GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יוסי וסרמן: אנחנו תיקנו, בראש ובראשונה, את בסיס הפירמידה, את הגננות ואת כל מה שקשור לגננות, אנחנו נתנו לגננות מה שמגיע להן, מה שנלקח מהן.
<יוסי וסרמן: 36 השעות הנוספות שקיבלו כל עובדי ההוראה קיבלו עכשיו גם הגננות.
<יוסי וסרמן: באשר לחינוך העל-יסודי, לא נתנו למורים שהם חברי הסתדרות המורים, נתנו לכלל ציבור המורים בחטיבות הביניים התאמות לכל מה שקורה בבית הספר העל-יסודי השש-שנתי.
<יוסי וסרמן: דהיינו נתנו למרכזי השכבה, מרכזי המקצוע ורכז חינוך חברתי, שעות לביצוע התפקידים שלהם.
<יוסי וסרמן: אני חשבתי שגם יושב ראש ארגון המורים וכל מורה וכל אדם וכל מנהל יבואו וישבחו, אנחנו לא עשינו את זה למען שום דבר, אלא רק למען טובת בית הספר, טובת המורים והמחנכים כולם.
<יוסי וסרמן: נתנו עוד שניים-שלושה דברים תוך התחשבות בכך שהמצב הכלכלי של מדינת ישראל היום הוא כפי שכל אחד מאיתנו יודע, הרי כל אחד מממן מכיסו מה שצריך לממן ומה שחובה לממן.
<יוסי וסרמן: אז כל מה שעשינו הוא מיני הסכם, על מנת שהוא יהיה הסכם ביניים עד שהתכניות של השר יתממשו.
<יוסי וסרמן: אני כבר אומר לשר מעכשיו שאנחנו מוכנים להיות שותפים מלאים לכל שינוי ואני גם רוצה לברך ולומר לך דבר אחד, הסיסמה לשנות כיוון בחברה הישראלית, לאהוב, להאמין ולהצטיין, זו סיסמה שתשנה את פני מערכת החיים במדינת ישראל, לא רק את פני מערכת החינוך.
<יוסי וסרמן: ואני מאחל לכולנו שתהא שנת לימודים טובה, מוצלחת, נפתח אותה בגאווה, נפתח אותה בשמחה, לשמחתם של הילדים, המורים וההורים.
עמרם מצנע: גדעון פישר, יושב ראש ארגון ההורים הארצי.
<גדעון פישר: כבוד השר, המנכ"לית, כבוד היושב ראש, חברי הכנסת ובכירי משרד החינוך ועולם החינוך כאן.
<גדעון פישר: ההתרגשות שמשולבת גם להורים וגם לתלמידים ביום הראשון ללימודים, או ביום הראשון בגן הילדים, לא דומה לשום דבר אחר.
<גדעון פישר: כהורה לחמישה ילדים מחר בפעם הראשונה בהיסטוריה הבת שלי ליה תהיה בחטיבת הביניים ביום הראשון בחייה, הבן שלי תומר יהיה פעם ראשונה בטרום חובה והבן שלי איליי יתחיל את כיתה א'.
<גדעון פישר: זו שאלה בפני עצמה לאן אני הולך קודם מתוך החמישה.
<קריאה: לחטיבה אל תלך, אתה תביך אותה.
<גדעון פישר: ההתרגשות הזאת היא באמת דבר שאתה צריך להיות שם כדי לראות את הלחלוחית בעיניים של ההורה.
שי פירון: גדעון, תסביר להם שיושב ראש ארגון ההורים, חלק מהדרישות זה שיהיו לו הרבה ילדים.
<גדעון פישר: כמה שיותר ברוך ה'.
שי פירון: הוא צריך להיות הורים, הוא לא יכול להיות הורה.
<גדעון פישר: ובאמת, כשמדברים על 2,150,000 שמתחילים בשנה הבאה, ומתוכם כ-150,000 בכיתה א', והבן שלי הוא אחד מהם, אני מרגיש חלק מהפתיחה הזאת וכמוני כל הורה במדינת ישראל שארגון ההורים הארצי מייצג.
<גדעון פישר: כל הורה כזה, מחר בשבילו זה יום חג.
<גדעון פישר: זה יום חג מהבחינה הזאת שכולנו מתרגשים ומייחלים לשנה מתוקה ומועילה.
<גדעון פישר: הדבר השני והאחרון שהייתי רוצה לומר, זה העולם הפדגוגי.
<גדעון פישר: הורי ישראל זכאים, על פי דיני מדינת ישראל, להשפיע על רבע מהפדגוגיה.
<גדעון פישר: זאת אמירה חשובה, אמירה חזקה, אמירה מאתגרת, אלא שעד היום היא לא ממש ממש קורית וכדי שהיא תקרה צריך לקרות דבר מאוד מאוד חשוב.
<גדעון פישר: הדבר שצריך לקרות, זה להבין, אצלנו הורי מדינת ישראל, איך היינו רוצים להשפיע.
<גדעון פישר: לצורך העניין הזה אנחנו נותנים לכם, כבוד יושב ראש הוועדה וכבוד השר והמנכ"לית, סקופ.
<גדעון פישר: אנחנו יוצאים לסקר ובסקר הזה אנחנו נשאל את עצמנו, הורי ישראל, איך היינו רוצים להשפיע בתוך הרבע הזה בפדגוגיה, כיוון שכמספר הנשאלים מספר התשובות.
