GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אביטל לוי כ"ץ: אריה לימד אותנו הרבה מאוד ניגונים חסידיים ואת הניגון שליווה אותו בדרכו האחרונה, ניגון בובוב, שכבה י"ב, שגם לימדה את כל המשלחת בפולין את אותו ניגון בדיוק, אנחנו נפתח בניגון הזה ולאחר מכן נסביר מה עומד לקרות כאן בחצי השעה הקרובה.
<אביטל לוי כ"ץ: בבקשה.
<אביטל לוי כ"ץ: (התלמידים שרים).
<אביטל לוי כ"ץ: כמה מילים קצרות ממני ומיד אני אעביר את השרביט לרב מיכאל מלכיאור וליושב ראש ועדת החינוך של הכנסת, עמרם מצנע, שכרגע בחדר המורים שלנו הסתיימה הפגישה של ועדת החינוך של הכנסת, שבחרה לפתוח את יומה הראשון של שנת הלימודים דווקא בבית ספרנו.
<אביטל לוי כ"ץ: תודה לכם ולכל השותפים, רשת מיתרים, ועד ההורים, תודה לכולם.
<אביטל לוי כ"ץ: מילה קצרה, כמה משפטים על מה היא אסיפה כללית, מה הם הכללים באסיפה הכללית.
<אביטל לוי כ"ץ: צורת הישיבה היא צורת ישיבה ככל שאפשר היה במעגלים, שוויונית, צעירים ומבוגרים כתף אל כתף, זכות הדיבור היא למי שעומד כאן במרכז המעגל והיא ניתנת על ידי המנחה.
<אביטל לוי כ"ץ: בדרך כלל מי שמנחה אספות כלליות אלה תלמידים, לעיתים מבוגרים, כמו היום למשל, היום הראשון ללימודים.
<אביטל לוי כ"ץ: דרך הארץ גם באסיפה וגם בכל חלל בבית הספר היא קודמת לכל תורה, לכן יהיה פה שקט, אף אחד לא יפריע לחבר או לחברה להקשיב.
<אביטל לוי כ"ץ: דבר אחרון, אני מזכירה, אחרי חודשיים של עיסוק בכפתורים של מחשבים וכל מיני מכשירים, המכשירים כרגע ובכל שיעור ושיעור כבויים, נמצאים בכיס או בתיק, אז גם כאן עכשיו.
<אביטל לוי כ"ץ: אתם פתחתם את היום שלכם בכיתות נקיות ואני מצפה שבסוף היום הכיתה תהיה יותר נקייה מהרגע שבה קיבלתם אותה.
<אביטל לוי כ"ץ: אז גם בסוף האסיפה הזו, שתהיה קצרה, בהתחשב בעיקר בשכבה י"ב, שעבדה קשה מאוד כל הלילה, אנחנו נקצר את האסיפה לכבודם, אני מבקשת שהכיתות תהיינה נקיות ומסודרות לקראת יום המחר.
<אביטל לוי כ"ץ: דבר אחרון, הייתם רגילים עד היום שבשעה 8:00 כל בוקר אנחנו נפגשים כאן באולם לתפילת הבוקר.
<אביטל לוי כ"ץ: החל ממחר הפגישה בשעה 8:00 תהיה בכיתות האם, ייכנסו לכיתות האם המורים שמלמדים בשעה הראשונה ועד 8:10 יהיו איתכם.
<אביטל לוי כ"ץ: יבדקו נוכחות, יראו מה שלומכם, תלמדו משהו קצר, תשירו ביחד, וב-8:10 נרד כולנו לאולם התפילה ונקיים כאן את תפילת הבוקר.
<אביטל לוי כ"ץ: אנחנו נפרסם את לוח סידור האולם.
<אביטל לוי כ"ץ: כיתה שמסדרת את האולם, בבוקר סידור האולם, מסדרת את האולם והמורה יבוא לכאן כדי לבדוק את הנוכחות.
<אביטל לוי כ"ץ: האם הדבר החדש והמפתיע הזה מובן?
<אביטל לוי כ"ץ: או שיש למישהו שאלות על מה שאמרתי?
<אביטל לוי כ"ץ: מחר ב-8:00 בכיתה, 8:10 תפילה.
<אביטל לוי כ"ץ: אני מעבירה את השרביט לרב מיכאל מלכיאור.
מיכאל מלכיאור: כבוד יושב ראש ועדת החינוך של הכנסת, חבר הכנסת עמרם מצנע, אשתו הצטרפה אליו היום, זה כבוד גדול, מנהלת הוועדה, עבדנו ביחד הרבה שנים, מנהלת בית הספר, מורי בית הספר, תלמידי בית הספר.
מיכאל מלכיאור: קודם כל אני רוצה להגיד לכם דבר.
מיכאל מלכיאור: יש הרבה פעמים ציפייה ליום מסוים, אנחנו קוראים בפרשת השבוע 'אתם נצבים היום כֻּלכם לפני ה' אלֹקיכם', יום מיוחד.
מיכאל מלכיאור: מי שמכיר את הפרשה יודע שזה היה יום של הפרידה של משה רבנו מעם ישראל, אבל אנחנו לא יודעים בעצם מתי זה היה היום הזה, יש ציפייה ליום מיוחד שזה יום הפתיחה של שנת הלימודים, בשביל כיתה ז' ודאי זה יום מאוד מיוחד ובשביל כיתה י"ב זה עוד יותר יום מיוחד, במיוחד כשבדיוק חזרו עם תחושה כל כך מיוחדת מהמסע לפולין וצריכים לבוא עם המשא ולהכיל את כל מה שחוויתם לתוך מה שעכשיו תעברו, בשנה האחרונה של הלימודים שלכם פה בבית הספר.
