GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: הרי את ה-60 מיליון שקלים, זה פחות או יותר הסכומים המדוברים, אני מניח שזה יעלה בגלל שה-30% יצטרפו, זו ההזדמנות, בדרך זו או אחרת, להפסיק את הבירוקרטיה המורכבת והמסובכת הזו, ולהסדיר את זה בהסדר כזה או אחר, שתלמידי ישראל באשר הם יהיו מבוטחים, ולא צריך את הריטואל הזה פעם בשנה, או פעם בשלוש שנים, או פעם בחמש שנים; ונוכל גם לומר, אני חושב שהשר רק יברך על זה, אם הוא יוכל לעשות את זה, נוכל לומר שסוף סוף אין תשלומי חובה.
עמרם מצנע: יש תשלומי רשות, יש תשלומי זכות, גם בזה אני מניח אנחנו ננסה לטפל בשנה הקרובה.
עמרם מצנע: בשורה התחתונה, חברי חברי הכנסת, אם יש מישהו שמסתייג.
רונן הופמן: כן, אני לא מסתייג, אני רוצה לשאול.
עמרם מצנע: אני מציע שאנחנו נאשר את זה לשנה אחת.
רונן הופמן: כן, אני רק רוצה לשאול מה המשמעות.
עמרם מצנע: אז שאלנו את אנשי הביטוח והם אומרים שאין בעיה.
עמרם מצנע: גם הביטוח הוא לשנה.
<יצחק קדמן: בכל מקרה ועדת החינוך מאשרת כל שנת לימודים מחדש.
<דלית שטאובר: אני רוצה להגיד במילים שלי מה אני מבינה שאתה הצעת, חבר הכנסת עמרם מצנע.
<דלית שטאובר: כלומר, ועדת החינוך של הכנסת תמיד מאשרת תשלומים לשנה, אז מבחינת הוועדה מאשרים לשנה, אין שינוי בזה.
<דלית שטאובר: החברה שזכתה, זכתה לשלוש שנים.
<דלית שטאובר: יש לה נקודות יציאה.
<דלית שטאובר: אם התהליך הזה יוביל למהלך שיביא את הפתרון שאתה מציע, מה טוב.
<דלית שטאובר: התהליך הזה מבורך.
<דלית שטאובר: במידה ולא, הרי המכרז הזה תופס ויצטרכו לחזור ולהסביר מדוע לא השיגו תוצאה טובה יותר ולאשר את התשלום.
יוני שטבון: אבל לחברה יש נקודת יציאה אחרי שנה בחוזה התקשרות שלכם איתם?
<יגאל שגיא: יש נקודות יציאה.
<דלית שטאובר: תמיד במכרזים יש נקודות יציאה.
יוני שטבון: אבל גם מהצד שלנו, אנחנו נוכל להוציא אותם?
<דלית שטאובר: אנחנו לא נשנה את המצב מבחינת הוועדה, בכל מקרה האישור הוא לשנה.
<דלית שטאובר: זה לא אישור של המכרז, זה אישור של התעריף בתשלומי הורים.
עמרם מצנע: אנחנו מאשרים לשנה ורשמנו לעצמו את אנשי מכרז השלטון המקומי, שהם בעצם עשו את המכרז, שאומרים שאין שום בעיה לסיים את המכרז בנקודת יציאה בעוד שנה.
<דלית שטאובר: אז צריך לחפש חברה חלופית.
<קריאה: מה זה לחפש?
<קריאה: חברת הביטוח חתמה לשלוש שנים.
עמרם מצנע: יש לי בקשה, אי אפשר שכל אחד ידבר בעיקר לא באחריות שלו.
עמרם מצנע: אני פונה אל מרכז השלטון המקומי, אני רוצה להבהיר את זה, שלא יהיו אחר כך אי הבנות.
עמרם מצנע: מבחינת ההסכם שאתם חותמים עכשיו עם החברה לביטוח, יש נקודת יציאה בעוד שנה.
<יגאל שגיא: יש.
עמרם מצנע: אוקיי, זאת התשובה.
<יצחק קדמן: לשני הצדדים.
<יגאל שגיא: יש לשני הצדדים.
עמרם מצנע: אנחנו מבחינתנו, כוועדת חינוך, מאשרים בצער רב את הביטוח הזה, כפי שהוצג לנו, לשנה אחת, והוועדה תיקח על עצמה ביזמתה, במהלך השנה, מוקדם ככל שאפשר, לדון בעניין הזה לא כשהאקדח מונח על הרקה.
עמרם מצנע: צריך להצביע, אז מי בעד ההצעה שלי, בבקשה, להרים את היד.
עמרם מצנע: הצבעה בעד הצעת היו"ר – רוב ההצעה התקבלה פה אחד
עמרם מצנע: פה אחד, תודה רבה.
עמרם מצנע: הנושא השני הוא הודעת שר החינוך, בהתאם להורות סעיף 7(ב) לחוק לימוד חובה התש"ט-1949, הגיע הזמן שנשנה את החוק הזה.
עמרם מצנע: צו לימוד חובה, שיעור השתתפות של המדינה ורשויות החינוך המקומיות בקיום מוסדות חינוך רשמיים בשנת הלימודים.
<דלית שטאובר: אני אומר ששר החינוך קיים את חובת ההיוועצות שלו גם עם שר הפנים וקיבל את הסכמתו, גם עם שלמה בוחבוט, מהשלטון המקומי, ואני העברתי לך את המכתב של ההסכמה שלו.
