GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יורם הירשפלד: פורום פעול"ה הוא קואליציה בת 13 שנים שמאגדת משרדי ממשלה, ארגונים, חברות, עמותות, שמאגמים משאבים למען הבטיחות בדרכים.
<יורם הירשפלד: הנושא הזה של משמרות הזה"ב, לצערי, עולה בפנינו חדשות לבקרים.
<יורם הירשפלד: תמיד כשלמישהו משעמם, הוא מחפש במה הוא יכול לעסוק, והוא מעלה את הנושא הזה, כמין חוליה חלשה.
<יורם הירשפלד: אנחנו מתנגדים בצורה נחרצת למחשבה לפטר עובדים מקצועיים שמשיגים תוצאות, ולהמיר את עבודתם המקצועית במתנדבים.
<יורם הירשפלד: זה רע לעולם ההתנדבות, ובוודאי לא מכבד את עולם השכירים.
<יורם הירשפלד: העניין הזה של העסקת עובדים מקצועיים שמשיגים תוצאות צריך להימשך, בלי הרבה חוכמות, כמו שסגנית השר אמרה בצורה הכי ברורה שאפשר.
<יורם הירשפלד: העסקת מתנדבים – יפה מאוד – מתנדבים זה דבר חשוב מאוד, אבל הם לא באים בשום פנים ואופן במקום עובדים שכירים שעושים את מלאכתם נאמנה.
<יורם הירשפלד: ומשמרות הזה"ב, משרד החינוך, משטרת ישראל, זה עולם ומלואו שמשיג תוצאות.
<יורם הירשפלד: בואו נעזוב אותם לנפשם ונעודד אותם להרחיב את הפעילות ולהמשיך בהצלחה הזאת.
<יורם הירשפלד: נתמקד בדברים באמת בעייתיים.
עמרם מצנע: בטרם.
<אביטל אפל-פנקס: אביטל אפל-פנקס, מנהלת תחום מדיניות ציבורית בארגון בטרם לבטיחות ילדים.
<אביטל אפל-פנקס: תודה רבה על הדיון.
<אביטל אפל-פנקס: אני מצטרפת לדעת קודמיי.
<אביטל אפל-פנקס: אני רוצה להזכיר כמה נתונים לפני כן, שיתמכו בנושא.
<אביטל אפל-פנקס: קודם כול, אנחנו יודעים שילדים עד גיל תשע-עשר, יש להם מיומנויות מאוד נמוכות בחציית כביש, מיומנויות שבעצם גורמות להם להיות הרבה הרבה יותר פגיעים בדרכים.
<אביטל אפל-פנקס: אנחנו גם יודעים מסקרי תצפיות שהדרכים לבית-הספר הן לא בטוחות.
<אביטל אפל-פנקס: אנחנו רואים הרבה ליקויי בטיחות בדרך לבית-הספר, כך שכאשר אנחנו משקללים את שני הדברים האלה, אנחנו רואים כמה חשוב לאפשר להורים למצוא דרכים בטוחות להביא את הילדים שלהם לבית-הספר ולא לשלוח אותם במכוניות, מה שמגביר הרבה פעמים את הכאוס סביב בתי-הספר, כאוס שאנחנו מכירים מאוד טוב בכל בוקר ובוקר.
<אביטל אפל-פנקס: אנחנו יודעים מסקרים אחרונים שעשינו, שרק 60% מהילדים מבתי-הספר, נצפו בהם משמרות זה"ב.
<אביטל אפל-פנקס: כאשר נשאלו הילדים, אגב, כשהם לא במשמרות זה"ב, כמה נהגים עוצרים ונותנים להם זכות קדימה, 77% מהילדים דיווחו שהנהגים לא עוצרים באופן קבוע ונותנים להם זכות קדימה, מה שמגביר את הצורך בכוח עזר שיבוא ויאפשר להם לחצות את הכביש.
<אביטל אפל-פנקס: אנחנו חושבים שלצד כמובן שימור הפרויקט החשוב הזה ואפילו הגברה והרחבה שלו גם במגזר הערבי – אנחנו מקבלים הרבה תלונות על המגזר הערבי ששם אין משמרות זה"ב – אנחנו חושבים שגם צריך לפעול - - -
עמרם מצנע: שמענו שיש.
<אביטל אפל-פנקס: לא.
<אביטל אפל-פנקס: לא מספיק.
<אביטל אפל-פנקס: בהחלט לא מספיק.
עמרם מצנע: לא מספיק, אין ספק.
<אביטל אפל-פנקס: מאוד חשוב.
<אביטל אפל-פנקס: הילדים בחברה הערבית נפגעים הרבה יותר בדרכים, כאשר אנחנו רואים שגם אין פרויקטים שיעזרו להם, אז אנחנו מרחיבים את הפער.
<אביטל אפל-פנקס: אנחנו יודעים שבערים שיש להן יותר כסף גם משלמים למעבירי דרך שכר, כך שכל הזמן במקומות העשירים יותר אנחנו נותנים סל שירותים הרבה יותר טוב, ובמקומות שהמצב הסוציו-אקונומי שלהם נמוך בעצם אנחנו ממשיכים להרחיב את הפער והילדים האלה נותרים חשופים.
<אביטל אפל-פנקס: דבר אחרון, אנחנו ביחד עם עמותת "עיניים בדרכים" כבר העלינו את הנושא הזה בישיבה.
