GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דוד תדמור: אני מפנה עוד פעם להצעה שהצעתי ביחס לסעיף 11, במקום לעסוק בסידור ספרים על מדפים, לבחון מכירות בפועל של ספרים.
<דוד תדמור: זה רלוונטי מאוד לפרק האכיפה והענישה, אדוני, משום שאם המבחן היה מבחן מכירה, זה היה מייתר את מנגנון הפיקוח.
<דוד תדמור: זה רלוונטי גם לסעיף הזה, אדוני, משום שהמבחן הזה היה מייתר את מנגנון הפיקוח המסורבל והלא מידתי הזה.
<דוד תדמור: אני חושב, ואני אגיד את זה עוד פעם, שיושבים כאן מו"לים שגם הם כפופים לדינים האלה, גם הם כפופים למפקח הזה, ומרוב שמחה על הנזק שלדעתם זה יעשה לרשתות, הם שוכחים סוגיה של מידתיות בסיסית גם לגבי עצמם וגם לגבי אחרים.
<דוד תדמור: החוק הזה, מעבר להערה הכללית, לא דומה לחוקים אחרים.
<דוד תדמור: נכון שבחוקים שיש בהם סעיפי אכיפה, יש סעיפי אכיפה דומים אבל זה אף פעם לא על המטריה הזאת.
<דוד תדמור: כי מה נדרש המפקח לעשות כאן?
<דוד תדמור: בואו נזכור מה החוק מטיל ומה נדרש המפקח לעשות.
<דוד תדמור: המפקח צריך לוודא שהספרים מסודרים על המדף בפרופורציות הנכונות ושלא נותנים הנחות שאסור לתת, כי לת הנחה בספרים הופך להיות פשע במדינת ישראל אחרי שהחוק הזה יעבור.
<הדס פרבר אלמוגי: לא פשע.
<דוד תדמור: סליחה.
<דוד תדמור: עוון.
<דוד תדמור: פעם להתחרות בבזק הייתה עבירה פלילית.
<דוד תדמור: אתם מחזירים את זה לעולם הספרים.
<דוד תדמור: תהיו בריאים.
<דוד תדמור: אני חושב שזאת טעות, אבל זאת דרככם.
<דוד תדמור: בסופו של דבר מה שהמפקח צריך לוודא הוא מעט מאוד.
<דוד תדמור: הוא צריך לוודא שהספרים מסודרים נכון ושהם לא נמכרים במחירים שהם נמוכים ממה שהחוק מתיר.
<דוד תדמור: אין לו דברים אחרים לעשות.
<דוד תדמור: כאן נותנים למפקח הזה סמכויות שאינן קשורות בכלל למה שהוא צריך לעשות.
<דוד תדמור: נותנים לו סמכויות לזמן לחקירה פלילית.
<דוד תדמור: רבותיי, זה דבר מופרך מעיקרו.
<דוד תדמור: אני אכפתי את החוק עם סמכויות לחקירה לילית ואני לא מבין מה אתם עושים.
<דוד תדמור: אני פשוט לא מבין מה זה.
<דוד תדמור: אתם לא מבינים מה זה, גם אתם לא מבינים מה זה, חבריי המו"לים, כשהמפקח הזה, שיכול להיות לא אדם, חלילה – הוא עוד לא מונה, כך שאני יכול להגיד – לא האדם האינטליגנטי ביותר במדינת ישראל, הוא עלול להיות אדם רודף כוח, הוא עלול להיות אדם לא ענייני, הוא עלול להיות כל מיני דברים שלפעמים רגולטורים הופכים לכאלה, חלילה.
עמרם מצנע: כך זה גם בתחום איכות הסביבה.
<דוד תדמור: נכון אדוני אבל בתחום איכות הסביבה אוכפים את האוויר שאדוני נושם ואת המים שהוא שותה.
עמרם מצנע: אוכפים גם אם שמת ליד הפח שלך את הזבל ולא הכנסת פנימה.
עמרם מצנע: מבחינה פורמלית, זאת סמכותו.
<דוד תדמור: יכול להיות שיש עוולות גם בחוקים אחרים אבל לא צריך להכניס אותן גם לכאן.
<דוד תדמור: הממונה הזה יכול לזמן כל אחד מהמו"לים לחקירה כדי לדעת מתי הוא הוציא ספר לאור, שזה לא נחוץ.
עמרם מצנע: מה אנחנו הכי חלשים במדינת ישראל, זה באכיפה.
<דוד תדמור: אבל בהוראות מופרכות לא משיגים אכיפה.
<דוד תדמור: אכיפה משיגים בתמריצים כלכליים נכונים ולא בהוראות מופרכות ושלושה מפקחים שילכו לאכוף אותן בשרירות כי בסוף זה מה שיהיה.
<דוד תדמור: אתם לא צריכים לתת את זה.
<דוד תדמור: אני אגיד את זה על הסעיפים באופן כללי.
<דוד תדמור: אסור לכם לתת למפקח הזה דברים שהוא לא צריך.
<דוד תדמור: הוא לא צריך סמכויות חקירה על פי פקודת הפרוצדורה הפלילית (עדות).
<דוד תדמור: הוא לא זקוק להן.
<דוד תדמור: הוא לא זקוק ליכולת להחרים דברים כאילו שזה פשע סמים.
<דוד תדמור: להחרים את מה?
<דוד תדמור: את השולחן שעליו הספר הוצג?
<דוד תדמור: הרי זה מופרך.
