GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יעל הדס: בסעיף 8 כתוב שכל הנושא של ההתקשרות במשך השנה, מדובר רק על ספרים שחלה עליהם תקופת ההגנה ולא על כלל הספרים, בעוד שכוח השוק הגדול שיש לקמעונאים הוא לא על הספרים של ההגנה אלא על זה שבכל רגע שהם רוצים להשיג עוד הנחה, הם אומרים שהם מפסיקים קניות בסך הכול מכל הספרים שלכם.
<יעל הדס: זה הרבה יותר חזק מאשר הנושא שעכשיו מגינים כאן על הספרים בתקופת ההגנה.
<יעל הדס: אם רוצים להסדיר את כל כשל השוק שנובע ממבנה השוק, צריך להתייחס לעובדה, לתת איזשהו סעד בחוק לזה שיש כוח כל כך גדול בגלל המבנה הדואופוליסטי ואני מציעה את הסעד הבא.
<יעל הדס: חשבתי על זה ואני רוצה להציע סעד.
<יעל הדס: אני מציעה לנתק את הפסקת הקניות מהדיון על ההנחה.
<יעל הדס: כלומר, רשת חנויות יכולה להחליט שהיא מפסיקה קניות אם בא לה, כי הרי אנחנו לא רוצים להתערב בדבר הזה, אבל אסור לה להגיד שהיא עושה את זה בגלל ההנחה ואסור לה להיכנס לדיון על הנחה.
<יעל הדס: או שהיא יכולה להחליט שהיא רוצה לדון על הנחה, אבל אז אסור לה להפסיק קניות.
<יעל הדס: הגדרת הפסקת הקניות תהיה שמבחינה מספרית אסור לה להוריד קניות ביותר משלוש אחוזים מהממוצע השנתי של הקניות.
<קריאה: בסוף ימכרו רק את פראבדה ואת איזבסטיה.
<יעל הדס: אני יכולה להסביר למה?
עמרם מצנע: מספיק.
עמרם מצנע: צלי.
צלי רשף: סעיף 8 אכן נוגע לדעתי לב לבה של הבעיה שלא ניתן לה פתרון בחוק.
צלי רשף: על מנת לעמוד בדרישה של אדוני לדבר על הסעיף עצמו ולא על שום דבר אחר, אני אגיד שאנחנו מציעים שני תיקונים לסעיף הזה ואני גם אקרא את התיקונים ואחר כך אני אנמק אותם, ברשות אדוני.
צלי רשף: תיקון מספר אחד שאנחנו מציעים הוא בסיפא לסעיף 8(א) שבו ייאמר: "שיעור ההנחה כאמור לעיל לא יעלה על ארבעים אחוזים מהמחיר לצרכן של כל ספר, כך שהתשלום של חנות ספרים למוציא לאור יהיה לכל הפחות שישים אחוזים ממחיר הספר לצרכן".
צלי רשף: תיקון מספר שתיים.
צלי רשף: אחרי סעיף 8(ג) יבוא סעיף 8(ד) שאומר: "מוציאים לאור רשאים לנהל משא ומתן משותף עם חנות ספרים שהיא הבעלים, מחזיקת הזיכיון או המפעילה – אתם אומרים ששבעה מקומות ממכר, וזה בסדר – בנוגע לתנאי מכירת ספרים מן המוציאים לאור לחנות הספרים, כולל בעניין הסכם הנחה ושיעור ההנחה כאמור לעיל".
צלי רשף: סעיף 8(ה): האמור בסעיף קטן (ד) לעיל לא יחול על מוציא לאור שהנו בעלים של חנות ספרים או בעל השליטה במישרין או בעקיפין בחנות ספרים כהגדרתו של מונח זה וכולי".
צלי רשף: במה אני בא לטפל בשתי ההצעות האלה.
צלי רשף: נדמה לי שכבר בוועדה אנחנו מכירים היטב את מבנה השוק ומבנה השוק הוא מבנה של דואופול של רשתות החנויות.
צלי רשף: רשת חנויות אחת מוחזקת על ידי המתחרים שלנו ומי שיבדוק מה היא מוכרת היום, יראה שהיא מוכרת באחוזים ניכרים את המו"לים שהם הבעלים של הרשת, מה שמשאיר לנו את הרשת השנייה, שהופך אותה לסוג של מונופול כלפינו כי אנחנו מוכרים באמצעותה למעלה משבעים אחוזים מהספרים שלנו.
צלי רשף: עם כל מה שהחוק עושה, הוא אומר שמחירי הספרים יעלו, אנחנו נקבע את מחירי הספרים אבל אין כאן התייחסות איך תחולק התמורה הנוספת בעבור הספרים בעינינו לבין הקמעונאי.
צלי רשף: בעצם השארנו בגדול את המצב שלמרות עליית מחירי הספרים ולמרות התוספת הצפויה בהכנסות, אנחנו עדיין נישאר עם במצב לפיו יש צורך לשלם תמלוגים מוגדלים היום לסופרים לפי החוק החדש ועם תלות מוחלטת בקמעונאים לגבי השאלה מה יישאר בסוף בידינו.
צלי רשף: נטענת הטענה, ואני מניח שלזה מתייחסת איריס בראל כשהיא אומרת שיש לה חוות דעת לעניין הפגיעה בתחרות, שכביכול אנחנו פוגעים בתחרות כי אנחנו אומרים שמצד אחד אנחנו קובעים את מחירי הספרים, אז הקמעונאי לא קובע אותם, ומצד שני ייקבע מחיר הנחה קבוע, כך שלקמעונאי אין מרחב תמרון.