<גדעון פישר: הורה אחד היה רוצה להשפיע בדרך כזאת, הורה אחר בדרך אחרת, כדי שנוכל לבוא בפני משרד החינוך עם דברים סדורים, דבר דבור על אופניו, קוהרנטיים, אנחנו נשאל קודם כל את עצמנו, הורי ישראל, איך היינו רוצים, וכשתהיה לנו תשובה נציג את זה באופן סדור בפני משרד החינוך.
<גדעון פישר: זה לא ישפיע, כמובן, על השנה הזאת, אבל בעזרת ה' זה ישפיע על השנה הבאה עלינו לטובה.
עמרם מצנע: בבקשה, הופעת בכורה שלך.
עמרם מצנע: דרך אגב, נציגים ממועצת התלמידים מוזמנים ויושבים אצלנו בכל ישיבה של הוועדה ומקבלים זכות דיבור ואנחנו מקשיבים להם ברוב קשב.
<גל יוסף: אז דבר ראשון באמת תודה על הברכות, אנחנו נשמיע את קולם של בני הנוער, לא רק בגלל הבגרות במתמטיקה, אנחנו עובדים על זה ובכל צורך שיש לנו אנחנו פונים, ובאמת זה כיף להרגיש שיש לנו את המקום ומקשיבים לנו.
<גל יוסף: חשוב לי להתייחס לשלושה נושאים בקשר לשנת הלימודים הקרובה.
<גל יוסף: דבר ראשון זה הערך המוסף של בני הנוער.
<גל יוסף: לשים עליו את הדגש.
<גל יוסף: אם מדברים על התנדבויות ופעילויות חברתיות, להעריך תלמידים על סמך הדברים האלה ולא רק על סמך הציונים, שאלה דברים שהם עכשיו קורים ואנחנו מאוד מאוד מברכים על זה.
<גל יוסף: דבר שני זה הקמת מועצות תלמידים בית ספריות.
<גל יוסף: על פי חוק זכויות התלמיד יש סעיף וחוזרי מנכ"ל.
<גל יוסף: חשוב מאוד לוודא שבכל בית ספר בארץ יש את המועצה, שנבחרים תלמידים, שהם מייצגים את הדעות של אותו בית ספר, גם המועצות העירוניות והמחוזיות וכמובן בארצית.
<גל יוסף: ודבר שלישי ואחרון זה היחס בין התלמידים למורים.
<גל יוסף: זה חשוב לנו מאוד ואנחנו מקדמים את זה, גם עם התלמידים והחברים שלנו, יחס של כבוד הדדי, שהמורים יקשיבו לנו ואנחנו נקשיב למורים, ודבר נוסף זה לערב את התלמידים בהחלטות משמעותיות וחשובות שקשורות אלינו, כי אחרי הכול זה אנחנו אלה שמקבלים את כל ה - - -
עמרם מצנע: אתם הקליינטים שלהם.
<גל יוסף: נכון, בדיוק.
עמרם מצנע: בבקשה, נציג ועדת המעקב בנושא החינוך הערבי.
<מוחמד חיאדרס: כן, יושב ראש ועדת המעקב בנושא החינוך הערבי בישראל, שזו ועדה ייצוגית של כל גורמי החינוך בסקטור שלנו.
<מוחמד חיאדרס: אני אתחיל בגיבוי וברכה של השר.
<מוחמד חיאדרס: אנחנו מצדדים ותומכים, אני אישית נלהב לזה, בצמצום בחינות הבגרות.
<מוחמד חיאדרס: אני טוען שזה מספיק עד שלוש-ארבע יחידות.
<מוחמד חיאדרס: אני הייתי מנהל תיכון של 33 שנים, 10 שנים עבדתי ביסודי.
<מוחמד חיאדרס: דבר שני, הקפאת מבחינת המיצ"ב והרעיון מאחוריו.
<מוחמד חיאדרס: אני אומר שקודם חינוך, אחר כך למידה.
<מוחמד חיאדרס: יש לי הצעה, במקום לקרוא לבתי הספר בית ספר, והיום הספר איפה מקומו?
<מוחמד חיאדרס: אני הייתי מציע לקרוא לו בית חינוך או מוסד חינוך.
<מוחמד חיאדרס: אבל זה כרוך גם שמשרד החינוך וכל הגורמים ייתנו תמיכה, אמון, בבתי הספר, במנהלים במועצות הפדגוגיות, שהם גם עושים מבחנים.
<מוחמד חיאדרס: ואני טוען ואני אומר, ויש לי גם ניסיון, שהבחינות הפנימיות של התלמידים, נבחן את התלמידים, בבתי הספר, מייצגים יותר ויותר מהבחינות החיצוניות.
<מוחמד חיאדרס: אני יודע שהמורים או המחנכים מקפידים יותר בהשגחה בבחינות שלהם, יותר מאשר הבחינות האחרות.
<מוחמד חיאדרס: אני גם מברך שיש בסקטור שלנו עלייה בבחינות הבגרות, ב-4%-5%, בקבוצות הגיל, ו-2% וכמה בבחינות הבגרות מהלומדים.
<מוחמד חיאדרס: אבל יחד עם זה צריך לציין, אדוני השר, שישנם עוד פערים תהומיים בין תוצאות התלמידים שלנו, שהם כ-500,000, מהווים 25% מכלל תלמידי ישראל, פערים בבגרות, גם בקבוצת הגיל וגם באלה שניגשים.
