GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רבקה וישניה: כל בית ספר רשמי יכול לקלוט עוד, בסך הכול, כל בתי הספר ביסודי, יכולים לקלוט עוד כ-250 בכל שנתון, בעוד שבבתי הספר הפרטיים יש בערך 100 בכל שנתון.
<רבקה וישניה: זאת אומרת יש מקום לכולם.
<רבקה וישניה: כל הורה המבקש לרשום את ילדיו לבתי הספר הרשמיים בנצרת ייענה בחיוב ובהתאם לאזור הרישום.
<רבקה וישניה: ככלל, משרד החינוך, בעניין פתיחת מוסדות חינוך, פועל מול הרשויות.
<רבקה וישניה: במידה ובעתיד יוצגו בפנינו נתונים שיצדיקו פתיחת מוסד חינוכי, וככל שהרשות תביע נכונות, הדברים יישקלו באופן מקצועי ולגופו של עניין, על ידי משרד החינוך.
<קריאה: גברתי, את יודעת שתלמיד כיתה א' מחליף אוטובוסים כדי להגיע לבית הספר?
ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב ראש, עצם עריכת הדיון הזה מקוממת.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו באים כאן לדרוש את המובן מאליו.
ג'מאל זחאלקה: זה דבר שלא מצריך דיון, עצם הדיון האם מגיע לילדים הערבים בנצרת עילית בית ספר, זאת שאלה מקוממת.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה מחזה אבסורד, שאנחנו באים ומעלים טענות ש'לא מגיע לכם'.
ג'מאל זחאלקה: אתה יכול לעשות ככה, אתה יכול ללכת שמאלה, אתה יכול ללכת ימינה, ובעצם הטענה שיש בנצרת עילית, הסיבה למה אין בית ספר, אין בית ספר כי יש בנצרת עילית ראש עיר עם עמדות מסוימות שהן קיצוניות מאוד והוא כופה את עצמו על משרד החינוך, על הממשלה ועל כולם ואני חושב שהגיע הזמן, אני מקווה שהוא לא ייבחר עוד פעם, זו אחת האופציות, וייבחר מישהו קצת יותר פתוח, נורמלי, או לחילופין לכפות על ראש העיר העקשן ולאלף את הסורר.
אחמד טיבי: אגב, הוא מצלם וידיאו.
אחמד טיבי: אתה צריך לאחל לו הצלחה, שיצלמו - - -
ג'מאל זחאלקה: לאלף את הסורר.
ג'מאל זחאלקה: כבוד יושב ראש הוועדה, איפה אנחנו חיים?
ג'מאל זחאלקה: אתה היום יכול להיות ראש עיר בחיפה שימנע בתי ספר ערביים?
ג'מאל זחאלקה: נגיד יבוא מישהו קיצוני, הוא יכול למנוע דבר כזה?
חנין זועבי: הוא יכול, אם - - -
ג'מאל זחאלקה: לא, אנחנו יכולים לתאר לעצמנו דבר כזה?
ג'מאל זחאלקה: אפשר להעלות דבר כזה על הדעת?
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שמשרד החינוך - - -
חנין זועבי: זה תלוי במבחן של נצרת עילית עכשיו, אם הוא יכול או לא.
חנין זועבי: בחיפה או ב - - -
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שמשרד החינוך צריך לכפות.
ג'מאל זחאלקה: העמדה של משרד החינוך מבישה, היא, איך אומרים?
ג'מאל זחאלקה: הולכת בתלם של גפסו, לוקחת את העמדה של גפסו כנתון בלתי ניתן לשינוי, אם ראש העיר ישנה את דעתו, איזה עמדה זאת?
ג'מאל זחאלקה: תתביישו לכם.
ג'מאל זחאלקה: איפה אורנה?
<רבקה וישניה: משרד החינוך פועל על פי נתונים - - -
ג'מאל זחאלקה: אורנה שמחון כמובן.
ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שהיא יושבת איתו וסוגרת.
ג'מאל זחאלקה: תשב עם המשפחות, עם ההורים, לשבת עם ראש עיר כזה?
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שמשרד החינוך צריך לצאת נגד ראש העיר, נקודה.
ג'מאל זחאלקה: אם הוא לא עושה את זה, הוא בוגד במחויבותו לחינוך לילדים.