<אביטל אפל-פנקס: אנחנו מאוד מקווים שלצד פרויקטים חשובים כמו משמרות הזה"ב, יוצאו הנחיות לתשתיות – להנחות את מהנדסי הערים איך לבנות ואיך לשמר תשתיות בטוחות בדרך לבית-הספר, לאור כל המפגעים שאנחנו מכירים.
<אביטל אפל-פנקס: יש ידע מקצועי, יודעים איך לעשות את זה.
<אביטל אפל-פנקס: כיום יש לקונה מאוד מאוד חמורה בנושא ואני מקווה שעל-ידי ביצוע שני הנושאים האלה אנחנו באמת ניתן לילדים שלנו להגיע בשלום לבית-הספר.
<אביטל אפל-פנקס: תודה.
עמרם מצנע: יחיאל, "עיניים בדרכים".
<יחיאל מונטג: לא נותר לי הרבה להשלים אחרי מה שאביטל אמרה, אבל זו הזדמנות טובה לפנות לסגנית השר חוטובלי להרים את הכפפה ולסייע בידינו להביא את ההמלצות האלה לידי הנחיות.
<רון מוסקוביץ: זה מול השלטון המקומי.
עמרם מצנע: אנחנו גם כאן באוגוסט איתרנו בעיה שיש אי התאמה בין הצורך לשילוט, תמרור מיוחד ליד בית-ספר, היכן שמורידים את הילדים, לבין תקנות משרד התחבורה.
עמרם מצנע: משרד התחבורה אוסר בעצם על הרשות המקומית לשים תמרורים, שלטים שהם לא תקניים – שזה ברור לי, אבל את הדבר הזה צריך לפתור.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להבין.
ציפי חוטובלי: יש כאן גורם מהמשרד?
ציפי חוטובלי: אין כאן אף נציג של המשרד?
ציפי חוטובלי: אני רוצה לשמוע גורם מקצועי על הסיפור של התמרור.
עמרם מצנע: אני העליתי את זה כבר אז.
ציפי חוטובלי: לא מכירה את זה.
ציפי חוטובלי: מישהו כאן מכיר אולי?
<רון מוסקוביץ: אני יכול להסביר לך את זה בקליפת אגוז.
<רון מוסקוביץ: ההנחיות אוסרות לשים שילוט, זהירות כאן ילדים וכן הלאה – למרות זאת, אגב, יש לא מעט רשויות שכן מוסיפות תמרור, ותמרור אפילו בולט עם תאורה, עם לדים.
<רון מוסקוביץ: צריך לשנות, אולי לשקול במשרד – גורמי המקצוע – לתת הנחיות ספציפיות או לאפשר שילוט מסוים בסביבת מוסדות חינוך.
חמד עמאר: אין שילוט?
<רון מוסקוביץ: אם יש, הוא מנוגד לתקנות.
ציפי חוטובלי: מה הרציונל?
ציפי חוטובלי: מה הרציונל לאסור את זה?
עמרם מצנע: אני אסביר לך, ציפי.
עמרם מצנע: עמותת "עיניים בדרכים" לקחה על עצמה לטפל בחלק הזה של הגעת הילדים לבית-הספר ועזיבתם את בית-הספר בשעות הצהרים.
עמרם מצנע: אחד הפרויקטים, שלפי דעתי הוא פרויקט מצוין, זה תורנות הורים - לקבל את המכוניות, להוריד את הילד מהמכונית כך שההורה שמביא את הילד נשאר ליד ההגה, מישהו מההורים התורנים פותח את הדלת, לוקח את התיק ומעביר אותו מהאוטו אל שער בית-הספר.
עמרם מצנע: זה חייב לעשות ליד בתי-הספר כמה דברים.
עמרם מצנע: אחד, לסמן על הכביש את המקום שבו המכוניות האלה עוצרות לאותן שניות שנדרשות, ולנסוע הלאה, לעשות על זה שילוט ותמרור שלא מופיע בספר התמרורים.
עמרם מצנע: למשל, יש לפעמים מעקות בטיחות שניצבים במקומות שהם מהווים סכנה, דווקא ליד בית-הספר.
עמרם מצנע: זה סוג הדברים.
עמרם מצנע: יחיאל, פחות או יותר תיארתי את זה?
<קריאה: יש פרויקט כזה אצלנו.
<קריאה: "נשק וסע".
<יחיאל מונטג: אתה קלעת בול.
<יחיאל מונטג: המסמך שכתבנו יחד עם ארגון בטרם ועם מרכז השלטון המקומי, הוא מכסה את התחום שנופל בין הכיסאות – התחום שלא כל כך בטיפול הרשות הלאומית, לא כל כך בטיפול הרשות המקומית – וזה נותן מענה.
<יחיאל מונטג: כל מה שאנחנו צריכים זה לגליזציה של המסמך הזה ולהפוך אותו לתקנות.
<יחיאל מונטג: זה ישפר מאוד את המצב, כולל בהשקה עם משמרות הזה"ב.
עמרם מצנע: נוציא הוראות למהנדסי הערים כדי שישתפו פעולה.
יפעת קריב: אני יושבת ומקשיבה, הנושא הזה הוא נושא מאוד חשוב.
יפעת קריב: יש לי ארבעה ילדים, שניים מהם בתוך מערכת החינוך.
יפעת קריב: אני רוצה פעם אחת להתייחס לזה בפן של הילדים.
יפעת קריב: כשהילדים עצמם מגיעים למשמרות הזה"ב זו התרגשות מאוד גדולה.