<מוחמד חיאדרס: אני לא אתן מספרים, כולם קראו ב'הארץ' וכו'.
<מוחמד חיאדרס: זה דבר שמצריך מחשבה שלנו ושל משרד החינוך ושל הכול.
<מוחמד חיאדרס: ואני אומר, אנחנו, כוועדה, לא במקום משרד החינוך, לא במקום הרשויות המקומיות, אנחנו גורם מדרבן, אנחנו גורם שמוכן לשתף פעולה, אם זה ועדות משותפות, גם בתכנים, ויש לנו מועצה פדגוגית גם אצלנו.
<מוחמד חיאדרס: ובירכנו אותך, כשאמרת שלסקטור שלנו מגיעה אוטונומיה תרבותית.
<מוחמד חיאדרס: יש לנו בקשה, דרישה, לשקול הקמת מינהל חינוך ערבי, או לערבים, במקביל למינהל החינוך הדתי, שהם 20% ואנחנו 25%.
<מוחמד חיאדרס: לשקול את זה.
<מוחמד חיאדרס: כל הדברים האלה, אני חושב שכדאי.
<מוחמד חיאדרס: ואני מבקש, אם יש לך איזה רעיונות או משהו, אנחנו מבקשים שתהיה תכנית חומש לסקטור שלנו.
<מוחמד חיאדרס: לא אכנס למספרים, הם ידועים לכם, וכל הפערים והכול, אם תתייחס בטובך, לסקטור שהם רבע מאוכלוסיית ישראל.
עמרם מצנע: יצחק קדמן, בבקשה.
<יצחק קדמן: מחר זה יום חג ואם מחר זה יום חג אז היום אנחנו נמצאים בערב חג ובערב חג לא אומרים תחנון ולכן אני לא אדבר היום על הנושאים השגרתיים, לא על תשלומי הורים ולא על המצב הפיזי בבתי הספר ולא על הסעות לילדי חינוך מיוחד, יהיה מספיק זמן לדון בכל הנושאים הבעייתיים האלה.
<יצחק קדמן: אני רוצה לדבר רק על דבר אחד ואולי אני אקשה קצת על השר.
<יצחק קדמן: בעצם לא, זה נושא שלא עולה כסף.
<יצחק קדמן: אי אפשר להגיד, 'טוב, אין תקציב'.
<יצחק קדמן: אחד הדברים שהכי מטרידים אותי במערכת החינוך היום זה המחסור באהבה.
<יצחק קדמן: אני יודע, אני מתייחס לדברים שלך.
<יצחק קדמן: יותר מדי תלמידים מגיעים לבית הספר עם בטן מכווצת ושפתיים קפוצות וטעם חמצמץ ואני אפתיע אתכם, גם יותר מדי מורים מגיעים בהרגשה כזאת לבית ספר.
<יצחק קדמן: יוצא לנו לבקר הרבה בבתי ספר במסגרת פעולות ההדרכה שאנחנו עושים עם הניידת שלנו.
<יצחק קדמן: אנחנו לפחות בשלושה בתי ספר בשבוע ברחבי הארץ, בכל קצות הארץ.
<יצחק קדמן: אחד הדברים שחוזרים על עצמם זה שיותר מדי מורים לא אוהבים את מקום העבודה שלהם ויותר מדי תלמידים לא אוהבים את המקום שאליו הם הולכים כל בוקר.
<יצחק קדמן: אחד הדברים הנפלאים, ואני אגב לא חושב שאנחנו צריכים להעתיק ממדינות זרות, לא מסינגפור ולא מפינלנד, יש לנו מספיק מה ללמוד פה, אבל אחד הדברים היותר נפלאים ומדהימים שראיתי כשהייתי בבוסטון זה ילדים של חברים שלי שהלכו לבית ספר, יום לפני שהתחילה שנת הלימודים, וההורים שאלו אותם 'אבל שנת הלימודים מתחילה מחר?', הם אמרו 'אנחנו רוצים לראות, אולי כבר פתחו היום'.
<יצחק קדמן: זה סיפור אמיתי.
<יצחק קדמן: אני רוצה שמורים ותלמידים יילכו בהרגשה כזאת לבתי ספר.
<יצחק קדמן: לכן אני מאוד אהבתי את המילה האמצעית מהשילוש הקדוש שלך - - -
שי פירון: אם היית יודע כמה ויכוחים היו בתוכנו מה סדר המילים.
<יצחק קדמן: הסדר פחות חשוב לי, אבל אני חושב שאנחנו צריכים לעשות מאמץ.
<יצחק קדמן: כשאני אומר 'אנחנו', זה כל הגורמים שנוגעים בדבר, זה מערכת החינוך, זה ארגוני המורים, זה ארגוני ההורים, זה ארגוני התלמידים.
<יצחק קדמן: ואגב, כבוד השר, יש לי אליך בקשה, כמו שאתה עושה שישי-אישי עם מורים, תעשה שישי-אישי או חמישי-אישי גם עם תלמידים.
<גל יוסף: אנחנו כבר מוזמנים.
<גל יוסף: יש לנו גם תאריך.
<יצחק קדמן: יפה, אבל תקשיבי טוב, לא רק עם הנציגות הרשמית שלהם.
<יצחק קדמן: אתה תגלה דברים שאתה יודע אותם כי אתה מחנך, אתה תגלה דברים מחדש, שתלמיד יוכל לדבר באמת מכל הלב.