<דוד תדמור: כל מה שהוא צריך באמת, אם יש הוראות, החוק הזה לא הולך בדרך נכונה אבל גם בדרך שהוא הולך בה, הוא צריך כך: צריך סמכות לתביעה אזרחית אם מישהו נפגע, זה יכול להיות סופר, זה יכול להיות מו"ל, זה יכול להיות מישהו ברשת.
<דוד תדמור: צריך סמכות תביעה אזרחית.
<דוד תדמור: יש דברים שאפשר לתת להם גם סמכות מינהלית אבל מה צריך?
<דוד תדמור: אפשרות להיכנס לחנות, לראות איך הספרים מסודרים, לדעת איך הספרים נמכרו וגם לקבל מידע לגבי המכירות.
<דוד תדמור: זה גם בסדר.
<דוד תדמור: זה מה שצריך אמיתית בשביל לאכוף את החוק הזה.
<דוד תדמור: לקחו כאן סעיפים, העתיקו סעיפים מחוקים אחרים שדורשים רמה אחרת של אכיפה מלכתחילה ושמו את הסעיפים האלה ואומרים לנו שאלה סעיפים סטנדרטים.
עמרם מצנע: הבנו את הרעיון.
<איריס בראל: המפקח יכול לצלם את החנות ואז תהיה לו עדות.
<דוד תדמור: לכן אני באופן ספציפי לגבי הסעיפים האלה מציע את הדברים הבאים.
<דוד תדמור: אני מציע את סעיפים 16 ו-17, כחלק ממכלול הצמצום, ואם אדוני מעדיף, אני אתייחס לזה.
עמרם מצנע: אני לא רוצה.
עמרם מצנע: מספיק לי בהערה הכללית.
<דוד תדמור: אז אני אסתפק בסעיפים האלה ואחזור אליהם בהמשך.
<הדס פרבר אלמוגי: כדי שעורך דין תדמור יהיה מרוצה, אנחנו שקלנו להוריד את הסעיפים הפליליים מהחוק ולמעט הפרעה לממונה בסעיף 18 אנחנו נוותר על האכיפה הפלילית.
<מירב ישראלי: במצב כזה אפשר להוריד חלק מסמכויות האכיפה.
<הדס פרבר אלמוגי: כן, אבל אני מזכירה שביקשנו שסמכות האכיפה תעבור לסעיף של העיצומים.
עמרם מצנע: אנחנו נתקן את זה וניידע אתכם מה יהיה.
עמרם מצנע: אמרתי לכם, אני רוצה לסיים כדי שנעבור על כל הדברים.
עמרם מצנע: יש כאן השלכות רוחב ואנחנו נבדוק את עצמנו.
עמרם מצנע: נעשה את התיקונים וניתן עוד הזדמנות, אחרי התיקונים, לכל אחד לדבר.
עמרם מצנע: אנחנו ממשיכים הלאה לסעיף 19.
<מירב ישראלי: כאן אנחנו באמת נכנסים לפרק האכיפה המינהלית, לנושא העיצום הכספי.
<מירב ישראלי: 19.
<מירב ישראלי: עיצום כספי על מוציא לאור הפר מוציא לאור הוראה מהוראות לפי חוק זה, כמפורט להלן, רשאי הממונה להטיל עליו עיצום כספי לפי הוראות פרק זה בסכום של 12 אלף שקלים חדשים, ואם אינו תאגיד – בסכום של 10,000 שקלים חדשים:
<מירב ישראלי: לא סימן את המחיר לצרכן או סימן מחיר לצרכן שלא באופן ברור בניגוד להוראות סעיף 5(א), או סימן אותו שלא בהתאם להוראות אותו סעיף.
<מירב ישראלי: נתן למוכר המועסק בידיו או בידי חנות ספרים, תגמול בעבור המלצה לצרכן, בניגוד להוראות סעיף 10.
<מירב ישראלי: 20.
<מירב ישראלי: עיצום כספי על חנות ספרים הפרה חנות ספרים הוראה מהוראות לפי חוק זה, כמפורט להלן, רשאי הממונה להטיל עליה עיצום כספי לפי הוראות פרק זה בסכום של 12 אלף שקלים חדשים, ואם חנות הספרים איננה תאגיד – בסכום של 10,000 שקלים חדשים:
<מירב ישראלי: מכרה לצרכן ספר בתקופת ההגנה במחיר שונה מהמחיר לצרכן, בניגוד להוראות סעיף 6, אלא אם כן מכרה אותו כאמור בהנחה שהיא בשיעור ובתקופות לפי הוראות סעיף 7(א).
<מירב ישראלי: הקצתה שטיח תצוגה מועדף בניגוד להוראות סעיף 11.
<מירב ישראלי: 21.
<מירב ישראלי: עיצום כספי על חנות ספרים לגבי גרסה אלקטרונית של ספר בלי לגרוע מהוראות סעיף 20, הפרה חנות ספרים הוראה מהוראות חוק זה, כמפורט להלן, לגבי גרסה אלקטרונית של ספר, רשאי הממונה להטיל עליה עיצום כספי לפי הוראות פרק זה בסכום של 12 אלף שקלים חדשים, ואם אינה תאגיד – בסכום של 10,000 שקלים חדשים:
<מירב ישראלי: לא ציינה את מועד הדפסת המהדורה הראשונה של הספר או ציינה את המועד האמור שלא באופן ברור, בניגוד להוראות סעיף 56(ב), או ציינה אותו שלא בצמוד לתמונת הספר או לשם הספר, שלא בהתאם להוראות אותו סעיף.