<דלית שטאובר: חבר הכנסת מצנע, יום אחרי ששוחחנו, יש הסכמה בכתב של כל הגורמים של חובת ההיוועצות.
עמרם מצנע: השאלה שאני רוצה לשאול, דלית, האם יש הבדל בצו הזה מהשנה שעברה?
<דלית שטאובר: אין הבדל מהסיבות, ויושבים כאן גם החברים שלי לשולחן העגול, שלאחר דיונים שמוצו, בין השלטון המקומי לבין משרד החינוך ומשרד האוצר, הבאנו את הנושא, ביזמת השלטון המקומי ובהסכמתנו, לשולחן עגול של מנכ"ל משרד ראש הממשלה, שם התקיים דיון מקיף.
<דלית שטאובר: הייתה הכרה שכדי לענות לתביעות ולבקשות של השלטון המקומי, מדובר בפערים של מאות מיליוני שקלים ומדובר בהליך מאד מאד מקיף ורחב, ומנכ"ל משרד ראש הממשלה לקח על עצמו לנהל את התהליך הזה.
<דלית שטאובר: השלטון המקומי בימים האלה פונה אליו כדי לעורר מחדש את התהליך, בעקבות סיום הליך הבחירות וסיום תקציב המדינה, ואנחנו כמובן נהיה שותפים בשולחן הזה.
<איתי חוטר: עם הסתייגות קלה, אם אפשר.
<דלית שטאובר: בבקשה, מה שלא מדויק, תתקן.
<איתי חוטר: לדעתנו, חלק מהדרישות, גם שהצגנו אותן בשולחן העגול אצל מנכ"ל משרד ראש הממשלה, לא דורשות תוספת תקציבית וניתן להיענות אליהן.
<דלית שטאובר: כן, אבל זה בדיון של השולחן העגול.
<איתי חוטר: בדיון של השולחן, ונכון לעת הזאת ניתן לאשר את הצו.
עמרם מצנע: כן, מי עוד רוצה להתייחס.
<יצחק בוקובזה: הדיבורים האלה על מנכ"ל ראש הממשלה, לפני שאומר דברים לגופו של עניין, אני חייב לומר למנכ"לית משרד החינוך שישנה החלטת ממשלה מלפני למעלה משנה, שקוראים לה שקיפות בתקציבי החינוך, אני יכול לקרוא אותה.
<יצחק בוקובזה: היא דורשת שהמשרד יפרסם, לגבי כל רשות ורשות ולגבי כל בית ספר ובית ספר, את מכלול הכספים שמקבלים בתי הספר, כדי שהתלמיד יידע מה הוא מקבל.
<יצחק בוקובזה: זה לא דיבור של משרד ראשד הממשלה, זאת החלטת ממשלה שקוראים לה שקיפות בתקציבי החינוך.
<יצחק בוקובזה: היא לא מקוימת.
<יצחק בוקובזה: כל הצו הזה מלכתחילה, על פי לשונו, הרי לא מבטלים מילים בחוק ככה כלאחר יד.
<יצחק בוקובזה: כשצריך מדי שנה ושנה בכל רשות ורשות לדון ולהחליט מה היא מקבלת מהמדינה ומה היא נותנת לחינוך, וכל שנה משכפלים את אותו צו, וזה הרי לעג לחוק, זה צחוק מהחוק.
<יצחק בוקובזה: החוק, כמו דברי תורה, להבדיל כן, לא מבטא מילים לריק.
<יצחק בוקובזה: כאשר אומרים מדי שנה ושנה לבדוק, הכוונה היא לא שהשר ישכפל עם כניסתו לתפקיד את מה שעשה השר הקודם.
<יצחק בוקובזה: אני רק רוצה לומר שהוועדה הזאת, לבקשתי ולפנייתי במהלך שבע השנים האחרונות, דנה וכל שנה הייתה הערה של הוועדה למשרד, להתחיל להיכנס לשר החינוך, ונדמה לי שגם לאחרונה במסגרת השלטון המקומי היה כאן איזה יום עיון מאד כללי, קראתי את הפרוטוקול.
<יצחק בוקובזה: ואני רואה ששר החינוך מביא אותנו, אני מקווה להיות שם בשוהם, כדי לראות מה זה שוויון או שוויון בחינוך.
<יצחק בוקובזה: רבותי, אנחנו מדברים על שוויון בנטל כל כך הרבה, בווליום כזה גבוה.
<יצחק בוקובזה: שוויון בהזדמנויות – אין.
<יצחק בוקובזה: אנחנו עסקנו שעה שלמה אם התושב בירוחם משלם עוד 19 שקלים, ואני מאד מעריך את הרגישות הזאת, או במקום אחר עוד 19 שקלים בנושא הביטוח; ואנחנו צריכים להבין האם הילד בירוחם מקבל כמו בתל אביב.
<יצחק בוקובזה: לא רק שהוא לא מקבל יותר, הוא מקבל פחות.
<יצחק בוקובזה: במכרז למחקר ומידע של הכנסת יש את הדפים ושלחתי אותם ליושב הראש, שהחזקים מקבלים יותר מהמדינה וממילא מהרשות המקומית.
<יצחק בוקובזה: והרשות המקומית, בחיפה, בתל אביב, ברמת גן, הארנונה שהם גובים זה לא ארנונה של התושב רק, אנחנו לא נטעה ולא נתבלבל.