מיכאל מלכיאור: הכול בתוך היום, היום הזה, ומה שאני רוצה להגיד לכם, רק ברעיון קצר, שזה אמנם היום הזה ויש הרבה התרגשות ביום הזה, אבל היום הזה יכול להיות כל יום בשנה.
מיכאל מלכיאור: יש שיר נפלא של אהוד בנאי שמדבר על היום, אמנם מדובר שם על זוגיות, שהוא אומר שכל יום יכול להיות יום נפלא של זוגיות והיום בחיים שלכם המיוחד יכול להיות כל יום, שאתם קמים וזה יום שאתם לומדים וזה יום מיוחד עם חברים ויום שאתם מקבלים המון המון, וזה יכול להיות היום ה-יום, היום הזה שאתם ניצבים, ביום של לימוד ומקבלים את הדבר המיוחד שבית הספר הכל כך מיוחד הזה נותן לכם.
מיכאל מלכיאור: אז זה מה שאני רוצה לאחל לכם, שתהיה לכם שנה שכל יום יהיה ה-יום, היום המיוחד הזה.
מיכאל מלכיאור: ואני רוצה להגיד לכם שאני רוצה לתת את זכות הדיבור לאחד מהאנשים הבודדים, אני מצטער להגיד, שאני מעריך בפוליטיקה הישראלית.
מיכאל מלכיאור: אני לא רוצה לזלזל בפוליטיקה, כי בלי הפוליטיקה לא תהיה לנו מדינה, אני מאוד מאוד הייתי רוצה שהטובים שבכם יילכו לא רק לטיס ולא רק להתנדבות, אלא הטובים שלכם גם יילכו לפוליטיקה, כי אנחנו זקוקים לזה.
מיכאל מלכיאור: אבל אחד מהטובים הבודדים שכן הלכו גם בצבא וגם לירוחם וגם ליושב ראש ועדת החינוך של הכנסת, ידידי הטוב, אדם באמת מיוחד וערכי בכל מובן, בלי שום מרכאות, זה חבר הכנסת עמרם מצנע, יושב ראש ועדת החינוך של הכנסת.
מיכאל מלכיאור: ולהודות לו גם, אני הזמנתי אותו, 'באמת תבוא ליום הראשון של שנת הלימודים לבית ספר 'רעות' כדי לראות את הדבר הכל כך מיוחד הזה' והוא מיד אמר, 'איזה שאלה?
מיכאל מלכיאור: אני בא' והוא אכן אמר וקיים.
עמרם מצנע: מזל שיש לי קצת זקן, אז לא רואים שאני מסמיק.
עמרם מצנע: ידידי, מכובדי, כבוד הרב מלכיאור, אני מכיר אותו הרבה שנים ומאוד מעריך אותו ובאמת הביקור הזה נולד כאשר נפגשתי עם הרב מלכיאור, בהתחלה בכנסת ואחר כך אצלו בבית, והוא סיפר לי על הפרויקט שלו, על היוזמה ועל הרעיון שהתחיל כרעיון וקרם עור וגידים עם הרבה מאוד בתי ספר משלבים בארץ, הזמין אותי לבקר אתכם, הוא רואה בכם, בבית הספר הזה, אולי את גולת הכותרת, את ההצלחה במיטבה, הצלחה מרשימה ואני מוכרח לומר לכם שבשעה האחרונה ישבתי עם חמישה מהתלמידים, מכיתה י"א, עם צוות בית הספר, עם מנהלת בית הספר, עם ההורים, עם העמותה שמנהלת את בית הספר, ואני אומר לכם, מרשים מאוד.
עמרם מצנע: מרשים מאוד לראות שבמציאות הישראלית הלא קלה שבה אנחנו מנסים להגדיר את עצמנו, מנסים ליצור מכנה משותף בתוך החברה הישראלית, שהיא כל כך שסועה, מנסים למצוא את המחבר וקצת לפתור את הבעיות של המרחיק, וכיף באמת לשמוע את התלמידים, להבין קצת את מהות בית הספר ולראות כיצד יושבים ביחד, פועלים ביחד, עובדים ביחד, לומדים ביחד, רעיונות לפרויקטים חברתיים ביחד, של תלמידים שונים, כל אחד בא עם השונות שלו וכולנו שונים.
עמרם מצנע: מאוד מצא בעיניי, כי אחד או כמה מהנושאים המרכזיים שאני הצבתי בפני עצמי כיעד, כיושב ראש ועדת החינוך, זה הפערים החברתיים בחברה הישראלית.
עמרם מצנע: הרב מלכיאור סיפר לכם בקיצור, אבל אני בקורות חיי הייתי עשר שנים ראש עיריית חיפה והייתי גם חמש שנים ראש המועצה בירוחם.
עמרם מצנע: כל אחד שככה יסתכל קצת על המפה ויראה את חיפה, עיר גדולה, מבוססת, עם קהילות חזקות, וירוחם, יישוב בפריפריה, עיירת פיתוח, האמא של עיירות הפיתוח, אם אתם רוצים, והמרחק ביניהם זה בדיוק הבעיה היום בחברה הישראלית, של פערים חברתיים, של ילדים, בנים ובנות בגילכם ובגילים יותר צעירים, שלא ניתנת להם הזדמנות שווה כדי להגיע לסוף כיתה י"ב עם ארגז כלים, עם יכולת, עם שותפות, עם שייכות ועם נכונות לתת בחברה הישראלית.
