GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב אשר: אני תמיד טוען שגם בארמון של המלכה אליזבת יש מקום שנקרא "פח זבל".
יעקב אשר: תמיד יש מקומות שיש בהם בעיות.
עמרם מצנע: יש תמיד תחתית.
יעקב אשר: השאלה כמה התחתית, מה הרוחב שלה, מה העומק שלה, כמה היא משפיעה על שאר המקומות.
יעקב אשר: דבר נוסף שצריך לבחון, והוא קל לבחינה, זה התנאים הפיזיים.
יעקב אשר: במדינת ישראל יש בתי ספר שנמצאים בתנאים פיזיים טובים ויש כאלה שלא, ואני לא מתכוון רק למגזר החרדי ואני גם לא מתכוון רק למגזר הערבי.
יעקב אשר: בתוך הספקטרום הזה של מדינת ישראל - - -
עיסאווי פריג': לא רציתי לציין את זה, כי זה מובן מאליו.
יעקב אשר: זה דבר, עמרם, שאפשר לקחת כפרויקט, לקבל את הדוחות המתאימים לעניין הזה, לבדוק ולנסות, לעשות טיפולי רוחב.
יעקב אשר: אנחנו מדברים על דמוקרטיה, על חינוך להומניות, אלה דברים נהדרים, ואת כבר אוחזת בשמיטת חובות, זה נהדר - - -
עמרם מצנע: אין פה דיון, כי זה טריוויאלי.
עמרם מצנע: הבעיה היא כסף.
יעקב אשר: יש דיון.
עמרם מצנע: אין דיון.
יעקב אשר: יש דיון איך אתה פותר את זה.
<יהודית גידלי: אתה פותר עם הרבה כסף.
יעקב אשר: שוב, יכול להיות שזה אחד מהתסכולים של ראש עיר לשעבר שמגיע לכנסת.
יעקב אשר: אני מנסה להפוך את זה לתוכנית עבודה.
יעקב אשר: היא תחייב או לא תחייב, זה תלוי בכוח הפוליטי של כולנו.
יעקב אשר: זאת אומרת, אם כולנו משוכנעים שנגיע לאיזון מסוים, יכול להיות שמחר, כשיגיעו מקבלי ההחלטות, יפעת תדאג בקשרים שלה עם השרים שיש לה, ואני בקשרים שלי עם השרים שאין לי ואתה בקשרים שלך עם השרים שיש לך, להביא את זה לקדמת הדיון.
עמרם מצנע: למשרד החינוך יש תוכנית מאוד מפורטת של בניית בתי ספר.
עמרם מצנע: הדוגמה היתה גני הילדים עכשיו.
יעקב אשר: זה לא רק הבנייה, אני מדבר על תנאים פיזיים.
יעקב אשר: גם בית ספר שנבנה לפני 30 שנה ולא טופל מספיק במשך כל השנים הללו אלה דברים שפוגעים גם באיכות של בית הספר, גם באיכות של התלמידים, גם בכיף של המורים לבוא וללמד באותו בית ספר.
עמרם מצנע: היה חוזר על החלוקה בין הרשמי למוכר שאינו רשמי ולפטור, כי מדינת ישראל לא מרגישה אחריות.
יעקב אשר: גם בזה, אבל לא רק בזה.
יעקב אשר: אם תיקח רק בתי ספר רשמיים או רק בתי ספר ממלכתיים-דתיים, תראה בתי ספר שיש להם כל הדברים שהם צריכים – מעבדות משוכללות ביותר, שדרוג של הדברים ושימור של הדברים ובמקומות אחרים לא, ואני אומר לך את זה מידיעה.
יעקב אשר: דבר נוסף שהוא אתגר עצום מבחינתנו, זה עלה כמה וכמה פעמים, אני צועק על זה כבר שנים, זה הנושא של הדיפרנציאליות בתקצוב של החינוך.
יעקב אשר: זה גם ברווחה, לא רק בחינוך, אבל בחינוך על אחת כמה וכמה.
יעקב אשר: לא יכול להיות שני סוגי ילדים במדינת ישראל, ילד אחד שיש לו יותר וילד אחד שיש לו פחות - - -
עמרם מצנע: הבעיה היא התקצוב הדיפרנציאלי.
יצחק הרצוג: הרשויות הגדולות אומרות: אנחנו לא מוכנות שיורידו לנו.
עמרם מצנע: בשביל זה יש מדינה.
יעקב אשר: הרשויות הגדולות האלה, שקיבלו מהטבע מתנה שנקראת "ים", עם 1,000 חדרים של בתי מלון שמכניסים ארנונה פי חמישה מאשר ביישוב פריפריאלי, יכולים לקחת חלק מהכסף הזה ולהשקיע אותו בחינוך, ומשרד החינוך יחלק את זה אחרת.
עמרם מצנע: המשרד היחיד שהצליחו לעשות בו תקצוב דיפרנציאלי – מיהו?
עמרם מצנע: אתם יודעים?
עמרם מצנע: משרד הדתות.
יצחק הרצוג: אני גם עשיתי ברווחה בחלק מהדברים.
עמרם מצנע: עדיין ברווחה זה 75%-25%.
יצחק הרצוג: הבסיס.
יעקב אשר: גם בתחבורה.
עמרם מצנע: אתה מדבר על פרויקטים.
עמרם מצנע: בתקציבי מדינה, כשיש את המצ'ניג - - -
יצחק הרצוג: ברווחה הוספנו המון נושאים, אבל הליבה עדיין בחוץ.