<מירב ישראלי: ההוראות האלה למעשה אמורות לתאום את ההפרות על פי הסעיפים.
עמרם מצנע: שאלות.
<אבי שומר: אני רק רוצה לומר דבר אחד.
<אבי שומר: אם אפשר שיהיה לפני העיצומים הכספיים, אולי אזהרה וזמן לתיקון.
<מירב ישראלי: יש את זה.
<אבי שומר: יש אפשרות להתראה.
<דוד תדמור: כשנגיע לסעיף, נדון בזה.
<דוד תדמור: אני רוצה להעיר שהסעיף הוא אמנם סעיף שבנוסחו סטנדרטי אבל יש שני דברים שאני חושב שצריך להבהיר לגביו וצריך לעשות זאת בנוסחו האחד.
<דוד תדמור: הסכומים שבהם מדובר, הם סכומים גבוהים לענף הזה.
<דוד תדמור: לא חשוב אם מדובר במו"ל, בחנות ספרים או בחנות מקוונת.
<דוד תדמור: חנות מקוונת, אתה תטיל עליה 10,000 שקלים, אתה תסגור את החנות.
<דוד תדמור: כמות הכסף שמרוויחים שם היא כל כך זניחה שהסכומים לא מידתיים לביזנס.
<דוד תדמור: זה לא סופרסל ולא רשת.
<איריס בראל: שלא יעברו על החוק.
<דוד תדמור: זה קל מאוד להגיד אבל על כל חוק עוברים.
<דוד תדמור: חברים, ברגע שיש חוק, האמינו לי, יהיה פקיד שימצא הפרות בחוק, כי אם הוא לא ימצא הפרות בחוק, אחרי זמן יפטרו אותו.
<דוד תדמור: לבוא ולהגיד שלא יפרו את החוק, זאת לא תשובה להוראות אכיפה והוראות עונשיות לא תקינות.
<דוד תדמור: הסכום גבוה מדי.
<דוד תדמור: הנקודה השנייה.
<דוד תדמור: חייבים להבהיר כאן, בדוגמה של מו"ל, שכל הסיפור מתייחס לאירוע ולא למשל לספר.
<דוד תדמור: נניח שמו"ל עשה בק דייטינג, טעה, ועשה את ה-בק דייטינג הזה על 500 ספרים.
<דוד תדמור: אני יכול לומר לכם שבלי להבהיר את הסוגיה הזאת בהוראות האכיפה, יהיה הפקיד האוכף האינטליגנטי שיבוא ויגיד שכל ספר הוא הפרה נפרדת, ומי יגיד לו שלא?
<דוד תדמור: מה שעושות רשויות אכיפה, זה תמיד להרחיב את סמכויותיהן, זה לפרש את סעיפי העונשין בהרחבה.
<דוד תדמור: לכן מאוד חשוב שהסעיפים האלה יבהירו שמדובר בחנות, במשהו שהוא רחב מספיק כדי שלא תהיה סוגיה של פשיטת רגל.
<דוד תדמור: נקודה אחרונה.
<דוד תדמור: צריך לזכור שההוראות האלה מתייחסות לדברים שלא פשוט למדוד אותם ולא פשוט לכמת אותם.
<דוד תדמור: סידור ספרים בחנות, כדוגמה, הוא לא דבר כל כך פשוט לעשות.
<דוד תדמור: אני חושב, בהמשך להערה שנאמרה כאן, שחייבת להיות התראה, לא שתהיה אופציה של התראה לפני ענישה אלא חייבת להיות התראה משום שבכל זאת צריך מידתיות בסוג הנזק שנגרם גם לאכיפה הזאת.
<דוד תדמור: ההוראה האחרונה, גברתי היועצת המשפטית, היא הוראה ניסוחית לגבי חנות ספרים, סעיף 5(ב).
<דוד תדמור: אני מניח שנשוב אליו – אני אומר את זה לפרוטוקול – עם ההוראות החדשות, עם מה שהיה צריך להבהיר בנוסח לגבי חנות אלקטרונית למקרה שלא הוצא ספר פיזי, לא הובהר במקום הנכון.
עמרם מצנע: הדס, לגבי החובה של שלב ראשון התראה.
<הדס פרבר אלמוגי: יש סעיף התראה.
עמרם מצנע: תזכרו את זה כשנגיע לסעיף.
עמרם מצנע: גם אני חושב שיש הרבה הגיון בכך שנותנים קודם כל התראה עוד לפני שמפעילים את הסמכות.
<דוד תדמור: אנחנו הצענו שזאת תהיה חובה.
<עודד מודן: אני רוצה לחזק את הדברים של דודי.
עמרם מצנע: לא צריך לחזק.
<עודד מודן: הוא נכנס לדעתי.
<עודד מודן: יש לנו כאן מוקש שכל המו"לים ייפלו כמה פעמים בשנה.
<עודד מודן: לעניין סימון המהדורה ותאריך ההדפסה.
<עודד מודן: סעיף 5(ב) מדבר לשים את זה על הכריכה או על השער.
<עודד מודן: רוב המו"לים, לא כולם, שמים את זה בעמוד הזכויות.
<עודד מודן: מבחינת המפקח זאת עבירה, 12 אלף שקלים ואולי כפול אלף או אלפיים.
עמרם מצנע: יקבל התראה.
