GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רחלי אידלמן: אז אני נגד זה שבדוכנים יהיה מותר מה שרוצים, בעקבות שבוע הספר האחרון שהיו שלטים נהדרים שכללו את הלוגואים של כל המו"לים, כולל הספרים שלי, אבל הספרים שלי לא נכחו בהם.
<רחלי אידלמן: אז אני חושבת שההגבלות האלה של תצוגות וכל הדברים צריכות להיות גם בקניונים וגם בדוכנים.
<רחלי אידלמן: אותה הערה לגבי סעיף 21(1) ו-(2) אותה הערה, גם כן מדובר בדוכני מכירה בשבוע הספר ובקניונים.
<רחלי אידלמן: ובסעיף 38 אני חוזרת על ההצעה שלי, שבקושי שמעו בישיבה הקודמת, להוסיף לממונה, שהממונה ידון בפניות של הצדדים ובלבד שלא ייקבעו תנאים מקפחים בהנחה ובתנאי התשלום בהשוואה למה שהיה מוסכם בין הצדדים בעבר.
<יורם רוז: רק לעניין של הגדרה של חנות - - -
<יורם רוז: אף אחד כבר לא מבין מה קורה פה, אנחנו לא אותם עמודים.
עמרם מצנע: אני מבין, זה מספיק.
<יורם רוז: אתה מבין, אדוני היושב ראש?
<יורם רוז: אני לא.
<קריאה: אתה לא רוצה שיצביעו.
עמרם מצנע: רחלי, ב-38 מה היה?
<רחלי אידלמן: ב-38 כתוב ככה: 'חנות ספרים, מוציא לאור או רשת חנויות שהפרו הוראה מהוראות סעיפים 8 או 9 או התקשרו בהסכם הנחה שלא בהתאם להוראות סעיף 8, רשאי הממונה, לאחר התייעצות עם הממונה על ההגבלים ולאחר שמיעת הצדדים הנוגעים בדבר, לתת הוראות בדבר הצעדים שעליה לנקוט כדי למנוע את הפגיעה האמורה'.
<מירב ישראלי: האמת שאני לא בטוחה עד כמה הסעיף הזה, לאחר ירידת סעיף 9, אנחנו צריכים לבדוק - - - זה רק לגבי עצם כריתת האחוזים.
<מירב ישראלי: צריך לבדוק את המשמעות של הסעיף הזה מחדש, לדעתי.
<הדס פרבר: זה רק לגבי המועדים.
<מירב ישראלי: אז אני אומרת, השאלה אם צריך הוראות לגבי המועדים.
עמרם מצנע: אם 9 ירד אז נשאר סעיף ריק, או שהסעיפים כולם קופצים?
<מירב ישראלי: כן, לא שיניתי כדי לא לבלבל, אבל כן, ברור.
<איריס בראל: שני דברים, אחד, באמת צריך להבהיר האם בירידים אנחנו יכולים לעשות מה שאנחנו רוצים או לא, זה לא ברור.
<איריס בראל: אני מסכימה עם רחלי.
<איריס בראל: אנחנו עושים כ-80-90 ירידים בחודש, האם בחנות אני לא אוכל לתת הנחה או שטחי תצוגה ובירידים אני אוכל לשים רק את כנרת, למשל?
עמרם מצנע: ומה התשובה שלהם?
<הדס פרבר: כתוב במפורש שזה במקום ממכר קבוע.
<איריס בראל: יריד הוא לא קבוע.
<הדס פרבר: יריד הוא לא קבוע, כן, אבל אם אתם שמים דוכן בקניון על יד החנות שלכם - - -
<איריס בראל: ואם הוא 100 מטר מהחנות שלנו?
<איריס בראל: אני הבנתי מבחינה משפטית, ואני מתנצלת, אני לא משפטנית, אבל על פי חוות הדעת של עורכי הדין שלנו, בירידים אני יכולה לשים 100% מכנרת.
<איריס בראל: מה שאני רוצה.
<איריס בראל: ויש בזה איזה שהוא עיוות שאני לא חושבת שהתכוונתם לזה.
<דוד תדמור: אדוני, ניהול השטחים האלה שעליהם יש קנסות מופרזים גם כך הוא בלתי אפשרי, גם בחנות, לא כל שכן בדוכן.
<איריס בראל: דודי, אני לא סיימתי, בבקשה.
<איריס בראל: אז קודם כל אני חושבת שאתם צריכים לתקן את זה, לשנות את המילה 'קבוע' ואז זה פותר לכם את הבעיה.
<איריס בראל: אבל אני לא משפטנית.
<קריאה: אבל בדוכנים שמים שני שולחנות ואיך אפשר לנהל את זה.
<איריס בראל: אפשר לנהל כל דבר.
<הדס פרבר: אם זה במתחם של הקניון, שזה בעצם המשך של אותה חנות, זה חל עליו.
<הדס פרבר: אם זה - - -
<איריס בראל: זה לא לפי חוות הדעת, אבל אולי את יודעת יותר טוב.
<איריס בראל: אל תשכחי שבשבוע הספר, גברתי, רוב הדוכנים הם לאו דווקא בתוך הקניונים.
<הדס פרבר: סעיף 11 לא חל על הדוכנים בשבוע הספר.
<איריס בראל: אז אני מציעה שרק תהיה לזה התייחסות.