<יצחק קדמן: קצת יותר אהבה להכניס לבתי הספר שלנו.
<יצחק קדמן: אני רוצה לראות תלמידים ומורים הולכים למקום הזה בוקר בוקר עם חיוך על השפתיים, וזה לא עניין של כסף.
<קריאה: הם צריכים עם חיוך מהבית קודם כל.
עמרם מצנע: כל דבר שאתה עושה, אם אתה אוהב אותו, אתה עושה אותו אחרת.
עמרם מצנע: מרכז השלטון המקומי.
<מיכל מנקס: אני מדברת בשם השלטון המקומי, בשם איגוד מנהלי מחלקות לחינוך.
שי פירון: זאת ההזדמנות שלנו להודות לכם על שיתוף הפעולה הנפלא באמת.
שי פירון: לכולם, לכל העירוניים ולכל ה - - -
<מיכל מנקס: שאל היושב ראש אם אנחנו רוצים לדבר, ונענעתי בשלילה, ולאחר מכן בהתייעצות משותפת החלטנו שגם את המובן מאליו, או את הלא מובן מאליו, יש לומר.
<מיכל מנקס: אנחנו מבקשים לברך על שיתחוף הפעולה עם כבוד השר, עם מטה המשרד בראשות המנכ"לית, הסמנכ"לית.
<מיכל מנקס: יש דברים שעוד לא נפתרו, אבל אנחנו מרגישים שיש עם מי לדבר ושהבעיה היא לא של צד אחד, או של אדם או של גוף, אלא הבעיה היא של כולנו.
<מיכל מנקס: יש לנו ישיבות שנקבעו, לא מתוכננות, חגיגה גדולה.
<מיכל מנקס: הרשויות עסוקות עכשיו באמת בפתרון החשוב ביותר של האנשים, של הילדים, של ההורים, שעוד לא ממש בטוחים או שבעי רצון ואנחנו מניסיון יודעים שהכול יבוא על מקומו בשלום.
<מיכל מנקס: תודה על חגיגה של כל המדינה.
<מיכל מנקס: שיהיה בהצלחה.
<קריאה: משפט אחד ואנחנו מתחברים.
שי פירון: משפט אחד, כי אני לא מתאפק, בעקבות הדברים שאמר יצחק, שהם כל כך נוגעים בלבי.
שי פירון: אני לא חושב שרבים מהנוכחים כאן, לפחות מעבר מאנשי המטה, את אבי ראיתי פעם אחת לפחות, מי שראה את המפגשים עם מנהלי בתי הספר, אני לא יודע כמה מכם היו במפגשים האלה, וראה את האנרגיות הרגשיות, הפנימיות שהיו במפגשים למנהלים, אני הרבה שנים נמצא במפגשים האלה, לפחות 17 שנים, אמנם מהצד השני, אבל אני חושב שצריך לדעת שהדברים שאתה מדבר עליהם עכשיו נמצאים מאוד מאוד חזק בשיח עם המנהלים, אחר כך בשיח עם המורים והיה צריך לראות, אני אומר את זה בענווה, לראות מה קרה למנהלים שיצאו מהמפגשים האלה, באלמנט הרגשי הזה שאתה מדבר עליו עכשיו, להכיל את הילד, לאהוב אותו, לקבל אותו.
שי פירון: אבל פה אני רוצה להגיד את המשפט החשוב, אנחנו צריכים עזרה.
שי פירון: יותר מדי אנשים בישראל חושבים שהמילה להצטיין צריכה להיות ראשונה.
שי פירון: אנחנו זקוקים לעזרתכם, זה לא פשוט.
שי פירון: זה נשמע נורא נעים לומר את זה, כמו שזה נאמר קודם, אנחנו זקוקים, יש פה הושטת יד לעזרה.
שי פירון: אנחנו צריכים עזרה כדי שהחברה הישראלית תבין שאם הסדר יהיה 'להאמין ולאהוב', אז ההצטיינות תהיה הרבה הרבה יותר עמוקה והרבה יותר גדולה.
שי פירון: אנחנו זקוקים לעזרה בתחומים האלה.
<קריאה: אחרי השלמות הרגשית באה ההצטיינות.
עמרם מצנע: גם הוועדה, דרך אגב, התחילה כבר בכינוס הקודם לקיים שיח מורים, שיח מנהלים, וזה היה באמת מרתק לשמוע אותם.
עמרם מצנע: אנחנו נמשיך בזה כמובן, במהלך השנה, גם עם תלמידים וגם עם הורים.
עמרם מצנע: אמנון רבינוביץ, תנועת המורים.
<אמנון רבינוביץ: אכן התרגשות גדולה ואני גם מברך את כל האנשים שהגיעו לפה כדי להתרגש לקראת מחר.
<אמנון רבינוביץ: אני מגיע מבית ספר ואיתי ביחד יושבים פה עשרה אנשים, אני חושב, מתנועת המורים, שמאוד רוצים לדבר על פדגוגיה ואולי על סוגיות כאלה, ואולי אם יהיה זמן אז נעשה גם את זה, אבל נוצרה מין תחושה מאוד קשה, ככה מאירועי האתמול, החתימה של אופק חדש ועל סכסוך העבודה עם ארגון המורים.