עמרם מצנע: אנחנו נגיע לזה.
<עודד מודן: זאת דוגמה כאשר המיקום לא נכון.
<יורם רוז: סעיף 21 אומר עסקה פטורה ממע"מ או חלק מע"מ בשיעור אפס, לא סימנה את המחיר לצרכן ולא מע"מ על גבי הספר.
<יורם רוז: אנחנו לא כותבים את המחיר מע"מ בספר.
<יורם רוז: אנחנו כותבים את המחיר כולל מע"מ.
<הדס פרבר אלמוגי: אתם כן, אבל החנות באילת?
<יורם רוז: כאן כתוב אנחנו צריכים לסמן, שהמו"ל צריך לסמן.
<קריאה: יורם, אז תדפיס 15 ספרים לאילת.
<דוד תדמור: למה בחוק הזה מתקנים את חוק מס ערך מוסף?
<דוד תדמור: מה שחוק מס ערך מוסף מחייב, כולל לעניין אילת, שיחייב.
<דוד תדמור: מה שהוא לא מחייב, שלא יחייב.
<דוד תדמור: למה בחוק הזה לתקן את חוק מס ערך מוסף?
<הדס פרבר אלמוגי: החוק מחייב לסמן את המחיר על כל פריט.
<דוד תדמור: אז הוא מחייב ואת לא צריכה את הסעיף הנוסף הזה כאן.
<דוד תדמור: יש הסדרים לגבי אילת שחלים.
<דוד תדמור: לא צריך באמת לתקן את כל העולם בחוק הזה.
<דוד תדמור: חוק הגנת הצרכן וחוק המע"מ, חקיקת המע"מ, חלים על ספרים גם בלי החוק הזה.
<דוד תדמור: אני מבקש למחוק את זה.
עמרם מצנע: הדס, תרשמי.
צלי רשף: צריך להיזהר מלרוקן את החוק הזה מאמצעי האכיפה שלו.
צלי רשף: מצד אחד אומרים לנו שיבטלו חלק גדול מהסנקציות הפליליות.
צלי רשף: מצד שני אומר דודי תדמור ש-10,000 או 12 אלף שקלים זה הרבה כסף.
צלי רשף: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לכך שרשתות הספרים מוכרות מאות מיליונים בשנה.
צלי רשף: זאת אומרת, שינוי בתצוגות, הפרת התצוגות, למשל אם הוא מחליט לשים את הספרים שלו במקום את הספרים שלנו וזה עולה לו 12 אלף שקלים, תאמינו לי, אין חוק ואין כלום.
צלי רשף: לכן ההוראה צריכה להיות בדיוק הפוכה.
צלי רשף: על כל כותר, על כל חנות, זאת אומרת, כשאנחנו מדברים על הרשתות, בכל חנות – לא חנות ספרים בהגדרתה כרשת – השאלה היא אם אנחנו רוצים לקיים את הוראות החוק או לא.
<קריאה: אבל אנחנו כמו"לים נפשוט את הרגל.
<קריאה: לא כרשתות.
צלי רשף: אנחנו לא נפשוט את הרגל.
צלי רשף: אנחנו מתכוונים לקיים את החוק.
צלי רשף: כשאני שומע את דודי תדמור מנסה לרוקן כל דבר שיש בו אמצעי אכיפה, להוציא אותו מהחוק, אני מאוד מודאג.
<דוד תדמור: צריך לצפות לפי התוכן והדברים ולא לפי זהות הדובר.
<יפתח דקל: אני רוצה להתייחס ספציפית לסעיף 20(4) שהוא מדבר על השטח.
<יפתח דקל: כאן ההגדרה היא חנות ספרים.
<יפתח דקל: יכולים הבעלים של צומת להחליט שהם בהגדרה חורגים מכל מילוי הוראות החוק ואז בעצם זה 10,000 שקלים או 12 אלף שקלים לאותו חודש על כל הרשת וזה שום דבר.
<יפתח דקל: זה אפס.
<יפתח דקל: לכן צריך על כל חנות שבה הייתה הפרה לאותה תקופת זמן.
<קריאה: על כל שולחן.
<קריאה: לא על כל חנות.
<יפתח דקל: נכון.
<יפתח דקל: הדבר הנוסף שאני רוצה להתייחס אליו הוא ההתראה עצמה.
<יפתח דקל: צריך להבין שמבצעים מתחלפים כל חודש.
<יפתח דקל: אתה יכול לקבל התראה, בינתיים התחלף המבצע כך שזה כבר תוקן כי עכשיו יש את המבצע הנוסף.
<יפתח דקל: אתה מקבל עוד פעם התראה וכך גלגל סובב לו.
<יפתח דקל: התחלפו התצוגות כי הגיעו ספרים חדשים וכך גלגל סובב לו ולעולם, בגלל ההתראות, לא יהיה מימוש החוק.
עמרם מצנע: כשנגיע לסעיף ההתראות, נדון בזה.
<יוג'ין קנדל: שתי הערות.
<יוג'ין קנדל: בשני המקומות - בסעיף 19(4) ובסעיף 20(3) – כתוב: נתנה למוכר המועסק.
<יוג'ין קנדל: המועסק מניח יחסי עובד-מעביד.
<יוג'ין קנדל: אני הייתי משנה את זה למשהו אולי כמו מתוגמל על ידה או משהו כזה כי זה יכול להיות מישהו שעובד על אחוזים.
<יוג'ין קנדל: שאלתי את עורכי הדין והם אומרים שמועסק מניח יחסי עובד-מעביד.