עמרם מצנע: זה הדבר העיקרי שמעסיק אותי, מטריד אותי ולכן הביקור כאן היום אצלכם, והחוויה שחווינו, אני והצוות שבא איתי, היא חוויה מאוד חיובית ומאוד אופטימית ומאוד מפרגנת, שבאמת אפשר אחרת.
עמרם מצנע: אני בהחלט אמשיך את הדרך הזאת, איעזר בכם, ברשת ובדברים שאליהם אתם הולכים.
עמרם מצנע: הדבר השני המאוד חשוב זה באמת הכרת האחר, כיבוד האחר באשר הוא.
עמרם מצנע: אני מסתכל אפילו על האסיפה הכללית הזו, מסתכל על הפנים, מסתכל על האנשים, בנים, בנות, שבאים כל אחד עם הדמות שלו, עם האופי שלו, עם המיוחדות שלו, עם הצרכים שלו, לכל אחד מאיתנו יש גם מיוחדות וגם צרכים, וגם זה נושא מרכזי.
עמרם מצנע: בחברה הישראלית יש יותר מדי שנאת חינם, יותר מדי פחד מהאחר, פחד שמוביל לגזענות, פחד שמביא כמובן לשנאה ולהתנהגויות שאנחנו מתנהגים.
עמרם מצנע: רק הבוקר מקרה נוסף של תג מחיר עם סיסמאות גזעניות כאן בכפר קטן, שהיה פעם כבר קטן, שהעיר התחברה לו, בית צפאפא, אבל זו דוגמה אחת מני רבות.
עמרם מצנע: ואתם, גם כתלמידי בית הספר המיוחד הזה וגם כצעירים וצעירות שדרככם עוד ארוכה בחיים, זו החובה שלנו, להכיר את האחר, להבין את האחר, לכבד את האחר ואז אתה גם לא פוחד, אתה לא שונא ואתה לא מתנהג אל האחר באופן שהוא בלתי אפשרי, בלתי נסבל.
עמרם מצנע: כי בסוף כל חברה צריכה שיהיה בה מכנה משותף.
עמרם מצנע: אני גם רוצה לאחל לכם שנה מעניינת, שנה מאתגרת, שנה שתעמדו בפני קשיים ותתמודדו איתם, שנה שתציבו שאלות ותיתנו להן תשובות, שנה שבה תשאלו מה אני יכול לעזור לחברה, לחברים, למשפחה, למקום שבו אני גר, וכפי שהרב מלכיאור אמר, כל פתיחה זה התחדשות, כל התחדשות זה הזדמנויות חדשות, דלת נסגרת, דלת נפתחת, ובאמת אם כל אחד ואחד מאיתנו יראה כל יום כאילו הוא חדש וינצל את היום הזה ולא ידחה דברים למחר ויאמר לעצמו, מה רציתי להשיג באותו יום וכמובן לומר לעצמו מה באמת הצלחתי להשיג באותו יום, אני חושב שאנחנו כולנו נצא יותר טובים, יותר שייכים ויותר מחוברים.
עמרם מצנע: נשאלתי על ידי החברים שלכם בפגישה שהייתה מה הביא אותי לפוליטיקה.
עמרם מצנע: כפי שהרב מלכיאור אמר, זה לא מקום כל כך נחמד.
עמרם מצנע: יש אמנם רבים שרוצים להיות שם, אבל זה לא מקום כל כך נחמד.
עמרם מצנע: מה שהביא אותי לפוליטיקה, ואני מספר לכם את זה קודם כל כי אולי באמת חלקכם יגיע לשם ברבות הימים, אבל מה שרציתי לומר לכם, כי אני חושב שהאדם מטיבו הוא שונה אולי מהבהמה בהרבה דברים, אבל גם בכך שהוא שואף לשנות את המצב שבו הוא נמצא, הוא שואף להשקיע.
עמרם מצנע: אדם הוא ביקורתי, הוא מסתכל סביבו והוא רוצה לשנות, הוא רוצה להשפיע, הוא רוצה להיות שותף, הוא רוצה להיות שייך, הוא רוצה לעשות.
עמרם מצנע: זו הסיבה שאני לפחות מצאתי את עצמי כל חיי בתפקידים השונים, גם בצבא, גם בשירות הציבורי, גם עכשיו כפוליטיקאי, זה בעצם הרצון להשפיע, לשכנע, לשנות ולהיות מחובר.
עמרם מצנע: אנחנו כולנו אזרחי מדינת ישראל, אנחנו כאן במדינת ישראל שהיא מדינה יהודית ודמוקרטית ורוצים להיות מחוברים.
עמרם מצנע: אכפתיים, אכפת לנו מה שקורה כאן.
עמרם מצנע: אני יוצא מכאן עם תחושה מצוינת, עם הרגשה שאמנם זה בית ספר שהוא טיפה באוקיינוס, אבל אתם יודעים, כשלוקחים כוס מים צלולים ומזליפים פנימה טיפה של יוד, כל צבע הכוס משתנה.
עמרם מצנע: על כן בסופו של דבר החברה ניכרת במיוחדים שבה, באלה שמובילים, באלה שלוקחים על עצמם את האחריות, וזה מה שאני מאחל לכם.