<אמנון רבינוביץ: אני מרכז שכבת ז', הבטחתי למחנכות שלי, שנמצאות עכשיו בבית הספר, שגם הן יוכלו לקבל את כל הגמולים הראויים להם כמו שיש כרגע בעוז לתמורה, שיש 3 שעות מחנך שכרגע הן לא מקבלות, שיטות התגמול עדיין שונות ויש עוד הרבה מאוד חוסר התאמות בין ההסכמים.
<אמנון רבינוביץ: החשש הגדול שלנו שעצם זה שאופק חדש עכשיו נחתם למשך השנתיים הקרובות יעכב את הסיפור שבסופו של דבר יהיה הסכם שכר אחד לבתי הספר השש-שנתיים.
<אמנון רבינוביץ: כרגע מבחינה ניהולית זה מאוד מקשה על הניהול ומבחינת תחושת המורים, שנמצאים בחטיבות הביניים, זה נראה שאו שהדבר לא נעשה ממניעים טהורים לחלוטין, או שיש פה איזה משהו שאנחנו כרגע לא מסוגלים לראות בעיניים שלנו ויש תחושה עמוקה, עם הרבה מאוד מורות ומורים בחטיבות הביניים, שהדבר הזה עשוי לעכב את היעד הסופי שבסופו של דבר אנחנו צריכים לחתור אליו וזה שבתי הספר התיכוניים יוכלו לחנך ילדים מכיתה ז' עד כיתה י"ב בהסתכלות הוליסטית, כשאנחנו מסתכלים על הילד ויכולים לראות אותו ואת תהליך ההתפתחות שלו, ולא בשתי שפות שונות כמו שתיאר שר החינוך.
שי פירון: לכן אמרנו שהמילה החשובה ביותר, ואם יש משהו שמכאיב, המילה המרכזית שדיברנו עליה הייתה 'אמון'.
שי פירון: ואם מי עומד מולך, אחרי שנים ארוכות של היכרות, ואומר לך שזאת המגמה ואתה נוגע בנקודה הזאת, אפרופו דבריך מקודם, הדר' קדמן, אני חושב שיש פה איזה שהיא שיחת עומק צריך לעשות.
שי פירון: אני אומר לך, באופן הכי עמוק, שמדינת ישראל משקיעה בסעיף הזה של מורי חטיבת הביניים 100 מיליון שקלים בזמן לא פשוט, היא מייצרת התאמה מקסימלית והיא אומרת לך שזה תהליך ואם זאת הנקודה שאתה רוצה לומר, אז אני אצטרך לראות איפה טעיתי ולעשות חשבון נפש עמוק.
שי פירון: כנראה שנכשלתי ביכולת שלי לייצר אמון.
שי פירון: אבל אני חושב שאם הסכם עוז לתמורה, אפרופו, נגמר ב-2016 ואנחנו מתאימים, כדי ששניהם יסתיימו באותו זמן, כדי שאי אפשר יהיה אחרי זה להמשיך עם שניים, סתם נתון פשוט, לכן חתמנו על הזמן הזה, כדי לייצר מתאם בין הדברים, אז אני חושב שאנחנו כולנו צריכים להתכנס ולשאול את עצמנו, לפחות אני, אני בדרך כלל מאשים את עצמי, אני לא מאשים אחרים, איך קרה שהסברתי לא טוב, איך שמתי 100 מיליון שקלים בדבר שאולי היה מיותר, כי אנשים חושדים שהוא מניפולציה, איך צמצמתי בצורה כל כך דרמטית את הפערים בין מורי החטיבה לתיכון וחשבתי, לא זר פרחים, כי אסור לנו לקבל, אבל לפחות להגיד תודה, אבל כנראה שנכשלתי בהסברה ואני מבטיח לעשות חשבון נפש.
עמרם מצנע: אני לא בטוח שהבעיה היא כישלון בהסברה.
עמרם מצנע: אני חושב, ידידי שר החינוך, שהבעיה היא שאתה הרואה את הכיוון, את המגמה, את התהליך, ופה יש מורים שנכנסים מחר לכיתת הלימוד ויש שם בעיה והפתרון בעוד שנה או בעוד שנתיים, ואני מכיר את הבעיות בין שני הארגונים והמלכוד שבו נמצא משרד החינוך, אבל בפועל יש פה בעיה שאני חושב ש - - -
שי פירון: אנחנו אנשים בוגרים כולנו, אדוני היושב ראש, ואנחנו יודעים שמדינת ישראל החליטה לחתום, משיקוליה היא, אני לא הייתי כאן, על שני הסכמים נפרדים.
שי פירון: זה לא קרה בחצי השנה האחרונה.
שי פירון: התפקיד עכשיו הוא למזער את המציאות הזאת, אף אחד לא רוצה לעסוק עכשיו בשיפוט היסטורי, אם זה היה נכון או לא נכון, המציאות הזאת התרחשה לפני לא מעט שנים, היא לא התרחשה עכשיו וכיוון שכך צריך עכשיו לעשות את המקסימום, לא בכפייה, יש חוק במדינת ישראל, אנשים חתמו על הסכמי עבודה חוקיים, אף אחד לא היה רוצה שמישהו יפר באופן חד צדדי את ההסכמים, לכן מדינת ישראל החליטה להשקיע כ-100 מיליון שקלים כדי לצמצם את הפער.
שי פירון: מה שהמורה הנכבד לא אמר זה שלפני יומיים היה אפס שעות חינוך בחטיבת הביניים ועכשיו יש שעתיים ולא שלוש.