<יוג'ין קנדל: זה לא חייב להיות יחסי עובד-מעביד אלא זה יכול להיות אדם שאני משלם לו תמלוגים.
<קריאה: או עובד קבלן.
<יוג'ין קנדל: אני חושב שצריך לומר מתוגמל.
<יוג'ין קנדל: נקודה שנייה.
<יוג'ין קנדל: אני מסכים שחייבת להיות התראה אבל ההתראה היא לסוג העבירה.
<יוג'ין קנדל: זאת לא התראה על כותר, אבל מצד שני אני מסכים שלא יכול להיות שאם אתה שכחת להדפיס משהו על ספר והדפסת אותו באלפיים עותקים, אלה לא אלפיים עבירות אבל זאת כן עבירה פר כותר, פר חנות.
<יפתח דקל: פר סניף של רשת.
<מירב ישראלי: רציתי להגיד שמבחינת הסכומים, אני לא יודעת אם אתם רוצים להתייחס לזה עכשיו.
עמרם מצנע: לא, לא עכשיו.
<מירב ישראלי: זה אמור לגרום למפר שלא יהיה כדאי לו לא לציית לחוק וכך זה אמור להיקבע.
<מירב ישראלי: אולי הם יסבירו בדיון הבא איך הסכומים נקבעו.
עמרם מצנע: יש כאן מנגנון שאם הוא מפר פעם שנייה ושלישית, אפשר להטיל עליו?
<הדס פרבר אלמוגי: יש כמה מנגנונים.
<הדס פרבר אלמוגי: יש מנגנון שהוא מה שנקרא תקנות הפחתה.
<הדס פרבר אלמוגי: כלומר, אפשר לקבוע בתקנות סדרה של מצבים בהם יש הפחתה על העיצום.
<מירב ישראלי: אני אומר שגם הפרק הזה מנוסח בהתאם לפרקים בחוקים אחרים.
<קריאה: חוק התאגידים.
<מירב ישראלי: אנחנו בסעיף 22.
<מירב ישראלי: זה המנגנון של איך הממונה יכול להטיל עיצומים כספיים.
<מירב ישראלי: 22.
<מירב ישראלי: הודעה על כוונת חיוב
<מירב ישראלי: בהודעה על כוונת חיוב יציין הממונה, בין השאר, את אלה:
<מירב ישראלי: סכום העיצום הכספי והתקופה לתשלומו, בהתאם להוראות סעיפים 19 עד 21 ועד 28.
<מירב ישראלי: שיעור התוספת על העיצום הכספי בהפרה נמשכת או בהפרה חוזרת לפי הוראות סעיף 25.
<מירב ישראלי: 23.
<מירב ישראלי: זכות טיעון
<מירב ישראלי: הממונה רשאי, לבקשת המפר, להאריך את התקופה האמורה בסעיף קטן (א) בתקופה שלא תעלה על שלושים ימים.
<מירב ישראלי: 24.
<מירב ישראלי: החלטת הממונה ודרישת תשלום
<מירב ישראלי: החליט הממונה לפי הוראות סעיף קטן (א) –
<מירב ישראלי: שלא להטיל על המפר עיצום כספי – ימסור לו הודעה על כך, בכתב.
<מירב ישראלי: לא טען המפר את טענותיו לפי הוראות סעיף 23(א) בתוך שלושים ימים מיום שנמסרה לו ההודעה על כוונת חיוב או בתוך תקופה ארוכה יותר שנקבעה לפי סעיף 23(ב), ככל שנקבעה, יראו הודעה זו, בתום התקופה האמורה, כדרישת תשלום שנמסרה למפר במועד האמור.
<מירב ישראלי: עד כאן זה מנגנון ההפעלה של העיצום.
עמרם מצנע: תסיימי את הקראת הפרק הזה.
<מירב ישראלי: עידו יחליף אותי.
<עידו מושל: 25.
<עידו מושל: הפרה נמשכת והפרה חוזרת
<עידו מושל: בהפרה חוזרת ייווסף על העיצום הכספי הקבוע לאותה הפרה סכום השווה למחצית עיצום הכספי כאמור.
<עידו מושל: לעניין זה, "הפרה חוזרת" – הפרת הוראה מהוראות לפי חוק זה כאמור בסעיפים 19 עד 21, בתוך שנה מהפרה קודמת של אותה הוראה שבשלב הוטל על המפר עיצום כספי או שבשלה הורשע.
<ענת אסיף: זה מה ששאלת קודם, אדוני היושב ראש, לנושא ההפרה החוזרת.
<ענת אסיף: 150 אחוזים.
<יפתח דקל: אבל בסעיף 25, רק שנבין את העניין, זה בעצם אומר החלק החמישים, אז אם ההפרה היא 10,000 שקלים, זה מאתיים שקלים ליום.
<יפתח דקל: אין יותר כדאי מזה.
<יפתח דקל: אין בזה שום סנקציה.
<ענת אסיף: לא, בנוסף.
<ענת אסיף: יש את העיצום הבסיסי.
<יפתח דקל: כן, אבל עדיין כדאי להפר הפרה ולהמשיך.
<דוד תדמור: אם זאת חנות, זה לא כל כך כדאי.
<יפתח דקל: אבל החלק החמישים הוא מאתיים שקלים ליום.
<יפתח דקל: זה שום דבר.
<יפתח דקל: זה מגוחך.