<רחלי אידלמן: אבל זה צריך לחול, כי זה לא יכול להיות שאם רשת מקבל זיכיון לעשות שבוע ספר בעיר מסוימת היא תחליט שהיא לוקחת רק חמישה מו"לים שמוצאים חן בעיניה ולא תשים את האחרים.
<איריס בראל: רבותיי, אין לי בעיה עם זה.
<איריס בראל: רחלי, את מפריעה לי.
<איריס בראל: דבר שני - - -
עמרם מצנע: רק שנייה, אני רוצה שנלבן את העניין הזה.
עמרם מצנע: הדס, יש פה בעיה, כדי שהניסוח המשפטי ייתן תשובה לשאלה שעולה פה.
עמרם מצנע: אם היא עולה עכשיו, תארו לעצמכם, בחדר ממוזג ו - - -
<איריס בראל: לדעתי היא לא נותנת תשובה, גברתי, ואם יש ספק, אז הוא בטח לא פועל לטובת ה - - -
עמרם מצנע: רגע, בסדר, איריס.
<הדס פרבר: יש פה ספקות לדברים שכתובים שחור על גבי לבן.
<הדס פרבר: התשובה מאוד ברורה.
<הדס פרבר: יכול להיות שהיא לא מוצאת חן פה בעיני חלק מהאנשים, אבל - - -
עמרם מצנע: לא, הוועדה רוצה להבין.
<הדס פרבר: כתוב במפורש בסעיף 11, 'חנות ספרים לא תקצה במקום ממכר קבוע אחד שטח תצוגה מועדף'.
<הדס פרבר: בסעיף 12 כתוב במפורש, הוראות סעיף 11 יחולו רק על מקומות הממכר הקבועים של הרשת.
<הדס פרבר: כלומר זה אומר שקודם כל מקומות זמניים כמו ירידי שבוע הספר אינם נכנסים לסעיף 11.
<הדס פרבר: השאלה לגבי הדוכנים בקניונים היא שאלה שהיא שאלה פרשנית.
<הדס פרבר: למיטב הבנתי הדוכנים בקניונים אינם אלא הארכה של החנות.
<מירב ישראלי: מה פתאום, זה לא צריך להיות הארכה של החנות.
<איריס בראל: הם גם לא בקניונים תמיד.
<הדס פרבר: זה קבוע, הם מוכרים שם כל יום.
<קריאה: מה זה מפריע לך, איריס?
<הדס פרבר: הם שם כל יום, אבל הם לא - - -
<מירב ישראלי: השאלה אם הם עושים את זה בקומה למעלה - - -
עמרם מצנע: הדס, אנחנו רוצים להוריד את המילה 'קבוע'.
עמרם מצנע: יש לך בעיה עם זה?
<הדס פרבר: לי אין בעיה עם זה, יש למשרד ה - - -
עמרם מצנע: למישהו יש בעיה?
<קריאה: אם אתה מוריד את הדוכן קבוע אתה מכניס את הירידים פנימה.
עמרם מצנע: אבל תבינו, לשבוע הספר יש סעיף מיוחד, זאת לא הבעיה.
צלי רשף: זה גם שבוע הספר.
צלי רשף: כמו שאמרת, חייבים להוריד את המילה 'קבוע', כי אחרת יצרת פה פרצה אדירה שמאפשרת ל - - -
עמרם מצנע: אני מסכים, אבל - - -
<סיגל מרד אברג'יל: לנו תהיה בעיה באכיפה.
צלי רשף: אנחנו נעזור לכם באכיפה, אל תדאגי.
<הדס פרבר: אבל לעניין ההערות שנשמעו על ידי עורך דין תדמור, אני חייבת לומר - - -
<איריס בראל: לא, גברתי, אני לא סיימתי, תרשי לי.
עמרם מצנע: כן, הם בינתיים בהתייעצות.
<איריס בראל: דבר שני, אני רוצה להבין משהו בנושא הסיטונות, אני אשמח שאת תבהירי לי.
<איריס בראל: אנחנו היום יכולים למכור 20% הנחה במכירה סיטונאית מעל 100 ספרים.
<איריס בראל: האם מו"ל יכול לתת כל הנחה שהוא רוצה?
<איריס בראל: והאם את מבינה, לא את, את רק משפטנית פה, מנסחת, האם אתם מבינים שברשתות הספרים, מעבר לשכר הדירה שאנחנו נמשיך לשלם באותו גובה, לשכר עבודה, מעבר לזה שאחוז העסקאות יירד וגם סכום העסקה יירד, אתם גם לוקחים כמעט 20% או 25% ממחזור המכירות של רשתות הספרים וזה נראה תקין?
<איריס בראל: כי בסופו של דבר כמה שיש ויכוחים בין המו"לים לבין הרשתות, בלי הרשתות לא יהיו מכירות.
<איריס בראל: זה איזה שהוא עיוות שאני לא מצליחה להבין למה הוא נועד.
<יוג'ין קנדל: תראו, יש יתרון משמעותי לרשת קמעונאית במכירות סיטונאיות, מבחינת התפעול וכן הלאה, לכן יש יתרון ואנחנו לא רוצים להוציא את הספרים מתוך הרשימה של מתנות ושי שנותנים.
<יוג'ין קנדל: זאת הסיבה שנתנו הנחה גם לקמעונאים, אפשרית למכירות.
<יוג'ין קנדל: מצד שני, בגלל היתרון הזה אנחנו כן רוצים לעודד בשוק הזה תחרות בין מו"לים לקמעונאים.
<אברהם שומר: אבל זו לא תחרות, איזו תחרות זו?