שי פירון: לפני יומיים היה אפס שעות תפקיד בחטיבת הביניים ועכשיו יש את כל שעות התפקיד.
שי פירון: אני חושב, חינוכית, עכשיו אני ממש לא מדבר על הסכמים, אני חושב שחינוכית יש פה כשל עמוק, שכשאנחנו מדברים על הדברים אנחנו לא מתחילים ואומרים 'תודה רבה שיש שעתיים, חסרה לנו עוד שעה', 'תודה רבה שיש עוד שעות תפקיד, אבל צריך לנסח אחרת את ההסכם'.
שי פירון: אנחנו מכירים הרבה זמן, אני בכלל לא מדבר איתך ברמת הסכמי עבודה, אני מדבר איתך על טוהר עבודתנו כמחנכים.
שי פירון: זה מה שאנחנו אומרים אחרי שלושה חודשים של עבודת קירוב בין הרפורמות, כשאתה יודע שזה צעד ראשון בתהליך ארוך טווח?
שי פירון: אתמהה.
שמעון אוחיון: קודם כל אני באמת רוצה לברך את השר ואת הצוות לקראת השנה החדשה ואני מוכרח לציין לשבח את התחושה המיוחדת שהוא הביא איתו יחד עם הצוות, איזה שהיא רוח תזזית, הייתי אומר, בצורה חיובית וטובה, של שינויים במערכת החינוך.
שמעון אוחיון: אני אמנם קצת לפעמים מודאג מהיקף השינויים והתכיפות שלהם, בכל זאת אנחנו מכירים מערכות שמצפות לרציפות מסוימת, וכדאי שגם השר וגם הצוות ייקחו זאת בחשבון ואני מתאר לעצמי שהם לוקחים זאת בחשבון, כמה המערכת הזאת יכולה לסבול שינויים והייתי אומר מהפכות וחלילה שלא נמצא את עצמנו במצב שכל שר בעצם בעניין הזה מציג אג'נדה מכובדת ביותר, אבל המערכת לא תהיה מסוגלת לספוג אותה, להכיל אותה ולהתמודד איתה למכלול.
שמעון אוחיון: בוודאי יהיו כאן רעיונות נפלאים בקטע הזה, אם זה מה שנוגע לחשיבה חדשה לגבי המיצ"ב, הקפאת המיצ"ב, אני מתאר לעצמי שהכוונה של השר היא באמת אמיתית, היא על משהו זמני, לא לבטל את כלי המדידה הזה, אלא בוודאי לתת לו את המקום ככלי, ואני מסכים בדיוק עם הדיוק הזה, הוא כלי, הוא לא היעד, המיצ"ב הוא כלי שבא לתת לנו תמונה.
שמעון אוחיון: אני מצטער על הביטול של תכנית המחשוב, תקשוב - - -
שי פירון: זה לא בוטל.
שמעון אוחיון: אני מצטער מאוד אם אני הולך על מה שאני קורא בעיתונים ואני שמח שזה לא בוטל, ראיתי גם את התגובה של השר הקודם בעניין הזה.
שמעון אוחיון: אני שמח על הדיון בכל מה שנוגע ללמידה או בחינוך, אני לא כל כך שמח על סוג הדיון בבגרויות, במבחני הבגרות.
שמעון אוחיון: דיון כזה צריך להיות קודם כל מובל על ידי אנשי מקצוע וגם על ידי אנשי רוח וחבל שאנחנו שומעים את התגובות של אנשי הרוח.
שמעון אוחיון: לא הייתי מצפה, אין לי שום דבר נגד שר האוצר, שדווקא ממנו, ואני מקווה שאתה כשר החינוך לא תוביל בעניין מי בדיוק ינהיג את בנק ישראל, אז כך גם לא הייתי רוצה שהוא יוביל בעניין של הבגרויות.
שמעון אוחיון: שוב אני אומר, אני מברך על העניין של רוח התזזית הזאת, שמאלצת אותנו לחשיבה מחדש, להיערכות מחדש, לא לקפוא על שמרינו, אבל הייתי מבקש קצת בזהירות וחס וחלילה, אני לא רוצה להשתמש במילה שנשמעת כל כך כאילו עניין של פופוליזם שנקשר בבגרויות, ולא אצטט הוגי דעות והיסטוריונים ואנשי ספרות שהגיבו בצורה קשה מאוד על הרעיון או על המחשבה לבטל את בחינת הבגרות בהיסטוריה ובספרות.
שמעון אוחיון: אני מתאר לעצמי שגם במסגרת ועדת החינוך יתקיים כאן דיון מעמיק ורציני בסוגיה הזאת.
שמעון אוחיון: אבל אני אבקש להצביע על שתי נקודות.
עמרם מצנע: אבל אני מבקש - - -
שמעון אוחיון: אני ישבתי בסבלנות, שמעתי כאן את כל הצוות כולו ותן לי גם כחבר ועדת החינוך לבטא גם דברים שהם מציקים לי.
שמעון אוחיון: אני מסכים עם השר שהמיצ"ב הוא כלי, אבל הכלי הזה הציב לנו תמונה והתבטאת יפה, מראה.