עמרם מצנע: הליבה נשארה 75%-25% ויש יישובים שאין להם ה-25% שלהם.
עמרם מצנע: אתה יודע, לוקחים להם את זה במקור.
יעקב אשר: נושא נוסף ואחרון, אמרה את זה יפעת, זה הנושא שאני קורא לו "לקויות למידה קלות".
עמרם מצנע: לקויות למידה זה תחום - - -
יעקב אשר: זה תחום שנופל בין הכיסאות, כי הוא לא נחשב לחינוך מיוחד.
עמרם מצנע: עוסקים בו רק בדבר אחד, וזה הקלות בבחינות.
עמרם מצנע: לא עוסקים - -
יפעת קריב: בנשמה של הילדים.
עמרם מצנע: - - במתן כלים.
עמרם מצנע: אני מכיר את זה היטב.
יעקב אשר: כשהייתי יושב עם אנשי המקצוע שלי והיו מספרים לי כמה כיתות חינוך מיוחד של ילדים עלו מגני הילדים לבתי הספר, מדדתי את ההצלחה של אגף החינוך שלי בכמה פחות כיתות חינוך מיוחד נפתחו לאחר גני הילדים.
יעקב אשר: ראיתי את זה בעיניים, כשהיו שנתיים שהשקענו המון בנושא של אבחונים, חלק גם בתוכנית הלאומית "ילדים ונוער בסיכון" שעשינו.
יעקב אשר: אגב, והרבה ברכות מגיעות לבוז'י על כך.
יעקב אשר: הרבה מאוד פעילויות עשינו גם מעבר לתקציב המדינה, מעצמנו, מהתקציב העירוני.
רות קלדרון: הילדים השתלבו בזכות התמיכה?
יעקב אשר: בשנה שעברה, בתחילת שנת הלימודים הקודמת, היתה ירידה משמעותית בכיתות א' של חינוך מיוחד בבני-ברק, ילדים במהלך גיל 3, 4, 5, 6, והתחלנו מהגן.
יעקב אשר: הנושא הזה לא מתוקצב בצורה מסודרת.
יעקב אשר: אלה לדעתי היעדים שלנו שאנחנו צריכים להציב אותם.
יעקב אשר: אם ישמעו בקולי האנשים – אני איש שבא מתחום הפרקטיקה – אם ניקח כמה וכמה דברים, ולא נתפרס על מיליון דברים, אולי נגיע לכמה וכמה הישגים.
יעקב אשר: אם נתפרס על יותר מדי דברים, לא נגיע לכלום.
עיסאווי פריג': זה נכון.
יצחק הרצוג: אני אומר בקצרה כי אני הולך לעוד דיון.
יצחק הרצוג: קודם כול, חסר לי הנושא של התרבות והספורט.
יצחק הרצוג: אתה יודע את עמדתי, הערתי על זה.
יצחק הרצוג: זו ועדה שגם מכסה תרבות וגם ספורט.
יצחק הרצוג: אני מעיר על זה לא מעט פעמים.
יצחק הרצוג: זה שני נושאים.
יצחק הרצוג: הנושא השלישי זה החינוך המיוחד בכלל.
יצחק הרצוג: משרד החינוך לא אוהב לדבר על החינוך המיוחד.
יצחק הרצוג: הוא שם את האגף הזה הכי בצד.
יצחק הרצוג: הכי קל להראות הישגים בדברים אחרים.
יצחק הרצוג: חינוך מיוחד, שילוב וכל הרצף, כולל לקויות למידה, לדעתי מחייב התמקדות משל עצמו.
עמרם מצנע: בעניין הזה, דרך אגב, יש לנו דיון גדול עם השופטת דורנר.
יצחק הרצוג: אני יודע, רק שאני לא אהיה לצערי.
עמרם מצנע: הוא נדחה עכשיו.
עמרם מצנע: הוא כבר לא בשבוע הבא, הוא יהיה - - -
יצחק הרצוג: אתה יכול לדחות את זה אחרי הפריימריז?
עמרם מצנע: מתי הפריימריז?
יצחק הרצוג: 21 בנובמבר.
עמרם מצנע: זה יהיה ב-28 באוקטובר.
עיסאווי פריג': השאלה, באיזה מעמד תשב אתנו?
יצחק הרצוג: אני אשב בכל מעמד.
רות קלדרון: מה אמרת על הסיורים?
יצחק הרצוג: לגבי הסיורים – עמרם, יש ריבוי סיורים, הם בימים לא נוחים, כי זה יוצא בראשון או בחמישי.
יצחק הרצוג: אנחנו לא עומדים בזה, כי כולנו בעומסים של עוד דיונים ועוד ועדות.
יצחק הרצוג: אני חושב שצריך לקבוע לו"ז סיורים מתוכנן הרבה זמן מראש ולא בכל שבוע.
עמרם מצנע: אני לא עושה בכל שבוע.
יצחק הרצוג: היו כמויות אדירות של סיורים.
עמרם מצנע: יש סיורי ועדה שאנחנו די מצמצמים בהם ויש סיורים שאני אישית הולך אליהם.
עמרם מצנע: אני רק מודיע לכם שאם מישהו רוצה לבוא, הוא מוזמן כמובן.
יצחק הרצוג: הבעיה העיקרית של הוועדה שאין לה על-פי החוק סמכויות וטו.