<אביטל לוי כ"ץ: אנחנו נסיים בהפתעה שהבטחתי לכם.
<אביטל לוי כ"ץ: ועדת החינוך יזמה יחד עם מנכ"ל העמותה שלנו, נחי, שהוא דמות חדשה בבית הספר והוא מיד יעלה ויבוא ותכירו אותו, יציגו בפניכם את ההצעה מהכנסת אל תלמידי רעות.
<נחי כץ: שלום, שמי נחי.
<נחי כץ: אני לא אלאה בדברים, רק באמת בעקבות הדברים ששאלו וההכרה בייחודיות של המקום רצינו לבטא את זה גם בכנסת ישראל, כך שהתהליכים שקורים פה בבית הספר 'רעות', תהיה להם השפעה מעבר, גם הליך של בנייה פה וגם הליך של בנייה שם.
<נחי כץ: הרעיון שעלה זה בעצם שקבוצה מתוך בית הספר של תלמידים, נתחלק לקבוצות קטנות, תראה איך בונים הצעת חוק בכנסת, איך התהליך הזה עובד, איך חוקים במדינת ישראל מתהווים, כשבהמשך כל קבוצה קטנה כזאת תנסח בעצמה הצעת חוק שנוגעת לחיים פה ב'רעות', לדברים שאתם מתמודדים איתם, חיים איתם, נפגשים איתם, חברתיים, חינוכיים, דתיים, יהודיים.
<נחי כץ: במהלך תהליך הבנייה של הצעת החוק, הוועדה הסכימה להיעזר בה, הצוותים יוכלו להיעזר בוועדה, כשבשלב הסופי הצעות החוק שהקבוצות הקטנות האלה, הצוותים, יגבשו, הם יעבירו את זה לעיון הוועדה שתעבור עליהם, תוכל לתת את הערותיה, כשבשלב מסוים, באמת אם יהיו מספר הצעות חוק מאוד איכותיות, אולי אפילו הם יישבו על שולחן הכנסת בשלב מסוים.
<נחי כץ: זה הרעיון, שיהיה במספר חודשים במהלך השנה הקרובה ואני מודה לוועדה שהסכימה עם הפרויקט המשותף הזה.
<נחי כץ: שנה טובה.
<אביטל לוי כ"ץ: תודה רבה שוב לאורחים היקרים.
<אביטל לוי כ"ץ: אנחנו עומדים להיפרד.
<אביטל לוי כ"ץ: יום נהדר ושנה טובה לכולם.
עמרם מצנע: אנחנו נפתח בדיון לאישור הוועדה של צו לימוד חובה (החלה לכיתות י"א-י"ב), התשע"ג.
עמרם מצנע: הצו קובע את היישובים שעליהם יופעל החוק, חוק לימוד חובה בשנת הלימודים תשע"ד ואני מבקש מהמנכ"לית להציג את הנושא.
עמרם מצנע: אני מתכוון שזה יהיה קצר מאוד ולאחר מכן נעבור כמובן לסיבה העיקרית שלמענה התכנסנו ולצורך זה כמובן יגיע השר, שר החינוך.
<דלית שטאובר: בוקר טוב לכולם.
<דלית שטאובר: קודם כל אני רוצה לאחל לנו שתהיה שנה טובה, שנת לימודים פורייה, ללא תקלות, גם עם הרבה בריאות לאור מה שהמדינה מתמודדת בימים אלה ומתגלגל גם למערכת החינוך.
<דלית שטאובר: אנחנו מקיימים הבוקר חובת היוועצות.
<דלית שטאובר: אני סיימתי את חובת ההיוועצות בנושא הצו שעוסק בהרחבת לימוד החובה.
<דלית שטאובר: לצורך הדיון אני מציגה גם את הרשויות שלא צריך לקיים לגביהן חובת היוועצות, כל הרשימה כולה, מדובר גם על הרשויות ביהודה ושומרון שעליהן אין צורך בחובת היוועצות, אריאל, ביתר עלית, חברון, מטה בנימין, מעלה אדומים, עמנואל וקרית ארבע וכל שאר הרשויות שלגביהן סיימנו את חובת ההיוועצות.
<דלית שטאובר: בסך הכול 81 רשויות.
עמרם מצנע: אגב, אין חובת התייעצות, לא כי יש להן איזה זכות, אלא הן פשוט תחת שלטון צבאי ואז הריבון הצבאי הוא בעצם זה שמאשר את הצו הזה.
<דלית שטאובר: אנחנו מביאים בפניכם את רשימת כל היישובים לגביהם הורחב צו לימוד חובה על כיתות י"א-י"ב והם נמצאים כאן בפניך, אדוני היושב ראש, ואני אשמח - - -
עמרם מצנע: אני מבין שעל פי החוק שמחייב עד תשע"ה לסיים את החלת הצו על כל בתי הספר, בתשע"ד אנחנו מגיעים במצטבר ל-75%.
עמרם מצנע: כלומר צפוי שבתשע"ה בעצם יצטרפו 25% הנותרים.
<דלית שטאובר: זו החלטה מדורגת.
עמרם מצנע: מישהו מחברי הכנסת רוצה להעיר, לשאול?
עמרם מצנע: יש מישהו מהנוכחים שחשוב לו להגיד?
עמרם מצנע: בעניין הזה בלבד.
<יצחק קדמן: בעניין הזה בלבד.