<יצחק בוקובזה: הארנונה היא של העסקים ש-50 או 40% זה על חשבון מס הכנסה בסופו של דבר.
<יצחק בוקובזה: ירוחם מלחחת את העפר מהאדמה שלה, לא כן ברמת גן ובתל אביב, ששם יש עסקים וכל מגדל מביא מיליונים.
<יצחק בוקובזה: ולכן, כן הסיפור הזה של הדיפרנציאציה, וכאילו זה בא על חשבון המיסים של הערים החזקות והתושבים שלהם, זה לא נכון, זה משטעה.
<יצחק בוקובזה: אני רוצה לומר עוד דבר בתחום הרגשי.
<יצחק בוקובזה: אנחנו היום מדברים כל כך הרבה על לשלב את החברה החרדית בתוכנו.
<יצחק בוקובזה: האם אנחנו שלבנו עשרות אחוזים מהחברה שלנו בתוכנו אחרי 65 שנה?
<יצחק בוקובזה: די להסתכל בשולחן פרס ישראל במוצאי יום העצמאות, כדי לראות שאנחנו רואים רק צד אחד של ישראל, משני עברי השולחן.
<יצחק בוקובזה: לא יכול להיות שפרסים יקבלו רק יוצאי עדות המזרח שנמצאים בצרפת או במקומות אחרים.
<יצחק בוקובזה: אנחנו לא מספיק רואים את הדברים האלה.
<יצחק בוקובזה: אני, שהייתה לי תקווה, וראש הוועדה הזאת - הפעם יש לי תקווה - בכל זאת, אנחנו ראינו אותו בדיון הקודם, במעשה מופת אישי הראה שיש לו עניין בחלשים.
<יצחק בוקובזה: גם השר פירון, ראיתי אותו בתכנית בטלוויזיה, באיזה מופת אישי הוא בעצם הביא לידי ביטוי את רגישותו לחלש.
<יצחק בוקובזה: אבל כשאני רואה את העוזר שלו, את היועץ שלו, אני אומר לו – כתבתי מכתב לשר, השר הבטיח שהוא הולך לשנות, הוא כתב לי במכתב חתום, והוא אפילו לא עשה כלום.
<יצחק בוקובזה: אני בא ושואל חברה, איפה, אפילו צו לא נותנים בשולחן הוועדה.
<יצחק בוקובזה: עוד חצי דקה.
<יצחק בוקובזה: עוזר השר אומר לי – אנחנו נותנים לחלשים בדרכים אחרות.
<יצחק בוקובזה: רבותי, החלשים לא זקוקים לחסדים ולא לטובות.
<יצחק בוקובזה: החלשים זקוקים לדברים גלויים ומפורסמים, שתקוים החלטת הממשלה.
<יצחק בוקובזה: אני לא יודע מה אמר המנכ"ל.
<יצחק בוקובזה: יש החלטת ממשלה על שקיפות, אני מקווה שסוף סוף היא תקוים.
<יצחק בוקובזה: תודה רבה.
<דלית שטאובר: עורך דין בוקובזה מתייחס בצד לשני נושאים שונים.
<דלית שטאובר: כמובן עם התפיסה הערכית אין לי שום ויכוח, אני שותפה לה, זאת המדיניות.
<דלית שטאובר: מדובר על שקיפות ומדובר על תקצוב דיפרנציאלי.
<דלית שטאובר: אלה שני דברים שונים.
<דלית שטאובר: השקיפות, תקצוב הרשויות המקומיות, מתקדם בפיילוט שמממש את החלטת הממשלה בהליך מאד מורכב, שאנחנו מנהלים אותו בשיתוף עם האוצר ועם השלטון המקומי, כדי לבנות את התשתיות.
<דלית שטאובר: זה לא באיזו שהיא לחיצת כפתור.
<דלית שטאובר: אנחנו בעד זה, תומכים בזה, זה קורה ומתקדם, בפיילוט, בשיתוף פעולה.
<דלית שטאובר: בנושא של התקצוב הדיפרנציאלי וסל תלמיד, אני רק רוצה להזכיר שהרב שי פירון בתפקידו פחות מחמישה חודשים.
<דלית שטאובר: השר אמר מה מדיניותו באופן ברור.
<דלית שטאובר: הוא מודע לנושא, הוא מקדם שוויון הזדמנויות וצמצום פערים, והוא אמר שתקצוב דיפרנציאלי, שאין על זה תמימות דעים בין כל הרשויות, מותנה בקביעת סל תלמיד.
<דלית שטאובר: אנחנו מקיימים כרגע דיונים מאד אינטנסיביים בקביעת סל תלמיד ומה הוא כולל, כדי לקדם את ההחלטה הזאת.
<יצחק בוקובזה: ואת חושב שהצו מבטא את דרישות החוק?
<יצחק בוקובזה: את באמת חושבת?
<דלית שטאובר: אני אמרתי - - -
עמרם מצנע: אבל אין תהליך כזה בוועדה של ויכוח.
עמרם מצנע: אמרת את דברך.
<יצחק בוקובזה: סליחה.
<דלית שטאובר: עניתי איפה הדברים עומדים, כדי שלא תחשוב שלא מקיימים את מה שהבטיחו.
<דלית שטאובר: אלה לא תמיד דברים שנופלים בתאריך מסוים, אלה תהליכים מאד מורכבים, הם על שולחן המדיניות.
