GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מירב ישראלי: ההגדרה היום היא, לסופר ישראלי נכנס מי שכתב ספר בעברית או בערבית, מי שספרו תורגם לעברית או לערבית.
<מירב ישראלי: הזמן שבו זה נבדק האם הוא אזרח ישראלי, או שמקום מגוריו היה בישראל, זה בהתקשרות בעת חתימת החוזה בעצם עם המוציא לאור, או לעניין הכתיבה או לעניין התרגום.
<דוד תדמור: בכל מקרה אנחנו נקבל את הנוסח, נוכל לקרוא אותו במסודר ולהעיר עליו.
<רחלי אידלמן: אני רוצה להעיר הערה שקשורה גם לסעיף הקודם, שאם אדם פרטי כותב ספר ופותח אתר, ובאתר הוא לא התקשר עם מוציא לאור, אלא הוא בעצמו הופך להיות המוציא לאור של עצמו, לפי הבנתי, החוק צריך לחול גם עליו.
<רחלי אידלמן: אתם כתבתם בהגדרה של מוציא לאור בעל עסק.
עמרם מצנע: כתוב גם יחיד.
<רחלי אידלמן: לא כתוב שהוא בעל עסק, אז זה השאלה אם הוא בעל עסק.
<דוד תדמור: אני קושר בין העובדה שכאן מדובר על אזרח ישראלי בלי קשר למקום מגוריו, גם להגדרה של חנות מקוונת שגם בה חסר - - - הטריטוריאלי, אני לא סבור שהחוק הזה צריך לחול, גם לא על פי לשונו על אזרח ישראלי, גר בניו ג'רסי, ומוציא ספר בחנות מקוונת איפשהו.
<דוד תדמור: יש מאות אלפי אזרחים ישראלים שאינם חיים בישראל, החקיקה הישראלית לא חלה עליהם, ולא צריכה לחול עליהם.
<דוד תדמור: אם אזרח ישראלי כותב ספר והוא מוציא אותו, למשל, בחנות מקוונת בחוץ לארץ, גם החוק הזה על פי לשונו בכלל צריכה להיות אפשרות שיחול עליו, זה נראה לי בלתי סביר, חקיקה ישראלית לא אמורה לחול על אזרחים ישראלים שרק מכוח אזרחותם היא חקיקה טריטוריאלית.
עמרם מצנע: כתוב פה סופר ישראלי, לא או צריך להיות ו' – ומקום מגוריו הקבוע בישראל.
<הדס פרבר: ההוראות הן לא נועדו לחול על סופר שמוציא את הספר שלו בעצמו בהוצאה שלו או בדרכים אלקטרוניות.
<הדס פרבר: סופר שמפרסם את הספר שלו איננו מוציא לאור, הוא בן אדם שמדפיס את הספר שלו, ולכן החוק לא אמור לחול עליו, ההגדרה של מוציא לאור הוא מי שישכור מכירת ספרים, הוצאת ספרים, זה לא חל על סופר שמוציא את הספר שלו, הוא ישכור כתיבת ספרים, ולכן בעינינו כל ההערות האלו אינן רלבנטיות.
<ערן זמורה: אמרו קודם שיחיד גם.
<דוד תדמור: כמו שהסייפא נוסח, תאמיני לי, הערה מאוד רלבנטית.
<מירב ישראלי: השאלה היא למה הכוונה בעלים של עסק להוצאת ספרים, יכול להיות שצריך להגדיר את זה.
<הדס פרבר: סופר איננו הוצאת ספרים, סופר עסקו כתיבת ספרים אם הוא מדפיס את הספר, זה עדיין לא הופך אותו למו"ל, חלק מהדברים שהופכים מו"ל למו"ל הוא השיפוט של הספר.
<יוג'ין קנדל: ואם זה עשרות ספרים?
<הדס פרבר: אם זה רם אורן שמוציא ספרים של אנשים אחרים, סליחה שאני משתמשת פה בדוגמאות חיות.
<הדס פרבר: רם אורן מוציא גם ספרים - - -
<בועז ארד: לא, כבר לא, לדייק.
<רחלי אידלמן: אבל אם החוק יעבור - - -
<הדס פרבר: - - - שמוציא ספרים של אנשים אחרים הוא מו"ל.
<הדס פרבר: סופר שמוציא ספרים שלא עצמו הוא סופר, ההגדרה של מו"ל איננה חלה עליו.
<קריאה: זה שוק משגשג, זה יהיה טוב מאוד אם כל סופר ימכור את ספריו, למה לא.
<דוד תדמור: מחר כל הסופרים יהיו מו"לים.
<רחלי אידלמן: בדיוק, מחר כל סופר יפתח לו ושם פתאום הוא יהיה פטור מההגבלה של החוק זה לא סביר.
<דוד תדמור: מדינת ישראל תהיה המדינה היחידה בעולם שאתה לא יכול לקרוא ספר בלי מו"ל, אנחנו עושים פה חוק חיוב שימוש במו"ל, מה זה הדבר הזה?
<אברהם שומר: כדי למכור הוא צריך להירשם ברשויות המס, אז הוא עסק לכל דבר.
לימור לבנת: למה שזה לא יחול עליו הדס?
לימור לבנת: זה לא סביר.
עמרם מצנע: הרי הוא קובע את המחיר של עצמו.
