת שהראה לכם את המפה.
מנחם בן-ששון: אבל פעם הוא יעשה גם מפה של רבדים חברתיים לא רק מאין מגיעים הסטודנטים, אלא לאחר מכן כיצד הם, עם הוריהם, משרתים את המערכת הזאת.
מנחם בן-ששון: לכן, אדוני היושב-ראש, מערכת ההשכלה הגבוהה היא מערכת שיוצרת דיאלוג.
מנחם בן-ששון: כמו שאמרתי מהפטרת השבוע, בתוך עמנו אנחנו יושבים.
מנחם בן-ששון: אם יש דבר שאני מצטער עליו שלא עשיתי בכנסת זה שלא חוקקתי את חוק יסוד: ההשכלה הגבוהה.
מנחם בן-ששון: לקחת את סעיף 15 מחוק ההשכלה הגבוהה ולקבוע אותו כחוק יסוד.
מנחם בן-ששון: אפשר לעשות את זה.
מנחם בן-ששון: נתתם לי אז את הסמכות בוועדה שנמצאת קומה למטה.
מנחם בן-ששון: יחד עם ראש ועדת חינוך, היינו מנסים לעשות את זה.
מנחם בן-ששון: אז חשבתי שאפשר לעשות חוקה שלמה.
מנחם בן-ששון: לקחת את סעיף 15 שמדבר על עצמאות ההשכלה הגבוהה – לא הפוליטית, המחקרית, החינוכית, ההוראתית, הפרסומית – ולהפוך אותו לחוק יסוד.
מנחם בן-ששון: תארו לכם מה היה אומר הדבר מבחינת המסר לציבור.
מנחם בן-ששון: אנחנו באים הנה מדי פעם לוועדה.
מנחם בן-ששון: אני לא יודע למה רמז ראש הוועדה שנחזור הנה לעסוק בעניינים פוליטיים.
מנחם בן-ששון: מהי הפוליטיקה שלנו?
מנחם בן-ששון: קידומה של מדינת ישראל.
מנחם בן-ששון: לא השאלה אם מרצה אחד אמר איזה דבר וכתוצאה מזה כל ההשכלה הגבוהה נצבעת בצבע מסוים, לימין או לשמאל.
מנחם בן-ששון: זו לא ההשכלה הגבוהה.
מנחם בן-ששון: אמרתי קודם: חינוך, הוראה, הפצה ובתוך האומה.
מנחם בן-ששון: כדי לחדד עוד נתון אחד שפרופסור טרכטנברג נתן לכם – בעמוד 1 הוא אמר שדרך מרכזי המצוינות הגיעו חמישה חוקרים מהאוניברסיטאות הטובות בעולם.
מנואל טרכטנברג: 56.
מנחם בן-ששון: 56.
מנחם בן-ששון: יש גיל שבו לא קוראים טוב.
מנחם בן-ששון: אבל אני מודיע לכם ש-320 הקליטות נטו במערכת האוניברסיטאות, ויותר מזה, במערכת המכללות, גם הם אנשים שבאו מטובות האוניברסיטאות בעולם.
מנחם בן-ששון: אני יודע כי קלטנו אותם, אנחנו קראנו את התיקים שלהם.
מנחם בן-ששון: הם נמצאים במכללות החינוכיות.
מנחם בן-ששון: הם נמצאים במכללות הטכנולוגיות.
מנחם בן-ששון: הם נמצאים במכללות המתוקצבות והלא מתוקצבות.
מנחם בן-ששון: המערכת שלנו יודעת לקלוט את האנשים כי הם רוצים לחזור הביתה.
מנחם בן-ששון: אני מסכם את דברי, ברשותכם, בשלושה פסוקים.
מנחם בן-ששון: הראשון, יום ולילה לא ישבתו.
מנחם בן-ששון: השני, דור לדור יביע אומר.
מנחם בן-ששון: השלישי, במירב הצניעות, בתוך עמנו אנחנו יושבים.
עמרם מצנע: תודה לפרופסור בן-ששון, נשיא האוניברסיטה העברית ויושב-ראש ועד ראשי האוניברסיטאות.