<דלית שטאובר: אני חושבת שחבר הכנסת מצנע והרב שי פירון חולקים את אותה עמדה בנושא הזה, עומדים כדי לקדם אותה.
<דלית שטאובר: גם אנחנו היינו רוצים שזה יהיה בלחיצת כפתור, זה לא תמיד הולך ככה.
<דלית שטאובר: אלה תהליכים שהמימוש שלהם, אני יכולה להביא לכאן עוד עשרות ומאות החלטות ממשלה שהתקבלו, ולהראות איפה הן נמצאות.
<דלית שטאובר: זו החלטה שיצאה לפועל, עובדים עליה במשרדנו.
עמרם מצנע: מישהו רוצה עוד להתייחס?
<דודי מזרחי: אולי רק תוספת בהקשר של שקיפות.
<דודי מזרחי: שמי דודי מזרחי, אני מנהל אגף התקציבים במשרד החינוך.
<דודי מזרחי: בנוגע להיבט של השקיפות, מעבר למערכת השקיפות הרחבה שהמנכ"לית התייחסה אליה, כבר היום ישנה מערכת של משרד החינוך, היא נקראת מערכת מיתר, וכל התשלומים שעוברים לרשויות המקומיות במישרין, שזה כל אחד ואחד מהסעיפים שמופיעים כאן בצו החינוך ושורה ארוכה של נושאים נוספים, מפורטים שם.
<דלית שטאובר: לא, זה לא מה שהוא ביקש.
<דודי מזרחי: אני יודע.
<דלית שטאובר: אנחנו מבחינתנו שקיפים באופן מלא.
<דלית שטאובר: מה שהוא ביקש זה את התוספות שהרשויות מוסיפות, וזה נמצא בפיילוט של - - -
<יצחק בוקובזה: לא, לא, הסכום הכולל.
<יצחק בוקובזה: כדי לדעת שקיפות – אם תגידי לי כמה מקבלת הרשות על ביטוח ועל זה ועל זה, אף אחד לא יידע מה מקבלים כלום.
<יצחק בוקובזה: צריך לפי החוק הזה, הרשות המקומית מקבלת 100 מיליון, 50 מיליון, 90 מיליון.
<יצחק בוקובזה: זה שקיפות.
עמרם מצנע: אוקיי, עוד מישהו?
משולם נהרי: אגב, יש פרסום בילקוט הפרסומים, מה החלק של משרד החינוך בתקציבי חינוך ומה החלק של הרשות המקומית.
<יצחק בוקובזה: איפה?
משולם נהרי: יש את זה בילקוט הפרסומים, אני אראה לך.
<יצחק בוקובזה: כן, אני אשמח לראות.
משולם נהרי: אבל הייתי רוצה רק להעיר הערה לעורך דין בוקובזה.
משולם נהרי: אתה אמרת שלחלשים נותנים בדרכים אחרות.
<יצחק בוקובזה: הם אומרים, לא אני.
<יצחק בוקובזה: הם אומרים ככה, אני לא אומר.
משולם נהרי: כן, אז אני רוצה להרגיע אותך.
משולם נהרי: אומרים שלחלשים בדרך כלל נותנים בצנעה, כדי לא לבייש אותם.
משולם נהרי: אבל במקרה הזה, גם לא נותנים להם וגם מביישים אותם.
<יצחק בוקובזה: זה אמרתי לך הם אומרים, אני חושב שלא.
משולם נהרי: כן, אבל אני הייתי רוצה להעיר.
משולם נהרי: אני הייתי מצפה, למרות שאני יודע מה העמדה של שר החינוך, אני מדגיש – שר החינוך, לא מערכת החינוך, כלפי המוכר שאינו רשמי, אני הייתי מצפה שבאמת שר החינוך יבוא בצד החינוך הרשמי, יביא גם את המוכר שאינו רשמי ויסדיר את הנושא הזה ברשויות.
משולם נהרי: הרי אי אפשר לדאוג עד השקל האחרון לתלמיד אחד, והשני הוא מופקר.
משולם נהרי: השני זה לא מעניין, שיעשו מה שיעשו.
משולם נהרי: כבר עשה מספיק, דיכא אותם קשות, את המוכר שאינו רשמי.
משולם נהרי: 200,000 תלמידים, ורק לא מזמן התבשרנו בכותרות של העיתונים, שהמוכר שאינו רשמי רק הולך וגדל.
משולם נהרי: נדמה לי, אם אני לא טועה, זה 40% בכיתות א', עכשיו יהיו איזה 46% עד שנת 2019.
משולם נהרי: זאת אומרת זה הולך וגדל, הולך ומתפתח, והתלמידים הללו בעצם אין להם אבא, אין להם מי שידאג להם.
עמרם מצנע: הם רק צריכים להיכנס לחינוך הממלכתי הרשמי, והכל יהיה בסדר.
עמרם מצנע: יש להם אבא ואבא מחכה ומחכה, והדלת פתוחה.
משולם נהרי: עמרם, עמרם, תלך בכל יישוב ותפתח בית ספר ממלכתי חרדי, תקרא לו, תשים שילוט.
משולם נהרי: בוא תראה מי ילך לשם.
עמרם מצנע: בסדר, אז אל תתלונן.
משולם נהרי: אבל אתה לא יכול להפקיר תלמידים.
משולם נהרי: במיוחד כשאנחנו - - -
עמרם מצנע: כן, אוקיי, ברשותך.