<אברהם שומר: אתם יכולים למכור ב-80% הנחה ואנחנו לא? איפה התחרות?
<קריאה: הוא מוכר לך ב-80% הנחה.
<אברהם שומר: אלה תנאי תחרות?
<יוג'ין קנדל: לא, אני מקווה שהוא לא ימכור לך ב-80%, אני חושב שזאת לא הנחה סבירה, אבל זו תחרות, אם המו"ל צריך אותך כדי לעשות את זה כמתווך - - -
<אברהם שומר: אבל הוא לא ישתמש בי היום.
<אברהם שומר: בנוסח החוק הוא לא ישתמש בי יותר.
<יוג'ין קנדל: ישתמש אם זה כדאי לו.
<אברהם שומר: לא כדאי לו, הוא תמיד יעקוף אותי.
<יוג'ין קנדל: לא, הוא לא תמיד יעקוף אותך, כי אם יש ספרייה שרוצה חמישה ספרים ממו"ל, זה לא משנה איזה הנחה הוא ייתן לזה, הוא בשביל זה לא יתעסק עם ספרייה.
<אברהם שומר: ספרייה זה 5% מהמכירות המוסדיות.
<יוג'ין קנדל: הוא לא ייגש למכרז.
<יוג'ין קנדל: אותו דבר גם אם יש מבחר.
<יוג'ין קנדל: אם מישהו רוצה לקנות ספר של מו"ל ספציפי בכמות גדולה, אני לא בטוח שיש יתרון לקמעונאי באירוע הזה.
<דוד תדמור: אתה רק מחזק את המו"לים הגדולים.
<דוד תדמור: המו"לים הקטנים ייתקעו עם 20% הנחה דרך הרשתות, המו"לים הגדולים ייקחו במישרין.
עמרם מצנע: איריס, את סיימת?
<איריס בראל: אני הבנתי, תודה.
צלי רשף: יש הערה משפטית שאנחנו חוזרים עליה, לדעתי מהישיבה הראשונה, לדעתי היא לא צריכה להיות שנויה פה במחלוקת ומשום מה היא לא מוצאת ביטוי בנוסח החוק וזה, שימו לב כרגע להגדרה של מוציא לאור.
צלי רשף: בעוד שהגדרות אחרות עוסקות בשאלה של חברות אחיות, חברות באותה שליטה, הרי בסופו של דבר אם מוציא לאור לא מוגדר באופן ברור, שזה כולל כל חברה וחברה בת, חברה נשלטת, חברה אחות, אז אני יכול להקים, ויש לי, אני בכתר מודיע שיש לי יותר מחברה אחת שבה אני מוציא לאור ספרים.
צלי רשף: אני אקבל לכל אחת מהחברות האלה, שגם לא נכנסת לקבוצת חברות, 15% ב - - -
<עדנה הראל: יש לך מענה לזה בהגדרת מוציא לאור קשור.
צלי רשף: אבל לא מוציא לאור קשור.
צלי רשף: מוציא לאור קשור עוסק בבעלות על חנות.
<עדנה הראל: בסוף ההגדרה של מוציא לאור קשור כתוב 'לעניין הגדרה זו מוציא לאור לרבות מי ששולט בתאגיד בשליטתו, תאגיד בשליטת מי מאלה', זה לא צריך להיות רק לעניין הגדרה זו, זו טעות.
<עדנה הראל: צריך להיות באופן כללי.
צלי רשף: אם אני מבין נכון, אני, בניסוח נכון, הייתי מגדיר מה זה מוציא לאור וקובע שמוציא לאור זה כל מי ש- - - זה חברה בת, זה חברה אחת, חברה - - -
<דוד תדמור: זה אותו דבר, יש כבר הגדרות.
<דוד תדמור: צלי, יש דף הגדרות חדש, הוא צריך לחול גם על מוציא לאור.
<דוד תדמור: אתה צודק.
צלי רשף: זה משהו שהוא לא במחלוקת פה מסביב לשולחן.
צלי רשף: זו הגדרה משפטית נכונה.
<עדנה הראל: התוספת הזו התווספה רק - - - היא תועבר אל הגדרת מוציא לאור.
<עדנה הראל: יש בסוף הגדרת מוציא לאור קשור, 'לעניין הגדרה זו מוציא לאור, לרבות מי ששולט בתאגיד בשליטתו', הסיפה הזה יועבר אל מוציא לאור.
צלי רשף: וגם זה לא מספיק, כי זה לא רק מי ששולט בו ומי שבשליטתו.
צלי רשף: אני מדבר על חברה אחות.
צלי רשף: אני, צלי רשף, מקים עכשיו חמש חברות - - -
<עדנה הראל: 'או תאגיד שבשליטת מי מאלה', זה החברות - - -
צלי רשף: אבל אני לא מוציא לאור.
צלי רשף: אני, צלי רשף, לא מוציא לאור, אני מקים חמש חברות, כתר א', כתר ב', כתר ג', כתר ד', כל אחת - - -
<עדנה הראל: זה נכון.
<עדנה הראל: אני מסכימה איתך.
<עדנה הראל: אנחנו מתמודדים עם זה גם בעניינים אחרים, לכן 'או תאגיד שבשליטת מי מאלה' כולל את האחיות, כי זה תאגיד שבשליטת מי ששולט בו.
צלי רשף: אבל הוא צריך להיות מוציא לאור, השולט.
<עדנה הראל: לא, השולט במוציא לאור, הבן של השולט במוציא לאור.