עמרם מצנע: אני רוצה לשתף אתכם, אני ביקרתי לאחרונה בשני מרכזים באוניברסיטה העברית.
עמרם מצנע: האחד, ננו-טכנולוגיה והשני לחקר המוח.
עמרם מצנע: יצאתי נפעם – גם לראות את הסטודנטים, גם לראות את המדענים החוזרים – חלקם קיבל חינוך אצלי כשהם היו צעירים, על הגבעות – את העשייה המדהימה.
עמרם מצנע: זה ממש מרשים.
עמרם מצנע: אני מניח שזו רק דוגמית ממרכזים נוספים שנמצאים באוניברסיטאות האחרות.
מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, יש הערת שוליים שאני יכול לומר אותה, אפרופו סידר, לא של הסרט.
מנחם בן-ששון: כשמדברים על ירידת מדעי הרוח, אני מאמין אפשר להעלות את מספרי התלמידים, החוקרים והמרצים במדעי הרוח.
מנחם בן-ששון: אנחנו הצלחנו לעשות את זה בשלוש השנים האחרונות.
מנחם בן-ששון: זה לא נעשה ביום.
מנחם בן-ששון: בתוכנית עבודה נאותה, מול ות"ת, נוכל גם לבעיה.
עמרם מצנע: פרופסור לאה קסן, בבקשה.
<פרופ' לאה קסן: יושב-ראש הוועדה, חברי כנסת, פרופסור טרכטנברג, חגית, ברכותי, עמיתי, יושב-ראש ור"ה.
<פרופ' לאה קסן: קודם כל, אני רוצה לברך על פתיחת שנת לימודים מוצלחת גם במכללות לחינוך.
<פרופ' לאה קסן: יש לי כמה משפטים בלבד להגיד.
<פרופ' לאה קסן: אני גם כן עוד טרייה בתפקיד הזה.
<פרופ' לאה קסן: אני רוצה לפתוח בברכות חמות מאוד גם לשר החינוך הקודם וגם לפרופסור טרכטנברג ולשר החינוך הנוכחי על ההחלטה להעביר את המכללות האקדמיות לחינוך לות"ת.
<פרופ' לאה קסן: זה ממש צעד הכרחי.
<פרופ' לאה קסן: אני גם רוצה להודות על כך שזו לא החלטה שיש לה תהליך ארוך - - -
עמרם מצנע: כן, המבחן יהיה הביצוע.
<פרופ' לאה קסן: בדיוק, אלא שכבר התחיל הביצוע, ויש כבר איזושהי תחילה של מימוש.
<פרופ' לאה קסן: אני מקווה שהתהליך הזה יימשך.
<פרופ' לאה קסן: אני בטוחה שיהיה צורך גם בתקציבים ייעודיים לתהליך הזה של העברת המכללות.
<פרופ' לאה קסן: זה תהליך שהוא לא זול מבחינה כלכלית, אבל הוא ממש-ממש חיוני.
<פרופ' לאה קסן: אני רוצה לקרוא לשר החינוך הנוכחי לאמץ את מסקנות ועדת ליאון.
<פרופ' לאה קסן: אני יודעת שכבר עובדים על הטיוטה.
<פרופ' לאה קסן: יחד עם המרוץ לבחירות הוא גם עסוק בוועדה החשובה הזו שדנה בחופש האקדמי ובאוטונומיה הארגונית של המכללות לחינוך, שמוחרגות בחוק ההשכלה הגבוהה משני הסעיפים החשובים האלה.
<פרופ' לאה קסן: אני מקווה שזה יוסדר משום שהתהליך של מעבר לות"ת יהיה הדרגתי, ואנחנו עוד נהיה זמן רב – אני מאמינה, חלק מאתנו – תחת משרד החינוך מבחינה תקציבית.
<פרופ' לאה קסן: אני מקווה שהאוטונומיה והחופש האקדמי יוסדרו, כי הם אלה שיאפשרו לנו לעשות שינויים מהותיים, לפי דעתי, בהכשרת המורים.
<פרופ' לאה קסן: אמר השר שהוא קורא לצעירים לבוא להתנדב חברתית, ושיתנדבו וישתלבו במערכת ההוראה.