יצחק הרצוג: זו ועדה חשובה, טובה, רק החוק - - -
עיסאווי פריג': נגעת בנקודה.
רות קלדרון: האם זה דבר שאפשר לשנות?
יצחק הרצוג: בחקיקה.
רות קלדרון: אתה המחוקק.
יצחק הרצוג: חוק חינוך ממלכתי זה בוועדת החינוך או בוועדת הכנסת?
עמרם מצנע: ועדת החינוך.
רות קלדרון: אולי ניקח חוק אחד ונעבוד עליו, נעשה חקיקה.
יצחק הרצוג: בחוק ההסדרים הוציאו מעמרם את כיתות ב'.
יצחק הרצוג: מה את רוצה ממנו?
רות קלדרון: כמו שעשינו בספרות, האם אי-אפשר לעשות בחינוך חוק שנגמר פה?
עמרם מצנע: בעבר חוק ההסדרים היה כולו בוועדת הכספים, בשנים האחרונות לפחות מוציאים חלק.
רות קלדרון: אני מסכימה אתך שצריך להצטמצם בנושאים, שכולנו נטה שכם לשלושה נושאים, ואז נצא מפה עם עבודה.
יצחק הרצוג: קיימת סדרת דיונים על החינוך הבלתי פורמלי, עשית כמה דברים.
עמרם מצנע: עשינו ונעשה.
עיסאווי פריג': צריך פעילות בשטח ושינוי.
עיסאווי פריג': אנחנו מדברים, השטח מוחא לנו כפיים.
יצחק הרצוג: להוביל שינויים במערכות כל כך גדולות לוקח זמן.
יצחק הרצוג: קל נורא לדבר.
יצחק הרצוג: תאמין לי, הכי קל לדבר.
רות קלדרון: משום שאתם יותר מנוסים, אתם פה יותר שנים, תעזרו לנו לחשוב איזה חוקים, חוק אחד או שניים, מהדברים שהעלינו ושבוערים לנו, שאפשר להתחיל בוועדת החינוך ולגמור אותו בוועדת החינוך.
עמרם מצנע: חוק שהוא ממש בתהליך צמיחה עכשיו, כמו חוק הקולנוע – חוק התיאטרון, למשל.
עמרם מצנע: זה נושא שהתיאטראות מאוד-מאוד רוצים.
עמרם מצנע: חוק למשל על ארגוני הורים, כל נושא ועדי ההורים.
רות קלדרון: סליחה, אני צריכה ללכת לנשיאות.
רות קלדרון: תודה שעשית את הפגישה הזאת.
עמרם מצנע: כל נושא ועדי ההורים לא בא לידי ביטוי במערכות הרשמיות.
יצחק הרצוג: אין להם מעמד.
יצחק הרצוג: האם אלימות בתי הספר זה אצל דודו צור או פה?
עמרם מצנע: אלימות בספורט.
יצחק הרצוג: אבל בתי ספר?
<יהודית גידלי: פה.
דב ליפמן: אני לא חבר בוועדה.
עמרם מצנע: אנחנו שמחים שתבוא.
דב ליפמן: נושא צער בעלי חיים.
דב ליפמן: אין ספק שבמושב יש המון נושאים שאנחנו רוצים להעלות.
עמרם מצנע: יש לנו רשימה ארוכה.
עמרם מצנע: ארגוני צער בעלי חיים הם פעילים ודוחפים.
עמרם מצנע: אני מודה לכם, רשמתי את הדברים.
עמרם מצנע: בהחלט רעיונות שרוצים להעלות, לדון - - -
<יהודית גידלי: הצטרף אלינו חבר הכנסת נהרי.
משולם נהרי: שלום וברכה.
משולם נהרי: באתי להתבשם קצת מהרעיונות.
עמרם מצנע: הצגתי פחות או יותר איך אני רואה את כינוס החורף.
עיסאווי פריג': חבר הכנסת נהרי קיבל במושב הראשון הכי הרבה תשומת לב.
יעקב אשר: "שלא בטובתו", מה שנקרא.
עמרם מצנע: רציתי לשמוע את דעת האנשים, ובעיקר העברתי ביקורת על נוכחות חברי ועדת החינוך בדיונים ובסיורים.
עמרם מצנע: אני מבקש מאוד לכבודה של הוועדה, לא לכבודי, לי יש כבוד מספיק.
יעקב אשר: אולי הצעה פרקטית, שוב אולי בגלל שאני מגיע מהמגזר הזה וזה קורה גם לי ויכול להיות שזה גם קורה ליפעת, למי שהיה חבר מועצה.
יעקב אשר: לפעמים הסתכלות על עיר היא הסתכלות נכונה.
יעקב אשר: כשאתה בא, הרבה דברים קופצים מתוך זה.
יעקב אשר: בסיורים אני מציע ללכת אל ערים.
יעקב אשר: גם בערים לקחת כמובן פאזל שנותן את תמונת הראי של מדינת ישראל, ואז אתה יכול לראות גם הבדלים בין ערים, אתה יכול לחוש בהרבה נקודות.
יעקב אשר: גם אם באותה עיר יש בית ספר מיוחד, חדשני, שעשה דברים מיוחדים, אתה נחשף אליו גם מתוך הנקודה הזאת, אבל אתה גם יודע ורואה איך זה משפיע על שאר האוכלוסייה, איך זה עומד לא רק בפני עצמו, איך זה עומד בחיים עצמם.