צלי רשף: אבל התשובה היא לא זאת.
צלי רשף: כל מי שיושב בחדר הזה מסביב יודע שבאופן תיאורטי אנחנו נקבע את מחיר הספר, אבל מה יקרה?
צלי רשף: ייקבע אחוז הנחה שקבע אותו הקמעונאי.
צלי רשף: אין חכמות.
צלי רשף: לא יהיה לנו מה להגיד בעניין.
צלי רשף: יקבע אותו הקמעונאי.
צלי רשף: אז אנחנו נבוא עם הספר החדש, נגיד לא של עמוס עוז אלא של סופר פחות ידוע, ואז הקמעונאי יגיד לנו שמחיר הספר הזה יהיה שבעים שקלים.
צלי רשף: אנחנו נגיד, לא, אנחנו רוצים 75 אחוזים כי נתת לנו רק שלושים אחוזים מהתמורה.
<איריס בראל: אבל אנחנו לא קובעים את המחיר.
<איריס בראל: אתם קובעים את המחיר והחוזה אתנו הוא שנה מראש.
<איריס בראל: זאת אומרת, 12 חודשים לאחר חתימת ההסכם אתה יודע בדיוק כמה אתה צריך לשלם לרשתות ואתה יכול לקבוע איזה מחיר שאתה רוצה.
<איריס בראל: אנחנו לא קובעים את המחיר.
<קריאה: איזה כוח יש לנו בחוזה השנתי?
עמרם מצנע: צלי, הנקודה שאתה מעלה, זאת לא פעם ראשונה.
צלי רשף: נכון.
צלי רשף: אני רק רוצה להסביר.
צלי רשף: התנהלו לא מעט דיונים מאז שאנחנו יושבים כאן בין כל הגורמים, כולל עם פרופסור קנדל, כולל עם אחרים, בשאלה איך מטפלים בנקודה הזאת.
צלי רשף: אני חושב שהחשש, ככל שאני מבין, גם של פרופסור קנדל, גם של השרה, אני מניח גם של הוועדה, הוא באמת לא לפגוע בחופש העיסוק של הקמעונאי, שזה חשש מוצדק.
צלי רשף: אני אומר, למרות הדברים שלא איריס בראל, שאנחנו חיים בעולם.
צלי רשף: גם היום מכתיבים לנו הכול וגם מחר יכתיבו לנו הכול.
צלי רשף: אין לנו יכולת התמודדות.
צלי רשף: לכן אני מציע לפתור את זה בדרך אחת ו/או שנייה.
צלי רשף: הדרך האחת היא באמת להגביל את הרווח הגולמי של הקמעונאי.
צלי רשף: הדרך השנייה היא לאפשר לנו להתאגד לצורך המשא ומתן.
צלי רשף: יטען מי שיטען שיש כאן גם בעיה של חוק ההגבלים העסקיים ואני מפנה לחוק ההגבלים העסקיים, סעיף 3 לחוק שקובע שיש פטור למקרה של חקיקה, למקרה של הסדר ספציפי שנקבע בדין.
צלי רשף: זאת אומרת, אנחנו מדברים כאן עם המחוקק ובידיו של המחוקק, בנסיבות מסוימות – ואנחנו נראה את זה באמצעות חוות דעת משפטית שנגיש – זכותו של המחוקק להתיר הסדר כובל לזמן מוגבל וכדי להסדיר שוק שהוא שוק בעייתי ואין ספק, כולם כבר מבינים היום, שהשוק שבו אנחנו עוסקים הוא שוק בעייתי.
צלי רשף: הבנתי מאיריס בראל שהיא גם לא מתנגדת לאפשר למו"לים להתאגד במשא ומתן אתה.
<איריס בראל: לא מתנגדת.
צלי רשף: כך שזה יכול להיות סוג של פתרון.
צלי רשף: אני אתייחס עוד התייחסות אחרונה להצעה שהציע כאן פרופסור קנדל.
עמרם מצנע: אנחנו נדון על זה בנפרד.
עמרם מצנע: אני רוצה קודם כל שנעבור על החוק כפי שהוא.
עמרם מצנע: יורם, האחרון מהקבוצה.
<יורם רוז: אני לא שייך לקבוצה.
<יורם רוז: איריס אומרת שהמכירות ירדו ב-25 אחוזים ואני אומר שהן ירדו בארבעים-חמישים אחוזים.
<איריס בראל: אבל הכסף יעלה.
<יורם רוז: הכסף יעלה.
<יורם רוז: אני מדבר עכשיו כמו"ל ולא כרשת.
<יורם רוז: הרשת תילחץ כי תהיה לה בעיה ואז היא תדרוש מהמו"לים הנחה יותר גדולה.
<יורם רוז: זה יגיע לשמונים ותשעים אחוזים, אם לא תהיה מגבלה שהרשת תוכל לבקש מהמו"לים.
<יורם רוז: זה נחוץ וזה הכרחי.
<עודד מודן: אני חייב להגיד שבמשך שנים המו"לים חיו מצוין עם חמישים אחוזים וזה מספר שרשתות יכולות לעמוד בו כי אני מכיר את התמונה גם כמו"ל וגם כרשת.
<עודד מודן: חוץ מהוצאת שוקן, כולם נתנו חמישים אחוזים.
<עודד מודן: יקומו כל המו"לים כאן ויגידו.