<יפתח דקל: לסעיף 11(א)(1), שוב, חובה למחוק את אותן מילים שירון סדן הצביע עליהן, כי אחרת זה פשוט נותן יתרון לצד אחד ויוצר אפליה כנגד צד אחר.
<יפתח דקל: בקצרה הסעיף צריך להיות ככה: 'לכלל הכותרים של מוציא לאור אחד', 'שטח העולה על', זאת אומרת את כל המילים ש - - -
עמרם מצנע: ברור, רשמנו.
<יפתח דקל: זה הדבר האחד.
<יפתח דקל: והדבר השני, אנחנו צריכים לדבר פה על אחוזים יותר גדולים, מפני ששוב, ככל שאנחנו מסתכלים פה אנחנו רואים שנוצרות פה שתי קבוצות.
<יפתח דקל: קבוצה אחת של קבוצת המו"לים הקשורים שיכולים להגיע ל-45% ואחרי זה קבוצה אחרת שיכולה להגיע ל-40%, ל-30%, כולם רצו, אבל המו"ל האחד, אם הוא רוצה להתפתח, אין לו מקום להתפתח.
<יפתח דקל: יש קבוצה עכשיו בעצם שהקטנים יותר, או הבינוניים, אלה שחסומים.
<יפתח דקל: אם ככה 15% באמת נראה לא נכון ולא הוגן ואת זה צריך להגדיל ל-20%.
<קריאה: הגדילו.
<קריאה: הכי טוב בלי הגבלה וזהו.
<מרק עמוס: תיקון ראשון ובהגדרות של מהדורה ראשונה, כתוב שם 'אם לא חל שינוי' ואני מבקש להוסיף שינוי מהותי, שינוי בתוכן.
<מרק עמוס: זאת אומרת מתי זה נחשב למהדורה ראשונה.
<מרק עמוס: השינוי המהותי מגדיר את עוצמת השינוי כי אחרת יש פה פתח לשינויים קטנטנים שמחשיבים את זה כמהדורה ראשונה.
<מרק עמוס: זה דבר אחד.
<מרק עמוס: אם זה מתוקן, אז בהמשך, 'אף אם שונתה כריכתו', זה מיותר.
עמרם מצנע: יש לנו בעיה עם זה?
<מירב ישראלי: לא, להיפך.
<מירב ישראלי: לדעתי התיקון הזה עושה ההיפך ממה שאתה רוצה, כי אז אתה נכנס לשאלה האם התיקון בתוכן הוא מהותי או לא מהותי.
<מירב ישראלי: כאן הרעיון הוא שכל שינוי בתוכן, אם זה לא כריכה או תיקון טעות סופר, הוא שינוי.
<מירב ישראלי: אם אני מבינה נכון את ה - - -
<מרק עמוס: אבל זה לא נכון.
<מרק עמוס: למשל, אם מישהו הוציא ספר עיון והוא החליט שעובדות מסוימות, שזה לא תיקון דפוס, זה לא תיקון הגהה, עובדות מסוימות השתנו ואז זה נחשב למהדורה חדשה.
עמרם מצנע: זה תוכן.
<מרק עמוס: אבל זה לא נחשב ל - - - אתם יודעים מה יקרה?
<מרק עמוס: מה שיקרה זה שמשה ירצה לעקוף את החוק הזה, הוא בכל פעם יכניס ארבע שורות שינוי וזה ייחשב - - -
עמרם מצנע: לא, ההיפך.
עמרם מצנע: אם יכניסו 'מהותי' אז הוא יכניס כל פעם ארבע שורות ואז יגידו 'זה לא מהותי'.
עמרם מצנע: כאן כל שינוי בתוכן.
<מרק עמוס: שכל שינוי בתוכן?
<מרק עמוס: מצב הפוך, מצב שאני גיליתי טעות, לא הגהה, אלא טעות מדעית או איזה שהיא טעות ושיניתי את זה, זה אומר שאני מתחיל את תקופת ההגנה מחדש.
עמרם מצנע: טעות מדעית או טעות סופר, במקום 2000 כתבו 2002, זה לא - - -
<מרק עמוס: לא, אבל זה לא טעות סופר.
<מירב ישראלי: לא, הוא מדבר על משהו יותר מהותי.
<מרק עמוס: זה לגבי מהדורה.
<מרק עמוס: תיקון נוסף זה לגבי הגדרה של ספר.
<מרק עמוס: אני מבקש להבחין בין מה שמוגדר כאי-בוקס, שזה ספר אלקטרוני, לבין אפליקציה, שהיא אפליקציה שיש בה אלמנטים של מולטי מדיה, גם קטעי וידאו ואודיו.
<מרק עמוס: בייחוד בספרי ילדים, או באפליקציות לילדים, מאוד מקובל שהיום מציעים אפליקציות שהאפליקציות הן לא הגרסה המודפסת, לחלוטין לא, הסיפור עצמו הוא חלק מהמוצר, אבל יש שם גם הרבה אלמנטים נוספים שהם אלמנטים של וידאו, של אנימציה, של קול וכך הלאה, וזה לא צריך להיחשב לאי-בוק.
<מרק עמוס: זאת אומרת זה לא צריך להיות מוצר מוגן, כי הוא לא ספר, הוא לא אי-בוק.
<מרק עמוס: יש לזה מינוח, המינוח הוא אפליקציה או אפליקציית מולטי מדיה וזה צריך להיות מוחרג, וזה דבר שיילך ויתעצם.
