GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עביר חכים: אני חושבת שהמשרד חייב לחשוב אחרת מכפי שהוא חושב היום ולהשקיע בכל תלמיד באופן דיפרנציאלי כפי שהצעתם וזה באמת היה משהו מצוין.
<עביר חכים: צריך גם לחשוב שהתלמיד הזה הוא הורה בעוד כמה שנים של התלמיד הבא.
<עביר חכים: אי-אפשר לחפש את התשובה לבעיה במצב הסוציו-אקונומי.
<עביר חכים: זו בעיה שאנחנו חייבים גם לפתור אותה ולהביא הזדמנויות לעבודה לתלמידים הערבים, במיוחד דובר הערבית, וכך גם ההפרש וההבדל בין בנים לבנות יהיה יותר קטן.
<עביר חכים: התלמיד הערבי, הבן הערבי, לא מאמין שבית-הספר ייתן לו שיפור בעתיד שלו ולא הלמידה ולא הציונים.
<עביר חכים: מאז גיל ההתבגרות שלו הוא מתכנן איך לצאת כשהאישה, הבת התלמידה, היא זו שתלמד ותמשיך בדרך.
<עביר חכים: אנחנו חייבים לחשוב על שיטה ואורח חיים.
<עביר חכים: זה לא פרויקט חד-פעמי אלא זה אורח חיים חדש ושונה שעלינו לחשוב עליו ואפשר לחשוב עליו הרבה.
<עביר חכים: זה צריך להיות גם עם ההורים, גם עם התלמידים, גם עם המורים וגם עם מצבם הפיזי של בתי-הספר.
<עביר חכים: מצבם הפיזי של בתי-הספר הערביים הוא קשה.
<עביר חכים: אין מספיק מקומות לתלמידים, אין מספיק חוגים לא פורמאליים שיכולים להביא את בית-הספר למקום יותר קרוב ויותר מעניין עבורם.
<עביר חכים: צריך לחשוב גם על המורים כי אם המורים נמצאים במצב פיזי שלא מכבד אותם לא ידעו לתת.
<עביר חכים: מי שאין לו לא יודע לתת את הדברים האלה.
<עביר חכים: יש לי הרבה מה לומר בנושא המיצ"ב.
<עביר חכים: זה אמור היה להיות הערכה מעצבת, זו המטרה.
<עביר חכים: אישית, אני חושבת שאני נגד ההחלטה לא להמשיך במיצ"ב.
<עביר חכים: אני חושבת שעלינו להמשיך במיצ"ב אבל לא להפוך אותו להערכה מסכמת.
<עביר חכים: זה הפך להיות להערכה מסכמת.
<עביר חכים: 161 כיתות ערביות היו בבעיה של טוהר הבחינות כש-14 כיתות במגזר היהודי עברו גם בעיה בטוהר בחינות הבגרות.
<עביר חכים: זה הפך למקום שמתחשבנים עם המנהל ועם המורים, ולכן הם הפכו אותו לכלי לא טוב.
<עביר חכים: גם התוצאות שאנחנו רואים הן לא הכי אמיתיות כי 161 כיתות לא עברו ולא נכנסו לחישובים שלנו וזה אומר שיש לנו עוד הרבה תוצאות.
<עביר חכים: בטח שמי שנכנס לבעיית טוהר בחינות זה לא שיש לו, אלא אין לו.
<עביר חכים: אני חושבת שישנו גם עניין היעדר המנהיגות.
<עביר חכים: למשל, אם יש לנו מצב ש- 95% של הערבים הם במצב הנמוך והבינוני ורק 5% הם במצב גבוה ואפילו לא נכללו בחישובים שלנו, ולהיפך, יש לנו 45% מהתלמידים היהודיים הם במקום הגבוה של המצב הסוציו-אקונומי, אז זה אומר שגם אין מנהיגות ואין דוגמה לחיקוי ואין מוטיבציה כי אתה אחד מהשאר ואז יש אפקט פיגמליון.
<עביר חכים: הנבואה כבר מגשימה את עצמה וכולנו נהיה עובדי בנייה ואין מה לעשות ואין מה לראות דוגמה אחרת שהיא הצליחה.
ג'מאל זחאלקה: הכוונה שיש בתי-ספר טובים מאוד שמחקים אותם ורצים אחריהם, הם כאילו אוונגרדיים.
ג'מאל זחאלקה: זו הכוונה, לא?
עמרם מצנע: לא, היא התכוונה למשהו אחר.
ג'מאל זחאלקה: זו דוגמה לחיקוי.
ג'מאל זחאלקה: אתה רוצה משה מוצלח ואתה רוצה ללכת אחריו.
<עביר חכים: כן, כן.
<עביר חכים: אני חושבת שצריך לחשוב על זה.
עמרם מצנע: האם ניהלת בית-ספר ממלכתי?
<עביר חכים: כן, ממלכתי בנצרת.
<עביר חכים: בית-הספר שלנו קיבל פרס חינוך בשנת 2010 מחוזי וארצי ומקום ראשון כי היה לנו גם מפעל בבית-הספר.
<עביר חכים: חשבנו גם על תעשייה וגם על הזדמנויות עבודה וגם על הרבה דברים אחרים.
<עביר חכים: זה בר ביצוע.
<עביר חכים: אני לא מדברת על תקציבים שהם מהעננים, אלא רק לחשוב בצורה אחרת על דברים מסוימים.