<יפתח דקל: זה צריך להיות החלק החמישי ולא החלק החמישים.
<דוד תדמור: כשעל ספר תרשום בטעות לא נכון ותקבל קנס, נראה איזה גיבור אתה.
<עידו מושל: 26.
<עידו מושל: סכומים מופחתים
<עידו מושל: שר הכלכלה, בהסכמת שר המשפטים, לאחר התייעצות עם השר ובאישור ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, רשאי לקבוע מקרים, נסיבות ושיקולים שבשלהם ניתן יהיה להטיל עיצום כספי בסכום הנמוך מהסכומים הקבועים בסימן זה, ובשיעורים שיקבע.
<עידו מושל: 27.
<עידו מושל: סכום מעודכן של העיצום הכספי (1)(א) העיצום הכספי יהיה לפי סכומו המעודכן ביום מסירת דרישת התשלום, ולגבי מפר שלא טען את טענותיו לפני הממונה כאמור בסעיף 23 – ביום מסירת ההודעה על כוונת חיוב.
<עידו מושל: הוגש ערעור על דרישת תשלום לפי סעיף 34(א) ועוכב תשלומו של העיצום הכספי לפי סעיף 34(ג) בידי הממונה או בית המשפט, יהיה סכום העיצום הכספי לפי סכומו המעודכן ביום ההחלטה בערעור.
<עידו מושל: (ג) הממונה יפרסם ברשומות הודעה על סכומי העיצום הכספי המעודכנים לפי סעיף קטן (ב).
<עידו מושל: 28.
<עידו מושל: המועד לתשלום העיצום הכספי העיצום הכספי ישולם בתוך שלושים ימים מיום מסירת דרישת התשלום כאמור בסעיף 24. 29.
<עידו מושל: הפרשי הצמדה וריבית לא שולם עיצום כספי במועד, ייווספו עליו, לתקופת הפיגור, הפרשי הצמדה וריבית עד לתשלומו.
<עידו מושל: בפרק זה "הפרשי הצמדה וריבית" – כהגדרתם בחוק פסיקת ריבית והצמדה, התשכ"א-1961.
<עידו מושל: 30.
<עידו מושל: גבייה עיצום כספי ייגבה לאוצר המדינה ועל גבייתו תחול פקודת המסים (גבייה).
עמרם מצנע: הערות.
<קריאה: אפשר להוריד את גביית המסים עכשיו.
<קריאה: הכסף ייכנס מהמו"לים עכשיו.
<דוד תדמור: אני חושב שבמנגנון החלופי שהצענו, הפרק הזה מיותר.
<דוד תדמור: חוץ מאשר לספק עבודה לעורכי דין, זאת דוגמה לחקיקה מיותרת ואכיפה הרבה מעבר לנדרש.
<דוד תדמור: חבל שזה הכיוון בו החוק הזה הולך.
עמרם מצנע: עוד הערות.
<יפתח דקל: אני רוצה לחזור לחלק החמישים..
<יפתח דקל: לדעתי זאת שגיאת כתיב או משהו שלא יכול להיות שהתכוונו לחלק החמישים.
<מירב ישראלי: זה מה שמקובל.
<יפתח דקל: זה פשוט לא הגיוני החלק החמישים מפני שיכולה רשת להחליט שהיא נכנסת להפרה ואז בראשון בחודש, היא רצה עם זה במשך כל החודש, עד שזה מרוענן בפעם הבאה, והעיצום כאן הוא מגוחך.
<יפתח דקל: מאתיים שקלים ליום.
<דוד תדמור: אם הרשת נכנסת כרשת, כל חנות בפני עצמה מקבלת.
<יפתח דקל: כן, אבל זאת פעם אחת החלטה ואין שום קנס על ההמשכיות.
<יפתח דקל: על ההמשכיות צריך להיות החלק החמישי ולא החלק החמישים.
<ענת אסיף: רק להבהיר שהחמישית זה בנוסף לסכום הבסיס של ה-12 אלף.
<יפתח דקל: זה ברור, אבל יכולה רשת להיכנס עם כל הספרים שלה, היא מציפה את המדף וברגע שהיא הציפה את המדף וחרגה מ-45 אחוזים, היא יכולה להחליט שכמו שהיא היום, היא מגיעה לתשעים אחוזים מהתצוגה והיא אומרת שזה כדאי לה, זה עדיין כדאי לה וכך היא תרוץ במשך כל החודש.
<יפתח דקל: לכן זה צריך להיות קנס משמעותי לכל יום מצטבר.
<קריאה: לגבי סעיף 26(ב).
<קריאה: כתוב שניתן יהיה להטיל עיצום כספי בסכום הנמוך, ואני הייתי מבקשת להוסיף שהשר יהיה לקבוע גם סכום הגבוה מהסכום.
<דוד תדמור: אין דבר כזה.
<מירב ישראלי: לא קובעים דבר כזה.
<מירב ישראלי: המחוקק אמור לקבוע את הסכום.
<יוג'ין קנדל: זה אותו הדבר.
<יוג'ין קנדל: אז היית שמה את ההתחלתי יותר נמוך.
<דוד תדמור: את יכולה לכתוב שהשר יקבע מה שמתחשק לו ומתי שמתחשק לו, אבל לא עושים את זה בחקיקה.
<מירב ישראלי: אני רוצה להעיר שאנחנו רוצים להגיע למצב שהחוק לא ייכנס לתוקף לפני שיהיו תקנות הפחתה כדי שכל המנגנון יהיה שלם.