לימור לבנת: אני מבינה שאם יש משורר שמוציא ספר פעם בהוצאה עצמית, הולך לבית דפוס, ומוציא ספר, אז הוא לא מו"ל, בסדר, אבל דווקא רם אורן הוא דוגמה טובה, כי הוא סופר סדרתי שמוציא סדרות של ספרים שלו, ואם הוא לא ייחשב כמו"ל, אם הוא עושה את זה בהוצאה עצמית, בהנחה שהוא לא מו"ל של עוד ספרים, הוא רק כמשל כמובן, אבל בהנחה שהוא לא עושה את זה, ואם הוא לא ייחשב כמו"ל, אני חושבת שזו פגיעה.
לימור לבנת: יש כאן דבר שהוא לא נכון, אבל אפשר לא להחיל את זה על באמת מישהו שפעם כתב ספר שירים, הלך לבית דפוס והדפיס את זה, ונגיד חילק למשפחה, ואולי הלך ברחוב ומכר הלך ממקום למקום.
<דוד תדמור: גברתי, תחת הכותרת של הגנה על הסופר את מונעת אפשרות לקבוע את המחיר של ספריו - - - זה בשביל להגן עליו?
<דוד תדמור: החוק בא להגן על הסופר, עכשיו יש סופר שמוכר באתר שלו ספר אז הוא לא יכול לשנות את המחיר, זה הגיוני?
עמרם מצנע: הוא קובע את המחיר.
<דוד תדמור: ככה מגינים על מו"לים, ככה לא מגינים על סופרים.
צלי רשף: הערה קטנה בנקודה הזאת, הרי ברור שאם נחריג סופר בודד, אז הוצאות לאור יעשו הסדרים עם סופרים שהם יוציאו את הספרים שלהם לסופרים בודדים ויוציאו אותם מהגנת החוק.
עמרם מצנע: רשמנו את ההערות, לדעתי לא צריך להחריג.
עמרם מצנע: הסופר אם הוא גם מו"ל, אז הוא קובע את המחיר, ואם הוא טעה אז הוא 18 חודש עם המחיר הזה, לא קרה שום דבר, אבל הוא קובע את המחיר.
עמרם מצנע: הוא יכול להיות גם אפס, דרך אגב.
עמרם מצנע: אנחנו עוברים להגדרה הבאה, הגדרה של "ספר".
<יוג'ין קנדל: יש לי הערה אחת, אני לא מביע דעה.
<יוג'ין קנדל: יש במדינה הזאת סופרים גם בשפות אחרות חוץ מעברית וערבית, אמנם זה שתי שפות רשמיות, עוד פעם, אני לא קובע דעה.
<יוג'ין קנדל: השאלה היא יש פה פלוסים ומינוסים לכל כיוון, אני לא יודע את התשובה, אני רק רוצה להעלות זאת.
לימור לבנת: לי יש תגובה, אני לא בטוחה לגבי מה שאמר כרגע יוג'ין.
לימור לבנת: הרעיון הוא להגן על השפה העברית, אם מישהו מוציא ספר באנגלית, יש לו קוראים בכמויות אדירות, ויכולים להיות לו פוטנציאל של קוראים באנגלית שהוא בלתי נדלה.
לימור לבנת: כנ"ל אולי בשפות אחרות, בעברית, הוצאת ספר בעברית, כאן יש משום הגנה באמת על השפה, לכן אני חושבת שאולי לא כדאי כאן לתקן את זה.
<בלפור חקק: הכוונה ליצירה עברית או תרגומים לעברית.
עמרם מצנע: כן, ודאי, אחרת ידפיסו באנגלית ספר אחד.
לימור לבנת: השפה העברית, שהיא שפה שיש לה מספר קוראים מאוד מגוון ממילא, לכתחילה, יתר השפות יש כאן משהו אחר.
עמרם מצנע: אנחנו עוברים להגדרה "רבעון".
<יורם רוז: לגבי ספר, יש לי הערה.
<יורם רוז: אני קראתי בעיון ויש לי הערה.
<יורם רוז: אנחנו יש לנו הרבה שתופי פעולה עם כל מיני מכוני מחקר במוסדות אקדמאיים.
<יורם רוז: איך זה נכלל פה בהגדרה של "ספר" הלא יש פה החרגה שאומרת –"למעט אשר נמצא בבעלות או שליטה של מוסד להשכלה גבוהה כמשמעותו בחוק", יש לנו הרבה שיתופי פעולה עם מוסדות אקדמאיים שהם בהגדרה הזאת.
<מירב ישראלי: החריג לא אמור לחול.
לימור לבנת: החוק חל.
לימור לבנת: החריגה היא רק לגבי מוסדות אקדמאיים.
<יורם רוז: אם יש לי שיתוף פעולה עם אוניברסיטת בר אילן, אוניברסיטת באר שבע.
<יורם רוז: יש לי המון ספרים, האם זה חל על זה, לא חל על זה, אני לא יודע.
<יורם רוז: אני לא הבנתי מזה.
<מירב ישראלי: מבחינת הניסוח, אני רק אומרת מה שכתוב פה.
<מירב ישראלי: מה שכתוב פה רק הוצאות שהן בשליטה של מוסד אקדמי, או ביחד, או בעצמו לחוד, רק ההוצאות שלהם זה שעברו שיפוט מדעי במהלך ההוצאה, רק הם יוחרגו, כל השאר אם זה שיתוף בין הוצאה אקדמית להוצאה מסחרית, החוק אמור לחול כרגע כפי שזה נוסח.