<עביר חכים: אני חושבת שכדאי לנו להמליץ ולהתייחס לנושא האלימות ובעיית הנשירה במגזר הערבי.
<עביר חכים: בתוצאות המיצ"ב באקלים הבית-הספרי הבעיה הכי גדולה היתה בחטיבה העליונה.
<עביר חכים: מכיתה ה', כיתה ח' עד כיתה י"ב עלייה במגמתיות של הבעיות ושל חוסר מוטיבציה.
<עביר חכים: כל זה קשור לכל מה שדיברתי, אבל אני חושבת שצריך להתמקד בחטיבה העליונה כך שהתלמידים ירגישו שהבגרות והתוצאות הם מפתח עבורם לחיים יותר טובים ואז לא ההורה ולא התלמיד ייכנסו למקום של אלימות ושל חוסר כבוד למנהלים או למורים כי הם ירגישו שהם מסייעים להם.
<עביר חכים: ברגע האחרון הם נכנסים ללחץ והם רוצים את הציון אפילו אם התלמיד לא היה נוכח בבית-הספר.
<עביר חכים: לכן, ההיעדרויות הן יותר גדולות בחטיבה העליונה וגם האלימות יותר גדולה באותו חלק.
<עביר חכים: תודה.
<ורד ליבנה: למי שלא מכיר, ורד ליבנה.
<ורד ליבנה: אני מנכ"לית הכול חינוך.
<ורד ליבנה: אני רוצה להתייחס נורא בקצרה כיוון שאמרו שזה דיון מהיר ובשבוע הבא הוועדה תקדיש דיון לנושא התקצוב הדיפרנציאלי בכנס שדרות.
<ורד ליבנה: אני אגיד רק כמה הערות: ראשית, לגבי המיצ"ב.
<ורד ליבנה: אין ספק שהמקום לחזור חזרה לעיקרון של הערכה מעצבת הוא חיוני.
<ורד ליבנה: אבל מאוד חשוב, והייתי שמחה אם הוועדה גם תדרוש את זה וגם תעקוב אחרי זה, שלא נאבד את היכולת למדוד את הנושא של הפערים והשפעתם של הפערים הסוציו-אקונומיים.
<ורד ליבנה: אני חוששת שאם נעבור רק לבדיקה פרטנית של בית-ספר ותהליך פנימי שהוא הנכון, ואין ספק שהרבה מאוד כוונות טובות ירדו לטמיון בגלל מה שהתחולל מסביב, אנחנו עלולים לזרוק את החלק הזה כדי שיהיה יותר נוח.
<ורד ליבנה: יש לזה חשיבות בלתי רגילה כבקרה לאן אנחנו הולכים, א' - בין מה שנאמר קודם לגבי אמירות לעומת ביצוע, וב' - בין כוונות טובות לבין הפרקטיקות בשטח.
<ורד ליבנה: הדבר השני שעליו אני רוצה לדבר עליו כאן זה ארבעה מרכיבים חיוניים לנושא של צמצום פערים והם ארבעה מרכיבים שלא יכולים שלא לדור בכפיפה אחת.
<ורד ליבנה: כמו שאמרתי, אני מניחה שבשבוע הבא אנחנו נאריך בנושא תקצוב דיפרנציאלי, אבל תקצוב דיפרנציאלי אכן יכול להתבצע גם בלי חקיקה.
<ורד ליבנה: א', רצוי מאוד שהוא יחוקק כדי שזה יעוגן וזה לא יהיה תלוי במדיניות כזאת או אחרת של שר או שרה כמובן.
<ורד ליבנה: אבל ישנם ארבעה מרכיבים.
<ורד ליבנה: המרכיב השני שחבר הכנסת זחאלקה הזכיר זה נושא השקיפות.
<ורד ליבנה: הגדרת את זה תחת נושא הסל של מנהל או מנהלת מחוז.
<ורד ליבנה: זה חותך לאורך כל הקו.
<ורד ליבנה: שקיפות היא חיונית והכלי הטוב ביותר לדבר הזה הוא סל שירותי חינוך לתלמיד שהוא מתוקצב בכסף, שאפשר לעקוב אחריו בצורה הרבה יותר ברורה ושהוא יהיה שקוף.
<ורד ליבנה: אין ספק שזה יעורר אי-נוחות בין מגזרים וקבוצות ובתי-ספר שמקבלים כיום יותר, אבל זה חלק חיוני.
<ורד ליבנה: לכן, בהצעת החוק של הכול חינוך אנחנו יכולים לראות את השילוב של סל לתלמיד עם תקצוב דיפרנציאלי.
<ורד ליבנה: עוד שני מרכיבים שהונחו כאן.
<ורד ליבנה: זה לא יעבוד בלי זה.
<ורד ליבנה: לא נוכל לצמצם פערים רק עם תקציבים, לא נוכל לעשות את זה בלי זה.
<ורד ליבנה: לא נוכל לתת רק תקציבים בלי שקיפות ולחשוב שזה יעבוד כי חייבים שקיפות.
<ורד ליבנה: אי-אפשר לעשות את המהלך הזה בלי לטפל גם בנושא איכות ההוראה הכללית וגם בפיזור איכות ההוראה.
<ורד ליבנה: והדבר הרביעי, ואני שוב מודה לחבר הכנסת זחאלקה שהניח את זה על השולחן, אני חושבת שהוא קריטי, וזה נושא של עבודה עם הורים.