יפעת קריב: האמת היא שמבחינתי, אם זה היה כל בוקר – הם מגיעים בזמן, הם לא מאחרים, גשם, לא גשם – זו איזושהי חדווה ואחריות ולמידה, ומגיעים לכיתה ו' והם נהיים גדולים.
עמרם מצנע: זו הוכחה חוזרת ונשנית, לתת להם אחריות והם לוקחים אותה ועושים אותה בצורה מיטבית, לא רק בתחום הזה אלא בהרבה מאוד תחומים.
<רון מוסקוביץ: לוקחים עד הסוף.
יפעת קריב: זה משהו שהוא מאוד משמעותי ואני חושבת שזה חלק מתהליך הלמידה.
יפעת קריב: אני יכולה להגיד שכאמא אני חרדה לילדים שלי בדרך שהם הולכים לבית-ספר ובחזרה, וגם התמונות – אפילו רק של הימים האחרונים – באמת, יש דברים כל כך קשים.
יפעת קריב: המודעות של לעמוד מאחורי רכב או לא לעמוד מאחורי רכב, שזה כל כך בסיסי וצריך לחזור על זה ולשנן את זה כל הזמן כמה אסור לעמוד מאחורי רכב – באמת, אסונות מאוד קשים שאנחנו חווים.
יפעת קריב: אני חושבת שזה נושא מאוד מאוד חשוב.
יפעת קריב: דיברת על כך שזה לא בכל בתי-הספר בארץ, ברור לי שאי-אפשר בכולם – כמו המועצות האזוריות – אבל כל בית-ספר שאפשר, אם אפשר לסייע בכך שזה יהיה שם זה חשוב מאוד.
יפעת קריב: אני רוצה להתייחס גם לנושא של "עיניים בדרכים" וליחיאל, שעוד כחברת מועצה בשלטון המקומי עשינו פרויקט ביחד, ולומר שבשני בתי-ספר שהילדים שלי נמצאים – באחד, באמת אני יודעת שאתה מלווה את זה וזה נעשה באופן מאוד מקצועי, אנחנו יודעים על איזה בית-ספר אני מדברת.
יפעת קריב: ההורים באים, פותחים את הדלת והילדים יורדים, באמת משהו שמאוד נקלט ומסודר.
יפעת קריב: בבית-ספר אחר זה בלעדיכם, הורים לקחו את זה באופן התנדבותי, ואני רוצה להגיד לכם שזה מתנהל בצורה על גבול המחפירה.
יפעת קריב: הורים לא מבינים מה הם צריכים לעשות, זה הופך להיות שיח הורים.
יפעת קריב: כל פעם כשאני מגיעה בבוקר ההורים עומדים ומדברים ביניהם, נפגשים למפגש בוקר, יורדים או לא יורדים - - -
<מקס אבירם: ברשותך, מי מנחה אותם?
יפעת קריב: בבית-הספר הספציפי – בלי להזכיר שמות – בית-הספר לקח על עצמו לעשות את זה לבד.
יפעת קריב: זה לא בצורה מסודרת, זה לא בצורה של הארגון, זה בלי הרשות, זה לא משהו שהוא מאורגן.
עמרם מצנע: בעצם, ועד ההורים.
יפעת קריב: ועד הורים לקח את הרעיון.
עמרם מצנע: מנהלת בית-ספר, אין לה אחריות.
<מקס אבירם: אבל צריכה להיות איזושהי הנחיה מקצועית לעניין הזה.
יפעת קריב: אין את ההנחיות, ואני יכולה לומר לכם שבבית-ספר שבו אין את ההנחיות לא נעים לי להעיר להם כי אז יגידו, הנה הח"כית הזאת מעירה להם כל בוקר, אבל זה לא שיח הורים שהם באים ונפגשים למפגש בוקר שלהם לדבר, וזה מה שזה הופך להיות שם.
<מקס אבירם: תגלי לנו בסוד ואנחנו נטפל בזה.
<רון מוסקוביץ: אני אגלה לך ואנחנו נטפל בזה בקרוב.
יפעת קריב: כמו שנאמר, צריך להכניס את זה לתקנות, זה צריך להיות מסודר, זה צריך להיות בכל בית-ספר.
יפעת קריב: זה מיזם מבורך בשני הצדדים שלו – גם של משמרות הזה"ב וגם של "עיניים בדרכים" – פשוט חובה, אני ממש תומכת בזה ומברכת את כל העוסקים במלאכה.
<יחיאל מונטג: קלעת בול.
<יחיאל מונטג: זה מיזם שלא מתנהל מעצמו, הוא צריך ליווי מקצועי לאורך שנים.
עמרם מצנע: אנחנו רוצים להתחיל לסכם.
<מקס אבירם: שמי מקס אבירם, אני מאגף זה"ב במשרד החינוך, אני רוצה להציג כמה נקודות בהקשר של הדיון הזה.
<מקס אבירם: אל"ף, אני מברך מאוד על הדיון ואני מקווה מאוד שבסופו של דבר תוחלט ההחלטה הנכונה, שכמו שכבוד היושב-ראש אמר, once יש פרויקט שהוא מוצלח, צריך להשאיר אותו ולא להתחיל כל שנה לחפש מה עושים אתו.
<מקס אבירם: אני רוצה להזכיר כמה נקודות.
<מקס אבירם: נקודה מרכזית אחת – במשרד החינוך יש אגף שנקרא האגף לזהירות ולבטיחות בדרכים והוא אמון על החינוך לבטיחות בדרכים מגן הילדים ועד "פרחי ההוראה" שלומדים במכללות השונות להוראה.