<מירב ישראלי: אתם יכולים להציע נוסחים לתיקון, לדעתי זה ברור.
<רחלי אידלמן: אני רוצה להעיר לגבי ספרים אקדמאיים, שאני חושבת שההחרגה הזאת יוצרת תחרות לא הוגנת, בגלל, למשל, אם אנחנו מוציאים ספרים אקדמאיים שעברו שיפוט מדעי וכל מה שאתם רוצים, בין אם בעצמנו, ובין אם משיתוף עם מישהו אחר, אז אנחנו נהיה כפופים לחוק, בעוד שאוניברסיטה שתעשה שיתופים עם הוצאת מגנס, האוניברסיטה תעשה עם מוסד ביאליק, או תעשה עם יד בן צבי, או תעשה עם כל מיני גופים שהם מלכ"רים, הם יוכלו גם לעשות מבצעים, וגם לא לשלם תמלוגים לסופרים, ואז הספרים יהיו הרבה יותר זולים וזו תהיה תחרות בלתי הוגנת למו"ל שמוציא ספרים אקדמיים שעברו את כל הכללים המדעיים שאתם רוצים והוא נחשב למו"ל מסחרי, אז אתם צריכים לחשוב על זה.
<מירב ישראלי: יד בן צבי הוא לא בשליטה של המוסד להשכלה גבוהה.
<רחלי אידלמן: אבל אם האוניברסיטה תוציא עם בן צבי, נניח, או האוניברסיטה העברית עם בן צבי, או מגנס תוציא עם בן צבי, אז הספר יהיה פטור משכר סופרים ויוכלו לעשות בו מבצעים, בעוד שאם אני מוציאה ספר של פרופ' אידל, או אצל עם עובד יוצא ספר של משה ליזק בסוציולוגיה, אז אצלם הם יהיו כפופים, וכל האחרים לא כפופים, אז יש כאן תחרות לא הוגנת.
<יורם רוז: הסופרים האלה יילכו להוציא בהוצאות אקדמיות, בגלל ששם יש יותר גמישות מבחינת המחיר.
<מירב ישראלי: השאלה היא אם זה רק ספרות אקדמית פרופר, או שיתוף פעולה עם מלכ"רים אחרים?
<מירב ישראלי: אז אתם רוצים שזה יהיה רק לספרות אקדמית פרופר.
<רחלי אידלמן: לא, אנחנו רוצים שעל ספרות אקדמית שיוצאת במוסד להשכלה גבוהה, או בשיתוף עם הוצאה אחרת, לא תהיה פטורה מהחוק כפי שאנחנו לא פטורים מהחוק כשאנחנו מוציאים ספר אקדמי שעבר - -
<מירב ישראלי: שאלה של מדיניות.
<שביט עוזי: אין שום הגיון בזה.
<שביט עוזי: רוב הספרים האקדמיים יוצאים בשיתוף - - -
עמרם מצנע: אנחנו רשמנו לבדוק, אין פה נציגות של ועד ראשי האוניברסיטאות.
עמרם מצנע: גם אני חושב שאין שום סיבה להחריג אותם, הרי הם קובעים את מחיר גב הספר.
<שביט עוזי: 90% מהספרים האקדמיים יוצאים בשיתוף עם הוצאות הספרים.
<רחלי אידלמן: וגם אם הם יוצאים הספרים האקדמיים לא בשיתוף עם הוצאות, לא יכול להיות שאלה פטורים ואלה לא פטורים.
עמרם מצנע: אנחנו נבדוק את זה.
לימור לבנת: הם הוחרגו, הם לא חשוב שהם הצטרכו - - -
<רחלי אידלמן: לגבי חנות מקוונת, צריך למנוע בחוק דבר אחד, שמו"ל ישראלי יוכל לעשות אתר אינטרנט שהשרת שלו ואז שם הוא יהיה פטור, זה צריך למנוע.
<יורם רוז: הוא לא יכול לעשות את זה בחיים, זה לא חוקי.
<מירב ישראלי: בהגדרת ספר עלתה שאלה אם זה כולל גם ספרים שהם בגירסת אודיו בלבד, העמדה של הממשלה הייתה שלא, כרגע בהגדרה החדשה אנחנו אמורים להכניס את זה, אני רק אומרת - שלא כולל ספר שהוא רק בגרסת אודיו.
<יוג'ין קנדל: אמרנו, יש רק נקודה אחת, למשל, כשאמזון מוכר ספרים בצרפת הוא כפוף לחוק לחלוטין, למרות שהוא יושב בארצות הברית והוא כפוף לחוק.
<יוג'ין קנדל: אם אתה רוצה לעשות עסקים במדינה, זה כבר סטנדרט במסחר מקוון, אתה גם משלם מסים במדינה, זאת אומרת, כל הדברים האלה הם מוסדרים לכן אין פה שום סיבה להחריג את זה.
עמרם מצנע: ההגדרה רבעון אין הערות.
עמרם מצנע: הגדרה "השר" ייכתב השרה.
עמרם מצנע: המונח "שליטה".
<דוד תדמור: איפה המקום הנכון להתייחס, אם זה בסעיף ההגדרות או בסעיף אחר על מכירות ישירות של מו"לים ועל מכירות למוסדות, האם זה בהגדרה.
עמרם מצנע: תאריך ההוצאה לאור של הספר.
צלי רשף: שוב, צריך להוסיף פה את המלה בישראל.