<מירב ישראלי: הממשלה התחייבה שהתקנות יעודכנו.
עמרם מצנע: ממשיכים בהקראה.
<עידו מושל: 31.
<עידו מושל: התראה מינהלית
<עידו מושל: בהתראה מינהלית יציין הממונה מהו המעשה המהווה את ההפרה, יודיע למפר כי עליו להפסיק את ההפרה וכי אם ימשיך בהפרה או יחזור עליה יהיה צפוי לעיצום כספי בשל הפרה נמשכת או הפרה חוזרת, לפי העניין, כאמור בסעיף 25, וכן יציין את זכותו של המפר לבקש את ביטול ההתראה לפי הוראות סעיף 32.
<דוד תדמור: כאן ביקשנו לשנות את ה"רשאי", אם אפשר.
עמרם מצנע: נחזור לזה כי זה הנושא המרכזי שבטח יעלה כאן.
<עידו מושל: 32.
<עידו מושל: בקשה לביטול התראה מינהלית
<עידו מושל: המפר לא ביצע את ההפרה.
<עידו מושל: קיבל הממונה בקשה לביטול התראה מינהלית, לפי הוראות סעיף קטן (א), רשאי הוא לבטל את ההתראה או לדחות את הבקשה ולהשאיר את ההתראה על כנה.
<עידו מושל: החלטת הממונה תינתן בכתב ותימסר למפר בצירוף נימוקים.
<עידו מושל: 33.
<עידו מושל: הפרה נמשכת והפרה חוזרת לאחר התראה
<עידו מושל: נמסרה למפר התראה מינהלית והמפר חזר והפר את ההוראה שבשלה נשלחה לו התראה, בתוך שנתיים מיום מסירת ההתראה, יראו את ההפרה הנוספת כאמור כהפרה חוזרת לעניין סעיף 25, והממונה ימסור למפר הודעה על כוונת חיוב בשל ההפרה החוזרת.
<עידו מושל: מפר שנמסרה לו הודעה על כוונת חיוב כאמור, רשאי לטעון את טענותיו לפני הממונה, ויחולו הוראות סעיפים 23 ו-24 בשינויים המחויבים.
עמרם מצנע: הערה אחת היא האם לעשות את זה רשאי או חייב.
עמרם מצנע: הבעיה היא שאם אתה עושה את זה חייב, אני מניח שאתה נכנס לבעייתיות, האם כל עבירה מחייבת התראה מחדש.
<יוג'ין קנדל: אתה יכול לחייב בתוך שנה על אותה עבירה.
<דוד תדמור: בדיוק.
<דוד תדמור: אפשר לקחת תקופה.
<יפתח דקל: העניין של פרק הזמן של ההתראה.
<יפתח דקל: שוב, מכיוון שהתצוגות מתחלפות מדי חודש, כמה זמן צריך לחלוף בין ההתראה לבין התיקון?
<יפתח דקל: יכול להגיד נתתי התראה, הוא יגיד שבסדר, אני אתקן, אבל בסוף החודש הוא יתקן והוא תיקן לא בסדר.
<יפתח דקל: בעצם הוא לא ניזוק בכלל וכל האכיפה התרוקנה מתוכנה.
<יפתח דקל: צריך להיות פרק זמן מוגבל.
<דוד תדמור: הוא יכול לעשות את זה פעם אחת.
<מירב ישראלי: פעם אחת על אותה הפרה.
<מירב ישראלי: זה לא כל מבצע.
<דוד תדמור: אני רוצה להזכיר לצורך המידתיות שדרך האכיפה הזאת איננה בלעדית.
<דוד תדמור: זאת אומרת, עם כל הכבוד לממונה ולאהבה הגדולה שלנו לממונים וסמכויותיהם, חקירות, דרישות וקנסות, החוק הזה קובע חובה שיש גם אכיפה אזרחית שרלוונטית לגביה.
<דוד תדמור: חזות הכול היא לא הממונה וסמכויותיו.
<דוד תדמור: לא נראה לי שיש לך איזושהי בעיה לעשות משהו עם הלקוחות שלך ואנחנו רואים כאן שהכול בסדר וכל הטענות על מפחדים, מפחדים, אנחנו רואים שכבודן במקומן מונח אבל אין להן שום קיום.
<דוד תדמור: גם כאן לא תהיה לך בעיה לעשות.
<דוד תדמור: צריך לזכור בפרופורציה שמדובר רק במסלול אכיפה אחד, לאו דווקא עיקרי, לאו דווקא זה שצריך להעצים ולהאדיר אותו.
<דוד תדמור: אנחנו מבקשים מידתיות גם במקרה הזה ולא להיקלע לדברים לא סבירים כמו שמציעים.
<ענת אסיף: לנושא של ההתראה המינהלית.
<ענת אסיף: קודם כל, מבחינת חקיקה מקבילה, המודלים שמוכרים היום בישראל – ויש יותר ויותר חוקים שכוללים סעיפי עיצום – תמיד כוללים את העיצום ולפעמים כוללים גם התראה וכלי של התחייבות שאין אותו כאן.
<ענת אסיף: אנחנו מנסים בכל מטריה להתאים את הכלים שאנחנו מציעים באכיפה המינהלית למטריה המוצעת.
<ענת אסיף: אין מניעה משפטית לדבר על מסלול שיתחיל תמיד בהתראה מינהלית, כמו שכאן מוצע, אבל הרעיון שמוצע כאן – והוא כתוב בסעיף לגבי הנהלים שייקבעו – הוא שבדרך כלל בחוקים, וגם כאן, אין הרי הפרה מסוג אחד.