<ורד ליבנה: זה אחד מגורמי הלחץ הגדולים ביותר במערכת, בצדק מבחינת כל הורה שרוצה את הטוב ביותר לילדיו, שתורם ליצירת פערים.
<ורד ליבנה: באופן כמעט הייתי אומרת טבעי, הקבוצות חזקות, חזקות כלכלית, חזקות פוליטית, מצליחות לקבל יותר.
<ורד ליבנה: אם לא נטפל בארבעת המרכיבים האלה נמצא את עצמנו בחוץ.
<ורד ליבנה: תרשה לי היושב-ראש עוד הערה אחת, מלבד חברת הכנסת קריב לא ראינו כאן נציגות לא של מגזרים ואני רוצה להביע על כך את הצער.
<ורד ליבנה: אני חושבת שהנושא הזה היה צריך להעסיק את חברי הכנסת מכל סיעות הביתה.
<רינת אורן: רינת אורן, סגנית מינהל החינוך של עיריית תל-אביב-יפו.
<רינת אורן: נדמה לי שאני מייצגת פה גם לרגע את 15 הגדולות.
<רינת אורן: אני מבקשת משפט אחד על התקצוב הדיפרנציאלי שדובר עליו קודם ועל העיר עם חוף הים ועם הארנונה.
עמרם מצנע: התכוונו לחיפה.
<רינת אורן: קיוויתי.
<רינת אורן: אני רוצה להגיד שגם בחיפה וגם בתל-אביב וגם בעוד גדולות אחרות יש אוכלוסייה ממעמדות שונים.
<רינת אורן: יש לנו צפון, דרום, אוכלוסייה חלשה יותר.
<רינת אורן: לכן, כשמדברים פה על תקצוב דיפרנציאלי כמילה אחת ברור לנו שיש פה קשת מגוונת.
<רינת אורן: דווקא מפה אני אצא להתייחסות שלי למיצ"ב.
<רינת אורן: אני מקווה שרובכם שמע על המקרה של בית-ספר תל-חי בתל-אביב.
<רינת אורן: למי שלא, אני אשמח לקחת אותו לשם לביקור.
<רינת אורן: בית-ספר תל-חי ממוקם בדרום תל-אביב עם אוכלוסייה מאוד מאוד קשה, עם אחוז מאוד מאוד גבוה של תלמידים עם צרכים מיוחדים על כל הקשת של צרכים מיוחדים.
<רינת אורן: למרות זאת, הוא מגיע במבחני המיצ"ב להישגים מאוד מאוד גבוהים והוא היה הראשון בעשירון העליון.
<רינת אורן: אני מתייחסת אליו כי זו בדיוק דוגמה עד כמה נכון, וההחלטה של משרד החינוך וראמ"ה להעצים את נושא מבחני מיצ"ב פנימיים ובכלל הערכה פנימית, מאוד מאוד חשוב ללמידה של בתי-ספר, להתאמה של תוכניות לצרכים מיוחדים.
<רינת אורן: ורד דיברה על הערכת מעצבת ואני רוצה לחזק את ההערכה המעצבת הפנימית שנותנת לבית-הספר את היכולת לפתח תוכניות מותאמות.
<רינת אורן: מה שעשו בתל-חי, ולדעתי זה הדבר שצריך לעשות וזה מתגלגל לאט לאט, זה לצאת מהקופסא.
<רינת אורן: זה לקחת את אוכלוסיית בית-הספר ולהתאים לה תוכניות.
<רינת אורן: בתל-חי הסכימו לעשות ויש בית-ספר להורים שהוא חלק מתוך פעילות בית-הספר.
<רינת אורן: ההורים מעורבים ומשולבים.
<רינת אורן: אנחנו נשמח לארח ביקור של הוועדה.
עמרם מצנע: יש לי שאלה אלייך.
עמרם מצנע: אני לא מכיר את בית-ספר תל-חי, אבל איך קורה שאתם, עיריית תל-אביב, לא לוקחים ומשכפלים את הדוגמה הזאת בבתי-ספר אחרים?
עמרם מצנע: תעזבו את האוצר, את משרד החינוך ואת כל העולם.
<רינת אורן: מה שיש בבית-ספר תל-חי שהוביל להצלחה זה שילוב של הרבה הרבה גורמים.
<רינת אורן: דרך אגב, מנסים ללמוד את זה בבתי-ספר אחרים וכן לראות מה מתאים.
<רינת אורן: אבל עוד פעם, אין "עזבו".
עמרם מצנע: בדיון קודם דיברתי על ביקור שלי בבית ג'ן שהוא יישוב סוציו-אקונומי-אקונומי נמוך, אני מניח, והישגים מדהימים.
עמרם מצנע: גם אני מכיר דוגמאות שונות.
עמרם מצנע: זה תמיד חוזר לעניין שיש לנו תמיד מין ספורט לאומי כזה להגיד: משרד החינוך צריך לתת יותר כסף, יותר תשומת לב ויותר אמצעים.
עמרם מצנע: אבל בסוף אתה רואה שהמקומות המצליחים הם בגלל מנהל או מנהלת בית-הספר והיכולת שלהם להנהיג את הצוות ולהתמודד עם הבעיה.
<רינת אורן: ולחשוב אחרת.
עמרם מצנע: ולחשוב אחרת.
<רינת אורן: אני לא באה ואומרת: תנו עוד תקציבים, אני אומרת: אולי נעשה הסטה לערוצים אחרים.