<יפתח דקל: המחירים לפני עשר שנים ו-11 שנים היו 88 שקלים.
<עודד מודן: האינפלציה הייתה יותר גבוהה.
<איריס בראל: חמישים אחוזים מ-88 זה לא חמישים אחוזים משבעים.
<איריס בראל: אם מדברים על מחיר ספר שיהיה 55 או 60 שקלים, כשאתה מדבר על חמישים אחוזים בתקופה ההיא, ספר, כמו שאומר יפתח דקל, היה בסביבות 85-86 שקלים.
<איריס בראל: כשאתה משלם היום שכר דירה בקניונים, שלא שילמת לפני עשר שנים, תפתח בבקשה דוחות של חברות קמעונאיות ציבוריות ותראה.
<איריס בראל: לא צריך להגיד כאן כמה.
<איריס בראל: יודעים בדיוק מה רמת ההוצאות של רשת ריטלרי.
<איריס בראל: לכן אי אפשר לקחת מתקופה אחת לתקופה שנייה.
<עודד מודן: אני הבעתי את דעתי.
<עודד מודן: אני כמו"ל שאני יודע את התחשיבים כמו"ל, ולצערי או לבושתי אני גם יודע תחשיבים של רשת, אפשר לעמוד בחמישים אחוזים.
<עודד מודן: אסור לנו להפריד בנקודה של תנאי תשלום, וכאן אני מדבר כמו"ל שצריך לקבל כסף מהרשת, את נושא תנאי התשלום.
<עודד מודן: אפשר בנושא של תנאי התשלום לשחק בכל הנחה.
<עודד מודן: זה יכול להיות שוטף אריכות ימים, שוטף שמונה חודשים, כמה שרוצים.
<עודד מודן: בהזדמנות זאת אני רוצה להגיד שאנחנו מדברים פה בשם הרשתות, כאילו יש שתי רשתות בארץ כי יש דואפול.
<עודד מודן: יש רשתות חרדיות ולא שמענו את דעתן.
<עודד מודן: זה שוק אחר.
<קריאה: זה לא נוגע לחוק הזה.
<עודד מודן: למה?
<עודד מודן: יש ספרים שהם לא ספרי קודש.
<עודד מודן: יש ספרי ילדים ברשתות דתיות.
<עודד מודן: זה יחול ואני מציע שתהיה התייחסות גם לזה.
<עודד מודן: דבר אחרון שרציתי לומר כללית, כי לא הייתי בישיבות, ואני אעשה את זה קצר.
<עודד מודן: אנחנו לא קיבלנו שום משאב טבע מהממשלה.
<עודד מודן: בסך הכול לקחתי את כל כספי והשקעתי אותו ברשת למכירת ספרים.
<עודד מודן: יכול צלי רשף להתאחד עם מטב, עם רחלי, ולהקים רשת ויכולים להקים עשר רשתות ואני אשמח למכור להם כמו"ל.
<עודד מודן: אז יש גבול למה שמנסים לסחוט את הרשת.
<ירון סדן: בהמשך לדברים שצלי אמר.
<ירון סדן: כשמדברים על התאגדות, שיהיה ברור שלא מדובר בהכרח על כל המו"לים אלא גם לאפשר לחלק מהמו"לים להתאגד.
עמרם מצנע: אתה מדבר על המסלול השני.
<ירון סדן: על המסלול השני.
<אבי שומר: אני רוצה לומר שני דברים.
<אבי שומר: ראשית, אני באתי היום מאוד אופטימי אבל שמעתי מסלול אדום וירוק, ועכשיו אני מרגיש מסלול שחור.
<אבי שומר: יש לי הרגשה שאנחנו מנסים להוציא עין אחד לשני, הרשתות והמו"לים.
<אבי שומר: תוכלו להגיד שהרבה שנים הוצאנו לכם את העיניים, אולי, אבל בואו נחשוב שלא יצא לנו שום דבר אם ננסה להרוג אחד את השני.
<אבי שומר: כשאני שומע שאנחנו לא נוכל למכור לא בתווי שי, לא נמכור לספריות, ולא נוכל לקבוע שום דבר, לא את ההנחה ולא את סידור המדף, תבינו שאתם שופכים את התינוק עם המים.
<אבי שומר: משפט לעניין סעיף 8.
<אבי שומר: סעיף 8 בא לתת את ההנחה לספרים שבהגנה.
<אבי שומר: בארצות הברית יש מושג שנקרא UP AND DOWN.
<אבי שומר: אתה נותן למישהו הנחה גבוהה במוצר מסוים ואתה נותן לו הנחה הרבה יותר גבוהה במוצר אחר.
<אבי שומר: מה שיקרה כאן, זה UP AND DOWN.
<אבי שומר: זאת אומרת, אם נקבל הנחה מועטה בספרים שבהגנה, נוכל לדרוש הנחה הרבה יותר גדולה.
<אבי שומר: זה גם יוביל אותנו למכור רק ספרים שהם לא בהגנה וזה יגרום לכך שלא ימכרו ספרים חדשים.
<אבי שומר: צריך לתת את הדעת על הקטע הזה של ספרים בהגנה ולא בהגנה.
<אבי שומר: בדרך בה אנחנו הולכים, מה שיקרה זה שגם אנחנו וגם הרשת המתחרה, לא תהיה לנו ברירה אלא למכור ספרים שלא בהגנה וזה ימנע מאתנו למכור ספרים חדשים.
<אבי שומר: אתם צריכים לשים לב לנושא הזה.