שמעון אוחיון: המראה של תמונת החינוך בדרום כשהיא מגובה, לצערי, גם על ידי תכנית פופוליסטית כזאת או אחרת, השד העדתי, שמציגה, אני לא רוצה להתעסק עם הסוגיה הזאת של עדתיות ואפליה, אבל תמונה שמראה לי בני נוער שמערך הציפיות שלהם למימוש ולהגשמה עצמית הוא כזה סוג ב', סוג ג', כי הם אינם רואים את עצמם מסוגלים להגיע, זה מחייב דרשני.
שמעון אוחיון: אני ציפיתי שהמשרד ייקח את העניין הזה של אזור הדרום, את המקומות הללו, את הפריפרי הזאת וישאל את עצמו, באיזה שהוא טיפול לא הייתי אומר הוליסטי לאותו מקום, אבל מה קורה?
שמעון אוחיון: מדוע אותם בני נוער - - - לא כל כך מדאיג אותי שיש לו 7 ו-8 במתמטיקה או 6, אלא שמערך הציפיות שלו להשתלב בחברה הישראלית אחרי 50 שנה היא על פי חלוקה עדתית.
שמעון אוחיון: עדיין 65 שנים זו התמונה המתקבלת והיא אומרת דרשני.
שמעון אוחיון: אנחנו חייבים להתייחס לכך.
שמעון אוחיון: אני חושב שיש למשרד החינוך את הכלים והוא צריך לקחת את העניין הזה, כפי שלוקחים כמה רעיונות יפים פה וכמה תכניות, לבוא ולהגיד 'אנחנו רוצים להתמודד עם התופעה הזאת שקורית בעיירות הפיתוח', ומחסלים את הקשר בין עדתיות להישגים לימודיים.
שמעון אוחיון: אני בטוח שאותו תלמיד מאותה עדה במרכז הארץ, ואני נתקל בו, מערך הציפיות שלו למימוש עצמי הוא שונה.
שמעון אוחיון: משהו קורה שם בניתוק הזה, שאני עדיין קורא לו ישראל השנייה.
שמעון אוחיון: לכן צריך להתייחס לזה.
שמעון אוחיון: עוד דבר אחד ובזה אני אסיים.
שמעון אוחיון: אני מצטער על כך שיושב ראש ארגון המורים לא נמצא כאן ואני מכבד ומברך על כך שיוסי וסרמן נמצא כאן.
שמעון אוחיון: חבל מאוד, כי איתם בוודאי מערכת החינוך צריכה לצעוד, ואני רואה את זה כדבר חשוב ביותר, לקידום מעמד המורה וההוראה בישראל.
שמעון אוחיון: אם יש לנו מורים מוכשרים, מצטיינים וטובים וחזקים, לא תהיה בעיה להנחיל, להאמין, לאהוב ולהצטיין.
שמעון אוחיון: זה המפתח.
שמעון אוחיון: אני אומר, אותו מחנך דגול, עם הכישורים האישיים שלו ועם היכולות שלו, ואם אנחנו נאתר אותם ונטפח אותם ונשקיע בהם, הם ייתנו לנו בוודאי, הם יובילו את המהלכים הללו, ולכן הייתי רוצה לראות את זה.
עמרם מצנע: אילנה חן.
עמרם מצנע: תציגי את עצמך, אילנה.
<אילנה חן: קוראים לי אילנה חן, אני נציגה של קבוצת 'גן סגור', שזו קבוצה של הורים שהתארגנו ביחד בפייסבוק, בשביל הגנים.
<אילנה חן: כשהייתי פה, יצאתי לא מזמן, לא שמעתי כמעט על הגנים פה ונראה לי שחשוב טיפה להסביר מה הסיבה, למה אנחנו פה ומה החשיבות של זה.
<אילנה חן: קודם כל נתחיל מהסוף.
<אילנה חן: השר בעצם אישר את עיקר הבקשה שלנו בשבוע שעבר, כך שלכאורה הנוכחות שלי כאן היא מיותרת, אלא ש - - -
שי פירון: למען הסר ספק, אילנה, אני רק רוצה שתדעי, הוא לא אישר את הבקשה, אלא הוא אמר את זה ביום הראשון לכהונתו למיכל כהן ללא קשר לכלום.
שי פירון: למען הסר ספק, ביום הראשון שנכנסתי אמרתי, 'תחילו את זה'.
<אילנה חן: אז את זה אני לא יודעת, אני יודעת פה עכשיו.
<אילנה חן: אז בעצם אני טיפה אסביר מה הבעיה בעצם עדיין ואני אסביר מה הקבוצה הזאת.
<אילנה חן: בעצם התחיל אופק חדש בבתי הספר ובגן, כשהוא התחיל, נוספה שעה, פחות משעה, מ-13:20 או 13:30, זה עבר באיזה שהוא שלב ל-14:00 ובעצם רק ב-14:00 נגמר הגן ובערים אחרות יש יום חינוך ארוך, שזה גם התאחר בעקבות אופק חדש.
<אילנה חן: כלומר אם בבתי הספר הרפורמה הזאת לא הוסיפה שעות, לא התארך יום הלימודים, אלא נוספו שירותים לתלמידים, בגן זה כן התארך.
<אילנה חן: אנחנו קבוצה של אנשים, מסוגים שונים, בעלי צרכים שונים, שרצינו להוציא את הילדים ב-13:30, אפילו רצינו לפני, אבל זאת נקודת הזמן שהתאפשרה.