<רינת אורן: לקראת הישיבה הזאת ביקשתי שייקחו בשלוש השנים האחרונות את תוצאות המיצ"ב שלנו: דרום, צפון, יסודי, על-יסודי.
<רינת אורן: אנחנו, למשל בעיר תל-אביב, וזה מאוד מתחבר לדברים שאמרת, בהחלט רואים שביסודי יש עלייה אבל הפערים גדלו.
<רינת אורן: אם שנה אחת היה לנו רגע צמצום אז שנה אחר כך הם גדלו ברמה העירונית שוב.
<רינת אורן: אבל בעל-יסודי אני רואה בשפה ובמתמטיקה בשלוש השנים האחרונות צמצום בין צפון לדרום.
<רינת אורן: אני כן חושבת שזה נובע מהיכולת יותר ויותר לצאת מהקופסא ולמצוא את התוכניות המתאימות ולפתח.
<רינת אורן: מישהו פה אמר הכשרה ופיתוח מקצועי, לפתח את המורים ואת המנהלים המתאימים.
<רינת אורן: שם צריך להיות המוקד, שם עיקר העשייה שלנו.
עמרם מצנע: האם אתם בתל-אביב בכספים הנוספים שאתם מוסיפים לחינוך עושים דיפרנציאציה?
<רינת אורן: אנחנו קודם כל נותנים יותר לדרום.
עמרם מצנע: זאת אומרת, אתם עושים דיפרנציאציה.
<רינת אורן: בהחלט.
<רינת אורן: שוויון הזדמנויות, צמצום פערים - זו חובתנו כעיר.
עמרם מצנע: למה לא נכון לעשות את זה ארצית?
עמרם מצנע: תל-אביב לדוגמה עשתה את זה כי היא הבינה.
<רינת אורן: היא הבינה שהיא צריכה לתת יותר.
עמרם מצנע: היא לוקחת מהארנונה של רמת אביב ומשתמשת בכספים.
<רינת אורן: אבל היא לא לא נותנת גם שם.
עמרם מצנע: בסדר, זה הוויכוח שלי עם רון חולדאי.
<רינת אורן: נושא הדיפרנציאציה – פה חשוב לי להגיד עוד פעם שבתל-אביב אחוז הילדים שנמצאים במעמד הסוציו-אקונומי הנמוך הוא כל כך גבוה שאי-אפשר להגיד: אוקיי, אז תל-אביב - - -.
<רינת אורן: הבנת אותי.
עמרם מצנע: עדיין תל-אביב מבחינת המיקום הסוציו-אקונומי שלה הוא גבוה.
<רינת אורן: נכון כי יש ויש.
<רינת אורן: תודה רבה.
עמרם מצנע: יש הפרש, נכון.
עמרם מצנע: תל-אביב כדוגמה, זה לא הבעיה.
עמרם מצנע: חגית, בבקשה.
<חגית חובב: חגית מהאגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.
<חגית חובב: את הנתונים שראינו כאן
<חגית חובב: ראינו גם במחקר שאתם, ראמ"ה, עשיתם לגבי יוצאי אתיופיה.
<חגית חובב: גם שם ראינו שהפערים אינם מצטמצמים.
<חגית חובב: כאן אני באמת לשאלה.
<חגית חובב: כולם מדברים על תקצוב דיפרנציאלי, אבל כשהוא ניתן בסך הכול של התקציב של משרד החינוך בהיקף של 6% - 7%, לא יותר מזה, אי-אפשר להגיע.
<חגית חובב: זה לא תקציב או פער מספיק אפקטיבי בתקציב כדי ליצור את השינוי.
<חגית חובב: כלומר, כדי לחולל שינוי דוגמת בית-הספר תל-חי בתל-אביב בעוד מקומות צריך להגדיל הרבה יותר בתוך התקציב של משרד החינוך את התקציב המוקצה לתקצוב דיפרנציאלי כי אי-אפשר אחרת לחולל את השינוי הזה.
עמרם מצנע: ראמ"ה מודדת, היא לא בדיוק מתקצבת.
עמרם מצנע: רויטל, רצית להוסיף משהו ששכחת?
<רויטל לן כהן: כן, כן.
<רויטל לן כהן: אחד הדברים שמאפיינים את המיצ"ב הוא שלומדים למיצ"ב.
<רויטל לן כהן: בתקופה מסוימת כל הילדים מפסיקים כל דבר אחר בבית-הספר וכולם מתכוננים למיצ"ב.
<רויטל לן כהן: מעבר לזה שזה תופעה פסולה בעיניי, אם אנחנו מדברים על פערים זה מאוד מגדיל את הפערים כי בסוף השנה המורה עדיין צריכה לעמוד במה שהיא היתה צריכה ללמד ואז או רצים עם החומר או נותנים לתלמידים למידות עצמאיות.
<רויטל לן כהן: התוצאה היא שהילדים שגם כך יותר קשה להם נשארים עוד יותר מאחור.
<רויטל לן כהן: אני לא בטוחה שהמיצ"ב כמיצ"ב כמו שהוא היום זה מה שנותן לנו אפילו לא הערכות מעצבות.
<רויטל לן כהן: אם אנחנו רוצים באמת למדוד איפה אנחנו נמצאים אנחנו צריכים לחשוב על דרכי בדיקה חלופיות, אני לא רוצה לקרוא לזה מדידה, כי הסיפור הזה של מדידה ובחינה גורם לזה שכבר בגיל ארבע ילדים הולכים לחוגים מיוחדים.