<רחלי אידלמן: אם תהיה הנחה אחת לכולם, כך שלא תהיה הבעיה הזאת.
<רחלי אידלמן: אם תהיה הנחה אחת גם לחדשים וגם לישנים, לא תתעורר הבעיה הזאת.
<רון דהן: אני גם סופר ומשורר צעיר.
עמרם מצנע: כל פעם אתה מדבר בכובע אחר.
<רון דהן: החוק הזה נועד לדאוג לסופרים ולמשוררים.
<רון דהן: בחנויות ספרים כמו בחנות ספרים שלי באינטרנט, אנחנו מוכרים למשל המון ספרי שירה, ספרים שלא נמצאים ברשתות בכלל.
<רון דהן: אני מבקש, בגלל שאנחנו בעצם חותכים את העניין הזה של החנות, אנחנו יכולים ואנחנו נותנים שבעים אחוזים למו"ל ולמחבר עצמו, להחריג מיזמים כמוני כדי שנוכל להמשיך ולהתקיים ובעצם למלא את מה שהחוק מנסה לעשות.
<קריאה: איך מיזמים כאלה מתקיימים במדינות אירופה שיש בהן את החוק הזה?
<רון דהן: הם מתקיימים כי הם יכולים למכור בהנחה משמעותית.
<דוד תדמור: אדוני, משפט להצעה של צלי רשף.
יעל הדס: ברשותך, רציתי רק לחדד את הנקודה הזאת.
יעל הדס: פרופסור קנדל אמר שבעצם מה שמוביל את הוועדה זה להחזיר בחזרה את השליטה בעלויות הייצור של הספרים למו"לים כדי שהם יוכלו באמת לקבל את התמורה ולהמשיך לייצר ספרים שאכן יימכרו אחר כך בחנויות הקמעונאיות.
יעל הדס: אם לא מוצאים איזשהו סעד - או הגנה על ההנחה או שאם אתם מתנגדים לזה, לטפל בנושא של הפסקת הקניות – על כלל הספרים, לא רק על הספרים של ההגנה, מה שזה יגרום לנו כמו"ל, זה להוריד את כמות הספרים החדשים והמגוונים שאנחנו יכולים להוציא.
יעל הדס: בסוף יהיה מצב שלא נוכל לממן ספרים חדשים וחשובים אחרים.
עמרם מצנע: מה שעשית עכשיו זאת חזרה על הדברים שאמרת קודם ואת יכולה לחזור עליהם בכל סעיף וסעיף אבל כך לא נגיע לשום מקום.
עמרם מצנע: צריך לחתוך אתכם בסוף.
<דוד תדמור: אדוני, לדברים שאמר צלי רשף.
<דוד תדמור: גם אני חושב שאין בעיה חוקית אם באמת החוק יתיר למו"לים להתאגד.
<דוד תדמור: ודאי שאין בעיה על פי חוק ההגבלים העסקיים כי זה באמת יהיה פטור.
<דוד תדמור: בתוך החוק יש מנגנון לעניין הזה.
<דוד תדמור: התאגדות כזאת מאוד רצויה והיא תאפשר למו"לים גם לנהל משא ומתן משותף מול הרשתות וגם לקבוע במשותף את המחיר לצרכן.
<דוד תדמור: היא מאוד מאוד טובה גם לרשתות וגם למו"לים ואנחנו מאוד תומכים בה.
<דוד תדמור: דבר שצריך לזכור לצד הדברים האלה הוא שבחוק יש הסדרים שהם חלופיים למשא ומתן קולקטיבי וחלופיים לקביעת מחיר במשותף ולא צריך גם וגם.
<דוד תדמור: אם הולכים לכיוון של התרת התאגדות, חלק מהמנגנונים שנמצאים כאן היום בחוק אינם נחוצים יותר.
<רוזלין דרעי: אני רואה שבסעיף 8 מדברים על הנחה אבל לא מגדירים אותה.
<רוזלין דרעי: אני רואה שהשוק עובד בדרך של סחיטה.
<רוזלין דרעי: זאת אומרת, אנחנו לא פותרים את הבעיה הזאת אם אנחנו לא מגדירים.
<רוזלין דרעי: מה זאת אומרת להגדיר?
<רוזלין דרעי: זאת אומרת, על מה מבוססת הטענה הזאת בעצם?
<רוזלין דרעי: היום השוק הוא כזה.
<רוזלין דרעי: אומרים שמונים אחוזים, תשעים אחוזים, אתה רוצה או לא רוצה, זהו.
<רוזלין דרעי: אין שום הגדרה.
<רוזלין דרעי: אני רוצה להוסיף שתהיה הגדרה כלשהי שנותנת קצת יותר ארגומנטים, יותר משקל, לכל מה שקשור לשירות.
<רוזלין דרעי: למשל, כמויות.
<רוזלין דרעי: כאן אני רק שומעת שמדברים על הרשתות, אבל לא רק רשתות יש והחוק הזה דווקא בא כדי לתת אפשרות לרשתות לחיות וגם לחנויות עצמאיות שכמעט ואין.
<רוזלין דרעי: אם אנחנו מגדירים את זה, שחנות עצמאית למשל, ברגע שהיא נותנת איכות שירות, המוכר שלה יודע על מה מדובר, שהוא יודע להציג ללקוח ולא רק את הספר במבצע אלא את הספר של סופר טוב שמתאים לילד של הלקוח או משהו כזה, הוא יכול לקבל יותר הנחה, הנחה יותר גדולה, מאשר אותה חנות שקונה בכמויות.