<מקס אבירם: אנחנו מפעילים תוכניות ופעילויות ורכזי בתי-ספר – אני עושה את זה על קצה המזלג – בכל המגזרים, כולל המגזר הערבי, והתוכנית הזאת של משמרות זה"ב היא תוכנית אחת מני רבות שאמורה לטפל באספקטים השונים הכוללים של החינוך לבטיחות בדרכים, בשימושי הדרך השונים – הולכי-רגל, רוכבי אופניים, נוסעים ברכב, נהגים וכן הלאה וכן הלאה.
<מקס אבירם: זאת נקודה אחת.
<מקס אבירם: נקודה שנייה, אנחנו מנסים לקדם כרגע איזושהי תוכנית - ואנחנו גם נצליח – שתטפל בארבעה מרכיבים מרכזיים של הגעת תלמידים לבית-הספר ויציאה ממנו.
<מקס אבירם: זה לא רק משמרות הזה"ב.
<מקס אבירם: צריך להבין שבקרב משתמשי הדרך האלה, קרי התלמידים, יש הגעות שונות לבית-הספר.
<מקס אבירם: יש קודם כול את התלמיד הבודד מגיל תשע ומעלה, שמגיע ברגל לבית-הספר וממנו, וצריך ללמד אותו בבית-הספר את הדרך הבטוחה מביתו לבית-הספר, וחזרה.
<מקס אבירם: הנקודה השנייה היא משמרות הזה"ב שכולנו פה, אני חושב, מסכימים על כך שהפרויקט הזה צריך להמשיך, יש לו הצלחה, יש לו אג'נדה חינוכית, יש לו המון המון מרכיבים שלאו דווקא קשורים לבטיחות בדרכים, הם קשורים למנהיגות וכן הלאה, שאותם ילדים שעושים את הפעולה הזאת מקבלים בעצם את כל הפרמטרים האלה.
<מקס אבירם: נקודה שלישית, ולא פחות חשובה, זה האלמנט של "נשק וסע" שאנחנו צריכים להסדיר אותו לגבי כל התלמידים שמגיעים בהסעות ההורים לבית-הספר, ובאמת יש כאוס בהמון המון מוקדים כאלה שצריך לסדר אותם ולארגן אותם.
<מקס אבירם: הדבר הרביעי, הלא פחות חשוב, זה ההסעות.
<מקס אבירם: גם שם יש צורך לסדר את העניין, ואם אנחנו נוכל לקדם וליצור חבילת בטיחות שמאגדת את כל ארבעת הנושאים האלה ביחד ומטופלת על-ידי כל הגורמים השונים השותפים לעניין הזה, אני חושב שאנחנו נגיע לאיזושהי אופטימיזציה של הגעת התלמיד בשלום לבית-הספר וממנו.
<מקס אבירם: אני חושב שגם כל הפרמטרים האחרים שאנחנו עוסקים בהם, כל התוכניות האחרות, שואפות לחנך את התלמיד הבודד או את התלמידה הבודדת להיותו משתמש דרך זהיר ונבון גם אחר הצהרים ולא רק בבוקר.
<מקס אבירם: זאת נקודה שחשוב מאוד להדגיש אותה.
<מקס אבירם: ברשותך, עוד נקודה אחת.
<מקס אבירם: רון הזכיר את זה, אני רוצה להדגיש שוב – אנחנו, בשיתוף עם המשטרה ועם הרשות הלאומית, הקמנו ועדה שעובדת עכשיו על התכנים של משמרות הזה"ב על מנת להפוך אותם לתכנים אחידים שיילמדו בכל הארץ בצורה אחידה ומוסכמת.
עמרם מצנע: אני רוצה להזכיר שבאוגוסט היה דיווח – אני לא זוכר אם זה אתה – על כך שנכתבת תוכנית לימודים חדשה בנושא תעבורה בדרכים לכיתות - - -
<מקס אבירם: י'-י"א.
עמרם מצנע: איפה זה עומד?
<מקס אבירם: אנחנו כבר בשלבי סיום של כתיבת התכנים לכיתות י', ואני מאוד מקווה שבקרוב מאוד אנחנו נוכל לעשות פיילוט על התוכנית הזאת.
עמרם מצנע: אנחנו עוקבים אחריכם, תזכרו.
<מקס אבירם: אנחנו שמחים שאתם עוקבים אחרינו.
<טל פדידה: אבל יש תוכניות ליסודיים, לכיתות ו', ויש תוכניות החל מכיתה י', י"א, כשכבר מתחילים י"ב, להוציא רישיון.
<טל פדידה: שמי טל פדידה, אני ממועצת התלמידים והנוער הארצית.
עמרם מצנע: הנה, יש כאן תלמידה.
ציפי חוטובלי: הם גדולים, הם לא במשמרות הזה"ב.
עמרם מצנע: אתן גדולות כבר.
<טל פדידה: אבל אנחנו זוכרות את התקופה הזאת.
<טל פדידה: באמת יש פעילויות ביסודי, כיתה ו', שזה כל משמרות הזה"ב, ויש את הפעילויות בכיתה י', י"א, י"ב, שזה לקראת רישיון, אבל מה קורה בחטיבה, בשנים בין ז' ל-ט', מלבד מה שהיה אצלי בבית-ספר, שהיו החידונים.