יעקב אשר: יכול להיות שדווקא סיור שמתחיל בעיר מסוימת, ולא להפוך את זה לסיורים פוליטיים של ראשי ערים, אלא באמת סיור מקצועי, לבדוק קודם לאן באים, איזה בתי ספר בוחרים ביישוב, איך מסתכלים על הכול, הולכים על החלק הגבוה ביותר והולכים גם למקומות הנמוכים ביותר, בכל עיר ועיר.
יעקב אשר: לדעתי זה עושה שכל מסוים גם מבחינת הפתרונות.
עמרם מצנע: עשינו את זה בבית-ג'אן, עשינו את זה בנתניה.
עמרם מצנע: רשימה של איפה לסייר ומה לעשות יש מפה ועד להודעה חדשה.
משולם נהרי: הייתי רוצה להציע בנושא הסיורים.
משולם נהרי: קודם כול, הסיורים שהיו, לא כולם אבל חלק מהם, היו בתאריכים ובזמנים שהיה קשה להשתתף בהם.
עמרם מצנע: אנחנו מכוונים את זה לימי ראשון או חמישי בדרך כלל.
יעקב אשר: אתה מדבר על מה שהיה בפגרה אולי.
משולם נהרי: לפחות לגבי סיור אחד קיבלתי בקשה לפרוע את השטר.
משולם נהרי: צהר ברכסים.
משולם נהרי: בשמחה, אם יש לי אפשרות ויכולת, אני אעשה את זה עם ניסיוני, אף-על-פי שלא הייתי בסיור.
משולם נהרי: אני מציע לאמץ את השיטה שהיתה.
משולם נהרי: לפני הרבה שנים עשינו את זה בוועדת החינוך, שמקיימים את ישיבת ועדת החינוך בעיר מסוימת.
עמרם מצנע: אני אשמח מאוד, אבל אני לא רוצה למצוא את עצמי שם רק אני ויהודית.
משולם נהרי: אז משלבים את זה עם סיור בכמה מקומות ומקיימים את ישיבת הוועדה.
משולם נהרי: תתפוס נושא שחשוב לכולם ונקיים אותו באותו מקום.
משולם נהרי: שם נעשה את הישיבה, אז כולם יבואו.
משולם נהרי: זה יכול להיות דווקא יום שלישי למשל, ואז יכולים יותר לבוא.
משולם נהרי: שם אתה עושה את ישיבת הוועדה.
משולם נהרי: עשינו את זה כמה פעמים.
יעקב אשר: יש לך חברים בוועדות אחרות, יום שלישי זה בעיה.
משולם נהרי: אם יש נושאים שחשובים לחברי ועדת החינוך, הם יבואו.
יעקב אשר: הם לא יצאו לסיור ביום שלישי.
משולם נהרי: אני מבטיח לך שאם היו מביאים את ביטול חוק נהרי באיזה עיר, עושים סיור ובאים לדיון, כולם היו משתתפים, וההצבעה היתה שם.
עמרם מצנע: ברגע שצריך הצבעה, זה סיפור אחר.
יעקב אשר: היו באים כולם, כל אחד מהסיבות שלו.
משולם נהרי: על חמורים היו באים.
עמרם מצנע: בוקר טוב לדלית שטאובר, מנכ"לית משרד החינוך עד מחר, בוקר טוב לחברי הכנסת ולכם הנוכחים.
עמרם מצנע: אני לא רציתי שעזיבתה של דלית את משרד החינוך תעבור ככה סתם וראיתי לזכות לקיים ולו פגישה קצרה כדי להיפרד ממך ולומר לך תודה.
עמרם מצנע: ההיכרות בינינו היא קצרה.
עמרם מצנע: אני התחלתי בתפקידי כחבר כנסת והכנסת התשע עשרה נכנסה לתפקידה לפני מספר חודשים ובתפקידי כיושב ראש ועדת החינוך הייתה לי הזדמנות להיפגש אתך פעמים רבות, גם כאן בוועדה, בדרך כלל ביושבך לשמאלי וגם בפגישות.
עמרם מצנע: אני רוצה להגיד לך באמת תודה מקרב לב, קודם כל על שנים ארוכות של שירות ציבורי.
עמרם מצנע: זה לא דבר שהוא מובן מאליו במדינתנו הצנועה והנחמדה, בעיקר לעסוק בחינוך.
עמרם מצנע: הכרתי אותך באמת כאישה מקצועית עם נכונות אין קץ להקשיב, להפנים, לקבל דעות אחרות בצורה באמת פתוחה, חביבה וסימפטית.
עמרם מצנע: אפשר היה להעביר דיונים גם כשהם היו קשים וגם כשלא תמיד הייתה הסכמה.
עמרם מצנע: מצד אחר, ידעת לעמוד על שלך.
עמרם מצנע: אני ממש מרגיש שמערכת היחסים שנבנתה – אני מניח שעם קודמי אבל גם עם הוועדה האת – הגיעה לקיצה מוקדם מדי.
עמרם מצנע: על כל אלה אני רוצה להודות לך ובשם הוועדה, בשמי שלי, בשם חברי הוועדה ובשם אנשי הצוות – נמצאת כאן יהודית וחברותיה שהן ותיקות כאן יותר מכולנו – להעניק לך שי צנוע.
עמרם מצנע: זה ספר שמקבץ את כל השירה הישראלית של השנים האחרונות ואני בטוח שהוא יהיה מונח על שולחנך.
<דלית שטאובר: תודה רבה.