<איריס בראל: ברשותך, יש לי הצעה אחרת אולי.
<איריס בראל: אם המו"לים כל כך חוששים מהקביעה של הרשתות, אני מתחברת למה שצלי אמר ואני מסכימה שתהיה התאגדות במשא ומתן עם סטימצקי.
<איריס בראל: אולי נעשה את זה הפוך.
<איריס בראל: אנחנו נגיד כמה אנחנו ניתן למו"לים ואנחנו נקבע את המחיר של הספר.
<איריס בראל: אז זה יפתור את הבעיה בצורה לגמרי הפוכה.
<איריס בראל: אל תכבלו אותנו משני הכיוונים אלא בואו נעשה משהו הפוך.
<איריס בראל: יבוא מו"ל, יגיד כמה הוא רוצה על ספר, נעשה את זה בהסכם שנתי.
<איריס בראל: דרך אגב, כל אחד בנפרד ואז זה בכלל שוק חופשי.
<איריס בראל: מר שומר יחליט מה המחיר של הספר הזה, אני אחליט כמה אני קובעת על אותו ספר את המחיר, ואז מה שיקרה זה שתהיה תחרות הכי חופשית שיכולה להיות.
<איריס בראל: היום, דרך אגב, המחיר מומלץ – ויתקנו אותי כאן חבריי הוותיקים יותר – לספרים היה רעיון של הרי סטימצקי שרצה לחסוך בזמנו את האפשרות של הדבקת המחיר והוא אמר, בואו נעשה מחיר מומלץ.
<איריס בראל: אבל אם אתה רוצה תחרות חופשית, בואו נעשה הסכמים הפוכים.
<איריס בראל: מו"ל יגיד לי כמה הוא רוצה ואני והרשת המתחרה, כל אחד, נחליט מה אנחנו רוצים לגבות.
<קריאה: אנחנו מעדיפים לקבוע את המחיר לצרכן ביחד, של שתי הרשתות, כי כך השוק יתנהל כולו בהרמוניה.
<יוג'ין קנדל: יש לי רק הערה אחת לסעיף 8(א).
<יוג'ין קנדל: כתוב כאן שמבקשים להתקשר בהתקשרות למכירת ספרים שחלה עליהם תקופת ההגנה ויוצעו למכירה במהלך השנה הקרובה בידי מוציא לאור.
<יוג'ין קנדל: הכוונה כאן לא שיוצעו למכירה אלא שיימכרו.
<יוג'ין קנדל: זאת אומרת, הם יוכלו להיות מוצעים למכירה שנה לפני זה והם עדיין בהגנה והם עדיין נמכרים באותה שנה.
<יוג'ין קנדל: אני חושב שצריך לשנות את זה ל-יימכרו.
<יוג'ין קנדל: אתה ממילא משלם תמלוגים על מה שנמכר.
<יוג'ין קנדל: יוצעו למכירה, הכוונה שיכול להתפרש מזה שאלה רק ספרים שמו"ל מוציא למכירה בפעם הראשונה באותה שנה.
<מירב ישראלי: צריך למחוק את המשפט הזה, לדעתי, אם הכוונה היא שאלה כל הספרים שחל עליהם חוק ההגנה באותה שנה.
עמרם מצנע: תסמני את זה.
<הדס פרבר אלמוגי: אנחנו רק רצינו להבהיר שהנושא של הגבלת גובה ההנחה נדון בפעם הקודמת.
<הדס פרבר אלמוגי: פרופסור קנדל הבהיר את העמדה שלו.
<הדס פרבר אלמוגי: אנחנו לא נוכל עכשיו להתייחס לזה מבלי לחזור לממשלה.
<הדס פרבר אלמוגי: בכל מקרה, המסלול הירוק מאפשר - - -
עמרם מצנע: אנחנו בסעיף 8.
עמרם מצנע: את חוזרת שוב למסלול הירוק.
<קריאה: זה רלוונטי משום שכאן זאת ההנחה.
<מירב ישראלי: מה שהדס אומרת, אני חושבת שהמסלול הירוק אמור להיות חלופי.
<רחלי אידלמן: המו"ל יבחר איזה מסלול הוא בוחר ולא הרשת תבחר איזה מסלול.
<רחלי אידלמן: העניין הזה של חביבי המורה, הוא לא מתקבל.
<קריאה: בלאו הכי את מכתיבה לנו כבר שנים את ההנחה.
<קריאה: לא אנחנו מכתיבים לך.
עמרם מצנע: אנחנו מדברים עכשיו על המסלול הזה.
<הדס פרבר אלמוגי: רוב החששות שהמו"לים מעלים בנוגע לצורך בקביעת שיעור הנחה, אמור להיפתר על ידי המנגנון של מסלול ירוק.
<איריס בראל: או על ידי זה שתיתנו לרשתות לקבוע את מחיר הספר.
<איריס בראל: גם זה מנגנון טוב.
עמרם מצנע: או כן או לא.
<עמית רוטברד: אני רוצה להציע הצעת פשרה שמורכבת משתי ההצעות.
<עמית רוטברד: ההנחה תהיה מוגבלת לארבעים אחוזים ובנוסף לכך אני מסכימה לגמרי עם דעתו של תדמור, שתהיה הנחה תחומה של עד חמישה אחוזים לספרים מסוימים בשנה.
<עמית רוטברד: אני חושבת שזה נכון מה שתדמור אומר, שהתחרות צריכה להתנהל גם על המחיר.