<מקס אבירם: איפה זה אצלך בבית-ספר?
<טל פדידה: אני בנתניה, בש"י עגנון.
<טל פדידה: אצלנו דווקא מאוד מעודדים, אבל היו לנו גם את החידונים.
<טל פדידה: מעבר לזה, אני לא זוכרת שהיה לנו עוד משהו.
<טל פדידה: השאלה אם שווה לחשוב על דרכים כי זה הגיל שנוער הולך להתנדב ויוצא בצהרים עם חברים, יוצא לכל מיני פעילויות, והרבה לא יודעים.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להגיד לך את עמדתי בעניין הזה.
ציפי חוטובלי: מאחר שסוגיית החינוך היא סוגיה של תקצוב, עמדתי האישית היא שחשוב להשקיע בגיל הרך ובכיתות ההכשרה לקבלת רישיון, זה בעצם הגיל הקריטי שבו הידע הופך להיות שימושי.
ציפי חוטובלי: בעיני, הגילאים האחרים, גילאים שבהם אפשר לתת הרבה מאוד מקום לכל מערך ההסברה ולמערך האלטרנטיבי של תנועות הנוער, שם יש מקום בהחלט להכניס את הנושא הזה כנושא חינוך בלתי פורמלי.
ציפי חוטובלי: כרגע, בהיעדר תקציב ל-א' עד י"ב, שזה תמיד הכי טוב שחינוך תעבורתי יהיה חלק בלתי נפרד מהכול, הדגש שלנו כרגע על כיתות י'-י"א, שאלה כיתות ההכשרה, ואנחנו בקרוב נשיק – דיברנו עם שר החינוך על תוכנית שהיא ממש מחוץ לקופסה, היא יוצאת אפילו מגבולות בית-הספר והיא מייצרת משהו חוויתי עבור התלמידים, שהוא בלתי נשכח.
ציפי חוטובלי: אני מאוד מקווה שעוד השנה הזאת אנחנו נוכל להציג את התוכנית.
<טל פדידה: וזה לנוער שנמצא בחינוך הבלתי פורמלי.
ציפי חוטובלי: זה לחינוך הפורמלי, כיתות י'-י"א.
ציפי חוטובלי: אנחנו רוצים לשפר את הכשרת הנהג הצעיר.
ציפי חוטובלי: אלה השנים הקריטיות לדעתי שבהן אתם מקבלים רישיון ויוצאים לדרך.
ציפי חוטובלי: זה כמו הכשרת חיילים – מעבירים אותם טירונות, אנחנו מעבירים אותם לפעילות המבצעית אחר כך.
עמרם מצנע: אתי, אחרונה, בבקשה.
<אתי בנימין: שני דברים.
<אתי בנימין: אחד, כל הנושא של סימון מעברי חצייה ליד בית-הספר.
<אתי בנימין: לצערי, הרשויות המקומיות לא מקפידות לסמן לפחות פעמיים בשנה את מעברי החצייה, את גדרות הבטיחות, את כל המערך הזה סביב בתי-הספר.
<אתי בנימין: בדרך כלל עושים את זה בסוף חודש אוגוסט, לפני פתיחת שנת לימודים, תוך כמה חודשים מעבר החצייה נמחק, ואני חושבת שיש חשיבות גדולה מאוד שמעברי החצייה וכל הסימונים ליד בתי-הספר יהיו תקינים והרשויות יקפידו לסמן אותם לפחות פעמיים בשנה.
<אתי בנימין: זה דבר אחד.
<אתי בנימין: הדבר השני, הזכרת פה את ועדי ההורים.
<אתי בנימין: אנחנו, ביחד עם יחיאל, בונים כרגע תוכנית להרחיב את כל הפרויקט של "נשק וסע" לכלל ועדי ההורים בארץ, כמה שרק אפשר, ואנחנו מאמינים שנצליח.
עמרם מצנע: מישהו מחברי הכנסת רוצה להתייחס?
ציפי חוטובלי: אני רוצה להודות לכולם ולהיפרד.
ציפי חוטובלי: זה יום מאוד עמוס עבורי בגלל רצף הוועדות שעוסקות בנושא בטיחות.
ציפי חוטובלי: אני מודה שוב ליושב-ראש ועדת החינוך על הבחירה של הנושא החשוב הזה, לרשות הלאומית כמובן שמלווה אותנו בכל התהליכים, ולכל הגורמים שעוסקים במלאכה.
<יהודה סקר: כל התלמידים וההורים.
עמרם מצנע: עוד מישהו מחברי הכנסת?
מסעוד גנאים: אני רוצה לברך את חמד עמאר ואת סגנית השר על יום הבטיחות בדרכים.
מסעוד גנאים: בקשר למשמרות הזה"ב, אני חושב שעניין המעורבות של החינוך, מאחר שכולנו יודעים שבעיית הנהיגה, בעיית הבטיחות היא בעיה קודם כול חינוכית ותרבותית, אז לחנך תלמידים זה חשוב מאוד, אבל בקשר לבתי-ספר ערביים אני חושב שאם יש בעיה בקשר לשוטרים כי אין שוטרים, אפשר דרך מתנדבים, אפשר דרך הכשרת אנשים אחרים לעשות את הפרויקט החשוב הזה, שגם ייכנס לכל בתי-הספר הערביים.
<רון מוסקוביץ: אולי סטודנטים, מלגות.
מסעוד גנאים: אולי סטודנטים.
מסעוד גנאים: אני חושב שאתם תמצאו אנשים שם.