<פרופ' לאה קסן: אני רוצה לומר שיש התעוררות גדולה מאוד במה שאנחנו קוראים הסבת אקדמאים להוראה.
<פרופ' לאה קסן: אני יכולה לומר שמכל אלה שנקלטו למשל במכללת לוינסקי – אין לי מספרים של כל המכללות – 40% בערך הם אקדמאים עם הישגים מכובדים מאוד שנקלטו להסבה לתעודת הוראה, וכבר עובדים בשטח.
<פרופ' לאה קסן: ויש גם תכניות ייחודיות שמזמנות סטודנטים מאוד איכותיים להוראה.
<פרופ' לאה קסן: אני מאמינה שזה יעשה שינוי.
<פרופ' לאה קסן: אני חייבת לומר גם שאת המגמה שתיארת, פרופסור טרכטנברג, לגבי הצערת הסגל, מאוד מרגישים.
<פרופ' לאה קסן: יש ממש שינוי דורי בתוך המכללות האקדמיות לחינוך.
<פרופ' לאה קסן: רבים מהוותיקים שהפכו את המכללות מסמינרים לאקדמיה יוצאים לגמלאות, ואנחנו קולטים את בוגרי האוניברסיטאות, את הדוקטורים הצעירים, וזה בהחלט גם כן עושה שינוי גדול מאוד ברמת ההוראה.
<פרופ' לאה קסן: אלה דברי לעכשיו.
<פרופ' לאה קסן: יש כמובן עוד כל מיני בעיות, אבל אני מאמינה שעוד נבקר פה בוועדה בהמשך.
עמרם מצנע: יש לנו עוד שניים-שלושה דוברים, ואנחנו נסכם.
עמרם מצנע: דוקטור ענת פלדמן, בבקשה.
<ד"ר ענת פלדמן: שלום, אני מייצגת כאן את מרצי המכללות הציבוריות.
<ד"ר ענת פלדמן: מכובדי, פרופסור טרכטנברג.
<ד"ר ענת פלדמן: אני רוצה להציג אותנו.
<ד"ר ענת פלדמן: אני משנה ליושב-ראש המועצה המתאמת של ארגוני הסגל הבכיר.
<ד"ר ענת פלדמן: את יודעת מה זה בכיר – מישהי שאלה כאן.
<ד"ר ענת פלדמן: היא הלכה.
<ד"ר ענת פלדמן: מה זה בכיר?
<ד"ר ענת פלדמן: אנחנו מייצגים את המכללות הציבוריות שמתפרסות, כמו שראינו קודם במצגת של פרופסור טרכטנברג, בעיקר בפריפריה.
<ד"ר ענת פלדמן: כלומר, הנגישות של רוב הסטודנטים לתואר ראשון היום היא דרכנו.
<ד"ר ענת פלדמן: ולכן חשוב מאוד מה שעשה מנואל, הוא דאג לכך שיהיה לנו הסכם שכר טוב, כולל תקציבי מחקר.
<ד"ר ענת פלדמן: משום שהסטודנטים בפריפריה שרואים אותנו היום רואים מרצים הרבה יותר חזקים שגם חוקרים, מה שלא היה לפני כן, ועל זה אנחנו מודים מאוד לטרכטנברג ולשר החינוך הקודם שדאגו לכך.
<ד"ר ענת פלדמן: יש כאן עוד עניין נוסף, שעדיין אנחנו מרגישים שלא מספיק "סופרים" אותנו.
<ד"ר ענת פלדמן: כששר החינוך דיבר כאן על ועדות שאמורות לדון בנושאים מסוימים שקשורים להשכלה הגבוהה, הוא מדבר על האוניברסיטאות ועל הסטודנטים.
<ד"ר ענת פלדמן: אנחנו כמרצים, שרוב הסטודנטים לתואר ראשון רואים אותנו, מבקשים להיות שותפים בתהליכי קבלת ההחלטות משום שאנחנו עומדים מול הסטודנטים האלה, אנחנו יודעים מה הצרכים שלהם, מה הבעיות שלהם.
<ד"ר ענת פלדמן: אנחנו אמורים לספק אותם, ולכן אנחנו גם מבקשים שותפות.