<עמית רוטברד: אין מה לעשות.
<עמית רוטברד: חמישה אחוזים על ספרים מסוימים, בנוסף להנחה המרבית של ארבעים אחוזים.
עמרם מצנע: סעיף 9.
צלי רשף: אני פשוט שואל האם את ההצעה של פרופסור קנדל נביא?
צלי רשף: היא בעצם באה להיכנס לסעיף 8.
עמרם מצנע: כן, אבל היא באה להיות במסלול אחר שפותר חלק מהבעיות.
<יורם רוז: הוא לא פותר כלום.
עמרם מצנע: זה פותר חלק מהבעיות.
עמרם מצנע: היא חלופית לחלק מהדברים.
<יורם רוז: אתה מונע דיון עמוק יותר בסעיפים.
עמרם מצנע: יכול להיות.
<יורם רוז: זה מפעל חיינו, כבוד היושב ראש.
<יורם רוז: אתה לא יכול לעבור הלאה.
<יורם רוז: איריס הציעה עכשיו הצעה דרמטית.
עמרם מצנע: שמעתי את ההצעה.
<יורם רוז: אבל אף אחד לא הבין אותה.
<יורם רוז: היא אומרת מחיר נטו, המו"ל יגיד שהוא רוצה שלושים שקלים לספר והריטיילר יחליט מה המחיר לצרכן.
<יורם רוז: לא עוברים על זה לסדר היום ככה.
<קריאה: מה עושים עם כל ההערות האלה?
עמרם מצנע: ההערות נרשמות.
עמרם מצנע: אמרתי לכם כבר כמה פעמים שאנחנו נעבור על כל החוק, ההערות נרשמות.
<יורם רוז: אבל זה המקום לדון בזה.
<יורם רוז: לא?
עמרם מצנע: אני מחליט איפה המקום לדון.
<יורם רוז: זה סעיף 8.
עמרם מצנע: אנחנו דנו בסעיף 8.
עמרם מצנע: שמענו את ההערות על סעיף 8.
עמרם מצנע: אנחנו עכשיו עוברים לסעיף 9.
עמרם מצנע: כל ההערות שלכם נרשמות, הן תיבדקנה, מה שאנחנו נקבל – נקבל, ומה שלא נקבל – נציג לכם ותהיה הזדמנות לסיבוב נוסף.
<יורם רוז: אבל אתה לא מעוניין לשמוע את דעת האנשים כאן להצעתה של איריס?
עמרם מצנע: יורם, אני שמעתי.
<מירב ישראלי: 9.
<מירב ישראלי: איסור הפליה בקביעת שיעור ההנחה בהסכם הנחה
<מירב ישראלי: בקביעת שיעורי הנחה שונים בהפרש של עד 7 אחוזים מהמחיר לצרכן בין מוציאים לאור בעלי מאפיינים דומים.
<מירב ישראלי: לעניין סעיף זה יראו מוציאים לאור בעלי מאפיינים דומים בהתחשב, בין היתר, במספר הכותרים שהם מוציאים לאור מדי שנה ובסוגות הכותרים.
<איריס בראל: שאלה לאדוני, רק להבהרה.
<איריס בראל: אנחנו הרשות היחידה שמחזיקה מחסן לוגיסטי עם מאה אנשים ורשת הובלה שמובילה לכל החנויות בכל רחבי הארץ, מקצרין ועד אילת.
<איריס בראל: היום המו"ל משלם לנו 1.95 שקל עבור כל ספר שנמכר כאשר קיימים בערך ארבעים אחוזים החזרות שעליהן הוא לא משלם.
<איריס בראל: עדיין זה מממן לנו בערך חמישים אחוזים מהעלות הממשית של הנושא של התפעול של הלוגיסטיקה, האריזות, ההובלות, הליקוט וכולי.
<איריס בראל: השאלה האם מחר אני צריכה לסגור את המחסן הלוגיסטי ולהגיד על המו"לים - לא שאני מתנגדת לזה, דרך אגב – שלא ישלמו לנו את ה-1.95 שקל כי אני לא יכולה יותר לגבות אבל אתם צריכים עכשיו להתארגן ולהוביל לכל ה-142 חנויות.
<איריס בראל: האם זו הכוונה?
<יוג'ין קנדל: לא, בכלל לא.
<יוג'ין קנדל: אין בחוק הזה שום התייחסות.
<יוג'ין קנדל: לגבות כסף את כן יכולה, אבל את לא יכולה להתנות את מכירת הספרים בשימוש בשירות הזה.
<איריס בראל: גם היום אני לא עושה את זה.
<איריס בראל: גם היום אני מאפשרת למו"לים לבחור בדרך הזאת.
<יוג'ין קנדל: יש מספיק חברות במשק שיש להן משאיות והן יודעות לארוז ספר ולהעביר אותו ממקום למקום.
<יוג'ין קנדל: את נמצאת שם בשוק תחרותי.
<דוד תדמור: אולי זאת הכוונה של נסחי החוק, אבל זה לא מה שכתוב בחוק.
<דוד תדמור: אולי זאת הכוונה שלך כמי שעסוק בניסוח החוק, אבל זה לא מה שכתוב כאן.
<יוג'ין קנדל: איפה זה כתוב?
<דוד תדמור: בסעיף 8(ב).
<דוד תדמור: בסעיף 8(ב) כתוב בדיוק מה שאיריס אמרה והפוך ממה שאתה אומר.