<טל פדידה: מה עם תלמידי כיתות י', מחויבות אישית, הם יכולים לבוא ולהתנדב במשמרות הזה"ב ולעזור?
מסעוד גנאים: למשל.
<רון מוסקוביץ: נבחן את הרעיונות הללו.
<טל פדידה: אפשר להעביר להם הדרכה של שנה או חצי שנה, ואז באמת זו תהיה המחויבות האישית שלהם.
עמרם מצנע: זה רעיון טוב מאוד.
<רון מוסקוביץ: הבעיה זה שעות הלימודים, אבל צריך לבחון את זה, יכול להיות.
עמרם מצנע: יש עוד מישהו שפספסתי לקראת סיום?
<ד"ר שי סופר: שמי ד"ר שי סופר, אני המדען הראשי של הרשות לבטיחות בדרכים.
<ד"ר שי סופר: אני מסכים עם כל מה שנאמר בהקשר למשמרות הזה"ב, אבל רציתי גם להתייחס לבטיחות בסביבת בתי-הספר.
<ד"ר שי סופר: אני חושב שבשנים האחרונות נעשתה פעילות מצוינת בנושא הסובות.
<ד"ר שי סופר: היום, הורה שמגיע לבית-הספר, לא חוזר באותה דרך, הוא יכול להסתובב בצורה מאוד מאוד בטוחה, זה דבר שהוא מצוין.
<ד"ר שי סופר: דבר שני, ב-2010 השר אישר למעשה דוח של ועדה בנושא מהירויות.
<ד"ר שי סופר: כל הנושא של העלאת המהירות בבין-עירוני אושר, אבל אימוץ אזור ה-30 קמ"ש טרם אושר.
<ד"ר שי סופר: אני מקווה מאוד שזה יאושר כי זה מאוד רלוונטי לאזור של בתי-ספר, מאוד דומה למה שנעשה באירופה.
<ד"ר שי סופר: נושא אחרון, לגבי התמרור.
<ד"ר שי סופר: אני רק מזכיר שאנחנו חתומים על אמנת וינה, אמנה שחתומות עליה חלק גדול מהמדינות שחברות באומות המאוחדות, באו"ם, ולכן כל תמרור חייב להיעשות במתווה של אמנת וינה.
<ד"ר שי סופר: זאת אומרת, אנחנו לא נוכל לעשות תמרור שהוא תמרור שסותר או עומד בניגוד להנחיות של האמנה.
<ד"ר שי סופר: האמנה נחתמה ב-67', לפני 46 שנים, אבל מאז היא עודכנה פעמים רבות, ושוב, התמרור חייב להיות לאור האמנה.
<ד"ר שי סופר: תודה רבה.
עמרם מצנע: אני מוכרח לומר לך שאני שמעתי כבר פעם אחת את הטיעון הזה, אבל הבנתי שבאמנה הזאת אין הוראה ברורה חד-משמעית או תקן חד-משמעי, שאומר – זה התמרור ואין בלתו – אלא יש בהחלט אמירות שמדינות יכולות להוסיף ולשפר, כל עוד זה לא סותר את הדברים המקצועיים שמופיעים באותה אמנה.
עמרם מצנע: לכן, צריך למצוא את הדרך ולא להתחבא מאחורי האמירה הזאת.
עמרם מצנע: היה פה באוגוסט גם מישהו ממשרד התחבורה, שהוא נופף בדגל הזה.
<ד"ר שי סופר: אני לא מנופף בדגל הזה.
<ד"ר שי סופר: אני גם חבר בוועדה באו"ם שעוסקת באמנה, WP1, והראייה היא – בגלל שהיום, רישיון הנהיגה הוא בין-לאומי – לא לתמרר תמרורים שהם בלתי נהירים לכלל הנהגים.
<ד"ר שי סופר: אני לא חושב שאנחנו מתחבאים מאחורי האמירה, אבל אם יש שלט למשל של זהירות ילדים בדרך, שהוא שלט הוריה מאוד ברור, מאוד מסוכן להוסיף עוד שלט שלא ברור לנהגים אחרים.
עמרם מצנע: אני לא רוצה להיכנס איך פותרים את הבעיה הטכנית, אבל צריך להתמודד אתה כי הרעיון הזה של מה שנקרא פה "נשק וסע" הוא רעיון טוב שמסדיר.
עמרם מצנע: הלוא בתי-הספר, לפחות הישנים ביניהם, נבנו ללא שום התייחסות לבטיחות בדרכים, ללא שום התייחסות להגעה לבית-ספר.
עמרם מצנע: אני מכיר את זה מחיפה.
עמרם מצנע: בירוחם אין כל כך בעיית מכוניות מסיבית מדי, אבל בחיפה יש היום אפילו ויכוח – מי שמכיר באחד מהצמתים הראשיים בכרמל – איך פותרים את הבעיה.
עמרם מצנע: ולכן, צריך להיות פה יצירתי ולמצוא את הדרכים.
עמרם מצנע: אני לא בעד להפר אמנות בין-לאומיות שאנחנו חתומים עליהן, אבל אפשר למצוא להערכתי את הדרך איך לעשות את זה נכון, מבלי לסתור את הרוח של האמנה.
עמרם מצנע: עוד מישהו שפספסנו?
עמרם מצנע: רון, אתה רוצה להגיד עוד כמה משפטים?
<רון מוסקוביץ: אני רוצה לומר לוועדה שאנחנו נשמח לבוא ולעדכן בהמשך בהתפתחות הנושא של משמרות הזה"ב.