<ד"ר ענת פלדמן: בכל התהליכים האלה, גם שר המדע וגם שר החינוך הקודם – באמצעות הדוברים שלהם או מי שנמצא פה, וכמובן באמצעות מנואל – אנחנו מבקשים להיות שותפים לדברים האלה.
<ד"ר ענת פלדמן: לומר שהסטודנטים הם מצוינים.
<ד"ר ענת פלדמן: אנחנו גם אלה שמקבלים היום לא רק את הסטודנטים החלשים יותר של המדינה, אלה שכנראה לא מצליחים להגיע לאוניברסיטאות מכל מיני סיבות – או כסף או נגישות וכן הלאה.
<ד"ר ענת פלדמן: אנחנו מקבלים סטודנטים בעיקר חלשים יותר, ואנחנו גם מקבלים את רוב הסטודנטים הערבים או הבדואים.
<ד"ר ענת פלדמן: כלומר, אנחנו היום מרצים חזקים יותר, אבל עם אוכלוסייה מאוד מוחלשת.
<ד"ר ענת פלדמן: ולכן אנחנו מתמודדים עם בעיות שאני חושבת שבאוניברסיטאות פחות מתמודדים איתן.
<ד"ר ענת פלדמן: ולכן חשוב מאוד שאנחנו נהיה שותפים – ואת זה אני מבקשת מהנציג של שר החינוך, ממנואל, ומיושב-ראש הוועדה, להיות שותפים בכל מה שקשור להשכלה הגבוהה ולתהליכי קבלת ההחלטות.
<ד"ר ענת פלדמן: תודה רבה.
עמרם מצנע: הסגל הזוטר, דוקטור אסתר סרוק.
<ד"ר אסתר סרוק: שלום לכולם.
<ד"ר אסתר סרוק: אדוני היושב-ראש, פרופסור טרכטנברג, פרופסור בן-ששון, חברי כנסת וחברים נכבדים.
<ד"ר אסתר סרוק: אני מאוד שמחה על התהליך כפי שמנו הציג אותו.
<ד"ר אסתר סרוק: התחושה היא שהמערכת הולכת ומתקדמת לעבר הבראה והחלמה מתהליך קשה.
<ד"ר אסתר סרוק: יחד עם זאת, אני חושבת שישנן עדיין חוליות שלא מטופלות דיינן במסגרת הרפורמה.
<ד"ר אסתר סרוק: כפי ששר החינוך ציין – הוא דיבר על איכות ההוראה, על חשיבות ההוראה, על חשיבותו של המורה.
<ד"ר אסתר סרוק: גם התהליך שמנו דיבר עליו, על ההסכמים השונים, אנחנו גמישים יותר.
<ד"ר אסתר סרוק: אני מעריכה מאוד את ההגדרה, אבל אנחנו יודעים דבר אחד – המרצה שעומד מול הסטודנט, חלקו של הציבור הזה הוא ציבור בכיר שהתאפשר לו להגיע לתקן.
<ד"ר אסתר סרוק: במשך העשור האבוד היו רבים שלא הצליחו לקבל תקן והמשיכו ללמד באוניברסיטאות.
<ד"ר אסתר סרוק: הסגל הזוטר כולל ארבעה מגזרים.
<ד"ר אסתר סרוק: רק לסבר את האוזן, הוא כולל בחלקו סטודנטים ובחלקו מרצים בוגרים יותר.
<ד"ר אסתר סרוק: מדובר על מאסטרנטים בעלי תואר שני שעוזרים בהוראה.
<ד"ר אסתר סרוק: דוקטורנטים שגם מלמדים.
<ד"ר אסתר סרוק: מורים מן החוץ ועמיתי הוראה, שהם אנשים בגרים בעלי תואר דוקטור, חלקם לא בעלי תואר דוקטור.
<ד"ר אסתר סרוק: חלק גדול מהם גם חוקר במידה זו או אחרת, למרות שאין לו זמן מחקר מובנה במשכורתו.
<ד"ר אסתר סרוק: זהו ציבור שעושה עבודה מסורה.
<ד"ר אסתר סרוק: אנשים טובים, שאלמלא כן הם היו מוצאים את דרכם מחוץ למערכת.