משולם נהרי: סליחה רגע, משפט אחרון.
משולם נהרי: במיוחד כשאנחנו מדברים, כמו שאמר עורך דין בוקובזה, שזה מדובר בכספי הארנונה של התושבים ושל העסקים המקומיים.
משולם נהרי: אני לא מדבר, משרד החינוך יגיע הזמן גם, אבל אני מדבר עכשיו על הרשויות המקומיות, שזה לא תקציבי מדינה, ששם צריך לדאוג לכל התושבים.
משולם נהרי: צריך לדאוג גם לילדים האלה.
עמרם מצנע: כן, אוקיי, תודה.
עמרם מצנע: המשרד קיים את חובת ההתייעצות איתנו, לפי סעיף 7(ב) לחוק לימוד חובה.
עמרם מצנע: אני מוכרח לומר שמצד אחד אני באמת מבין ששר החינוך לא יכול היה, בתקופה הקצרה הזו, לטפל גם בסוגיה הזו, שהיא סוגיה קצרה, אבל היא סוגית עומק של ממש.
עמרם מצנע: ואני יודע שהמשרד, אתם, עמלים על נושא של סל תלמיד, שזה סיפור גם כן מורכב מאד, שאני מודה שאני עוד לא יודע בדיוק איך ניגשים אליו ומגיעים לשורה התחתונה.
עמרם מצנע: יחד עם זאת, גם הנושא הזה, שנקרא סעיף 7(ב), וההשתתפות של המדינה והשלטון המקומי, הוא כמובן שאלת השאלות על נושא הדיפרנציאציה - - -
משולם נהרי: יש את דו"ח שושני.
עמרם מצנע: הנושא הוא הדיפרנציאציה, וגם אם לא מוסיפים שקל נוסף לתוך המערכת, יש צורך להטיל עומס יותר גדול על הרשויות החזקות, ועומס יותר נמוך על הרשויות החלשות.
עמרם מצנע: אני אומר את זה בכל הזדמנות, וכמובן גם בהזדמנות הזו.
עמרם מצנע: אני יודע שמרכז השלטון המקומי לא אוהב את זה.
עמרם מצנע: הוא רק שוכח, מרכז השלטון המקומי, שהוא לא מייצג רק את 15 הגדולות, אלא הוא מייצג הרבה מאד רשויות, שלא מסוגלות לתת לתושבים את אותו שירות מינימאלי, שנדרש בכל מקום ומקום.
עמרם מצנע: אז אני מודה לך.
עמרם מצנע: אנחנו ניפגש בשבוע הבא, עוד 10 ימים נדמה לי.
עמרם מצנע: שמעתי היום איום על פתיחת שנת הלימודים מבתי הספר השש-שנתיים.
עמרם מצנע: את יכולה לבשר לנו משהו בעניין הזה?
<דלית שטאובר: האיום הזה הוא היום שהגיע אלינו מקבוצה שמוחה על הקושי שבקיום שתי רפורמות – אופק חדש ועוז לתמורה בבית הספר השש-שנתי, העל יסודי.
<דלית שטאובר: השר הביע את עמדתו הפדגוגית, שהיינו מעדיפים שתהיה רפורמה אחת בחינוך העל יסודי השש-שנתי.
<דלית שטאובר: המדינה מחויבת להסכמים שיש בהם שותפים רבים.
<דלית שטאובר: אנחנו נמצאים בשלב האחרון של יישום רפורמת אופק חדש, שהביאה משאבים רבים למערכת החינוך, טייבה את שכר המורים, הוסיפה שעות פרטניות והובילה לשיפור סביבת הלמידה של מורים.
<דלית שטאובר: זה מייצר קושי בבתי הספר השש-שנתיים, שמייצר פער בין שעות עבודה של מורים בחטיבה עליונה, בחטיבת הביניים, בסיס שכר שונה, שעות עבודה שונות.
<דלית שטאובר: אנחנו מודעים לזה.
<דלית שטאובר: אנחנו פועלים במרץ רב עם השותפים שלנו, כדי לייצר התאמות בין שתי הרפורמות בסוגיות הקשות ביותר, אבל המדינה, כמדינה, מחויבת להסכמים שלה.
<דלית שטאובר: יש בתי ספר רבים במדינת ישראל שמתקיימות בהם שתי הרפורמות – זו לצד זו – עם הקשיים, והשר אמר שבכל מקרה, לאחר השלמת התהליך הזה, הוא רואה לעצמו יעד כדי לכונן רפורמה אחת במערכת החינוך בכלל, ובוודאי בעל יסודי.
<דלית שטאובר: מבחינה חוקית, אין אפשרות למורי העל יסודי להשבית את המערכת בשל עוז לתמורה.
<דלית שטאובר: הם חתומים על שקט תעשייתי, ואנחנו מחויבים בשלב האחרון של הטעמת הרפורמה.
<דלית שטאובר: הדבר הזה גם הוכרע בבית משפט, יותר מפעם אחת.
<דלית שטאובר: אנחנו חייבים להיות מכבדי חוק.
עמרם מצנע: רצית להגיד משפט?
<יצחק קדמן: כן, אני רוצה משפט אחד.
עמרם מצנע: אחד.
<יצחק קדמן: אחד.
<יצחק קדמן: אני מבקש להעיר את תשומת לב הוועדה, שמזה כמעט 90 יום משרד החינוך עובר על החוק.