עמרם מצנע: תקופת ההגנה.
<יוג'ין קנדל: יש נקודה אחת שהיא שקצת בעייתית, אני חושש אולי, בסעיף תאריך הוצאה לאור של הספר.
<יוג'ין קנדל: יש פה – מועד הדפסת מהדורה ראשונה שלה ספר, זה מה שכבר הגדרנו.
<יוג'ין קנדל: פה אנחנו אומרים מועד הדפסת מהדורה ראשונה של הספר, ואם הופצה מהדורה ראשונה של הספר לחנויות הספרים למעלה מחודשיים לאחר הדפסה, מועד הפצה לחנויות הספרים כאמור.
<יוג'ין קנדל: זה יוצר בעיה, כי אנחנו הרי דורשים בחוק להדפיס את מועד הפצה על כריכת הספר.
<יוג'ין קנדל: מה שצריך לקרות, שלא יכול להופיע בחנות או במכירה כלשהי, ספר שעל הכריכה שלו כתוב תאריך שהוא יותר מאוחר, זאת הייתה המטרה, סליחה, הרבה יותר מוקדם.
<יוג'ין קנדל: לכן אני מציע שזה יישאר כתאריך התחלת ההפצה, אם המו"ל יודע שהוא מדפיס אותו היום, אבל הוא מתחיל להפיץ אותו בעוד שבועיים, שידפיס את התאריך בעוד שבועיים, אבל בשבועיים האלה הוא לא יכול להפיץ אותו.
<מירב ישראלי: אנחנו שאלנו האם הכוונה היא שהמו"לים ידביקו מדבקה כדי שיהיה גילוי על החודשיים האלה, ואז אמרנו לא - - -
<הדס פרבר: המטרה הייתה למנוע מצב שבו המו"ל מדפיס, ומשכיב את הספר בחנויות עד שתקופת ההגנה עוברת, לכן השילוב של ההגדרות נועד כדי לקבוע את החובה להדפיס את מועד המהדורה, ותקופת ההגנה צריכה להיות מוגדרת בעצם או ממועד ההדפסה, או ממועד ההפצה, אם מועד ההפצה הוא מאוחר בחודשיים ממועד ההדפסה, יכול להיות שצריך להעביר את זה לסעיף אופרטיבי.
<מירב ישראלי: אין דרך לדעת את זה, זה לא מפורסם.
<יורם רוז: אני אגיד לך מה קורה לנו, זה קורה לנו די הרבה.
<יורם רוז: אנחנו מדפיסים ספר, פתאום אנחנו שומעים שיש סרט, אנחנו אומרים נפיץ את הספר רק שייצא הסרט, אנחנו משכיבים את הספר חצי שנה אצלנו בלי שום כוונה רעה, זאת אומרת, אנחנו לא רוצים לעקוף את החוק, אבל בפרקטיקה היומיומית זה מה שקורה.
<יורם רוז: יש לנו ספרים שאנחנו מקפיאים – בא הסופר לארץ, הדפסנו את הספר ופתאום בא הסופר לארץ, אבל הוא אומר, אני בא עוד חצי שנה, אני לא מוציא את הספר לאור עד שהוא לא בא לארץ, אני משתמש בו בתור מקדם מכירות.
<יורם רוז: הוא כעבור שבוע אחרי שהדפסתי, אומר אני בא לארץ, אז אני מחזיק את הספר אצלי במחסנים.
עמרם מצנע: והמחיר הוא זה שהודפס לפני ארבעה חודשים.
<יוג'ין קנדל: אם הספר הודפס והמו"ל רוצה להחזיק אותו שנה וחצי, שיחזיק אותו.
<יורם רוז: סרטים - פתאום מגיע סרט, המפיץ של הסרט אומר לי, חכה עם הספר עוד חודשיים אני מביא את הסרט לארץ, אני מחכה.
<יורם רוז: יום ההפצה, זה הכול.
<יורם רוז: התאריך פה לא יהיה רלבנטי.
לימור לבנת: תחזיק אותו חצי שנה במחסן עד שייצא הסרט, ואז תתחיל תקופת ההפצה.
<יוג'ין קנדל: זה לטובתך, אתה לא רוצה להגיד יום ההפצה, זה מאריך לך את תקופת ההגנה לעוד חצי שנה.
עמרם מצנע: סליחה, נחזור לסדר.
<רוזלין דרי: ההתחלה של תקופת ההגנה, צריך להיות היום להיות היום הראשון, הדפסה ראשונה.
<רוזלין דרי: בכל ספר אם יש שלושה מהדורות, כתוב בתוך ספר מהדורה ראשונה תאריך כך, ופה מהדורה שלישית תאריך כך או רביעית.
עמרם מצנע: זה לא עונה על הבעיות.
<רוזלין דרי: אם אתה רוצה להחזיק את כל הספרים שלך תוך שנה וחצי תעשה.
<עמית רוטברד: לגבי ההגדרה מועד, אני חושבת שזה צריך להיות מנוסח בחוק מה המועד מחיל, חודש, שנה, אם אתם רוצים גם יום בחודש, אבל חודש חייב להיות מובטח כפי ההגדרה.
עמרם מצנע: חודש יש, אז מה עשינו עם ההפצה וההדפסה?
לימור לבנת: אני לא רואה אפשרות להיכנס כאן למועד ההפצה, גם אם נקבע כאן משהו כזה, זה לא סביר בעיניי, זה לא אכיף.