<ד"ר אסתר סרוק: הרי דרך ההעסקה שלהם היא מסמסטר לסמסטר, או שנה או שנתיים.
<ד"ר אסתר סרוק: ולכן אלה שנשארו בתוך המערכת הם באמת מורים טובים שהמערכת נזקקת להם.
<ד"ר אסתר סרוק: יחד עם זאת, הוספת הסגל הבכיר, שאנחנו מברכים עליה, לא צריכה להוות איזושהי דרך לומר לאחרים תודה רבה, עכשיו אתם יכולים ללכת.
<ד"ר אסתר סרוק: אני רוצה לציין שלצערי, היום, עמיתי באוניברסיטת באר-שבע מצויים בעיצומו של מאבק קשה מאוד מול ההנהלה.
<ד"ר אסתר סרוק: ההסכם הוא הסכם, אבל יחד עם זה יש קושי במימוש שלו ובמילוי ההסכם.
<ד"ר אסתר סרוק: אני חושבת שהפנייה שלי אליך, אדוני היושב-ראש, אל שר החינוך שלא נמצא כאן, ואל מנו, בבקשה, הרגולטור, תסדירו את מעמדם של המורים.
<ד"ר אסתר סרוק: תסדירו את מעמדם של המורים מכיוון שכל פעם במערך התקציב, בכל פעם שיש קיצוצים – והנה, גם מנו דיבר עכשיו על קיצוץ כזה או אחר – הקיצוץ מיד חל על החוליות החלשות, גם על הסטודנטים.
<ד"ר אסתר סרוק: אנחנו משמשים דוגמה גרועה לסטודנטים איך צריכים להתנהג למורים.
<ד"ר אסתר סרוק: וכשאנחנו אומרים והיו עיניך רואות את מוריך, זה לא יכול להיות מצב שבו התנודות הן איומות, חוסר הביטחון, ההתייחסות – יש סיפורים עד אין סוף.
<ד"ר אסתר סרוק: אני חושבת שבמסגרת הרפורמה ראוי להסדיר תקציב למורים.
<ד"ר אסתר סרוק: צריך להסדיר את מעמדם.
<ד"ר אסתר סרוק: כי תמיד יהיו מורים במערכת.
<ד"ר אסתר סרוק: תמיד היו ותמיד יהיו.
<ד"ר אסתר סרוק: ואני חושבת שזו קריאתי אליכם, לתקן.
<ד"ר אסתר סרוק: זו חוליה נוספת שלא טופלה עד היום.
<ד"ר אסתר סרוק: אני מבקשת בשם 12,000 מורים, סטודנטים ובוגרים, להסדיר את הנושא הזה.
<ד"ר אסתר סרוק: תודה רבה.
עמרם מצנע: חברת הכנסת שפיר, רוצה?
סתיו שפיר: אני אשמח.
סתיו שפיר: שלום, אני מצטערת שנכנסתי באיחור.
סתיו שפיר: אני מנסה לזגזג בין פה לבין ועדת הכספים.
סתיו שפיר: אני חושבת שבשבועות האחרונים היינו עדים להקצנה של הצביעות.
סתיו שפיר: אחד מהציבורים שסובלים ממנה יותר מכל זה ציבור הסטודנטים.
סתיו שפיר: פה אני מתייחסת דווקא לדיון שהיה בעניין "טבע" ובעניין החברות הגדולות שזוכות בהטבות מס אדירות.
סתיו שפיר: כשאנחנו מדברים על חלוקה אחרת של הטבות המס האלה מיד אומרים לנו אוי ואבוי, אבל כולם יברחו מכאן.
סתיו שפיר: הדבר הזה צריך להיאמר היום על ציבור הסטודנטים, שמהטבלה היפה שיושב-ראש ההתאחדות הראה לנו – אני חושבת שהיא טבלה מאוד רכה יחסית להוצאות האמתיות שהיום סטודנט ממוצע ומשפחתו – המורחבת במקרים רבים – צריכה להוציא כדי שהסטודנט יוכל להמשיך את לימודיו, וגם לסיימם אם לא בתוך שלוש שנים, אז לפחות תוך ארבע או חמש.