<ענת אסיף: יש כאן כמה הפרות בהצעת החוק הזאת שיכולות להיות לכל הפרה ניואנסים באופי שלה.
<ענת אסיף: אנחנו בדרך כלל מדברים על התראה מינהלית בקשר להפרות שצריך לתת לשוק איזושהי שהות להתרגל אליהן, שזה משהו חדש לגמרי, ונכון, כל החוק הזה הוא חדש, אבל צריך לתת את הדעת לכך שאולי יש הבדל בין חובות כמו סימון במקום כזה או אחר, באופן כזה או אחר, לבין איסור על תגמול מוכרים, לבין נושא של שטחי מדף, ובגלל שאנחנו הנחנו שיש בכל זאת הבדלים בין ההפרות השונות, הרעיון היה להעביר את ההחלטה האם במקרה מסוים להטיל עיצום או ללכת במקרה מסוים בכלי הרך יותר של קודם כל התראה, להשאיר את זה לשלב של נהלים באישור היועץ המשפטי לממשלה.
<ענת אסיף: שוב אני אומרת, משפטית אפשר לבנות כאן מודל שיתחיל מהתראה.
<ענת אסיף: אני לא בטוחה שהמגוון של ההפרות כאן מאפשר את זה ומצדיק את זה.
<ענת אסיף: זאת יותר החלטה מהותית.
עמרם מצנע: ולשאלה של זמן התיקון?
<ענת אסיף: זה אמור להיות כתוב בתוך ההתראה, מה הצעדים שהוא צריך לנקוט.
<ענת אסיף: הממונה יצטרך להתאים.
עמרם מצנע: סוג העבירות כאן הוא כזה שאפשר לתקן אותן די מיידית.
<אבי שומר: זה לא כל כך פשוט.
<אבי שומר: יש לנו חנות בגעש, אלף מטרים, עם ארבעים אלף כותרים.
<אבי שומר: מי יכול למדוד, לספור, לחלק?
<אבי שומר: זה לא פשוט.
<אבי שומר: זה נראה פשוט אבל זה לא פשוט.
<אבי שומר: טכנית.
עמרם מצנע: אתה מדבר על סימון המחיר.
<אבי שומר: לא.
<אבי שומר: אני מדבר על הסידור.
<אבי שומר: סימון המחיר לא מעניין כאן.
<אבי שומר: הוא לא בעיה.
<אבי שומר: אני מדבר על סידור המדפים לפי שטחי מדף.
<עודד מודן: יש לזכור לגבי מועדי ההתראה שעוסקים ברשת ארצית, ומניסיון, אני שותף ובעלים של רשת אחרת בענף אחר שעוד אין לה הגבלות, יש פער זמנים בין היום שהפקח שם את ההתראה שלו בחנות והם שמים את זה באותה חנות, עד שזה מגיע לידיעת הבעלים.
<עודד מודן: אתה עוסק בעובדים שזה לא הדבר הכי חשוב להם.
<עודד מודן: לפעמים אתה מקבל את ההזמנה לבית המשפט ואחרי כן אתה מקבל את הקנס הראשוני.
<עודד מודן: צריך להשאיר פרק זמן מספיק כדי להסיר כל ספק.
<ענת אסיף: זה לא המודל.
עמרם מצנע: אני מבין שזה בעצם בנהלים.
<ענת אסיף: הוא בנהלים.
<ענת אסיף: מה שייכתב, איך מוציאים את ההתראה, כתוב כאן מה מציינים בתוך ההתראה.
<ענת אסיף: רק להסביר, אלה לא דוחות כמו פקחים של תעבורה שבאים ומדביקים דוח על הדלת של החנות.
<ענת אסיף: נמצאת כאן נציגת משרד הכלכלה שיאכוף את זה והיא יכולה להרחיב מהניסיון שיש לה.
עמרם מצנע: לא, אין צורך.
<יפתח דקל: בכל זאת, צריך לקבוע.
<יפתח דקל: את משאירה את זה לידי הממונה בלבד.
<יפתח דקל: בכל זאת, צריך לקבוע פרק זמן לתיקון.
<יפתח דקל: שוב, יחכו עד סוף החודש והכול יתרוקן מתוכנו.
<אבי שומר: אתה חושב כל הזמן שיהיה טרסט מוחות שיחשוב איך לסדר את המו"לים ואיך לעקוף את זה ולנצל את היום ה-31.
<יפתח דקל: זה קורה היום.
עמרם מצנע: נציגת משרד הכלכלה.
<סיגל מרד: רק משפט אחד חשוב לי לומר.
<סיגל מרד: חשוב לי שתישמר הגמישות לממונה בהחלטה מתי זאת תהיה התראה ומתי זה יהיה עיצום כספי, הכול כמובן בהתאם לנהלים שייקבעו באישור היועץ המשפטי לממשלה.
<סיגל מרד: אנחנו לא יודעים מספיק איך השוק הזה יתנהג.
<סיגל מרד: ככל שאנחנו נקשור את הידיים לממונה כרגע ולחייב אותו בהתראה, יש חשש שיהיה לזה ניצול לרעה על ידי השוק.
עמרם מצנע: נשאיר את זה לנהלים אותם אפשר לשנות.
<סיגל מרד: זה גם יאפשר אחר כך תיקון.