<רויטל לן כהן: כדאי גם לחשוב על מה אנחנו רוצים להעביר במסרים שלנו לילדים.
<רינת אורן: הילדה שלי יום אחד הגיעה הביתה ואמרה שהיא צריכה עוד מחברת משובצת כי יש לה מחברת גיאומטריה, מחברת אלגברה, מחברת מיצ"ב.
<רינת אורן: אבל זה היה לפני הרבה שנים ולאט לאט עם הכניסה של המיצ"ב הפנימי - - -
<רויטל לן כהן: לא, זה קורה גם עכשיו.
<רינת אורן: נכון, אבל אני מייצגת פה כרגע את משרד החינוך ואת ראמ"ה.
<רינת אורן: הנושא הזה של מיצ"ב פנימי הולך ומושרש בהוויה של בית-הספר, בשימוש השוטף בנתונים.
<רינת אורן: ככל שנשקיע בזה ובפיתוח מקצועי לא נגיע לתופעה של המיצ"ב שאת תיארת.
עמרם מצנע: את רוצה עוד משהו, חגית?
<חגית גליקמן: אני בכל זאת רוצה להגיד משהו לגבי מבחני המיצ"ב.
<חגית גליקמן: מבחני המיצ"ב בודקים מיומנויות יסוד.
<חגית גליקמן: ילד שלומד למבחן בעברית במיצ"ב אז במיצ"ב יש אנסינים.
<חגית גליקמן: זה לא שהוא לומד ומשנן וזהו.
<חגית גליקמן: הוא לומד לקרוא טקסטים סיפוריים.
עמרם מצנע: זאת אומרת, לא תמיד זה רע ללמוד.
<חגית גליקמן: זה לא רע.
<חגית גליקמן: הוא לומד ומתרגל כתיבה ועקרונות של כתיבה נכונים.
<חגית גליקמן: זה שפות ולשון, זה שלוש שפות בעיקר.
<חגית גליקמן: גם במדעים יש המון יתרונות.
<חגית גליקמן: צריך לבוא ולהגיד: בסדר, לומדים למיצ"ב, אבל בעצם לומדים מיומנויות יסוד וגם את זה צריך לקחת בחשבון.
עמרם מצנע: אני רוצה כמה מילות סיכום.
עמרם מצנע: קודם כל, תודה רבה לחבר הכנסת זחאלקה וקבוצת חברי כנסת שיזמו את הדיון המהיר הזה בעקבות פרסום המיצ"ב של תשע"ג.
עמרם מצנע: עלו פה הרבה מאוד דברים ואין ספק שאנחנו נידרש, משרד החינוך נדרש, לדון בכלל בבחינות החיצונית, במיצ"ב.
עמרם מצנע: אבל מנקודת המבט שלי, אני חושב שהמיצ"ב הוא בסך הכול דרך נכונה וראויה לבחון את עצמנו איפה אנחנו נמצאים.
עמרם מצנע: אלא מה קרה?
עמרם מצנע: בעצם הפסיקה של בג"צ שמחייבת לפרסם את זה ונתנה בידי גופים לא רלוונטיים לפרסם את זה בניתוח שהם עושים, יצרה בעצם את הגולם שקם על יוצרו.
עמרם מצנע: אני לא יודע אם מחר בבוקר לא יהיה נגדנו משהו גם על המיצ"ב הפנימי שיגיד: זכות הציבור לדעת.
עמרם מצנע: לכן, יש פה בעיה שאנחנו צריכים להתמודד איתה.
עמרם מצנע: אני זוכר מיצ"בים שאני כראש רשות הייתי צריך לבקש ממנהלת בית-הספר שתרשה לי לראות בחדרה את המיצ"ב על בית-הספר שלה כדי שזה באמת לא ישמש לשימושים רעים.
עמרם מצנע: החוברת העבה הזאת נותנת למנהלת בית-הספר כלי בלתי רגיל, מין screening , רנטגן לבית-הספר שלה.
עמרם מצנע: הלוא זה לא רק שלושת נושאי היסוד.
עמרם מצנע: זה אקלים בית-ספרי, זה מה חושבים המורים על בית-הספר, התלמידים.
עמרם מצנע: זה כלי בהחלט טוב ונכון, ולצערי הרב הוא הגיע למקום הלא נכון כתוצאה מפסיקת בית-המשפט העליון או בית-המשפט הגבוה לצדק.
עמרם מצנע: שנית, אין ספק.
עמרם מצנע: לא צריך את המיצ"ב, אנחנו רואים גם את תוצאות הבגרות, אנחנו רואים תוצאות של כל מיני פרמטרים שאנחנו בודקים.
עמרם מצנע: אפילו גיוס לצה"ל, למשל, שהוא לא במגזר הערבי אבל במגזר היהודי.
עמרם מצנע: אתה רואה בצורה סיסטמתית שהסוציו-אקונומי יוצר בהחלט פערים.
עמרם מצנע: - ואגב, זה די מובן גם שזה קורה - בתוך החברה הישראלית בלתי נסבלים, הולכים ומתרחבים.
עמרם מצנע: אמרתי בפתיחת הדיון שאם יש נושא אחד מרכזי שהוועדה הזו שמה בפני עצמה ואני באופן אישי כתוצאה גם משנות שירותי בחיפה ואחר כך בירוחם, זה ראיתי במו עיניי ומיששתי במו ידיי את הבעיה.
עמרם מצנע: היא מחייבת פתרון.