<דוד תדמור: מבחינתנו זה בסדר גמור, אבל חבל שמה שנאמר יהיה הפוך לכתוב.
<רחלי אידלמן: במסגרת ההנחה שרשת מקבלת, בין אם זה 45 או 50 או מה שלא יהיה, השינוע צריך להיות על חשבונה.
<רחלי אידלמן: זאת המצאה.
<איריס בראל: אני מציעה שאת תובילי לבד ויש לך אפשרות גם היום להוביל את הספרים שלך לבד.
<יוג'ין קנדל: רחל, אנחנו לא הולכים להלאים את התעשייה הזאת.
<רחלי אידלמן: אני לא מבקשת להלאים.
<יוג'ין קנדל: זה מה שאת מבקשת כל הזמן.
<רחלי אידלמן: אני אומרת שברשתות בכל העולם, כשמדובר על הנחה לרשת, אז מה ההבדל בין רשת לחנות בודדת?
<רחלי אידלמן: חנות בודדת מקבלת מסיטונאי או ממי ששולח לה ספר אחד ובזה נגמר העניין.
<רחלי אידלמן: רשת מתפעלת מחסן מרכזי, דוחפת את הספרים לכל המקומות, חוזרים אליה ספרים, היא מעבירה אותם לחנות אחרת.
<רחלי אידלמן: רק בישראל המציאו המצאה שעכשיו המו"לים יזרקו עליהם את העלות הזאת, גם הם ישלמו את ההנחה הגדולה וגם עוד ישלמו עבור השינוע.
<רחלי אידלמן: זאת המצאה ישראלית שאין לה אח ורע בשום מקום.
<קריאה: בסעיף הזה כתוב "או תמורה מכל סוג שהוא".
<קריאה: זאת תמורה.
<קריאה: סעיף 8(ב).
<דוד תדמור: סעיף 8(ב) אוסר בדיוק את מה שאיריס בראל אומרת שהוא אוסר.
<דוד תדמור: הוא אומר: חנות ספרים, איריס בראל, לא תקבל תמורה מכל סוג שהוא מעבר להנחה שנקבעה בהסכם ההנחה.
<דוד תדמור: נקודה.
<דוד תדמור: אם כך המצב, היא לא יכולה לקבל שום דמי שינוע.
<איריס בראל: זה אומר שהמו"לים יצטרכו להוביל לבד.
<דוד תדמור: אין בעיה.
<דוד תדמור: אנחנו חושבים שאם באמת רוצים לעשות רגולציה כך שהסכום שהרשת תשאיר אצלה יהיה קבוע ויהיה אחיד, כמו שכתוב כאן, באמת אי אפשר להוסיף תשלום נוספים.
<דוד תדמור: מה שכתוב כאן, הוא גם מה שצריך להיות כתוב כאן.
<קריאה: כי אחר כך אני ארצה פתיחת מק"ט.
<יורם רוז: יש גם עניין אחר.
<יורם רוז: אם אנחנו אומרים שאנחנו רוצים להגיע לחנויות, הרשת מבקשת מאתנו תוך שעה להיות בחמישים חנויות, דבר שהוא לא הגיוני.
<יורם רוז: זה מה שקרה במציאות.
<מרק עמוס: אני לא רואה שום מניעה לגלם את השינוע באחוזי ההנחה.
<מרק עמוס: כיוון שאחוזי ההנחה כרגע, כמו שהחוק מנוסח, הם ברי משא ומתן, אפשר לגלם את זה בפנים ולרשת אין שום מניעה לבוא ולהגיד שאם אתה לא משנע, אני רוצה לא 52 אחוזים אלא אני רוצה חמישים אחוזים או כל מספר אחר.
עמרם מצנע: הערה נכונה.
עמרם מצנע: חברים, לגבי סעיף 9.
<דוד תדמור: לסעיף 9, קודם כל, הערה קטנה.
<דוד תדמור: הביטוי "טעמים כלכליים של ממש המצדיקים זאת", נדמה לי, אולי היועצת המשפטית תתקן אותי, שהוא ביטוי די ייחודי.
<דוד תדמור: יש בחקיקה הישראלית ביטויים קיימים שמתייחסים לטעמים כלכליים והם לא מנוסחים כך.
<דוד תדמור: להמציא ביטוי חדש לצורך החוק הזה, משמעו שעד שלא תהיה שורה של פסקי דין שיפרשו אותו, איש לא ידע מה כתוב כאן וזאת תקלה.
<דוד תדמור: עדיף שתהיה לנו מידה גדולה יותר של ודאות.
<דוד תדמור: יש ביטויים שהחקיקה הישראלית משתמשת בהם ואני מציע, וגם מבקש, לעשות בהם שימוש.
<דוד תדמור: הערה יותר רחבה.
<דוד תדמור: פועלו של הסעיף הזה הוא למעשה לא בדיוק לאגד את הוצאות הספרים אבל ליצור מצב שבו ההנחה שמקבלות הוצאות שונות היא פחות או יותר אותו הדבר, שזה דומה לתוצאה של איגוד של הוצאות הספרים בינן לבין עצמן, ובנוסף הסעיף גם מבהיר שמותר להפלות לטובה הוצאות ספרים גדולות.
<דוד תדמור: הואיל והסעיף הזה משמעו קרובה לסוג של קרטול הוצאות הספרים - - -
עמרם מצנע: איפה אתה רואה שמותר להפלות הוצאות ספרים גדולות?
<יורם רוז: שבעה אחוזים.