<רון מוסקוביץ: אני חושב שהמסר היה ברור, הובהר לנו.
<רון מוסקוביץ: אנחנו בסך הכול די מסכימים עם כך שהפרויקט הזה הוא פרויקט דגל, שצריך לשמר אותו ולהרחיב אותו, ואני שמח באמת על הדברים המחכימים והתומכים שקיבלנו פה בדיון.
עמרם מצנע: אני קודם כול רוצה באמת להודות לכל מי שמעורב במאבק הכול כך חשוב הזה של תאונות דרכים.
עמרם מצנע: אמרתי בתחילת הדיון שמושקעים המון מאמצים, המון אנרגיות, הרבה אנשים מעורבים, ועדיין אנחנו לא מצליחים להדביר את המחלה הכרונית הזו של החברה המודרנית.
עמרם מצנע: אני גם לא בטוח, למרות שאמרתי את זה בתחילת דברי, שיש נוסחת זהב.
עמרם מצנע: אין ספק שהמאמץ צריך להתקיים, ולא להתייחס למאבק בתאונות דרכים כמו למזג האוויר בלונדון, זאת אומרת, מדברים על זה ועוברים לסדר-היום.
עמרם מצנע: עלו פה מספר דברים שאני רוצה להדגיש בסיכום: 1.
עמרם מצנע: באמת, מחויבות משרד החינוך לסיים את הכנת התוכנית החדשה לכיתות י'-י"א.
עמרם מצנע: הרשות עדכנה אותנו על כתיבת התוכנית הלאומית למלחמה בתאונות דרכים.
<רון מוסקוביץ: יש לנו תוכנית רב-שנתית, עם יעדים מאוד ברורים.
עמרם מצנע: צריך להציג אותה בהזדמנות בוועדה.
<רון מוסקוביץ: נשמח להציג אותה גם פה.
עמרם מצנע: על זה סיכמנו במפגש באוגוסט.
עמרם מצנע: 3.
עמרם מצנע: אני מציע לקחת ברצינות את הרעיון של נציגות מועצת התלמידים הארצית, טל ואביגיל, להשתמש באמת ולשתף את התלמידים, בעיקר מחטיבת הביניים שהם פחות עסוקים, כפי שאנחנו יודעים, והפרויקט האישי שעושים הרבה מאוד בתי-ספר.
<רון מוסקוביץ: מחויבות אישית.
עמרם מצנע: במחויבות האישית, כחלק מהנושא הזה – להדריך, לסייע, לעמוד אולי יחד עם משמרות הזה"ב.
עמרם מצנע: 4.
עמרם מצנע: הדבר הכי חשוב, אני חושב שקיבלתם רוח גבית די משמעותית – גם מסגנית השרה, יש לכם את זה גם מאתנו – לא לפגוע בתוכנית של משמרות הזה"ב.
עמרם מצנע: היא תוכנית טובה, היא תוכנית נכונה, היא תוכנית שמשיגה הרבה מאוד מטרות, אלא ההיפך, לראות איך מגדילים את היקף כוח-האדם שעוסק בזה, גם המקצועי השכיר וגם המתנדב, כדי להגיע לכל בתי-הספר בארץ.
עמרם מצנע: זה צריך להיות יעד.
עמרם מצנע: לא ייתכן שתוכנית, שהיא מוגדרת כתוכנית נכונה וטובה, מגיעה לקצת יותר מ-50% מבתי-הספר רק בגלל שחסרים עוד כמה מיליונים.
עמרם מצנע: ואם רוצים לעבור גם למתנדבים, לעשות את זה בהדרגה, עם פיילוט - -
<רון מוסקוביץ: תהיה בחינת פיילוט.
עמרם מצנע: - - של מספר יישובים, לראות איך זה פועל.
עמרם מצנע: ולהערכתי, גם בסוף הפיילוט הזה יסתבר שהשילוב של אנשי מקצוע שזה תפקידם, ומתנדבים, הוא השילוב המנצח, כמו בהרבה מאוד תחומים אחרים שבהם אנחנו עוסקים.
עמרם מצנע: אני יכול לומר לך ולאחרים – הוועדה הזאת לא תאפשר לפגוע בפרויקט המוצלח הזה שנקרא משמרות הזה"ב, ואני מבקש מהמשרדים השונים, אם הדברים האלה לא יסתדרו, יעלו סימני שאלה, לחזור אלינו לוועדה.
עמרם מצנע: על סדר היום תקנות צער בעלי חיים.
עמרם מצנע: אי אפשר להתחיל את הישיבה הזאת הבוקר בלי להתייחס, כמובן, לכתבה שאליה נחשפנו אתמול בערוץ 10, של טיפול בתרנגולות ובתרנגולי הודו במפעלי "זוגלובק".
עמרם מצנע: גם אוכלי בשר כמוני – בהחלט היה מקום לזעזוע עמוק לראות את ההתנהגות, גם הפלילית, העבריינית, אבל כמובן גם המזוויעה הזאת של העובדים.
עמרם מצנע: אנחנו, כמובן, נידרש לנושא הזה.
משולם נהרי: מה למשל?
עמרם מצנע: לא ראית?
משולם נהרי: שמעתי.
דב ליפמן: כדאי היה להקרין את זה פה.
עמרם מצנע: אנחנו נידרש לזה בטווח הזמן הקצר.
משולם נהרי: תנאי החזקתם?