<דלית שטאובר: לא רק שזה יהיה מונח על שולחני אלא שזאת המתנה שאין טובה ממנה עבורי.
<דלית שטאובר: הספרות והשירה, אהבה גדולה שלי.
<דלית שטאובר: הספר הזה ייקרא פעם ועוד.
<דלית שטאובר: אני זוכרת שהרווחתי את המשכורת הראשונה שלי כנערה בתיכון – אני אדם עובד החל מכיתה ה', השתתפתי בפרנסת המשפחה וזה היה חינוך טוב מאוד ויש לי רק תודות להורי הנפלאים על כל חינוכי – אמרתי לאמי שאני רוצה להשקיע את המשכורת הזאת בקניית מדף הספרים הראשון שלי שאני קונה לי.
<דלית שטאובר: היא מאוד שמחה על כך ואמרה לי: אני רוצה להמליץ לך, תקני ספרי הגות וספרי שירה, אלה עומדים לאורך שנים וימים ודברים אחרים אפשר לקחת ולהחזיר לספרייה, אבל אלה טוב שיהיו על המדף שלך.
<דלית שטאובר: זה מצטרף למדף שיש בו ספרים בני עשרות שנים.
עמרם מצנע: חבר הכנסת אחמד טיבי.
אחמד טיבי: אני לא חבר בוועדת החינוך.
עמרם מצנע: הפסדנו.
אחמד טיבי: גם אני הפסדתי.
אחמד טיבי: באתי במיוחד בגלל דלית ולמען דלית כדי לומר לה תודה.
אחמד טיבי: ההיכרות שלי עם הגברת דלית שטאובר היא לא ארוכת שנים אבל היא מספיקה כדי שאני אומר שהתנסיתי בקשר עם אדם מקצועי, הגון, מחנכת ואשת מקצוע מהמעלה הראשונה שניקיון כפיים, הוגנות והגינות במערכת החינוך היו נר לרגליה.
אחמד טיבי: נתנה את דעתה רבות לכל מה שקשור במצוקות החינוך הערבי ומערכת החינוך הערבית.
אחמד טיבי: צר לי מאוד שהיא עוזבת.
אחמד טיבי: אני חושב שהיא הייתה יכולה להמשיך ולתרום רבות.
אחמד טיבי: אני בטוח שאחרים ימצאו את המקום כדי לנצל את הכישרונות הרבים שיש לה.
אחמד טיבי: פעם שנייה, דלית, אני רוצה לומר לך תודה מקרב לב.
נסים זאב: אדוני היושב ראש, זכיתי להכיר את דלית בשנתיים האחרונות.
נסים זאב: אישה מסורה, אישה של כולם, כל מגזר הרגיש שדלית אתו, שהיא מובילה דרך, מבינה את כולם וזאת המעלה הגדולה שלה.
נסים זאב: אני רוצה לומר לך שני נושאים חשובים בהם ליוותה אותנו במהלך השנתיים האחרונות למרות שהיא עבדה זמן קצר, ואני חושב שמשרד החינוך אפילו לא הפנים מה הוא הולך להפסיד בזה שהוא החליט את מה שהחליט, אבל זאת זכותו של כל שר.
נסים זאב: הנושא של מבחני סולד שבמשך שנים הבאתי כהצעת חוק יחד עם השר גדעון סער.
נסים זאב: אני אומר לך שהיא לקחה את זה לידיה, הקימה את הצוות המקצועי, עשו בדיקה יסודית ועשתה שינויים מהותיים כדי להביא את המגזר החרדי לאפשרות שיכירו במבחני הסוציו, שזה כמעט אקוויוולנט לבגרות – לא בגרות מלאה, אבל לתת לזה את השווי שלו לפי היחידות שהצוות המקצועי קבע.
נסים זאב: גם הנושא של המח"ר, למרות שזה לא בתחום שלה או באחריותה, אבל היא ראתה עניין רב כדי לקדם גם את המגזר החרדי כדי שיוכל לצעוד קדימה כך שכל בת או בחור שרוצה לקבל במקום שלו, במסגרת שלו, את העניין של התואר הראשון, יוכל לעשות זאת.
נסים זאב: ייאמר לזכותה ואני חייב לה תודה בשם אלפי בנות ישראל להן היא עזרה וסייעה.
נסים זאב: לא באופן אישי לכל אחת ואחת, אבל כל אחת קיבלה באופן אישי ממנה, בגלל הנחישות שלה והיכולת שלה להוביל מהלכים.
נסים זאב: תודה לך דלית.
יפעת קריב: דלית היקרה, האמת שאני למדתי להכיר אותך ממש כחברה.
יפעת קריב: עשית עבודה במשך שנתיים מדהימות.
יפעת קריב: חברנו לאחרונה ומהיום שנכנסת למשרד החינוך, גם כמנכ"לית – אישה, מחנכת – באת עם רוח רעננה, טרייה, חדשה, צעירה והיית מאוד ממוקדת ביעדים ובמסירות שלך לקחת את משרד החינוך כמה צעדים מאוד משמעותיים קדימה.
יפעת קריב: למדתי להכיר אותך לאחרונה ולראות איזו יעילות.
יפעת קריב: לא משנה העומס המוטל עליך, את מיד עונה, מיד חוזרת, מיד מתקתקת עניינים.
יפעת קריב: אני רוצה לומר שברמה האישית מאוד מאוד חבל לי ואת יודעת זאת.
יפעת קריב: אני מאחלת לך המון הצלחה.