<יצחק קדמן: אני קודם כל רוצה לברך את השר ואת המנכ"לית.
<יצחק קדמן: אני יודע שהיו מכשולים ביורוקרטים רציניים מאוד כדי להביא את זה.
<יצחק קדמן: אנחנו אמנם באיחור של 90 יום אבל טוב מאוחר מלעולם לא.
<יצחק קדמן: כמי שליווה את החוק הזה מאז לידתו למעשה הורתו בכנסת ה-15 אבל לידתו המאוחרת הייתה רק ב-2007 ואני מברך על זה שהשנה אנחנו מגיעים לישורת האחרונה.
<יצחק קדמן: בעת הזו בשנה הבאה אני מקווה שנוכל להרים כוס לחיים ולהשלים את החוק הזה אחרי שבע-שמונה שנים, על מנת שכל תלמידי ישראל בכיתה י"א-י"ב ייכנסו לגדר חוק לימוד חובה.
<יצחק קדמן: עברנו על הרשימות ואכן הם ממצים 20% ואפילו קצת יותר מ-20% שהיה צריך להיכנס השנה.
<יצחק קדמן: אני מציע למשרד להיערך כבר לקראת השנה הבאה כי זו באמת הישורת האחרונה.
<יצחק קדמן: רק שאלה אחת שאני רוצה להעלות.
<יצחק קדמן: בצו הקודם, בשנה שעברה, הופיע היישוב אבו בסמה, שבינתיים התפצל, התאחד ומופיע פה בשמות אחרים.
<יצחק קדמן: האם אין בזה כפילות?
<יצחק קדמן: אם מישהו יכול להסביר את העניין הזה, כי היישוב הזה הופיע גם בשנה שעברה ומופיע השנה בשם אחר.
<דלית שטאובר: מאחר שאתה יודע שהייתה שם רשות חינוך, מה שנקרא, במקום הזה, ואם נצטרך גם יהיה הסדר משפטי.
<דלית שטאובר: הרשות הזו פוצלה בעצם לשניים, אנחנו כוללים אותה כדי שהילדים ימשיכו לקבל מענה מלא.
<דלית שטאובר: מאחר שהשם הזה לא קיים יותר, כללנו את זה בשמות העדכניים.
<דלית שטאובר: זה נקרא אל קסום ונווה מדבר ושניהם כלולים בצו.
<יצחק קדמן: אבל אלה לא אותם תלמידים שהיו כלולים כבר בשנה שעברה?
<עירית בירן: לא ספרנו אותם פעמיים ובשנה שעברה אנחנו התחייבנו שאנחנו נמשיך לטפל באינטנסיביות שלוש שנים, בגלל הכמות.
<עירית בירן: אם אתה זוכר, אותרו 1,800 ילדים ואמרנו שאנחנו נטפל לאורך שלוש שנים באבו בסמה לעומק.
<יצחק קדמן: מילה אחת אחרונה, ברשותך, אדוני היושב ראש.
<יצחק קדמן: אני רוצה להזכיר שהחוק הזה הוא לא רק חתימה על צו, אני חושב שצריך לתת את הדעת לתגבור הקב"סים (קציני ביקור סדיר) ביישובים שונים בארץ, כי חלק גדול מהעבודה ליישם את החוק הזה, שלא יישאר רק על הנייר, מוטל על הקב"סים ואני מקווה שמתגברים את הקב"סים בהתאם לכניסת היישובים הנוספים לחוק.
<דלית שטאובר: השר בוודאי יתייחס להערה הזאת בדבריו, גם לאור ההערכה הרבה שיש לעבודת הקב"סים, שמתקשרת גם לתפיסה החינוכית שהשר מביא בהרחבת אחריות המדינה לחינוך, מחנכים מסביב לשעון וגם לאור הסיורים שערכנו בלילות הקיץ ברחובות הערים השונות שבהן מוקדי נוער, ופגשנו את הקב"סים בשעות לא-שעות, שאלה גם השעות שלהם.
<דלית שטאובר: השר הנחה אותנו לבדוק באופן מעמיק את העניין הזה, למרות שמשרד החינוך אינו המעסיק שלהם, ואנחנו נמצאים בבדיקה משמעותית של העניין הזה בימים אלה כדי לנסות לקדם את הנושא שעלה כאן.
עמרם מצנע: יוסי, בבקשה.
<יוסי וסרמן: היות שאני בקי קטן בנושא אז אני שואל, שתי הערים, לוד ורמלה, נמצאות בתוך הרשימה?
<דלית שטאובר: בוודאי, הן נמצאות.
<מיכל מנקס: אני מברכת כמובן על התוספת.
<מיכל מנקס: שאלה, בין שאלת תם לשאלת הבהרה.
<מיכל מנקס: מרבית היישובים שנכנסו לצו מתחילתו וגם בצו זה הם באשכולות סוציו אקונומיים נמוכים וההקשר ברור.
<מיכל מנקס: ישנם יישובים מאשכולות נמוכים שלא נכללים עדיין בצו ופה השאלה, אמנם אין בהם תיכונים אבל חובת אכיפת חוק לימוד חובה חלה על ההורה, לא על הרשות וגם לא על בית הספר, כך שאיך אנחנו מוודאים שלא הלכו לאיבוד תלמידים ובאותה נשימה, בהנחה שגם יש לנו בעיה מאוד קריטית באיוש תקנים של קציני ביקור סדיר ברשויות האלה בפרט.