סתיו שפיר: והדבר הזה הוא דבר בעייתי, והוא לא קשור אך ורק לסכומים שאנשים צריכים לשלם על השירות עצמו, זאת אומרת, על היותם סטודנטים באוניברסיטה, אלא בגלל התמונה ההוליסטית שלרוב לא מסתכלים עליה.
סתיו שפיר: שהיא התמונה הכוללת של מה העלויות שסטודנט צריך לספוג כדי להמשיך את לימודיו וכדי להצטיין בלימודיו על מנת להמשיך הלאה.
סתיו שפיר: הדבר הזה לא כולל רק את עלויות שכר הלימוד.
סתיו שפיר: הוא כולל גם את הדיור הבלתי אפשרי, בעיקר בסביבת האוניברסיטאות.
סתיו שפיר: רק לפני יומיים דיברתי עם חבורה של סטודנטים לרפואה בצפת.
סתיו שפיר: אתם חושבים צפת – כמה יכול לעלות שכר דירה בצפת?
<קריאות: כמה?
סתיו שפיר: זה פשוט מדהים לשמוע את הסיפור שלהם.
<יהודית גידלי: כמה?
סתיו שפיר: אם אני זוכרת את המספר נכון, בשנה הראשונה ללימודי הרפואה שלהם החבר'ה האלה שילמו על דירת שלושה חדרים בסביבות 2,400 שקל, שני שותפים לדירה.
סתיו שפיר: אבל בשנה אחר כך כבר העלו את שכר הדירה ב-300 שקלים, ובשנה אחר כך, כבר העלו את שכר הדירה בעוד 200 שקלים.
סתיו שפיר: אנחנו מדברים על סטודנט בצפת.
סתיו שפיר: אנחנו לא מדברים על מרכז תל-אביב או על ירושלים, או על חיפה.
סתיו שפיר: אנחנו מדברים על סטודנטים שהולכים לפריפריה של הפריפריה מכל בחינה אפשרית – גיאוגרפית, סוציו-אקונומית.
סתיו שפיר: וגם שם כבר מחירי הדיור עולים - - -
עמרם מצנע: בבואם לשם הם יצרו ביקושים.
סתיו שפיר: כן, יצרו ביקוש - -
עמרם מצנע: זה החוק הכלכלי הבסיסי.
סתיו שפיר: - - ועוד פעם, אפשר להעלות את שכר הדירה בלי שום פיקוח.
סתיו שפיר: ואלו עלויות כמובן שנוחתות עליהם, שגם ככה, אם מדברים על איזו עבודה הם יכולים למצוא בקרבת המכללה כדי לממן את שכר הדירה שלהם – אנחנו הרי יודעים שמדובר במצב כמעט אבוד.
סתיו שפיר: זאת אומרת, מה שנדרש כאן הוא הרבה מעבר להסתכל על האוניברסיטאות עצמן, אלא להסתכל בכלל על סביבת הלימוד, על המגורים.
סתיו שפיר: על הגישה לדברים נוספים, כמו אפילו תרבות.
סתיו שפיר: לא צריך להתבייש מלדבר על כך.
סתיו שפיר: אנחנו מדברים על מה שקורה למדעי הרוח, בואו נדבר על האווירה שמקיפה את הסטודנט.
סתיו שפיר: בהרבה מאוד מדינות מערביות, איפה שיש מדיניות מוסדרת להתייחסות לצעירים – כשמגדירים צעירים, מסתכלים על אנשים מתחת לגיל 35, לא מתחת לגיל 18, כמו שמסתכלים עליהם אצלנו, כי ברגע שאנחנו מחזיקים רובה אז אנחנו מפסיקים להיות צעירים.
סתיו שפיר: במקומות שמסתכלים בראייה הוליסטית על הציבור הצעיר במדינה, מסתכלים על הגישה שלהם לכל דבר, בין אם זה לתחבורה ציבורית ובין אם זה למוסדות תרבות – להצגות, לקונצרטים, להרצאות נוספות מעבר לשעות הלימודים.
סתיו שפיר: על כל מכלול חייו של האדם הלומד שמתחנך וכרגע נמצא בשנים האלה בחייו שבו הוא מגדיר את עצמו רגע לפני שהוא יוצא לשוק העבודה וצריך לבחור את המשך דרכו.