לימור לבנת: לא היינו צריכים לבלוש אחרי כל ספר מתי הוציאו אותו מהמחסנים ושמו אותו על המדפים, לא סביר.
<ביני טריואקס: אפשר להוציא אותו היום ולהוציא תאריך שלפני שנה.
<ביני טריואקס: לפי מה שמוצע פה עכשיו, אפשר להדפיס את הספר, היום אנחנו נמצאים בחודש יולי, ואפשר לכתוב כל חודש פברואר ולהוציא אותו היום.
<ביני טריואקס: יהיה כתוב עליו פברואר והוא כבר חצי שנה - - -
לימור לבנת: זו עבירה על החוק.
לימור לבנת: אז צריך לחדד אולי.
לימור לבנת: צריך להיות תאריך ההדפסה מודפס על הספר.
<אברהם שומר: תאריך ההדפסה יהיה התאריך שיהיה כתוב עליו - - -
<יוג'ין קנדל: אפשר לבדוק את זה.
<קריאה: ביני, יש עוד דרכים לעבור על החוק.
עמרם מצנע: מה שהוא אומר, ידפיסו אותו היום, ויכתבו אותו תאריך מלפני חצי שנה.
<אברהם שומר: איך נדע אם זה בעקבות סרט או - - -
<יוג'ין קנדל: זה לא איכפת לך שהוא ישכב אצלך במחסנים שנה וחצי, זה לא מעניין את הוועדה, אתה רוצה לעשות את זה, אני לא רוצה להיכנס - - -
<דוד תדמור: כשאתה מדפיס את הספר, הודפס בו תאריך.
<דוד תדמור: מהרגע שהודפס בו תאריך, אי אפשר לא לשלוח אותו לחנות, משום שברגע שהודפס על הספר תאריך, זה התאריך שהחוק מחייב שיהיה כתאריך תקופת ההגנה.
<דוד תדמור: לכן אי אפשר יהיה להדפיס ספר ולא לשלוח אותו לחנות, זה אי אפשרי.
<יוג'ין קנדל: אם אף חנות לא קונה את הספר, אז מה תעשה, תפרוץ לחנויות תשים אותם בכוח?
<דוד תדמור: לכן ההגדרה כמו שהיא קיימת לא טובה, זה צריך להיות מרגע ההדפסה.
<יורם רוז: זה מה שאני מסכים איתך.
עמרם מצנע: זאת ההגדרה.
<יורם רוז: צריך להוריד את הנושא של ההפצה, זה הכול.
לימור לבנת: יורם אומר שזה מה שהוא עושה היום, הוא מדפיס, שם במחסנים לפעמים עד שיוצא הסרט בניגוד למה שאתה אומר כרגע.
לימור לבנת: מה שאומר יורם זה בניגוד למה שאתה אומר, שיש לו ספרים שהוא משכיב אותם במחסנים, מבחינתי זו בעיה שלו, אתה אומר אין דבר כזה, יש דבר כזה.
לימור לבנת: אבל אי אפשר לרמות, אפשר לעבור על החוק - להדפיס היום ספר, ולכתוב תאריך של פברואר של לפני חצי שנה אפשר, אבל זו עבירה על החוק.
צלי רשף: אני רוצה להגיד שהצורה שזה מנוסח עכשיו היא הצורה ההגיונית והנכונה, כולל תאריך ההפצה ואסביר למה.
צלי רשף: נניח שמו"ל מסיבות שלו רוצה להוציא ספר בלי תקופת הגנה, הוא לא רוצה שתהיה תקופת הגנה לספר שלו.
צלי רשף: אנחנו פה מחוקקים חוק שלא מאפשר לו את זה.
צלי רשף: פה אתם אומרים בעצם אנחנו נחריג את זה, אם הוא ידפיס את זה, הוא לא מרמה, אבל הוא מדפיס את זה שנה וחצי לפני שהוא מוציא את זה, לחנויות אין תקופת הגנה.
<יורם רוז: מה ייצא לו מזה?
צלי רשף: אני אסביר מה ייצא לו מזה.
צלי רשף: אני החלטתי כמו"ל שאני חצי מהספרים החדשים שלי רוצה למכור במחירים יותר זולים ובכדי לאפשר הנחות אני - - -
<קריאה: תדפיס 200 ספרים במהדורה ראשונה קטנה ופתרת את הבעיה.
<רחלי אידלמן: לא נכון.
צלי רשף: אדוני היושב ראש, מטרת החוק היא לא לאפשר לי למכור ספר חדש בלי הגנה, זאת מטרת החוק.
צלי רשף: אם אני משאיר את העניין של תאריך ההפצה, אני מאפשר לי לעשות ביושר דברים שאני מפיץ ספר בלי תקופת הגנה, זאת איננה כוונת המחוקק, אני לא יודע מה הבעיה עם הניסוח הקיים.
<מירב ישראלי: הבעיה היא שאי אפשר לדעת, מה תקופת ההגנה, זאת הבעיה.
צלי רשף: אבל זה רק במקרים חריגים יעמוד בכלל על הפרק.
<מירב ישראלי: מי יבדוק שזה חודשיים?
<ביני טריואקס: שיפנה לממונה ויבקש חריג.
עמרם מצנע: שמענו את ההערות, אנחנו מתקדמים.
לימור לבנת: אני יודעת מה יקרה כשנגיע לסעיף, אני רוצה להזהיר מראש.