<דוד תדמור: בין היתר כתוב כך: "קיימים טעמים כלכליים של ממש במספר הכותרים" והוצאות גדולות מוציאות יותר כותרים.
<דוד תדמור: בדרך כלל מספר כותרים קורלטיבי לגודל ההוצאה.
<יורם רוז: יכול להיות דווקא מעט כותרים.
<דוד תדמור: אני חושב שהקריאה שלך את החוק שונה מצורה שבית המשפט יקרא אותו, אבל בוא נשאיר את זה כך.
<דוד תדמור: אדוני היושב ראש, בתור סעיף שבמידה רבה פועלו הכלכלי דומה לקרטול הוצאות הספרים והוא גם מפלה לטובה הוצאות ספרים גדולות, אנחנו כמובן תומכים בו כי הוא טוב להוצאות הספרים הגדולות ויעלה את המחיר לצרכן.
צלי רשף: נראה שסעיף 9 לא החליט בדיוק מה הוא רוצה לעשות כי הוא אומר כך ולהיפך.
צלי רשף: מצד אחד הוא אומר שתהיה הנחה קבועה לכל המו"לויות, שיש בזה הגיון שמתיישב עם כל ההיגיון של החוק הזה.
צלי רשף: אגב, זה גם המצב היום.
צלי רשף: הקמעונאים קובעים והמו"לים מתיישרים.
צלי רשף: מצד שני הוא בעצם אומר, אם אני מבין נכון את מה שכתוב כאן, שבעה אחוזים אפשר לעשות שינוי בלי שום הנמקה, סתם כך אפשר לתת שבעה אחוזים.
צלי רשף: אני רוצה להפנות תשומת לב ששבעה אחוזים לפי כל הקריטריונים זה משהו כמו בין 15 ל-20 אחוזים עשוי להיות או בין 12 ל-18 אחוזים בהנחה שהמו"ל מקבל, כי אנחנו צריכים לקחת את זה מהחלק של המו"ל.
צלי רשף: זה שבעה אחוזים מהמחיר הקטלוגי.
צלי רשף: זאת אומרת, מצד אחד אומרים שאני רוצה את אותה הנחה, מצד שני אומרים שאני יכול לעשות מה שאני רוצה עד 15 אחוזים ממה שאני משלם למו"ל.
צלי רשף: אנחנו בדעה שאם החוק רוצה להיות קונסיסטנטי, הוא צריך להגיד שההנחה תהיה קבועה כי זה המנגנון שהחוק קבע.
צלי רשף: אפשר להגיד, אם רוצים לתת איזו גמישות מסוימת, שאתה נותן שני אחוזים מהמחיר הקטלוגי, בסוג החמישה אחוזים שדובר עליהם קודם, אבל צריך להבין ששבעה אחוזים זאת הנחה מסיבית.
צלי רשף: זה הבדל מאוד משמעותי בין הוצאות הספרים.
<ירון סדן: שאלתי בשבוע שעבר את פרופסור קנדל ועדיין לא הבנתי מסעיף 9 איך ייקבע הבנצ' מארק?
<ירון סדן: הרי שבעה אחוזים הפרש צריכים להיות בין משהו למשהו.
<ירון סדן: האם השבעה אחוזים מתייחסים לנמוך ביותר.
<ירון סדן: נאמר שחמש הוצאות ספרים מנהלות משא ומתן, אחת מציעה שבעים אחוזים ואחת מציעה חמישים אחוזים.
<ירון סדן: הפער הוא הרבה יותר גדול.
<ירון סדן: מה יהיה הבנצ' מארק?
<ירון סדן: החמישים אחוזים או השבעים אחוזים?
<דוד תדמור: תלוי במשא ומתן.
<ירון סדן: לא.
<ירון סדן: אסור שיהיו הבדלים של יותר משבעה אחוזים בין מו"ל למו"ל.
<ירון סדן: נכון?
<ירון סדן: אנחנו רוצים להגן על זה.
<דוד תדמור: במו"לים מאותו סוג, אתה מוגבל לשבעה אחוזים.
<דוד תדמור: במו"לים לא מאותו סוג, אפשר גם מעבר.
<ירון סדן: אני רוצה להמחיש את זה בדוגמה.
<ירון סדן: כנרת תיפגש עם צומת ספרים ותסכם שההנחה היא שבעים אחוזים כי כך טוב לה.
<ירון סדן: תבוא עם עובד ותסכם על ארבעים אחוזים כי כך טוב לה.
<ירון סדן: שני הצדדים הסכימו.
<דוד תדמור: אי אפשר.
<דוד תדמור: אתה לא יכול.
<ירון סדן: מה יקבע?
<ירון סדן: השבעים אחוזים?
<ירון סדן: מותר בין שבעים לשישים?
<דוד תדמור: הרשת תצטרך לבחור מה היא רוצה.
<ירון סדן: הרשת תבחר בין 63 ל-70 וזאת בעיה.
<דוד תדמור: לפי הראשון שיהיה בדיון, שם ייקבע הבנצ' מארק.
<ירון סדן: במצב של בעלות אנכית ברור לנו לאן זה יוביל.
<יוג'ין קנדל: הסעיף הזה, אנחנו עדיין חושבים עליו.
<יוג'ין קנדל: שמענו את מה שנאמר מכל הצדדים ואנחנו חושבים כרגע איך לתקן אותו.
<ביני טרוואקס: אני חושב שכולנו שוכחים שבעצם מחיר הספר שייקבע הוא שגם יקבע את הסיכוי שלו להימכר.