<אילנה חן: רצינו לאפשר לילדים, לתת להם מענה לצורך הפיזי והמנטלי שלהם, הם לא מגיעים הביתה ב-13:30, לוקח זמן, והתוצאות בשטח, גם באופן אישי אני יכולה להעיד, זה ילדים עצבניים שכבר לא רוצים לאכול - - -
עמרם מצנע: בואי נקצר, כי הנקודה הובנה ונפתרה, וניתן לעוד אנשים סביבנו.
<אילנה חן: אז מה שאנחנו רוצים, עדיין זה לא נתן מענה לכל ההורים.
<אילנה חן: מה שנשאר כרגע זה הורים שמעבירים את הילדים שלהם לצהרונים.
<אילנה חן: הצהרונים יכולים להעביר רק בשעה 14:00 וזו נקודה שנשארה לא פתירה.
<אילנה חן: זאת אומרת שיש צהרונים, לא ביום חינוך ארוך, אלא הורים שמעבירים את הילדים שלהם ישר לצהרונים, הילדים שלהם עדיין צריכים לחכות לשעה 14:00, כי זה בעצם צהרונים שמסודרים.
<אילנה חן: יש צהרונים שהם מחוץ לגנים, אלה צהרונים שמסודרים בגנים עצמם, ולכן שם לא מתאפשר.
<אילנה חן: זאת אומרת גם הורים שיודעים על הילדים שלהם ש - - -
עמרם מצנע: אני מציע שנתקדם.
עמרם מצנע: הנקודה נרשמה, בואי נתקדם.
<אילנה חן: רציתי עוד משהו.
עמרם מצנע: לא, אני מבקש.
עמרם מצנע: יש עוד הרבה אנשים שרוצים לדבר ואני רוצה שנספיק גם לשמוע את חברי הכנסת.
עמרם מצנע: גדי גבריהו, בבקשה.
<גדי גבריהו: אדוני השר וכבוד היושב ראש, אני רוצה לדבר פה על בתי ספר ייחודיים ותשלומי הורים.
<גדי גבריהו: אני יודע שזה נושא לא פופולארי.
<גדי גבריהו: אף אחד לא אוהב שהורים משלמים, אבל צריך לזכור שמאחורי בתי הספר האלה נמצאים מהריאלי בחיפה, ישיבות בני עקיבא, ועד בתי ספר כמו פלך והרטמן, ואני משוכנע לגמרי שמשרד החינוך לא רוצה לסגור את בתי הספר האלה ורוצה בקיומם.
<גדי גבריהו: אין לי שום ספק בעניין הזה.
<גדי גבריהו: צריך למצוא איך מצמצמים את תשלומי ההורים, איך עושים את זה בהבנה והידברות.
<גדי גבריהו: אני הייתי שותף להקמה של כמה בתי ספר כאלה, בין היתר פלך בקרית עקרון, ואני חושב שזה יכול להיות דגם מעניין לאיך אפשר לשמור על תשלומי ההורים ולגרום לכך שבתי הספר יהיו אינטגרטיביים וייחודיים.
<גדי גבריהו: אנחנו נותנים שם מלגות לכל התלמידות שהתקבלו לבית הספר ולא יכולות לשלם אותם, סדר גודל של חצי מיליון שקל וזה חלק מתשלומי ההורים, מושת על תשלומי ההורים.
<גדי גבריהו: מה שקרה זה שלפני ארבעה שבועות פורסם חוזר מנכ"ל לציבור הדתי בלבד וחוזר המנכ"ל הזה, לבתי הספר הדתיים, מודיע להם שהם צריכים לגבות תשלומי מקסימום מההורים ולא מעט בתי ספר נכנסים למיטת סדום.
<גדי גבריהו: כיוון שאחרי ה-31 במאי, יש לי פה נציגי ארגון המורים, אנחנו לא רוצים ולא יכולים לפטר מורים, יוצא שבתי הספר, למשל בסדר גודל של בית הספר שאני קרוב אליו ושהייתי שותף להקמה שלו לפני 14 שנה, יהיה חסר לו 1.2 מיליון ₪, אבל הוא לא יכול לפטר מורים.
<גדי גבריהו: אנחנו פונים למשרד החינוך ופנינו למשרד החינוך, דברו איתנו, פשוט דברו איתנו, כי אנחנו לא נוכל לשלם משכורות למורים ב-1 באוקטובר אם נצטרך להוריד את תשלומי ההורים ב-4,000 שקל.
<גדי גבריהו: הגיעו להסדרים עם בתי ספר בירושלים, הגיעו להסדרים עם בתי ספר בירושלים, אנחנו מבקשים שאותם הסדרים ייעשו גם עם בתי ספר נוספים.
<גדי גבריהו: אנחנו בטוחים ומשוכנעים שאין לכם שום רצון במשרד החינוך לסגור את בתי הספר הייחודיים.
עמרם מצנע: חבר הכנסת יוני שטבון, בבקשה
יוני שטבון: תודה רבה לוועדה, ליושב ולשר, על הסקירה ועל באמת ערב החג הזה, כמו שאומר פרופ' קדמן.
יוני שטבון: גם אצלי הילדים מחר, חלקם התחילו, חלקם מתחילים מחר.
יוני שטבון: אני שמעתי בקשב רב את הסקירה של השר, לגבי תפיסת עולמו, לגבי מערכת החינוך, מערכת המנהלים, ההורים ובכלל כל מערכת החינוך וגם עברתי על המצגת שמונחת פה לפנינו, לפחות הח"כים הביעו את הדברים.