<מרק עמוס: לגבי סעיף 3(ז) לגבי הנושא של החרגה של מה לא מחויב מבחינת תמלוגים.
<מרק עמוס: אני מבקש לתקן את המשפט האחרון, ב-3(ז).
<מרק עמוס: התיקון שאני מבקש זה שהבעלים של הזכות להוציא לאור את היצירה כספר לשם מכירתו באמצעות חנות ספרים הוא המזמין, הניסוח כרגע הוא שאו שהספר הוא יצירה שנוצרה לפי הזמנה, לפי סעיף 35 לחוק האמור, והוסכם בכתב, בין הסופר הישראלי למזמין, כי הבעלים הראשון של זכות היוצרים ביצירה הוא המזמין, וההבחנה היא שהיום בעצם כדי להחריג את זה אני בתור מזמין העבודה כופה על היוצר לוותר על כל זכויותיו.
<מרק עמוס: יש לו הרבה זכויות שלא קשורות לספרים.
<מרק עמוס: ברגע שהוא מעביר לי את הזכויות הראשוניות, הוא בעצם ויתר על כל זכויותיו ואני מניח שלא זאת הייתה כוונת המחוקק.
עמרם מצנע: על הספר המסוים הזה.
<מרק עמוס: לא, הוא מוותר על הכול.
<מירב ישראלי: זאת אפשרות שקיימת לפי חוק זכויות יוצרים.
<מירב ישראלי: הכוונה היא לשמור על הוראות זכויות יוצרים כמות שהן, לא לעשות משהו אחר, לכן גם שונה המונח תמלוגים לתשלומים, שזה תשלומים מכוח החוק.
<מירב ישראלי: כל ההוראות של חוק זכויות יוצרים ממשיכות לחול.
<מירב ישראלי: אתה לא רוצה לא לאפשר יותר חוזים כאלה לפי סעיף 35.
<מרק עמוס: לא, אבל זה לא נכון, כי פה כתוב שהוא צריך לוותר על זכויות היוצרים הראשוניות, כי הוא צריך לוותר על היותו הבעלים הראשון.
<מרק עמוס: זאת אומרת רק אם הוא מוותר על היותו בעלים הראשון - - -
<קריאה: אז כאן לכתוב שהוא מעביר לך את הזכות.
<מירב ישראלי: הכוונה היא להגיד שאין בחוק הזה כדי לגרוע בעצם מהוראות סעיף 35.
<מרק עמוס: אז פה זה מתנגש.
<מירב ישראלי: זו המשמעות.
<מירב ישראלי: אנחנו נבדוק את הניסוח, אבל זאת המשמעות.
<מרק עמוס: ויש עניין נוסף לגבי זכויות יוצרים.
<מרק עמוס: לפי חוק זכויות יוצרים יש אפשרות ליוצר למכור את הבעלות לצד ג', זה יכול להיות למו"ל, זה יכול להיות לצד ג' אחר.
עמרם מצנע: את הבעלות על הזכות?
<מרק עמוס: את הבעלות על הקניין שלו.
<מרק עמוס: ואם אומרים שאין סתירה, אז גם זה צריך להיות מוחרג.
<מירב ישראלי: החוק הזה לא מונע את זה, למיטב הבנתנו.
<מרק עמוס: הוא מונע.
<מרק עמוס: כתוב, אתה חייב לשלם תמלוגים כך וכך - - -
<מירב ישראלי: לא תמלוגים.
<מרק עמוס: כתוב, 'למעט המקרים', ואז ברגע שיש מנייה של המקרים, מקרה שלא מנוי פה, יבוא מי שיפרש ויגיד 'אם הוא לא מנוי פה אז הוא מוחרג'.
<מירב ישראלי: מישהו צריך לקבל את זה, השאלה מי.
<מירב ישראלי: השאלה מי מקבל את התשלומים.
<מרק עמוס: לא מי מקבל את התשלומים.
<מרק עמוס: היוצר החליט למכור את זה למו"ל, הוא החליט למכור את זכויותיו, לפי חוק זכויות יוצרים הוא רשאי ויכול, כי זה הקניין שלו, ואז יש פה סתירה.
<מירב ישראלי: שוב, זה נכון, אנחנו הערנו את זה גם כך, שהתשלומים האלה חייבים להיות משולמים.
<מרק עמוס: אז יש כן סתירה בין חוק זכויות היוצרים לבין החוק הזה.
<מירב ישראלי: לא, אבל זה תשלומים ולא תמלוגים.
<מירב ישראלי: זה תשלומים מכוח החוק.
<מירב ישראלי: זה לא תמלוגים לפי חוק זכויות היוצרים, בגלל זה השינוי של המינוח.
<מרק עמוס: אוקיי, הבנתי.
<מרק עמוס: סעיף נוסף.
<מרק עמוס: לא נפתרה הבעיה של תשומות ייצור בסעיף 4, סעיף קטן (ב) לגבי העניין שאסור לשנות את המחיר.
<מרק עמוס: אין פה שום מנגנון שמדבר על מה קורה במידה שתשומות המחיר משתנות, במידה ששער המטבע משתנה.
<מרק עמוס: אני ביקשתי בזמנו לשנות את זה ל'לא יוזיל', אבל יש אפשרות לייקר, במידה שבאמת התשומות משתנות.
<מרק עמוס: אז אין היום שום מנגנון שמתמודד עם זה.
<מירב ישראלי: זאת הערה מהותית.