עמרם מצנע: תנאי שינועם ממכולות, כלובים ומשאיות בצורה תעשייתית אל תוך סרטים נעים שמובילים אותם לשחיטה, ומשם כמובן לשולחננו.
עמרם מצנע: אבל הכתבה התרכזה באותו חלק של העברתם מהכלובים שבהם הם מגיעים עם משאיות ענק, סיימיטריילרים, אל מכונות תעשייתיות שעושות את מה שעושות בתהליך הזה.
עמרם מצנע: לכולם ברור שבסוף הן מגיעות לשחיטה ולמקום שכאלה דברים מגיעים, אבל המחוקק, ובכלל החברה, לא מוכנים לעבור לסדר היום רק בגלל העובדה שבסוף הם גם נשחטים.
עמרם מצנע: יש כאלה, כמובן, שנלחמים גם נגד זה - -
<אבי צרפתי: אולי דווקא בגלל שבסוף הם נשחטים - -
עמרם מצנע: בסדר, יכול להיות.
עמרם מצנע: זה לא הדיון פה, ואנחנו לא נעסוק בזה עכשיו.
משולם נהרי: אלה שנשחטות שפר גורלן.
משולם נהרי: אבל אלה שמגדלים אותן כמטילות, ואחרי זה מחסלים אותן בגריסה או במכות חשמל – זה יותר גרוע.
דב ליפמן: אבל אפילו אלה שהולכות לשחיטה כשרואים את הסרטון זה מזעזע.
משולם נהרי: אני ראיתי במציאות, לא בסרטון, מה עושים עם כל המטילות.
עמרם מצנע: בכל אופן אנחנו נידרש לנושא הזה בקרוב.
עמרם מצנע: רציתי לפתוח בזה כי זה נושא ההגנה על בעלי חיים בכלל, והמקרים שאנחנו נחשפים אליהם לאחרונה ב"אדום-אדום" ובטיפול באפרוחים.
עמרם מצנע: הדבר המתמיה הוא שלמרות שנחשפות כתבות ולמרות שהציבור מגיב בכעס גדול עדיין לא מוצאים לעצמם האחראים – למשל המנכ"ל שהופיע אתמול בטלוויזיה – לבדוק את עצמם לפני שזה נחשף, ורק אחרי שזה נחשף נוקטים פעולות וצעדים נדרשים.
עמרם מצנע: אני לא מבין אפילו את ההיגיון הבסיסי של מי שממונים על כך ואחראים על כך ועוסקים בזה.
<קריאה: ואכיפה.
עמרם מצנע: ואכיפה, כמובן.
עמרם מצנע: על זה דיברנו ונדבר עוד.
<ענת יערה פלדמוס: זאת קהות חושים.
<רותי רוזנטל: רותי רוזנטל, אני מהמשמר האזרחי.
<רותי רוזנטל: אני גם טבעונית.
<רותי רוזנטל: גם אחרי שהכתבה הזאת נחשפת כמו ב"אדום-אדום", אני שומעת שלא עשו עם זה כלום.
<רותי רוזנטל: עדיין "אדום-אדום" שומרים למשל על כשרות, עדיין אין שם שום הגנה על בעלי חיים, עדיין יש התעללות.
<רותי רוזנטל: לא מזמן צילמו עגלים.
<רותי רוזנטל: היום בנות שעמדו וקשרו זאת את זאת כדי שיפסיקו להתעלל בעגלים שנשארים במשאיות שעות על גבי שעות.
<רותי רוזנטל: אולי לא דוחפים, אבל גם.
<רותי רוזנטל: גם אחרי חשיפה הדברים האלה לא מטופלים משום כיוון.
<רותי רוזנטל: אני חייבת לציין את העובדה הזאת.
עמרם מצנע: אין ספק שכל עוד האחראים לא יעמדו לדין פלילי על מעשיהם אז התוצאות גם של החשיפה לא תהיינה מספיקות.
עמרם מצנע: אבל בזה נעסוק בנפרד.
<רעות הורן: אני רעות הורן מעמותת "אנונימוס" לזכויות בעלי חיים.
<רעות הורן: אני שמחה על הדיון היום, והוא גם יצא בעיתוי טוב.
<רעות הורן: בחשיפה שראינו אתמול על המשחטה של "זוגלובק" רואים הרבה עבירות על החוק.
<רעות הורן: כמובן, יש התעללות מאוד קשה בכל המשחטות, אבל הייתה לנו האפשרות לחדור ולצלם.
<רעות הורן: רואים שם תרנגולים שנמצאים בהמתנה לשחיטה אחרי שהם הורעבו עוד לפני שהם יצאו מהלול, כמובן כדי שהמזון לא יתבזבז לפני שחיטה.
<רעות הורן: אחר כך ממתינים שם במשאיות אחרי שהם כבר מגיעים ועוברים את הדרך במשך 19-16 שעות; אחר כך הם עוברים פריקה מאוד אלימה שבה תולשים להם רגליים וכנפיים וראש – פשוט מפרידים אותו מהגוף.
דב ליפמן: ראש?
<רעות הורן: - - הם נחבטים שם שוב ושוב - -
משולם נהרי: הוא נמכר כבשר כשר?
<רעות הורן: אם אחרי זה שוחט אסר את זה או לא – אני כבר שמעתי כמה רבנים שהתקשרו אלינו אתמול ואמרו שיש חשד נפולה.
<רעות הורן: אלה דברים מאוד מדאיגים.