לימור לבנת: כשנגיע לסעיף של תקופת ההגנה, יבואו נציגי כנרת זמורה, ויאמרו, ש-18 חודש זה יותר מדי זמן.
עמרם מצנע: הם כבר יגידו בסעיף הבא.
לימור לבנת: ולכן צריך לקצר את זה בהנחה שצריך לקצר את זה מאוד.
לימור לבנת: ואז זה מחזיר אותנו לעניין הזה, כי אם זה 18 חודש, אז לא סביר שיחזיקו 18 חודש במחסנים, אבל אם זה קצר יותר, אז זה פתאום הופך את זה למשהו שאולי הוא כן סביר, רק הערת אזהרה.
עמרם מצנע: אנחנו גמרנו בזה.
עמרם מצנע: יהיה לכם עוד הזדמנויות רבות.
עמרם מצנע: אנחנו מדברים על תקופת ההגנה עכשיו.
<דוד תדמור: הסעיף הזה מאוד מרכזי, ואני אבקש להתייחס אליו ביותר מאשר שתי מלים.
<דוד תדמור: הסעיף שנקרא תקופת ההגנה, הסעיף הזה מאוד מרכזי, יש לו השלכה מאוד רחבה גם עלינו, גם על הציבור, אני חושב שצריך לדבר עליו.
<דוד תדמור: כאן ההגדרה מגיעה, אם אדוני ירצה שנדבר עליו במקום אחר, נדבר עליו במקום אחר.
<דוד תדמור: אני לא רוצה, אני רק מציע.
<דוד תדמור: הסעיף הזה שמכונה תקופת ההגנה, הוא סעיף שצריך להגיד מהו, הוא תקופת איסור מתן הנחה לציבור.
<דוד תדמור: הגנה נשמע טוב, המותג טוב, טוב להגן, המשמעות היא, זה תקופה שבה אסור לתת לציבור רוכשי הספרים הנחה.
<דוד תדמור: זה הסעיף היחיד שאני מכיר בחקיקה ישראלית שכך אומר.
<דוד תדמור: סעיף שאסור לתת הנחה לציבור, אז קודם כל צריך להבין שמדובר בסעיף חריג שבחריגים בחקיקה הישראלית, וצריך להתייחס אליו בזהירות רבה מאוד.
<דוד תדמור: סעיף שאוסר הוזלת מחירים, הוא סעיף קשה ובעייתי.
<דוד תדמור: הסעיף הזה, אני רוצה להגיד, גם לחברים וגם לפרוטוקול, הוא סעיף לא חוקתי, הפגיעה שלו בנזקי רשתות הספרים בעיניי בוודאי הרשת שקשורה להוצאות הספרים שאני מייצג, היא פגיעה לא חוקתית, היא למטרה לא ראויה, היא לא מידתית, ולא עומדת במבחנים של קובעי החוק לסוגיות חוקתיות.
<דוד תדמור: אני לא אפרט עכשיו למה, אנחנו פרטנו את הדברים גם בכתב, אני מניח שעוד ייצא לנו לשוחח עם היועצים המשפטיים בעניין הזה בעל פה.
<דוד תדמור: איסור מתן הנחה, משמעו העיקרי הוא איסור תחרות בין שתי רשתות הספרים במדינת ישראל.
<דוד תדמור: מאז שקמה "צומת" ספרים, יש במדינת ישראל תחרות מחירים חריפה והתחרות הזו הוזילה מאוד את מחירי הספרים.
<דוד תדמור: הסעיף הזה משמעותו הישירה היא עצירת התחרות בין רשתות הספרים.
<דוד תדמור: איסור על תחרות, מדוע, משום שהדפוס העיקרי, כמעט היחיד, לא היחיד, אבל העיקרי של תחרות בין רשתות הספרים, הוא המחיר.
<איריס בראל: אתה טועה טעות מרה, יש הרבה דברים ברשתות ספרים.
<דוד תדמור: אני יודע שאתם מתחרים בהמון דברים אחרים, אבל אתם כאן כדי למנוע תחרות מחירים, בוא נקרא לילד בשמו.
<איריס בראל: אתה טועה.
<דוד תדמור: סטימצקי מתייצבת בוועדה הזאת כדי לעצור - - -
<איריס בראל: עו"ד תדמור, אתה יודע לדבר הרבה יותר יפה ממני.
<דוד תדמור: גברתי, הפרעת לי באמצע, אז אני אענה.
<איריס בראל: אבל אתה טועה, אני למדתי - - -
<דוד תדמור: אני אענה, יכול להיות, אני יודע, כבר קיבלתי ממך מחמאות בדיון הראשון על ייצוג שלא ייצגתי אותך מעולם.
<איריס בראל: אתה העורך דין שלי לפעמים, מה אתה רוצה?
<דוד תדמור: נורא מצטער, גם אז המצאנו ייצוג שלא היה.
<איריס בראל: אני חושבת שעיסקת צליל מדברת בעד עצמה, עורך דין תדמור, בוא נהיה מדוייקים.
<דוד תדמור: אני מאוד מבקש לתת לי לדבר.
עמרם מצנע: אני נותן לך לדבר, אבל אתה קצוב בזמן.
<איריס בראל: אני חושבת שעורך דין תדמור קיבל הכי הרבה זמן בוועדה לדבר מכל אדם אחר בוועדה הזאת, אדוני היושב ראש.