עמרם מצנע: אז, הדס, זה נרשם?
<הדס פרבר: רשמתי, כן.
<הדס פרבר: סליחה, אני לא מקבלת את ההערה הזאת.
<הדס פרבר: רשמתי במובן של - - -
עמרם מצנע: אז רגע, בואי נחזור.
<מירב ישראלי: איך זה מתייחס להסכמי ההנחה?
<ינון אנגל: שמי ינון אנגל מ'ידיעות אחרונות'.
<ינון אנגל: אני מחליף את דוביק שבחו"ל.
עמרם מצנע: מחליף את דוביק שלא היה פה באף דיון.
<ינון אנגל: ברשות
<ינון אנגל: כם אני רוצה להתייחס לסעיף 11, לבקשות לשינויים ואולי הבהרות.
<ינון אנגל: אני מבין שה-15% הוגדל ל-20%, כי פה - - -
עמרם מצנע: עוד לא, אנחנו תיכף נראה.
<ינון אנגל: מה שקורה כרגע, אם אני משווה אותנו לצומת ספרים ועיני לא צרה בהם, אבל בין שני המו"לים של צומת ספרים אין בעצם הבחנה, 45% יכולים להתחלק בכל צורה שהם יחליטו ביניהם.
<ינון אנגל: אנחנו מבקשים לראות, במקרה של הוצאה שיש לה הוצאות נלוות, או לווייניות, או איך שנקרא לזה, שיראו אותנו כקבוצה אחת, ברגע שיש לוויינים.
<ינון אנגל: זאת אומרת כרגע בסעיף 11(3) כתוב 'ובלבד שלאף מוציא לאור לא יהיה יותר מ-', כתוב 15%, צריך להיות 20, אני מניח, לפי השינויים בהתחלה, לראות אותנו כקבוצה אחת.
<ינון אנגל: זאת אומרת שאם חלק מהמו"לים שקשורים איתנו לא פעילים ברבעון מסוים, שהאחוזים לא יילכו לאיבוד, אלא כמו שבין שתי ההוצאות של כנרת אין הבחנה בין שתיהן, אלא הן מקשה אחת, אני מבקש שגם כאן זה יהיה מקשה אחת.
עמרם מצנע: שנייה, תנו לו, הופעת ביכורים.
<ינון אנגל: בכל מקרה, אני חושב, היועצת המשפטית שומעת אותי - - -
<מירב ישראלי: ודאי.
<דוד תדמור: צריך להוסיף סעיף של הוצאה שהיא בבעלות עיתון, שהיא תקבל 60%.
<ינון אנגל: אני מוחה על הדבר הזה, זה בלתי אפשרי שעורך דין תדמור יתנהג בצורה כזו.
עמרם מצנע: רגע, מה קרה לך?
<ינון אנגל: אני מוחה.
<ינון אנגל: אני מתנצל על ההתפרצות שלי, אבל באמת - - -
<דוד תדמור: סליחה, אתה צודק, עיתון יומי בשפה העברית, טעות שלי.
<ינון אנגל: אוקיי, ולא חינמון.
עמרם מצנע: ינון, האם סיימת לדבר איתנו?
<ינון אנגל: הבקשה השנייה, אותו סעיף בהמשך, כתוב שאם ספר מוצא על ידי קבוצת מוציאים לאור, הוא נחשב על שם ההוצאה הגדולה.
<ינון אנגל: זאת אומרת לפי דעתי הסעיף הזה צריך להימחק ואני אסביר גם מדוע, כי אם יש לנו הוצאות נלוות שמוציאות 10%, זה בעצם מוריד את האחוזים של ההוצאה הראשית.
<ינון אנגל: זאת אומרת אם להוצאה הראשית יש 20% וכל ספר שמוצא נחשב על ההוצאה הגדולה, זה בעצם פוגע ב-20% הבסיסיים שלנו.
<ינון אנגל: אני לא חושב שזאת הייתה כוונת הרגולטור.
<קריאה: לכן צריך להוריד את האחוזים.
<עודד מודן: בפעם שעברה הוזכר משהו ופה זה לא קיבל ביטוי.
<עודד מודן: הוצאה לאור אחת שמפיצה ספרים של הוצאות אחרות, היא לא נכנסת בגדר - - - היא יכולה בעצם לקבל שטח לכל הוצאה.
<עודד מודן: ניקח את הדוגמה של הוצאת כתר, הם מפיצים וקשורים בהסכמי הפצה עם עוד חמש הוצאות אחרות, הנושא הזה, אם אנחנו משאירים את זה, לא מכלילים את זה, זה מביא למצב שיכולים לעשות הסכמי הפצה בסכומים דמיוניים שיכסו את האלמנט של שיתוף ביניהם.
<עודד מודן: זאת אומרת צריך להגדיר בפירוש, כל מי שמייצג כמה הוצאות נכנס לאותה קבוצה ואי אפשר לתת שטח לכל קבוצה בנפרד.
<יפתח דקל: זו הגדרה מגוחכת.
<יפתח דקל: סליחה, אני מכתר, אז במקרה הוזכר שמי.
<עודד מודן: שום דבר לא מגוחך כל כך.
<יפתח דקל: אנחנו מעניקים שירותי לוגיסטיקה, אין לנו עם המו"לים שאנחנו עושים, לא הסכמי שיתוף פעולה מו"ליים בשום חתך שהוא, אנחנו עושים את הסבלות ואת השינוע - - -
<עודד מודן: אז לך לא תהיה בעיה.