<יצחק קדמן: הוא לא מביא לוועדה מה שצריך היה להביא – רשימת יישובים שיכללו השנה בחוק לימוד חובה לי"א-י"ב.
<יהודית גידלי: ב-26 בחודש זה סעיף על סדר היום.
<דלית שטאובר: זה מובא בישיבה הבאה.
עמרם מצנע: תודה, להתראות.
עמרם מצנע: מי היה אז היושב ראש?
<יהודית גידלי: נחמן רז.
<עומרי שלמון: ולמעשה מאז, תרתי משמע, הכול היסטוריה.
<עומרי שלמון: אז המועצה מטפלת בבתים ובכל ההיבטים הפיזיים.
<עומרי שלמון: זה נושא מרתק, מעניין ומאוד מאוד רחב והנחלת המורשת, וזה באמצעות כל המערכת החינוכית.
<עומרי שלמון: האתרים, יש 130, תקבלו חומר רקע עוד מעט.
<עומרי שלמון: אנחנו למעשה היום בקשר, לא רוצה להגיד את המילה שולטים, כי זה לא, אנחנו מין מטריה שהתנדבנו לקחת אותה ולהוות בית ל-130 אתרי מורשת, אתרי ביקור בארץ.
<עומרי שלמון: זה מספר עצום, זה מאוד וריאבילי, זה יכול להיות מסיפור אחד של משפחה ומאתר אחד שיש בו 3,000 מבקרים בשנה ועד אתרים גדולים של 100,000 מבקרים ויותר.
<יהודית גידלי: איפה המבקרים האלה?
<עומרי שלמון: בית הפלמ"ח למשל, עתלית מתקרב לזה, מכון אלון מתקרב לזה, עין שמר הוא בינוני גדול, תיכף ניתן לטובית קצת לספר את הדברים המעניינים שקורים כאן.
<עומרי שלמון: למעשה מה זה עמותת המטריה הזאת, או עמותת הקשר הזה?
<עומרי שלמון: זה מהלך שבאנו אל האתרים ואמרנו, 'תראו, המדינה לא מדברת איתכם'.
<עומרי שלמון: בתוך זה יש 12 מוזיאונים של משרד הביטחון, יש להם אבא ואמא ודוד והכול בסדר, ויש כמה שהם בחוק, עין שמר הם בתוך החוק, 16 מוזיאונים בסך הכול הם בתוך החוק והם נהנים מאיזה שהיא התייחסות ומאיזה שהם תקציבים כאלה ואחרים וכל היתר הם בר בשטח.
<עומרי שלמון: אנחנו הגדלנו טיפה את מחלקת החינוך שלנו ולמעשה היום כל ההשתלמויות והסיורים והשיווק והשתלמויות בפייסבוק ובאינטרנט ובניהול אתרים והשתלמויות מדריכים וקורסי מדריכים, הכול מתנהל דרך המערכת המרכזית.
<עומרי שלמון: אני חושב שסיפרתי לך, מצנע, אחת הדוגמאות הנפלאות זה מה שיש לנו עם משרד הביטחון, עשרה אתרים בחוזה, כל חוזה של 100 עמוד, כל שנה לחתום, ובאנו למתן ואמרנו 'בוא, תן לנו את התקציב הזה ותעשה הסכם אחד מול כולנו'.
<עומרי שלמון: הגדילו טיפה את התקציב, יש פה מערכת מעניינת.
<עומרי שלמון: עכשיו השנה, בהסכם החדש שמתחיל עכשיו, יש למעלה מ-100 אתרים בתוך ההסדר הזה ועלייה של למעלה מ-300% בביקורי יחידות הצבא, חיילים ואתרים, זה דבר לא נורמלי.
<עומרי שלמון: לפעמים כשמתעכבים בחתימה על הסכם, עם כל מיני פקידים מעכבים, יש לחץ עצום מהיחידות.
<עומרי שלמון: יש בסיורי יום א' וגם באירועים יחידתיים של יחידות הצבא התעוררות עצומה וזה דבר אדיר.
<עומרי שלמון: עשינו דבר דומה עם עולים, שזה עכשיו נמשך.
<עומרי שלמון: עם קבלת החוק ואישור התקציב יהיה לנו עוד פעם עם מה להכין עולים.
<עומרי שלמון: לפני שנה גייסנו 2 מיליון שקל ועודדנו ביקורים של עולים באתרים.
<עומרי שלמון: רוב האוכלוסייה מחבר העמים, גם 4,000 אתיופים, שזה חידוש עצום ואנחנו מתמודדים איתו, הוא מאוד מעניין, הוא אתגר לא נורמלי והוא מצליח.
<עומרי שלמון: אלה דוגמיות קטנות של מערכת חינוך מאוד נטועה בשטח ועובדת וכל הזמן מייצרת רעיונות חדשים.
<עומרי שלמון: הבעיה העיקרית, אני מגיע כבר לסוף היום - - -
<עומרי שלמון: לא, אצלנו במועצה אומרים שאין בעיה של כסף, הכסף זה דבר שלישי-רביעי.
<עומרי שלמון: צריך אנשים מסורים, רעיונות טובים, אמונה במה שאת עושה ואחר כך אנחנו מצליחים לגייס.
<עומרי שלמון: זאת תמיד בעיה, היא לעולם בעיה, אבל אנחנו לא מנפנפים בו שלא עשינו כי-.
<עומרי שלמון: עובדים עם מה שיש ומנסים כל הזמן לגייס תקציבים נוספים.