עמרם מצנע: חלק מהבעיה הוא שדווקא בסוציו-אקונומי הנמוך המדינה צריכה להתערב יותר מאשר בסוציו-אקונומי הגבוה.
עמרם מצנע: לא רק בכסף ובתקציבים אלא בהתערבות.
עמרם מצנע: כי מה שקורה בסוציו-אקונומי הנמוך הוא שמעורבות ההורים והשפעת הבית יוצרת כשלעצמה גם את הפערים האלה.
עמרם מצנע: לא נעים תמיד לומר את זה כי יש בזה איזשהו ריח כביכול של אפליה, אבל זו האמת.
עמרם מצנע: דרך מערכת החינוך ניתן לקטוע את הרצף הזה של הדור השני והשלישי לפעמים לחוסר השכלה וחוסר מקצוע וקשיים בבית.
עמרם מצנע: אפשר לעשות זאת באמצעות מערכת החינוך שבה נותנים לילדים בירוחם הרבה יותר כלים מאשר לילדים בכרמל או בצפון תל-אביב.
עמרם מצנע: לכן, יש את החשיבות העצומה הזאת.
עמרם מצנע: בכנס שדרות בשבוע הבא יש ישיבת ועדה במסגרת הכנס שתתחיל לנתח ולפלח את העניין הזה של תקצוב דיפרנציאלי.
עמרם מצנע: אני יודע שיש לזה מתנגדים, אני יודע שיש על זה בעיות, אבל אני מקווה מאוד שנצליח להזיז את זה ברמה מתאימה כי זה לא רק כסף למרות שבסוף התקציב כנראה חשוב.
עמרם מצנע: אם אתה רוצה להביא מורים טובים לאזורי פריפריה אתה צריך לתת תימרוץ למורים אחרת הם לא יבואו, זה חלק מהחיים.
עמרם מצנע: אנחנו הלוא יודעים שבסוף המורה בכיתה והמנהל או המנהלת בבית-הספר הם חזות הכול, ממש הכול.
עמרם מצנע: כל פעם אנחנו נוכחים בזה מחדש.
עמרם מצנע: אנחנו בדיון להצעה לסדר היום, דיון מהיר, בנושא: אי הכנסת תכנית הסאטירה של "לאטמה" ללוח השידורים של הערוץ הראשון.
עמרם מצנע: חברת הכנסת איילת שקד, בבקשה.
איילת שקד: אדוני יושב הראש, רשות השידור, כידוע, שייכת לציבור כולו.
איילת שקד: ולכן, מה שאנחנו, כנבחרי ציבור, לא יכולים לבוא בדרישות לערוץ 2 או לערוץ 10, לרשות השידור אנחנו כן.
איילת שקד: הדרישה שלנו היא בסך הכל הגיונית, שהשידור יהיה מאוזן.
איילת שקד: הרשות הזאת נתמכת על ידי כספי משלמי המסים, משלמי האגרה.
איילת שקד: אנחנו דורשים שאם יש מכרזים לתכניות שהן פוליטיות, אז התכניות צריכות להיות מאוזנות.
איילת שקד: עכשיו יש לזה שני היבטים: במשך השנתיים האחרונות היה איזה שהוא תהליך של התחדשות וכמו שהבנתי, היה רצון באמת להציג שתי תכניות סאטירה חדשות - האחת ימנית והשנייה שמאלנית ועוד תכנית בידור.
איילת שקד: מה שקרה בפועל, היתה התקשרות מול התכנית שנטתה שמאלה ולא היתה התקשרות, בסופו של דבר, מול התכנית שנטתה ימינה, וכן היתה התקשרות על תכנית בידור שנקראת "היהודים", שכפי שראינו בפרומואים היא כנראה גם נוטה שמאלה.
איילת שקד: נוצר מצב מעוות שברשות השידור יש שתי תכניות שנוטות שמאלה ואף לא אחת ימינה.
איילת שקד: את הדיון הזה יזמתי כבר מזמן, לפני חודשיים, והבנתי שבשבועיים האחרונים התקבלה החלטה בהנהלת רשות השידור כן להתקשר עם "לאטמה", אבל הבנתי גם שהחלטה כזאת התקבלה כבר בעבר ואיך שהוא מוסמסה.
איילת שקד: לכן, אני רוצה להבין: א.
איילת שקד: האם נכון שהתקבלה החלטה ומה התכנית כדי שהיא לא תמוסמס שוב?
איילת שקד: אני רוצה לדרוש ששום תכנית סאטירה אחת לא תעלה בלי השנייה.
איילת שקד: זאת אומרת, שאם החלטתם על לוח שידורים של תכנית אחת, שהתכניות יעלו ביחד.
איילת שקד: זה נושא אחד.
איילת שקד: נושא שני זה החלטה שנלקחה במליאת רשות השידור, ממה שאני הבנתי, בחטף, בענין מסמך נקדי.
איילת שקד: המסמך הזה בעצם זה איזה סוג של קוד אתי של רשות השידור?
איילת שקד: נכון להגדיר אותו ככה?
איילת שקד: הבנתי שפרופסור אסא כשר התבקש לעשות עבודה על המסמך הזה ולהכין איזה שהם שינויים, ושמליאת רשות השידור לא חיכתה לתכנית של אסא כשר ובעצם בישיבה שהיתה סוג של מחטף, שלא הודיעו עליה מראש, קיבלה החלטות מאד משמעותיות, בין השאר שלשדרנים תינתן הזכות להביע דעה.