יפעת קריב: לא משנה לאן תפני ולאן תלכי, אני בטוחה שתיקחי קדימה את המקום אליו תגיעי.
יפעת קריב: כן ירבו בעקבותיך עוד מנכ"ליות, עוד נשים שעושות מהפכים.
מסעוד גנאים: אני רוצה להצטרף לברכות לדלית למרות שההיכרות שלנו היא קצרה.
מסעוד גנאים: דלית הייתה מקצועית, אדם שתרם למערכת החינוך בכלל ולמערכת החינוך במגזר הערבי.
מסעוד גנאים: אני מאחל לך הצלחה.
נחמן שי: לא שמעתי את כל קודמיי, אבל מן הסתם אני מצטרף אליהם.
נחמן שי: אני מצטער על העזיבה שלך, דלית.
נחמן שי: אני חושב שזה אובדן אבל יחד עם זאת אולי זה גם תהליך טבעי כי הגעת למקום הכי גבוה דרך הצמיחה הטבעית מהמשרד, שזה דבר נדיר במקומותינו והכול פתוח בשלב הבא.
נחמן שי: הרושם שלי – מכל מיני מגעים שהיו גם בכנסת וגם מחוצה לה – שאת משאירה אחריך משרד במצב טוב עם שיטות עבודה, ארגון ואמינות.
נחמן שי: אולי זה טוב עכשיו כי אחר כך זה עשוי להתקלקל כמו שאנחנו יודעים בחיים.
נחמן שי: אני מרגיש צורך באמת לבוא ולומר לך תודה רבה.
עמרם מצנע: רויטל, את בטח רוצה להגיד משהו.
<רויטל לן-כהן: אי אפשר שלא.
<רויטל לן-כהן: אני רוצה להגיד לך, דלית, המון תודה בשמם של אלפי ילדים עם צרכים מיוחדים וגם בשם ההורים שלהם.
<רויטל לן-כהן: אני מכירה אותך עוד הרבה קודם כי אני מגיעה מבית של מחנכים ומפקחים.
<רויטל לן-כהן: כששאלו אותי הורים – עת התחלף המנכ"ל הקודם נכנסת – מה יהיה, אמרתי שאנחנו בידיים טובות ואפשר לנשום.
<רויטל לן-כהן: הייתה באמת תחושה שאפשר לנשום, שהדלת שלך תמיד הייתה פתוחה ושהייתה לנו אוזן קשבת, לא רק במקום של אני מקשיבה ושמעתי, אלא אני מקשיבה ואני אמצא את הדרכים ליישם.
<רויטל לן-כהן: הייתה באמת בשנים האלה תחושה שמשהו בהחלה של הילדים שלנו מקבל איזושהי נראות אחרת.
<רויטל לן-כהן: אני רוצה להודות לך מאוד על תהליך לא פשוט שנתן לילדים שלנו דרך בתוך החינוך.
<רויטל לן-כהן: תודה.
עמרם מצנע: אני מניח שעודכנת, דלית, שאתמול קיימנו דיון ומעקב אחרי דוח ועדת דורנר.
<דלית שטאובר: ודאי.
עמרם מצנע: למרות שיש עוד הרבה יותר ללכת קדימה מכפי שהלכנו עד עכשיו, התחושה הייתה שנכנסנו למקום אחר.
עמרם מצנע: למרות שלא את היית כאן, מיכל ורעיה דיברו מגרונך ואין לי ספק שאת יכולה לרשום את זה כאחד מרשימת ההישגים שלך כמנכ"לית.
<טל פדידה: אני טל פדידה וחברתי אביגיל קפלנר.
<טל פדידה: אנחנו נציגות מועצת התלמידים והנוער הארצית.
<טל פדידה: אנחנו באנו להגיד לך תודה בשם כל המועצה, בשם כל הנוער בארץ, תודה על כל התמיכה, על האוזן הקשבת.
<טל פדידה: כל דבר שרצינו, כל דבר קטן, את היית שם לצדנו.
<טל פדידה: אנחנו מודים לך מעומק לך ומאחלים לך הצלחה בהמשך הדרך.
שמעון אוחיון: למרות ההיכרות הקצרה, וחבל שכך, כן הייתה לי הזדמנות להכיר אותך כי דלית הייתה חלק מסגל ההוראה בבית הספר לחינוך באוניברסיטת בר אילן ודווקא שם לא יצא לי להכיר אותך.
שמעון אוחיון: אני מוכרח לציין תוך התרשמות של תקופה קצרה את הגישה העניינית והתכליתית.
שמעון אוחיון: את היית ממונה על מסגרת שהיא רב מערכתית אבל גילית בקיאות והתמצאות בכל מקום.
שמעון אוחיון: אפילו הופתעתי כשפניתי אליך בעניין מסוים מאוד ובישיבה כאן מיד קיבלתי תשובה.
שמעון אוחיון: זה הרשים אותי.
שמעון אוחיון: כלומר, גם להוביל ולהכיר מערכת שהיא עשירה, מגוונת ומקיפה, אבל גם להתמצא ולהשתלב ברב-שיח, לענות ולנהל שיח בנועם.
<יהודה סקר: לשעבר יושב ראש ועד הורים ארצי.
<יהודה סקר: אני מצטער שחברים שלי שנבחרו לפני שנתיים וחצי לא הגיעו.
<יהודה סקר: דלית, את היית אוזן קשבת לכל בעיה.
<יהודה סקר: אני באופן אישי יכול להגיד כאן שעזרת לאשתי שהיא במשרד החינוך.