<עומרי שלמון: כמובן שפרויקט מורשת של הממשלה קידם מאוד גם את ההכרה וההיכרות של כלל הציבור - - -
עמרם מצנע: הפרויקט של שנת ה-60.
<עומרי שלמון: של ה-50 ועכשיו זה החלטה - - -
<יהודית גידלי: 100 אתרי מורשת.
<עומרי שלמון: קראנו לזה 50 ב-98', כשהכריזו בממשלת ברק ב-2000 או 2001 ועכשיו יש את מה שצביקה האוזר בממשלה הקודמת, ב-2010, ההחלטה בחצר תל חי ואחר כך בדגניה ב-100 שנה לקיבוץ.
<יהודית גידלי: זה לא נקרא 100 אתרי מורשת?
<עומרי שלמון: לא, היום זה נקרא ציוני דרך, קראו לזה בהתחלה התמ"ה - - -
<קריאה: תכנית להעצמת המורשת.
<עומרי שלמון: תכנית מורשת לאומית, אחר כך קראו לזה מורשת.
<עומרי שלמון: אנחנו כבר קוראים לזה מורשת ולא יעזור כלום.
<עומרי שלמון: הגוף הזה, אגף מורשת במשרד רוה"מ, עושה נפלאות, אנחנו עובדים איתו מאוד מאוד צמוד ועושים הרבה דברים ביחד, שזה גם כספים לתשתיות ולשדרוגים וגם מערכת החינוך נהנית מזה.
<עומרי שלמון: זה ככה על קצה המזלג.
<עומרי שלמון: הבעיה העיקרית בסוף היום, ודווקא עין שמר לא מייצג את זה ותיכף נשמע את טובית, מערכת החינוך לא מגיעה לאתרים.
<עומרי שלמון: אם אנחנו מגיעים ל-29%-30% מגרדים בקושי את ביקורי בתי הספר ומערכת החינוך, כולל תנועות הנוער, באתרים, אז צריכים לשאול את עצמנו, הרי הקמנו את זה בשבילם ולא בשביל אף אחד מפה, שמכירים ויודעים ומסיירים.
<עומרי שלמון: אנחנו, השבויים, בכלל לא בעניין, זה בעיקר למערכת החינוך, כי זה הדבר העיקרי, מזה להצמיח איזה שהיא מודעות יותר גדולה וזה לא קורה.
<עומרי שלמון: אם יש דבר שהוועדה במשמרת הזאת לבקשתנו צריכה לשים את המיקוד שלה, זה באמת יצירת המודעות.
<עומרי שלמון: כי איך אמרת, מצנע?
<עומרי שלמון: אנחנו לא נותנים הוראות, למרות שלפעמים גם כן דרך חקיקה, אבל יש חשיבות עצומה למה ועדת החינוך של הכנסת, של הפרלמנט הישראלי, משדרת כלפי המערכות השונות, אלה שלמעלה ואלה שלמטה, וכמו שאומרים הילדים, מאחוריי ומצדדיי.
<יהודית גידלי: אתם לא בקשר עם של"ח, מינהל חברה ונוער?
<עומרי שלמון: אין כמעט דבר שלא עשינו, אבל כנראה לא עשינו מספיק וכנראה גם לא מספיק עושים.
<טובית שפירא: אני תיכף אראה.
<חומי נובישטרן: אבל זה לא רק של"ח, של"ח הוא לא הפתרון, יש את כל ה - - -
<יהודית גידלי: מי מתכנן טיול בבית ספר?
<חומי נובישטרן: מנהל בית ספר, ועדי הורים היום - - -
עמרם מצנע: בתי הספר עצמאיים לחלוטין מבחינה הזו.
<חומי נובישטרן: לוועדי הורים יש היום משקל.
<טובית שפירא: הם כפופים לסל תרבות ולתכנית הליבה, שזה נושא שאני אגע בו באופן מאוד קשה.
<עומרי שלמון: אין אמירה של המדינה.
<עומרי שלמון: המדינה רצה עם הצהרות והחלטות מדהימות, חשובות, ברמה התשתיות של השימור, אין במשרד החינוך אמירה - - - יש אמירות נהדרות, אידיאולוגיות, ערכיות, בכל מפגש מאוד סימפטיים לנושא, בפועל, בסוף, התלמידים לא מגיעים.
<עומרי שלמון: אני לא מציע, יהודית, שניכנס כאן לדיון, כי כל השאלות שאת שואלת הן, איך אנחנו אומרים?
<עומרי שלמון: החוד של העיפרון, אלה השאלות, זה נוגע בדבר.
<עומרי שלמון: אבל למשל אם משרד החינוך החליט שכל תלמיד יהיה בירושלים אז כל תלמיד מגיע לירושלים.
<עומרי שלמון: נשים שלוש נקודות.
<יהודית גידלי: אין אתרי מורשת בירושלים?
<תמר אביב: השאלה גם לאן הם מגיעים בירושלים.
<יהודית גידלי: מה שאלתי?
<עומרי שלמון: תראי, בסוף ננצח את זה ופה צריך עזרה עצומה שלכם.
<עומרי שלמון: בסוף נפצח את זה.
<עומרי שלמון: צריך עזרה שלכם, אז באנו לפה בצוות מתוגבר, רן, חומי ואני ואנחנו מאחלים לכם יום מוצלח.
<עומרי שלמון: אנחנו נתחיל כאן בעין שמר.