איילת שקד: עכשיו שתבינו: אני בעד ששדרנים יביעו דעה, שדרנים הם בני אדם, הם אנשים מאד פוליטיים ובסך הכל הם גם אנשים מאד אינטליגנטיים.
איילת שקד: אני לא רואה בעיה עם זה ששדרנים יביעו דעה אבל אם מחליטים שהשדרנים מביעים דעה, אז ששוב, שזה יהיה מאוזן.
איילת שקד: שיהיו שדרנים מכל קצות הקשת הפוליטית ולא מקצה אחד.
איילת שקד: אז מה התכניות בענין ההחלטה הזאת, מה אתם מתכוונים לעשות עם העבודה של פרופסור אסא כשר?
עמרם מצנע: כבוד היושב ראש, בבקשה.
<אמיר גילת: קודם כל, לגבי הנושא הראשון – אני חושב שנצטרך פחות משעה כי אני מסכים לכל מילה שאמרת לגבי הנושא של הסאטירה וכדי להיות מדויק, אני אקרא את החלטת ועדת התוכן של מליאת רשות השידור מ-3 בנובמבר האחרון: "ז'אנר הסאטירה בתכניות 2014, בהנחת העבודה ששנת 2014 תהיה שנת עבודה רגילה ברשות השידור" – זה על רקע חוסר הבהירות לגבי עתיד רשות השידור אבל כרגע, אנחנו מניחים ששנת 2014 תהיה שנה רגילה וגם אם יהיו שינויים הם לא יהיו ב-2014, "מחליטה ועדת התוכן, מתוך ראיית תפקידו של השידור הציבורי כי ז'אנר הסאטירה לא ייפגע ויהווה 6 אחוז מכלל עוגת ההפקות של ערוץ 1.
<אמיר גילת: הוועדה רואה חשיבות רבה בשידור תכניות סאטירה בערוץ ואף סבורה שתכניות אלה צריכות להיות עוגן מרכזי בלוח השידורים בשנת 2014.
<אמיר גילת: לאור האמור לעיל, מנחה הוועדה את ההנהלה לדאוג לשיבוץ תכניות סאטירה בלוח השידורים באופן שיהלום את חזון רשות השידור, ייחודי, רב-גוני, מאוזן, עצמאי ובלתי תלוי המקיים שיח עם הציבור.
<אמיר גילת: תכניות הסאטירה שיבחרו צריכות להציג גישה שונה מתכניות סאטירה הקיימות כרגע בערוצים המסחריים והם יבטאו זווית רעננה ומאזנת.
<אמיר גילת: הוועדה מחליטה כי עיקרון האיזון יישמר גם בשיבוץ בלוח התכניות".
<אמיר גילת: זאת אומרת, מילה במילה מה שאת אמרת - -
איילת שקד: כן, השאלה אם זה קורה בפועל.
<אמיר גילת: רגע, זה קודם כל ב-3 בנובמבר.
<אמיר גילת: ברור שהפקת תכנית כזאת זה לא מהיום למחר וזה לוקח לפחות כמה חודשים, יגידו אנשי המקצוע, אבל מבחינת ועדת התוכן – נכון לעכשיו, יש פה עידוד לתכניות הסאטירה, יש פה איגום משאבים - -
עמרם מצנע: לאו דווקא איזון בשמאל לימין, איזון בכלל.
<אמיר גילת: ולמחרת קבלת ההחלטה הזאת התכנסה ועדת ההתקשרויות של ההנהלה בראשות המנכ"ל ואישרה את ההפקה הזאת, שכרגע נמצאת בהליך של משא ומתן, ידווח המנכ"ל אחר כך.
<יוני בן מנחם: מה פתאום?
<יוני בן מנחם: אני אגיד בתורי את העובדות.
<אמיר גילת: טוב.
<אמיר גילת: ב-3 בנובמבר, ועדת התוכן של מליאת רשות השידור קיבלה את ההחלטה הזאת.
<אמיר גילת: ככל שידוע לי, ב-4 בנובמבר התכנסה ועדת ההתקשרויות בראשות המנכ"ל ואישרה את ההפקה.
<אמיר גילת: זה באשר לנושא של הסאטירה.
<אמיר גילת: בנושא של הבעת דעה בשידור - לא התכוננו לנושא הזה, זה לא היה פה על סדר היום אבל אני אענה בכל זאת: ב-27 בפברואר, אם אני לא טועה, אין לי את החומרים פה, קיבלה מליאת רשות השידור החלטה שעל ההנהלה להציג בתוך 60 יום תכנית להסדרת הכללים של הבעת דעה ואיזון בשידור.
<אמיר גילת: למרות שחלפה יותר מחצי שנה ההנהלה לא הגישה את העבודה הזאת, שבינתיים גם כל הנושא של אסא כשר, אני עצמי הרי פניתי אליו אישית, עוד בפברואר, כדי שיעזור.
<אמיר גילת: הרקע הוא הקמת ועדה מלפני שנה וחצי או משהו כזה של מליאת רשות הציבור שהחליטה להקים ועדת אתיקה עם כניסתה לתפקיד.
<אמיר גילת: הוועדה קיבלה משימה להכין עדכון למסמך נקדי בכל הנוגע רק לנושא של איזון ושידור בכל מסמך נקדי.
<אמיר גילת: ההמלצות של הוועדה הזאת הובאו בפני המליאה.