<יפתח דקל: מה הקשר בין זה לבין כל דבר אחר?
<יפתח דקל: נראה לי שההערה של עודד היא כלי בסך הכול בשביל לפורר את ההסכמה שנוצרה כאן סביב מו"לים קשורים.
<עודד מודן: אני מצטער לומר, מחר אני מבטיח לך חמישה הסכמי לוגיסטיקה בין מו"לים - - -
<יפתח דקל: אז תעשה, מצוין.
<יפתח דקל: תעשה.
<יפתח דקל: אתה מוזמן.
<עודד מודן: במקום לקבל את הרווח המו"לי אני מקבל אותו בהפצה, זה הכול.
<עודד מודן: אנחנו עושים את החוק ב - - -
<אברהם שומר: אני רק רוצה לחדד את סעיף 7(ה), ואם אנחנו באמת רוצים למנוע תחרות מחירים אנחנו מחזירים את זה בדרך האחורית, דרך אתרי האינטרנט, ובמיוחד שהעלו היום את ההנחה שוב ל-15% ואני חושב שכדאי לבטל הנחה גם באתרי האינטרנט, אז - - -
<קריאה: נכון, כן, כן.
<אברהם שומר: ואם כולם מסכימים איתי אז - - -
<איריס בראל: אם כולם מסכימים, אז מדוע לא לעשות את זה?
<איריס בראל: אם המו"לים מסכימים והרשתות הקמעונאיות מסכימות.
עמרם מצנע: להוריד בכלל את ההנחה?
<אברהם שומר: לבטל את ההנחה באינטרנט.
<אברהם שומר: אם אנחנו רוצים להגן על הספרים, אז בואו נגן עליהם.
<איריס בראל: חבר הכנסת מצנע, התשובה היא כן.
עמרם מצנע: יש מישהו שיש לו הערה אחרת על הסעיף הזה?
רות קלדרון: לא, לעניין של האינטרנט.
רות קלדרון: ברור שלכל אלה שאין להם חנות באינטרנט יש אינטרס שבאינטרנט לא תהיה הנחה.
<איריס בראל: לכולנו יש חנויות באינטרנט.
עמרם מצנע: עם כל הכבוד היא יכולה להביע את דעתה.
רות קלדרון: סליחה, בוקר טוב לכולם.
רות קלדרון: סליחה, אדוני היושב ראש, אני מברכת על החדר המלא ועל האכפתיות הגדולה לתרבות העברית, אני אומרת את זה לגמרי בתום לב ולא בציניות.
רות קלדרון: אני נורא מקווה שנגיע היום לחוק טוב שטוב לכל הענף ושלא נצטרך באמת לחשוב מחדש על כל העניין של בעלויות אנכיות, כמו שאני התחלתי לחשוש.
רות קלדרון: אני חושבת שלכתחילה זה יכול להיות חוק מצוין לכל הענף.
רות קלדרון: לגבי מה שנאמר על 'ידיעות', אני רוצה לומר שלמדתי מההוצאות הקטנות, שבגלל המצב שנוצר כאן בעשור האחרון הן נאלצו למצוא בית בתוך מקומות כמו 'ידיעות אחרונות' ואני לא הייתי מענישה את 'ידיעות אחרונות' בגלל זה, אלא האינטרס שלי כנציגת הציבור זה שיהיו יותר חנויות, גם חנויות קרקע, גם חנויות אינטרנט וגם חנויות קטנות, כדי שלנו הקוראים ולספר העברי, שזו טובת הילד, לתרבות העברית ולספר העברי, יהיו הרבה מקומות לפרוח.
רות קלדרון: אני מאמינה שמכך גם הרשתות הגדולות יפרחו, כי אתם מובילים את השוק ונותנים את הטון.
רות קלדרון: אין שום כוונה לפגוע בכם.
רות קלדרון: שתי הערות שלי.
רות קלדרון: אחת, זה לגבי הנחה באינטרנט.
רות קלדרון: ישנם מקומות חדשים, מסוג חדש, שאני אישית, אני מודה, עוד לא קונה ככה, זה דור שאני לא מכירה, אני צריכה חנות ומוכר ובן אדם שידבר איתי.
רות קלדרון: זה מבחינתי חלק מהשירות, החנות והמוכר והשיחה עם המוכר ולכן אני מעדיפה שהמוכר לא יתומרץ על בחירה מסוימת אלא על שיחה טובה ועשירה איתי.
רות קלדרון: אז ראשית אני רוצה להגיד שדעתי לפחות שההנחה על האינטרנט פותחת לנו חדר חדש של סוג של מסחר וזה טוב - - -
<אברהם שומר: זה טוב למה?
רות קלדרון: זה טוב לספר העברי, זה טוב לספרות העברית, זה טוב למפעל, לענף הוצאות הספרים בארץ הזאת.
<אברהם שומר: אבל החלטנו שאנחנו רוצים חוק לשמור על מחיר הספר, וזה בניגוד לחוק.
רות קלדרון: גם.
רות קלדרון: מחיר הספר וגם החיות והבריאות של הוצאות הספרים, זה אחד מהאינטרסים של - - -
<אברהם שומר: זה לא קשור לבריאות הספרים.
<אברהם שומר: הבעיה שהוצאות הספרים מתנגדות.
רות קלדרון: אני אומר רק את דעתי.
רות קלדרון: אחת, ההנחות לדעתי הן רעיון טוב.