<בועז ארד: אתה מדבר בשם חמישה איש.
<איריס בראל: אני יכולתי להביא 40 איש מסטימצקי, מה זה הוא מדבר בשם חמישה איש?
עמרם מצנע: ההחלטות של הוועדה לא נמדדות באורך הדיבור, בטון הדיבור וביופי של הדובר.
<דוד תדמור: אני מודה לאדוני שהיופי של הדובר איננו המבחן, תודה אישית ממני.
<דוד תדמור: צריך להגיד את הדברים בצורה ברורה.
צלי רשף: האמת היא שזה כל פעם דיון בשורשי החוק מחדש, אז גם אני רוצה 10 דקות להסביר למה החוק ראוי, אין גבול לדבר הזה.
צלי רשף: זה מתחיל להיראות כמו פיליבסטר סליחה.
<דוד תדמור: עצירת התחרות בין רשתות הספרים, משמע חזרה הלכה למעשה מבחינת הצרכן, למצב של מונופולין.
<דוד תדמור: הייתה רשת ספרים אחת עיקרית שקראו לה סטימצקי, יש לה תחרות קשה היום ולא נוח לה עם התחרות.
עמרם מצנע: חברים, ממה אתם מוטרדים?
<דוד תדמור: מזה שאני אומר דברים נכונים ומרגיזים.
<דוד תדמור: המשמעות היא, העדר תחרות בין רשתות הספרים, אין ספק שהחוק בא לאסור על התחרות הזאת ולמנוע הוזלות מחירים.
<דוד תדמור: המחיר לצרכן יעלה, וכמות הספרים תרד, זה גם הנסיון החד משמעי שיש מסעיפים דומים באירופה.
<דוד תדמור: הסעיף הזה הוא סעיף לא טוב ולא ראוי.
<דוד תדמור: צריך למצוא – יש קשר בין הסעיף הזה לבין מנגנון התגמול של הסופרים.
<דוד תדמור: צריך, ואנחנו גם נציע כשנגיע לשם, מנגנון תגמול חלופי לסופר, שייתר את הצורך בהעלאת המחיר הקיצונית לצרכן שהסעיף הזה מגלם בתוכו.
<דוד תדמור: בנוסף, הסעיף הזה באורכו, אינו מתאים לשוק הספרים במדינת ישראל.
<דוד תדמור: תקופה כזאת ההשלכה העיקרית שלה תהיה שספר אי אפשר יהיה להוזיל את מחירו, והוא יוחלף מהר יחסית על ידי ספר אחר, זה רע מאוד לסופרים שכתבו את הספרים.
עמרם מצנע: שמענו, אתה חוזר על דברים שכבר אמרת יותר מפעם אחת, ובטח תהיה לך הזדמנות לומר אותם עוד פעם, ובזה אנחנו גמרנו את העניין.
<איריס בראל: ראשית, אני רוצה להסביר שהחוק הזה הוא חוק להגנת הסופרים והמו"לים.
<איריס בראל: כל הדרך שמנסה עורך דין תדמור בכישרון רב לבוא ולהגיד שזה חוק של בעיה בין שתי רשתות הוא אינו אמת.
<איריס בראל: אני חושבת שרשתות יכולות להתחרות בהרבה מאוד דברים, במגוון, בשרות, בהרבה מאוד דברים.
<איריס בראל: בואו נזכור מה קורה היום לספרים, ספר יוצא במחיר מאוד זול, קופץ ל-100 שקלים, ואף אחד לא קונה אותו.
<איריס בראל: וצריך לא לרגע לשכוח, עורך דין תדמור, שאני מאוד מכבדת, כל מה שקורה כאן כרגע, אם הוא לא ייקרא חוק להגנת הספרים והסופרים והמו"לים, לא יהיה תרבות במדינת ישראל.
<איריס בראל: אתה ביקשת שאני לא אפריע לך, בוא תשמש דוגמה ומופת לאדם שמחנך אנשים אחרים.
<דוד תדמור: אבל אני ביקשתי ובקשתי לא נענתה.
<איריס בראל: אז מה זה אתה אומר, שאתה לומד מאנשים שלא מתנהגים כנאות?
<דוד תדמור: סטימצקי היחידה שתומכת בחוק הזה.
<איריס בראל: תרשה לי, אתה דיברת הכי הרבה פה בוועדה.
<איריס בראל: קודם כל אני מוחה על זה שאתה אמרת שלא הצגת אותי, הצגת אותי בעסקת צליל.
<איריס בראל: שניים, אני מבקשת דברים על דיוקם להעמיד פעם אחת בוועדה הזאת, אי אפשר כל פעם לזרוק דברים שהם אינם אמת.
<איריס בראל: שנית, המצב כרגע שקורה היום בשוק, זה שלא יהיה מו"לים.
<איריס בראל: אני בתור אשת ספרים אומרת לך, סטימצקי חושבת, וגם מתוך העולם הקודם שהגעתי ממנו, אפשר להתחרות בהרבה מאוד דברים לאו דווקא בזה שאתה חונק והורס מו"לים וסופרים.
<דוד תדמור: - - - שאין תחרות מלים - - -
צלי רשף: הערה לסדר, אדוני.
צלי רשף: אדוני אמר שהועדה הציגה לעצמה כמטרה לנסות לסיים את החקיקה במהלך המושב הזה של הכנסת.