<אמיר גילת: כאמור, ב-27 בפברואר נתנו להנהלה 60 יום לתרגם את המלצות הוועדה לכללי עבודה מעשיים.
<אמיר גילת: זה לא קרה ולכן, אם את קוראת לתהליך של שנתיים "מחטף" אז כן, אז אחרי שנתיים שזה לא קרה או שנה וחצי, אין לי פה את התאריכים ואני לא רוצה להיכשל בלשוני אבל אחרי תקופה ארוכה מאד של כמה חודשים טובים זה לא קרה ואז, המליאה החליטה שהיא מאמצת את המסמך - -
איילת שקד: האם זה היה על סדר היום של המליאה?
איילת שקד: האם הודיעו לחברי המליאה שיש דיון על זה?
איילת שקד: שיש הצבעה?
<אמיר גילת: בוודאי - -
עמרם מצנע: סליחה, הנושא הוא לא על סדר היום.
עמרם מצנע: זה דיון מהיר בנושא ספציפי.
עמרם מצנע: אמרת את מה שאמרת ואני חושב שזה מספיק אחרת אנחנו פה גולשים מעל ומעבר.
עמרם מצנע: יוני בן מנחם.
<יוני בן מנחם: אני רוצה להציג את העובדות כמו שהן ידועות לי: בהמשך למה שאת אמרת, זה לא היה שתי סאטירות ותכנית בידור, זה היה 3 סאטירות.
<יוני בן מנחם: אחת קוראים לה "היהודים באים", השנייה קוראים לה "שלום בית" והשלישית, קוראים לה "לאטמה".
<יוני בן מנחם: זה חברות הפקה שונות.
<יוני בן מנחם: הוחלט על שתי סאטירות שנחתום אתן על הסכם התקשרות בשנת 2013, שזה "לאטמה" ו"שלום בית".
<יוני בן מנחם: לסאטירות האלה הוקצה סכום של 4 מיליון שקלים לכל אחת מהן.
<יוני בן מנחם: נבחרו חברות ההפקה בהליך מכרזי שנקרא "קול קורא", כדי לחתום אתם על החוזה.
<יוני בן מנחם: ואז ועדת התוכן של מוסדות רשות השידור ביטלה את הכסף, את המימון שנועד לשתי ההפקות האלה, שזה 8 מיליון שקלים תחת הנימוק שאין להן ערך ציבורי ארוך טווח.
<יוני בן מנחם: את הכסף הזה היא העבירה להפקת הסדרה על תולדות ארץ ישראל.
<יוני בן מנחם: זה מה שקרה בפועל.
<יוני בן מנחם: ואז התחילו קרבות של חברי מליאת רשות השידור, יש פה אחת שנמצאת, גברת הנדלר, כדי להביא את "לאטמה" בכל זאת למסך.
<יוני בן מנחם: אנחנו, ועדת ההתקשרויות, שאני עומד בראשה, ב-4 בנובמבר, אני מחזיק פה את ההחלטה ביד והיא גם הופצה לכל חברי מוסדות רשות השידור, אישרנו את התכנית הזאת, את ההתקשרות עם החברה הזאת, חברה של המפיק משה אלפי שיושב פה גם כן ואישרנו את זה.
<יוני בן מנחם: אני מחזיק פה גם מכתב מה-15 בנובמבר ששלחנו למוסדות רשות השידור, את התכנון שלנו לשנת 2014 ושיבצנו את "לאטמה" בז'אנר הסאטירה.
איילת שקד: רגע, יוני, אבל היה מדובר על 3 תכניות, אז החליטו לא לשדר אף אחת מהן ולהעביר את כל התקציב?
<יוני בן מנחם: לא, "היהודים באים" הסאטירה - -
איילת שקד: "היהודים באים", את זה בכל זאת הוחלט לשדר.
איילת שקד: את השתיים האחרות הוחלט לא לשדר?
<יוני בן מנחם: לא.
<יוני בן מנחם: לפני השידור יש את תהליך ההפקה.
<יוני בן מנחם: "היהודים באים" אושרה והושכרה חברת הפקה, שולם לה כסף והפרקים צולמו והיא מוכנה לשידור, היא עומדת על המדף כרגע.
<יוני בן מנחם: זה היה ב-2012.
<יוני בן מנחם: אני מדבר על 2013.
<יוני בן מנחם: ב-2013 היינו צריכים להתקשר עם עוד שתי סאטירות – האחת "לאטמה" והשנייה "שלום בית".
<יוני בן מנחם: ב-2013 היינו צריכים לחתום עם שתיהן עד דצמבר.
<יוני בן מנחם: הכסף נלקח משתי ההפקות האלה, סך 8 מיליון שקלים, 4 מיליון לכל הפקה.
<יוני בן מנחם: נלקח ובוטל והועבר לתכנית דוקומנטרית שנקראת "תולדות ארץ ישראל" בנימוק שאין לזה ערך ציבורי ארוך טווח ואז הפעילות השתתקה.
<יוני בן מנחם: בעקבות פעילות שהתחילה במוסדות רשות השידור, שהגברת הנדלר שותפה לפעילות הזאת, היא נמצאת פה והיא יכולה להעיד יותר טוב ממני, שוב התחדש הדיון על "לאטמה".
<יוני בן מנחם: אנחנו התבקשנו על ידי מוסדות רשות השידור לאשר שאנחנו רוצים את "לאטמה" לשידור.
<יוני בן מנחם: אישרנו את זה ושיבצנו את זה בשנת 2014.