סתיו שפיר: אני חושבת שגם גם כאן מוכרחים להתחיל לאמץ מדיניות כזו, ולהסתכל על המכלול הרחב של החיים של הסטודנטים על מנת לפתח אותם ולתת להם משהו בנוסף.
סתיו שפיר: אולי אנחנו לא יכולים להציע משכורות לסגל בכיר כמו שמציעים במקומות אחרים בעולם, אבל אנחנו בהחלט יכולים להציע דברים אחרים.
סתיו שפיר: בין אם זה סביבה לימודית אחרת.
סתיו שפיר: בין אם זה סביבת מגורים אחרת.
סתיו שפיר: בין אם זה אלף ואחת הטבות ויתרונות שיש בלמידה פה.
סתיו שפיר: ומה שמעיד על זה יותר מכל, כשבודקים בנתוני בריחת המוחות כמה מהאנשים האלה שכבר מצאו מקומות עבודה מסודרים בחו"ל באוניברסיטאות רוצים לחזור והיו מעדיפים לחזור למדינת ישראל אם היו יכולים, אפילו בשכר נמוך יותר, אנחנו רואים שאחוז ניכר – רוב רובם של המוחות הבורחים – רוצים לחזור.
סתיו שפיר: זאת אומרת, לא מדובר פה רק בעלויות שכר.
סתיו שפיר: מדובר בהרבה מאוד דברים אחרים, ואנחנו מוכרחים להתייחס אליהם.
עמרם מצנע: חברת הכנסת עדי קול.
עדי קול: שלום.
עדי קול: קודם כל אני רוצה לברך את פרופסור טרכטנברג.
מנחם בן-ששון: בשבילנו חברת הכנסת קול היא דוקטור, קודם כל.
מנחם בן-ששון: היא מומחית למחלות שנקראות אוניברסיטה בע"מ.
עמרם מצנע: מכיר ומוקיר.
עדי קול: קודם כל, תודה רבה.
מנחם בן-ששון: תודה רבה לך, על העבודה.
עדי קול: ותודה לפרופסור טרכטנברג.
עדי קול: אני מצטערת שהגעתי מאוחר.
עדי קול: אני עומדת בראש הוועדה לפניות הציבור, והתעסקנו שם בזכויות של סטודנטיות עובדות ולומדות מול משרד הכלכלה.
עדי קול: יש קשיים לגבי ההטבות שהן מקבלות.
עדי קול: ולכן אני הגעתי באיחור.
עדי קול: כשחזרתי מהדוקטורט לארץ קיבלתי מכתב שאמר שלום לך בתור אחד המוחות החוזרים.
עדי קול: זה מכתב נחמד מאוד.
עדי קול: אף פעם לא חשבתי להסתכל על עצמי כמוח.
עדי קול: אני יכולה להגיד שמצאתי עבודה די טובה, למי שמחפש.
עדי קול: אז לכל הדוקטורנטים שחוזרים, הכנסת היא מקום נהדר, ואנחנו צריכים אתכם גם כאן, לא רק באקדמיה.
עדי קול: אני רוצה לברך על צעדים שנעשו בשנים האחרונות, בעיקר להנגשה של אוכלוסיות מוחלשות באקדמיה – אוניברסיטה בע"מ זה צעד אחד.
עדי קול: שיתוף הפעולה שלנו עם ות"ת ומל"ג הלך וגדל בשנים האחרונות.
עדי קול: אני מאוד מברכת על זה.
עדי קול: כמה נקודות שחשוב לי להעלות, שמתייחסות גם לנושאים שעל הפרק.
עדי קול: אני מניחה שדיברתם הרבה על המשבר במכללות הטכנולוגיה.
עדי קול: אני ניסיתי בימים האחרונים לעודד את האוצר לחבר את הנושא הזה עם הסוגיה של ה-community collages.
עדי קול: איגום משאבים, משאבים שמוקצים לתוך התהליך הזה, אולי יוכלו להיעזר בהם גם למשאבים שנדרשים למכללות הטכנולוגיות, שאנחנו מנסים למצוא פתרון להם.