<עירית בירן: כל הרשויות בסוציו אקונומי הנמוך, או באשכולות הטיפוח, כמו שאנחנו מציגים אותם, בין 9 ל-6, עם הצו של שנת תשע"ד ייכנסו ונשארים למהלך האחרון, לתשע"ה, רק אוכלוסייה יותר מבוססת של תלמידים, מיישובים מבוססים יותר.
<עירית בירן: האכיפה היא אכיפה גיאוגרפית, היא לא אכיפה פר בית ספר.
<עירית בירן: אנחנו אומרים על היישוב, על ראש הרשות, על הצוות היישובי, בעצם לוודא שכל התלמידים משובצים, לומדים, בבתי הספר.
<עירית בירן: אם תבדקי את כל הרשימה מתחילת המהלך, כל היישובים נכנסים, כולל אלה ששינו את השם, התפצלו וכן הלאה.
<אהרון ברנשטיין: נעשתה כמובן חובת היוועצות איתנו ואנחנו בירכנו על הרשימה וההתקדמות של משרד החינוך.
<אהרון ברנשטיין: אני רוצה במיוחד לברך ולהדגיש את נושא המענים, כי לא מספיק באמת צו הרחבה ולא מספיק אפילו תוספת של קב"סים, אלא צריך לתת מענים שידברו אל אותם בני נוער שמסתובבים ונפלטו מהמערכת והשר ומנכ"לית משרד החינוך מובילים ויוזמים מהלך של הרחבת החינוך המקצועי, בין אם על ידי משרד החינוך ובין אם בשיתוף משרד הכלכלה ואני חושב שזה מהלך, גם לגבי השנה, גם לקראת השלמת המהלך של ההרחבה בשנה הבאה, שהוא מענה מאוד משמעותי, הוא עוד כלי מאוד חשוב חינוכית וחברתית לאותם בני נוער.
עמרם מצנע: מי עוד, בבקשה?
<רויטל לן כהן: אחת הבעיות בשילוב יחידני של ילדים בכיתות י"א-י"ב הן שמכסת השעות שהם לומדים לא נמצאת בהלימה למכסת השעות המקסימלית שמדובר בה, מאחר שבמקור, כשכתבו את התיקון לחוק החינוך המיוחד ובעקבותיו את התקנות, הם התייחסו לאוכלוסיית תלמידים שלומדת מקסימום 30 שעות שזה בתי הספר היסודיים.
<רויטל לן כהן: מאז יש לנו גם את אופק חדש וגם את החטיבות והתיכונים ושם לומדים מעל 40 שעות.
<רויטל לן כהן: אני רוצה לדעת האם יהיה תיקון גם בתקנות, כדי שיתאפשר לתלמידים המשולבים בתיכונים, ב-י"א ו-י"ב, לקבל את הסיוע שהם צריכים לפי מספר השעות שהם לומדים.
משולם נהרי: אני רציתי לשאול שתי שאלות.
משולם נהרי: שאלה ראשונה, האם החלת הצו על כיתות י"א-י"ב משמעותה הפיכת בתי ספר תיכוניים כעת לבתי ספר ממלכתיים?
משולם נהרי: הרי כל בתי הספר התיכוניים היום הם בהגדרה של מוכר שאינו רשמי, האם זה גם יהיה פתח לכך שיהיו בתי ספר תיכוניים ממלכתיים?
משולם נהרי: השאלה השנייה, האם יש סיבה לכך שהיישובים החרדיים לא נכללים בתוך הרשימה?
<דלית שטאובר: הם כן נכללים.
<עירית בירן: בשנים הקודמות הכנסנו את היישובים החרדיים, אנחנו עובדים גם במודיעין עילית, בכל היישובים.
<עירית בירן: אם אתה רוצה, אפשר לעבור איתך על היישובים.
משולם נהרי: לא, בסדר, אני רק שואל.
<יצחק קדמן: הרשימה הזאת מצטברת לרשימות קודמות.
עמרם מצנע: הם כנראה נכנסו כבר בשנים קודמות.
עמרם מצנע: לשאלה הראשונה שלך, לפי דעתי אין קשר.
עמרם מצנע: המעמד של בתי הספר התיכוניים נשאר כפי שהוא, הם כולם מוכרים שאינם רשמיים, אם משווים את זה להגדרות של היסודי.
עמרם מצנע: דלית, את רוצה לומר עוד כמה דברים?
<דלית שטאובר: כן, אני רק אבקש מעירית להתייחס לסוגיה של הילדים המשולבים.
<עירית בירן: אנחנו לא נתקלנו בפנייה באופן ספציפי ביישובים של הרחבת החוק שהילד נשלח הביתה יותר מוקדם מילדים אחרים.
<עירית בירן: לדעתי, לגופו של עניין, נבנית תכנית שכל ילד משולב יישאר עם כל בני כיתתו, בני גילו, באותו בית ספר, אבל אם יש פנייה ספציפית אני אשמח לבחון אותה.
<דלית שטאובר: זה נראה אחרת בחינוך העל יסודי.
עמרם מצנע: צריך לבדוק את זה ברמה הפורמלית.
עמרם מצנע: אני מבין שמבחינה מעשית - - -
<דלית שטאובר: כל הנושא של ההתאמות היישוביות, הן מאוד מותאמות לאופי הילדים ולמענים שנדרשים וזו עבודה משותפת עם אגף החינוך של הרשות המקומית, נתפרות תכניות ייחודיות לעניין הזה, חלקן כמובן הגברת כיתות המב"ר והאתגר, אבל גם תכניות נוספות, ולכן לא נתקלנו בבעיה פרטנית.