<עומרי שלמון: לקחנו כמה דוגמיות על ציר החוף, עין שמר שהוא הצלחה גדולה בכל קנה מידה, הוא אתר ותיק, נעבור לזכרון, נראה שימור מעניין, אין לנו הרבה זמן שם, אז בית לנגה, סאגה משפחתית מאוד מעניינת, קשורים שם שופטים, עשירים ואצולה אנגלית-יהודית וכו', ונרד למשהו חדש, מוזיאון התעופה העברית.
<עומרי שלמון: זה שלושה טייסים שיזמו בחוף הבונים מין מרכז נורא מעניין, ושם שם המשחק הוא הברק שיש להם בעיניים ואיך הם הקימו דבר מכלום לבד, כנגד כל הסיכויים.
<עומרי שלמון: נקנח בעתלית שהוא מגה אתר, מבחינתנו, מאוד עשיר בפעילות שלו וניחשף שם ובדקה לארבע נוריד את השלטר.
עמרם מצנע: מה עושה המשרד לאיכות הסביבה בתחום הזה?
<תמר אביב: השר להגנת הסביבה הוא הממונה על חוק גנים לאומיים, שמורות טבע ואתרים לאומיים, ובמשך הרבה מאוד שנים לא נעשה כמעט שום דבר.
<תמר אביב: השר הוא אחראי, יש לו אחריות מיניסטריאלית לאתרים הלאומיים, זה לא נכלל ברשות הטבע והגנים, למרות שהם כן יכולים לנהל אתרים, ואני נכנסתי לתפקיד לפני קצת יותר משנה כדי לעשות סדר בהרבה בעיות - - -
עמרם מצנע: זאת אומרת לא היה לפני זה מישהו?
<תמר אביב: לא היה מישהו בתפקיד ובאמת לא נעשה ובעצם האתרים עצמם נוהלו על ידי גופים שונים, שלושה מהם על ידי המועצה לשימור אתרים, שבאמת הרימו אותם מאבדון, אני חושבת, מכון איילון, היום נבקר במחנה המעפילים בעתלית ובחצר כנרת בצפון, אבל יש גם אתרים שלא קיבלו טיפול וחלקם במצב לא טוב וגם אנחנו מנסים במשרד לקדם את זה.
עמרם מצנע: במשרד יש תקנה תקציבית לזה?
<תמר אביב: לא.
<תמר אביב: זו אחת הבעיות המרכזיות שאנחנו דנים בה ומנסים לראות איך לקדם את זה.
<תמר אביב: בשנה הראשונה בעצם עשיתי מיפוי של הבעיות, של המצב המשפטי, המצב הפיזי של האתרים, ולנסות ולראות איך אנחנו מקדמים, כולל בשלבים הבאים גם הכרזה על אתרים חדשים.
<חומי נובישטרן: יש רק להוסיף שלמעשה האתרים הלאומיים, ההכרזה היא בחתימתו של שר הפנים.
<חומי נובישטרן: זה מין חוק משולב בין שר הפנים לשר לאיכות הסביבה.
<חומי נובישטרן: זאת אומרת האחריות התפעולית או החוקתית היא איכות הסביבה אבל מי שחותם ויוצר את הקו הכחול זה משרד הפנים ואז שר הפנים חותם.
עמרם מצנע: זה גופי התכנון.
<תמר אביב: זה כמו גנים לאומיים ושמורות טבע.
<תמר אביב: זה אותו תהליך הכרזה בדיוק, גם אתרי ההנצחה.
עמרם מצנע: טובית, בבקשה.
<טובית שפירא: שלום לכולם.
<טובית שפירא: כמו שהצגתי את עצמי, שמי טובית ואני מנהלת את המוזיאון.
<טובית שפירא: המוזיאון שלנו הוא מוזיאון מוכר מיום היווסדו, זאת אומרת שיש לנו אבא ואמא, כמו שעומרי הציג את זה, מינהל תרבות, משרד התרבות, כפופים למועצת המוזיאונים וקצת עזרה ממשרד החינוך, יועץ לענייני-, יש לכם איזה תואר מאוד ארוך, דוד קיסוס, בקיצור, הוא הבן אדם.
<יהודית גידלי: לא עידית?
<טובית שפירא: עידית זה משרד התרבות, קיסוס זה משרד החינוך.
<טובית שפירא: אנחנו היחידים שמקבלים תמיכה גם וגם.
<יהודית גידלי: אז אתם באמת יחידים.
<טובית שפירא: כן.
<טובית שפירא: בקיבוץ, כדי שיוקם משהו צריך משוגעים לדבר, כי אחרת בלי משוגעים לדבר זה לא קורה.
<טובית שפירא: המשוגעים שלנו לדבר זה פרופ' אדם זרטל, שאתם בטח מכירים את שמו ממקומות אחרים, ורן חדוותי, שהוא גם איש המועצה לשימור, שאני אתן לו לפתוח בכמה מילים על המקום.
<רן חדוותי: אז קצת שתדעו לאן הגעתם.
<רן חדוותי: בית, חומה, חצר.
<רן חדוותי: ההתיישבות מתחילה כאן ב-1913, כשקבוצה שמורכבת מרחל ויצחק בן צבי ויגאל השומר וחבריהם מתיישבים כאן קרוב מאוד למה שאנחנו קוראים חרבת כרכור ושמים אותם שם כדי לשמור על צומת עירון.