צלי רשף: אני סבור שהערות עקרוניות לגבי החוק, נאמרו כבר בשתי הישיבות הקודמות, ושנית, אפשר עוד לקבוע שעוד פעם אחת לתומכים ומתנגדים יינתנו עוד חמש דקות.
צלי רשף: אי אפשר בכל הגדרה, הרי כל הגדרה אנחנו חוזרים ואומרים למה החוק הוא לא טוב או למה החוק הוא טוב, העמדות ברורות.
צלי רשף: הוועדה תצטרך לקבל החלטה, אחרת לא נגיע לשום דבר.
עמרם מצנע: אנחנו ממשיכים, הגענו לפרק ג', סעיף 3 בבקשה.
עמרם מצנע: "תמלוגים לסופר ישראלי - (א) מוציא לאור ישלם לסופר ישראלי, במהלך תקופת ההגנה על ספרו, תמלוגים בשיעור שלא יפחת מהשיעורים שלהלן: שמונה אחוזים מהמחיר לצרכן בניכוי המע"מ – בעד כל אחד מ-6,000 העותקים הראשונים של הספר שנמכרו; עשרה אחוזים מהמחיר לצרכן בניכוי המע"מ – בעד כל אחד מהעותקים של הספר שנמכרו, מהעותק ה-6,001 ואילך.
עמרם מצנע: (ב) התמלוגים הקבועים בסעיף קטן (א) ישולמו לסופר ישראלי עבור כל הספרים שנמכרו עד לסיום הרבעון שבו חל היום האחרון של תקופת ההגנה.
עמרם מצנע: (ג) במשך תקופה של שבע שנים מסיום הרבעון שבו חל היום האחרון של תקופת ההגנה, ישלם מוציא לאור לסופר ישראלי תמלוגים בשיעור שלא יפחת מ- 16% מגובה התקבול אשר יתקבל בפועל על ידי המוציא לאור עבור כל עותק של הספר בתקופה האמורה, בניכוי המע"מ.
עמרם מצנע: (ד) על אף האמור בסעיף קטן (א), שיעור התמלוגים בעד ספר שהוא הספר הראשון שכתב סופר ישראלי לא יפחת מ-80% מהשיעורים הנקובים באותו סעיף קטן.
עמרם מצנע: (ה) אין באמור בסעיף זה כדי למנוע ממוציא לאור להתקשר בהסכם עם סופר ישראלי על תשלום סכום כספי כולל עבור כתיבת ספר; שולם לסופר ישראלי סכום כולל כאמור, רשאי המוציא לאור לקזז את אותו סכום מהתמלוגים המגיעים לסופר ישראלי לפי סעיף זה.
עמרם מצנע: (ו) נכתב ספר אחד בידי מספר סופרים ישראלים, יראו אותם לעניין תשלום תמלוגים לפי סעיף זה כסופר ישראלי אחד".
<יוג'ין קנדל: בסעיפים 3(א)1-2 – כשכתוב מחיר הצרכן, צריך מחיר הצרכן לפי סעיף 4.
<מירב ישראלי: יש הגדרה.
<מילי שמידט: לפי מה שכתוב פה על 6,000 עותקים ראשונים - אני רואה פה שאני מקבל 8% תמלוגים מה-6,000 עותקים ראשונים, ואני מקבל 16% על כל השאר.
<דוד תדמור: המחיר נטו, בהתחלה זה ברוטו ואחר כך נטו.
<רחלי אידלמן: מהמחיר של הצרכן, או מהתקבול של המו"ל זה בערך אותו דבר פלוס מינוס.
<מילי שמידט: אני חושב שזה נמוך.
<יוג'ין קנדל: זה לא יפחת מ- - -
<מילי שמידט: זה חוק להגנת הסופרים 8% - אני כתבתי את הספר, אני חושב ש-8% זה - - -
<יוג'ין קנדל: כתוב לא יפחת מ' – זאת אומרת אתה יכול לנהל משא ומתן עם מו"ל.
<מילי שמידט: אתה יוצר פה סטנדרט, ברגע שאתה מגדיר בחוק.
<יוג'ין קנדל: עד היום לא היה כלום, זאת אומרת, היום יכולת לקבל 2%.
עמרם מצנע: הערה ברורה – זה נמוך מדי לדעתך.
<ירון סדן: אני רק רוצה לחזק דווקא את הסעיף הזה ולומר ש-277 סופרים כתבו לפני כשנה לשרה, תמיכה מוחלטת בסעיף הזה, בחוק בכלל, ובסעיף הזה בתוך זה בפרט, כלומר, יש הסכמה גורפת של הסופרים לסעיף הזה כפי שהוא מנוסח.
צלי רשף: כמובן שהסעיף הזה משקף את אחת מהמטרות העיקריות של החוק הזה, אולי המטרה העיקרית וזה להגן על ההכנסה של הסופר.
צלי רשף: יחד עם זאת, צריך לשים לב לדבר הבא.
צלי רשף: דיברנו על זה כבר, ואני מקווה שזה יבוא לידי דיון שמדבר בסעיף 8 על שאלת הבטחת מה מקבל המו"ל מתוך המחיר החדש.
צלי רשף: צריך לשים לב, שההתחייבות של המו"ל היא לשלם סכום כסף שמבוסס על המחיר הקטלוגי, זאת אומרת, שאם למו"ל יישאר אחוז קטן מתוך המחיר לצרכן, הוא צריך לשלם אחוז מאוד גדול מההכנסות שלו כתמלוגים.