<דלית שטאובר: אבל כל בעיה פרטנית שניתקל בה - - -
עמרם מצנע: לא, אני חושב שהבעיה היא עקרונית.
<דלית שטאובר: לא, זו לא בעיה עקרונית בעל יסודי.
<דלית שטאובר: בעל יסודי זה מתוקצב - - -
עמרם מצנע: בעל יסודי של החינוך המשולב.
<דלית שטאובר: אני מבינה, רציתי לענות בדיוק לשאלתך.
<דלית שטאובר: בעל יסודי הילדים האלה מתוקצבים בצורה אחרת.
<דלית שטאובר: הנושא של ההשמה בעל יסודי נקרא 07, ילדים מקבלים את השעות לעזרה ולתגבור, זה לא כמו ביסודי, לכן אנחנו לא קוראים לזה אפילו בדרך הזאת.
<דלית שטאובר: אבל כל בעיה שתבוא לפתחנו, שלא נותנת מענה, אנחנו נבדוק אותה וניתן לה מענה.
<דלית שטאובר: לא נתקלנו בשום מקרה שלא קיבל מענה.
<רויטל לן כהן: השנה לפחות היו שניים שהגיעו - - -
<דלית שטאובר: אז אני אשמח לשמוע עליהם ונטפל בהם, אני חושבת שזה לא המקום.
<דלית שטאובר: יש בעיה?
<דלית שטאובר: בשמחה וברצון אנחנו כאן לצורך זה, לצורך כל אחד ואחד מהילדים.
עמרם מצנע: חברי הכנסת, אנחנו נצביע על אישור הצו.
<קריאה: זה אישור ללא חובת היוועצות.
עמרם מצנע: חובת היוועצות זה עם המשרדים השונים.
<דלית שטאובר: עדכנתי את הוועדה שקיימתי את חובת ההיוועצות.
עמרם מצנע: כן, הוצגו בפנינו התייעצויות עם שר האוצר, עם שר הכלכלה ובהקשר של יהודה ושומרון עם המפקד הצבאי.
עמרם מצנע: חבריי, חברי הכנסת?
עמרם מצנע: הצבעה בעד הרחבת הצו - רוב הצו אושר אנחנו מאשרים את הצו.
עמרם מצנע: אני רוצה להצטרף גם לברכות.
עמרם מצנע: זה נראה כאילו איזה שהוא דבר טכני של אישור צו, אבל זה דבר עם משמעות עמוקה מאוד, מאז שחוקק החוק של חינוך חובה עד סוף כיתה י"ב, עד גיל 18.
עמרם מצנע: המשמעות היא כמובן, כפי שעלה פה על ידי חלק מהדוברים, היא היכולת של הרשויות המקומיות לעקוב, לפקח באמצעות קב"סים, שאכן באמת כל ילד וילדה מוצאים את מקומם במערכת החינוך.
עמרם מצנע: בתיכונים, אנחנו יודעים שיש הרבה מאוד נשירות, אבל נשירה לא משמעותה לצאת מתוך מערכת החינוך, אלא למצוא כמובן פתרונות במסגרות אחרות.
עמרם מצנע: לא כל אחד מתאים לחינוך העיוני, לא כל אחד מתאים לחינוך הטכנולוגי המקצועי, צריך בהחלט תכניות רבות ומגוונות כדי לאפשר לכל נער ונערה להשלים את לימודיו.
עמרם מצנע: ובשנה הבאה אנחנו נברך על המוגמר כאשר יצטרפו כל בתי הספר שעד עכשיו לא הצטרפו.
עמרם מצנע: אנחנו מסיימים בזה את החלק הראשון.
עמרם מצנע: אנחנו פותחים את החלק השני והעיקרי של הישיבה, שזו בעצם ישיבה, הייתי קורא לה מסורתית, של התכנסות כל הגורמים המשפיעים בחינוך עם הנהלת משרד החינוך, בראשה שר החינוך, לקראת פתיחת שנת הלימודים.
עמרם מצנע: אנחנו קיימנו עוד לפני מספר שבועות ישיבה עם המנכ"לית בנושאים היותר פיזיים ארגוניים, ואת הישיבה הזו אנחנו רוצים לייחד יותר לנושאים התוכניים הפדגוגיים.
עמרם מצנע: זו פתיחת שנת הלימודים הראשונה של הכנסת בהרכבה הנוכחי, כמובן של ועדת החינוך וכמובן של אדוני שר החינוך, וכגודל הציפיות כך, אני מקווה, גם יהיה גודל השינויים.
שי פירון: גודל האכזבות.
עמרם מצנע: לא, אתה רואה שאני חושב חיובי.
עמרם מצנע: כבר בראשית הישיבה אני רוצה לאחל לכולנו שקודם כל השנה תיפתח כסדרה, זה נראה שזה אכן יקרה, אבל בשביל זה צריך לעבור מחר את היום הראשון, ותימשך כסדרה.
עמרם מצנע: אני רוצה לאחל לעצמנו שהשנה תהיה מעניינת ומלאת אתגרים ומענים לאתגרים ויכולת בחינה של נושאים רבים, ישנים, חדשים ואחרים, והכנסתם לתוך המערכת.