<יהודה סקר: היית קשובה לכל בעיה והיית פותרת אותה.
<יהודה סקר: לא שרשמת אותה בפנקס, אלא פתרת אותה.
<יהודה סקר: יישר כוח ותמשיכי כך.
<יהודה סקר: תודה רבה לך על הכול.
עמרם מצנע: דלית, בבקשה.
<דלית שטאובר: חברים, קודם כל, תודה רבה לכם על הדברים.
<דלית שטאובר: תודה רבה על המעמד.
<דלית שטאובר: תודה רבה לך חבר הכנסת עמרם מצנע, יושב ראש הוועדה, על המקום הזה שאתה מאפשר אותו.
<דלית שטאובר: אני מלאת הכרת הטוב והכרת תודה על שזכיתי להיות 35 שנים בשליחות החשובה ביותר, שליחות החינוך, שליחות שלעולם אינה נגמרת כי המעשה החינוכי לעולם אינו מסתיים.
<דלית שטאובר: אכן זכיתי לעבוד כמורה, כמחנכת, כבעלת תפקידים בבית הספר, כמדריכה, כמפקחת, כמנהלת מחוז ולתרום בשנתיים האחרונות מהמקום הזה של ניהול מערכת החינוך.
<דלית שטאובר: נתקלתי לאורך כל השנים באנשים נפלאים ואני חייבת תודה לחבר הכנסת גדעון סער שבאמצע הקדנציה ולאחר שנפרד מהמנכ"ל דוקטור שמשון שושני מינה אותי להיות מנכ"לית משרד החינוך, ולחבר הכנסת הרב שי פירון שהלכנו יחד דרך של מספר חודשים, פתחנו שנה, העברנו תקציב והמערכת נפתחה השנה ללא כל תקלה.
<דלית שטאובר: עבודה שהתבצעה לאורך השנים האלה בשיתוף פעולה יוצא מן הכלל, קודם כל עם יושבי ראש ועדות החינוך – ועבדתי עם שלושה, עם חבר הכנסת אלכס מילר, עם חברת הכנסת דוקטור עינת וילף ואתך חבר הכנסת עמרם מצנע – ובאמת בשקיפות, בענייניות, תמיד קיבלנו מקום.
<דלית שטאובר: עלו כאן נושאים והשתדלנו לאורך התקופה הזאת להוכיח שמשרד ממשלתי יכול להיות אפקטיבי, יעיל, עומד ביעדים ונותן שירות בסטנדרט גבוה.
<דלית שטאובר: אני זכיתי להיכנס לתפקיד בשלהי המחאה החברתית עם פרסום דוח טרכטנברג והייתה לי הזכות וההזדמנות, יחד עם כל השותפים במשרד – עם השלטון המקומי, בשילוב ידיים עם ארגוני המורים – להפוך, בזכות החלטת הממשלה שאישרה את הדוח ותקצבה אותו רק לפני שנה וחצי, להיות שותפה לשינוי מציאות חברתית וכלכלית.
<דלית שטאובר: 92 אחוזים מילדי ישראל זוכים היום להיות חלק ממערכת החינוך חינם של גילאי שלוש-ארבע.
<דלית שטאובר: האמון שנתנו בנו ההורים בבחירה במערכת הציבורית, החיבוק שנתנו גם לגננות הפרטיות שעשו עד אז עבודה מאוד חשובה ואיכותית והאפשרות לחבור למהלך, זאת לכל צד ההישגים האחרים הרבים מספור – ולא כאן המקום לסקור את כולם – של התקופה הזאת, כמו שיפור בהישגים, שיפור עצום במיצובה של ישראל במבחנים הבינלאומיים שהביאה כבוד עצום למערכת החינוך ולמדינת ישראל, רפורמות בכל שכבות הגיל שהביאו שיפור בשכרו של המורה, במעמד המורה, בסביבת העבודה שלו ואפשרו מתן שעות פרטניות לילדים ומתן מענה, קידום אוכלוסיות במגזר החרדי כדי לאפשר להם להשתלב בעולם עבודה שהוא יעד כל כך חשוב, צמצום הפערים ארוכי השנים - ויש לנו עוד משימה רבה מאוד בנושא של המגזרים שאינם ייעודיים והם כמובן יזדקקו לתשומת לב מאוד מאוד קרובה כדי להגיע למקום בו אנחנו רוצים – שיח פדגוגי מאוד מאוד מעמיק עם השטח ועוד הרבה מאוד הצלחות שהביאו הרבה מאוד כבוד למערכת.
<דלית שטאובר: עם כניסת הרב שי פירון לתפקיד, קיץ אחר, קיץ עם משמעות והרחבת תפיסת האחריות לחינוך שיצאנו אתה בקיץ והיא אפשרה הרבה מאוד פעילויות שהבטיחו את ביטחונם של הילדים ואת התעסקותם בדברים חיוביים ומניעת סיכונים שלהם.
<דלית שטאובר: ההחלה עליה דיברת, של ילדים עם צרכים מיוחדים, הארכת יום הלימודים לקבוצות, טיפול טוב יותר של סייעות ועוד דברים רבים שנמצאים בקנה כי העשייה היא מרובה.
<דלית שטאובר: באמת תחושה של עשייה רבה ושל הישגים רבים.