רות קלדרון: ושתיים, לא הייתי מענישה את 'ידיעות אחרונות' בזה שהוא נותן חסות להוצאות הקטנות שאחרת היו נעלמות לעולמים.
עמרם מצנע: אף אחד לא מעניש את 'ידיעות אחרונות'.
<קריאה: בסוף השבוע יש כתבה עלייך ב'ידיעות'.
עמרם מצנע: לסעיף הזה מישהו רוצה?
<דוד תדמור: כן, לסעיף הזה, אדוני.
<דוד תדמור: זה בסדר גמור לרצות שהאינטרנט יפרח, כולנו רוצים, ואין שום רע שיקומו אין סוף נקודות מכירה באינטרנט, אלא מה?
<דוד תדמור: כאשר קושרים את ידיו של האחד ומתירים לאחר לעשות פחות או יותר כרצונו נוצר חוסר שוויון, נוצרת אפליה שהיא לא תקינה.
<דוד תדמור: זה לא בגלל שהאינטרנט לא טוב, זה בגלל שאוסרים על החנויות הפיזיות לתת הנחה.
<דוד תדמור: השונות הזאת לא אפשרית.
<דוד תדמור: אז אחת משתיים, או שייתנו גם לפיזיות לתת הנחה, השקיעו בהם אין סוף כסף, עולה שכר דירה וכו', או שעל שניהם יאסרו.
<דוד תדמור: זה הכול.
<רחלי אידלמן: רק רציתי להגיד בקשר להערה של 'ידיעות אחרונות' - - -
עמרם מצנע: לא, בקשר לאינטרנט.
<רחלי אידלמן: בקשר לאינטרנט אני בעד שיהיה מחיר אותו דבר כמו בחנויות.
עמרם מצנע: אוקיי, אותן הנחות.
<רחלי אידלמן: בקשר להערה שאם ההוצאות הקטנות באותו חודש לא הוציאו ספר אז 'ידיעות אחרונות' יוכלו לנצל את השטח הזה בשביל לשים ספרים שלהם, אני מתנגדת לזה בכל תוקף.
<רחלי אידלמן: תזכרו שבמדינת ישראל יש 129 מו"לים היום וכולם רוצים להיות בתצוגה וכולם רוצים שיראו את הספרים שלהם ואני בטוחה שיש הרבה מו"לים שפה ושם יש להם ספר שגם ראוי להיות על השולחנות ולא ייתכן שפה יתפסו חזקות על שטחים על ידי כל מיני קומבינציות.
<פייר הרצל לביא: אני אולי מוגדר כמו"ל קטן והשאלה שלי לגבי סעיף 11(ה), יש לי גם אתר משלי באינטרנט ואמנם יש לי הסכם הפצה ישיר מול סטימצקי, אבל אני מוכר גם ספרים דרך האתר שלי, האם אני רשאי לתת הנחה או לא רשאי לתת הנחה?
<רחלי אידלמן: זה מה שאנחנו שואלים.
עמרם מצנע: מדברים על הסעיף הזה.
<פייר הרצל לביא: אז אני שואל, כי אני בעצם מו"ל שיש לו אתר - - -
<מירב ישראלי: כרגע 15%.
<פייר הרצל לביא: מצוין, אז אני בעד להשאיר את זה.
<פייר הרצל לביא: אני אסביר גם מדוע, משום שבחוק הזה, אני שלחתי לכבודו מכתב לפני יומיים בשם אגודת הסופרים העבריים, לא קיבלתי עדיין התייחסות, אתם לא נותנים פה בחוק הזה שום דעה לגבי המו"לים הקטנים או לגבי הסופרים עצמם.
<פייר הרצל לביא: כלומר החוק, בהגדרה שלו, הגנת הספרות והסופרים, אתם לא מתייחסים בכלל, לא לסופרים ולא לספרות.
עמרם מצנע: אוהו, וולקאם.
<פייר הרצל לביא: קראנו אותו בעיון, אין כמעט שום דבר שמקדם אותנו, המו"לים הקטנים שרוצים לפרוח ולהיות כמו המו"לים הגדולים.
<פייר הרצל לביא: אז אני אשמח גם לקבל את ההתייחסות למכתב הזה.
עמרם מצנע: אנחנו לקראת סיום הסיבוב, בבקשה.
<יורם רוז: אני רוצה להתייחס לסעיף 10 שהוא התגמול למוכר.
<יורם רוז: מירב ישראלי, בתאריך 5.11.12, טענה לגבי הסעיף הזה שהוא סעיף שפוגע בחופש העיסוק ובחופש הקניין.
<יורם רוז: היות שהסעיף לא השתנה, האם השתנתה הדעה של היועצת המשפטית?
<מירב ישראלי: לגבי הסעיף הזה, תגמול למוכר, מעולם לא טענתי שהוא לא חוקי.
<יורם רוז: הנה, אני מצטט פה, יש לי את הציטוט.
<מירב ישראלי: זו טעות בפרוטוקול, אם זה ככה.
<מירב ישראלי: אני מעולם לא טענתי את זה, תמיד אמרתי שזה נושא שגם יש בו היבט של הגנת צרכן וגם יש בו היבט של ההסדר הכולל בתוך החוק הזה, ואני חושבת שאפשר להגן עליו ואני יכולה גם להסביר את זה באופן יותר מפורט.
עמרם מצנע: טעות סופר.
<דוד תדמור: תהיה לכך הזדמנות, גברתי, לא צריך עכשיו.