עמרם מצנע: זו בהחלט שנה שאחרי שהייתה לנו ההקדמה של השלושה-ארבעה חודשים של הכנס הקודם של הכנסת ושלך, כשר החינוך, זו בהחלט שנה שבה אני חושב שחלק גדול מהזמן שלנו ייוחד לנושאים שונים, מגוונים, רבים, שנמצאים על סדר היום הציבורי בכלל ועל סדר מערכת החינוך בפרט, נושאים שמעבר לכותרות ולסיסמאות שנשמעות הרבה מאוד פעמים על ידי דוברים שונים, מחייבים השקעת הרבה מחשבה, הרבה יכולת ניתוח וחיזוי כמובן מה נכון לעשות ומה לא נכון לעשות.
עמרם מצנע: אני מקווה שנתרחק מפופוליזם ונוכל באמת לבחון את הדברים, שכן רמת השימוש בסיסמאות ובכל מיני כותרות של כל מיני גופים שאין עליהם את האחריות בסופו של דבר וגם לא נושאים בסמכות, מציפה את כולנו ולפעמים אמרת זה כאילו עשית, ואנחנו יודעים שהמעשה הוא רק אחרי מחשבה, מחשבה תחילה, ולוקח הרבה מאוד זמן כדי לעשות שינויים אמיתיים ארוכי טווח ולא רק קוסמטיים.
עמרם מצנע: אני מוכרח לומר שאני באופן אישי חושב שיש לנו מערכת חינוך טובה.
עמרם מצנע: אנחנו נוהגים הרבה מאוד להעביר ביקורת, אבל מערכת החינוך טובה.
עמרם מצנע: הראיה הכי טובה שיש לי, זה שאם כל מנהל בית ספר, כמעט כל מנהל בית ספר, כל ראש רשות, ואני הייתי בהרבה מאוד כנסים של לקראת פתיחת שנת הלימודים ברחבי הארץ, כל אחד משבח ומהלל את מערכת החינוך שנמצאת תחתיו, יש לו הרבה ביקורת על האחרים, הרבה ביקורת על הסביבה שמשפיעה עליו, אבל הוא בעצמו, איך אומר מי שאומר?
עמרם מצנע: דבש, נופת צופים.
עמרם מצנע: אז אם אתה מחבר אחד לאחד, אז יש לנו בהחלט מערכת חינוך טובה, שאפשר להשתבח בה.
עמרם מצנע: יש הרבה מאוד דברים שראויים לתיקון, לשינוי ולבחינה מחדש.
עמרם מצנע: אני מוטרד מאוד מהפערים החברתיים.
עמרם מצנע: לפחות לפי דעתי זה הנושא הראשון במעלה, המרכזי.
עמרם מצנע: אני חוזר על זה ואומר את זה בכל כך הרבה הזדמנויות ואני אומר את זה גם כאן.
עמרם מצנע: כמי שניתנה לו הזדמנות באמת מדהימה, אישית, לעמוד גם בראש רשות מבוססת, שיש לה יכולות עצמאיות גדולות מאוד, עם מערכת חינוך מפוארת, ומצד שני להיות ביישוב בדרום, בירוחם, שהוא בעצם האמא אולי של עיירות הפיתוח, של הפריפריה החברתית, הגיאוגרפית, ואם אתם רוצים המנטלית, אני למדתי באופן בלתי אמצעי, הלכה למעשה, לא רק שיש פערים, זה כולנו יודעים, אבל שאפשר להתמודד עם הפערים האלה.
עמרם מצנע: צריך לקבל החלטות, צריך אומץ לב כדי לקבל החלטות לא כל כך פופולאריות לפעמים, ואני אקרא לילד בשמו, למרות שבשלטון המקומי כועסים עליי, וזה התקצוב הדיפרנציאלי והיכולת לא רק לעשות שוויון במערכת החינוך, שוויון הזדמנויות, אלא גם צדק שבו אנחנו באמת מאפשרים לכל ילד וילדה באשר הם מהפריפריה, באשר הם מהאוכלוסייה הלא יהודית, באשר הם מהאוכלוסייה הדתית והחרדית, מאפשרים לכל אחד ואחד הזדמנות שווה להצליח בחיים, להיות בן אדם מועיל לעצמו, למשפחתו, לסביבה וכמובן למדינה.
משולם נהרי: המוכר שאינו רשמי?
עמרם מצנע: אני מדבר כרגע על כל ילד וילדה במערכת החינוך ולהערתך, אני חוזר ואומר, מערכת החינוך הציבורית פתוחה ודלתה לא נסגרת בפני כל - - -
משולם נהרי: אבל אתה נתת את ידך לפגיעה - - -
עמרם מצנע: אבל תן לי רגע לסיים, חבר הכנסת נהרי.
עמרם מצנע: אני נתתי את ידי הרבה שנים למערכות חינוך שונות ואני מרגיש מאוד מאוד מחוזק בדברים האלה.
עמרם מצנע: נושא שני הוא גודל כיתות הלימוד.
עמרם מצנע: אני כבר ביקשתי ממשרד החינוך להכין עבודה על מה המשמעות להחליט שאנחנו יורדים מ-40 ל-35 גג, עם המשמעויות התקציביות.
עמרם מצנע: אני מוכן שנוכל במשך השנה לטפל גם בזה.
עמרם מצנע: נושא נוסף כמובן, אדוני השר וגברתי המנכ"לית, זה כל נושא תשלומי ההורים.