<דלית שטאובר: אני מסיימת את התפקיד גם בתחושה של הכרת תודה והכרת הטוב, קודם כל לשרים ולכל אנשי מערכת החינוך, עובדי משרד החינוך ועשרות אלפי מורים ומנהלים שהם - בלי שום קשר למדיניות שמתחלפת - תמיד מחזיקים את הדגל של משימות החינוך לטובת העשייה החשובה הזאת שאמרתי שלדעתי זו עשייה חשובה מכל והיא בעיני זאת שמבטיחה את איכות החברה, את הדמוקרטיה, את החוסן, את הערבות הדדית וגם את האפשרות שלנו להתחרות בעולם גלובלי מבחינה כלכלית וגם לשמור על ביטחונה של המדינה.
<דלית שטאובר: אני מאחלת הרבה מאוד הצלחה למיכל כהן שנכנסת לתפקיד.
<דלית שטאובר: אני בטוחה שכל אנשי החינוך, כמו שאני מכירה אותם – כי שליחות החינוך היא חיידק שלא עובר, חיידק טוב שלא עובר וכל מי שעוסק בזה, תמיד רואה את עצמו ממשיך – ימשיכו.
<דלית שטאובר: אני בוודאי אמצא את דרכי להמשיך ולתרום למדינת ישראל בהיבטים ערכיים כאלה ואחרים ואני בטוחה שמערכת החינוך תמשיך במשימה הבלתי נגמרת הזאת לטובת למעלה משני מיליון ילדים שיש לנו במערכת ולטובת החברה והמדינה כולה.
<דלית שטאובר: תודה רבה לכם על שיתוף הפעולה.
<דלית שטאובר: תודה רבה על המלים החמות והמשך יום מוצלח.
<דלית שטאובר: תודה רבה לך חבר הכנסת מצנע.
עמרם מצנע: נרים כוס של שמפניה מהטבע.
עמרם מצנע: לחיים.
<דלית שטאובר: ולהצלחות.
<דלית שטאובר: הצלחת מערכת החינוך היא הצלחה של כולנו.
עמרם מצנע: בוקר טוב, שלום לכולכם.
עמרם מצנע: אנחנו מתנצלים על האיחור.
עמרם מצנע: אנחנו מקיימים דיון בנושא בית-הספר התיכון לחינוך סביבתי בשדה בוקר, בעקבות השביתה.
עמרם מצנע: אני מבין ותכף נשמע עדכון, שיש הסכם ובית-הספר חזר לפעילות.
עמרם מצנע: החלטנו לקיים את הדיון בכל מקרה, כי גם מהיכרות אישית שלי בעבר וגם מקצת התבוננות בפרוטוקולים ובהיסטוריה, אנחנו למדים שיש שם כמה בעיות מה שנקרא שורשיות, שראוי היה שלפחות נקיים את המפגש הזה, נשמע מה קורה ונחשוב אחר-כך כיצד הוועדה הזו, שאני עומד בראשה, יכולה להיות לעזר כדי להתמודד עם השאלות היותר עקרוניות ולמנוע חיכוכים כמו החיכוך האחרון, גם בעתיד.
עמרם מצנע: זו בעצם מטרת המפגש.
עמרם מצנע: מי רוצה לפתוח?
<אסא באומר: אני מנהל התיכון.
<אסא באומר: אני רוצה להתחיל בזמן השביתה פתחו דף פייסבוק שהכותרת שלו היתה "מצילים את התיכון" והדף הזה קיבל בשבוע אחד מעל אלף לייקים שזה המון, בקנה המידה שהסבירו לי.
<אסא באומר: זה אומר הרבה.
<אסא באומר: נכון שהשביתה היא כתוצאה מכל מיני דברים די היסטוריים, אני לא רוצה לדבר עליה.
<אסא באומר: אני, כמנהל תיכון, כאיש חינוך, פחות רוצה, אלא איך היא משפיעה על בית-הספר ואיך היא משפיעה על זה שאולי, שבתחושה, אולי לא יהיה בית-ספר שקיומו מוטל בספק, שזה סוג של הישרדות ובתקופה האחרונה אנחנו חווים הרבה מאוד אי-ודאות.
<אסא באומר: לתלמידים קשה מאוד לתפקד.
<אסא באומר: הכנתי מצגת ולא כל-כך רואים, אבל בית-הספר הזה הוא פנינה מאוד ייחודית ואתה קצת מכיר אותה, היית בנגב, עובדה שבאים אליו מכל רחבי הארץ, גם מרחבי הנגב וגם מרחבי הארץ.
<אסא באומר: היא פנינה ייחודית מכמה בחינות.
<אסא באומר: זה גם בית-ספר לחינוך סביבתי וגם בית-ספר פנימייתי, שאנחנו רואים בפנימייה איזה שהיא הוויה, בבית-הספר הפנימייתי, משהו שהוא בעצם איזה שהיא הוויה כוללת חינוכית, שמתקיימת 24 שעות ביממה.
<אסא באומר: 24/14 מה שנקרא, אחרי 14 יום הם יוצאים קצת הביתה.
<אסא באומר: משהו כמו 140 תלמידים מגיעים מכל רחבי הארץ, שאר התלמידים באים מהמדרשה ומרחבי הנגב.
<אסא באומר: הרבה מאוד פעילויות.
עמרם מצנע: כמה סך-הכל תלמידים?
<אסא באומר: 280.
<אסא באומר: זה גידול.
עמרם מצנע: באיזה כיתות?
<אסא באומר: מכיתה ט' עד י"ב.
עמרם מצנע: ארבע שנים.