דב חנין: אדוני, אני הייתי לפניו וגם נרשמתי לפניו לדיון.
יוני שטבון: תודה רבה על הדיון.
יוני שטבון: יש לי פה גם דוברים, זה טוב.
<קריאה: שיהיה עניין, היושב ראש.
יוני שטבון: אדוני היושב ראש וחבריי, יש איזה תופעה כזו שיש מקומות שהם רגועים במדינת ישראל, ואז מגיעים כל מיני גורמים ומנסים לעשות בלגן, כי לא נוח להם שזה רגוע מדי.
יוני שטבון: מי שנוסע בנצרת עילית ובנצרת היום יודע שהעסק שם מחובר.
יוני שטבון: אני לפחות כשאני נוסע שם לצפון, ואני מקפיד לנסוע דרך שם לצפון, כי אני אוהב את המדינה שלי, אני נוסע דרך נצרת עילית לכיוון רמת הגולן כשאני נוסע לטייל עם ילדיי, אני יודע ששתי הערים האלה, לא מבחינה מוניציפאלית, זה בסך הכול עסק נושק, המרחקים הם אפסיים, הראו את זה פה במפה.
יוני שטבון: יש פה התנהלות, בסך הכול, של אפשרות לנהל דו קיום סביר, שתי ערים שנושקות אחת לשנייה.
יוני שטבון: כמובן שקרן אברהם וארגון מוסאווה, שיודע לעשות את העבודה הזאת יפה גם במקומות אחרים, את אותו בלגן במקומות אחרים, יודע להשתמש במושג גזענות ולהתחיל להתסיס בכל מקום שנמצאים.
יוני שטבון: הפעם השתמשו בחברי הכנסת.
עפו אגבאריה: מה זה השתמשו בחברי הכנסת?
חנין זועבי: סליחה שאנחנו לא - - -
עפו אגבאריה: אתה עוד לא מבין מה זה השתמשו בחברי הכנסת.
עמרם מצנע: אני מבקש לתת לחבר הכנסת שטבון לדבר.
יוני שטבון: עומד פה ראש עיר - - -
אחמד טיבי: אגב, אין יהודים גזענים במדינה.
יוני שטבון: עומד ראש עיר בנצרת עילית ואומר: יש פה מרחב, נצרת היא העיר מובהקת ערבית, ערבית ישראלית, זו מדינה יהודית שנותרת אפשרות לאזרחות ישראלית לערבים, למרות שהם אומרים שהם שייכים לפלסטין, ומקרה אחד כזה יושב לידי, ואיזה מדינה עושה דבר כזה?
יוני שטבון: וזה קורה במדינת ישראל.
יוני שטבון: הם ערבים ישראלים עם תעודת זהות כחולה, חיים בצורה נורמלית, אומר ראש עיר במדינת ישראל, 'אני בנצרת יש לי את המרקם היהודי שאני רוצה לשמור עליו' - - -
<קריאה: אבל היא עיר מעורבת.
יוני שטבון: הוא הופך להיות גזען.
חנין זועבי: סליחה שאנחנו קיימים.
יוני שטבון: מדינת ישראל אומרת, לא תקום במדינת ישראל, מדינה יהודית, אוניברסיטה ערבית - - -
עמרם מצנע: מדינת ישראל מעולם לא אמרה את זה.
עפו אגבאריה: אבל אם היה ראש עיר בגרמניה, גרמני, שהיה אומר שלא תקום - - -
עפו אגבאריה: מה היית אומר?
עפו אגבאריה: אם הוא גזען או לא גזען?
עפו אגבאריה: איך אתה לא מתבייש לדבר ככה?
עפו אגבאריה: בגרמניה, מה היית אומר?
יוני שטבון: הכלי הכי קל - - -
עפו אגבאריה: בגרמניה?
עפו אגבאריה: לא בצרפת, בגרמניה.
יוני שטבון: אם אתה אומר שאני גזעני אתה רדוד, אתה יודע למה?
יוני שטבון: כי אתה לא נותן לענות על תשובות באמת.
יוני שטבון: תראו באיזה מרקם עדין קורה, אתם מגיעים ומתסיסים פה את העסק.
עפו אגבאריה: מה זה מתסיסים?
יוני שטבון: ---ראש עיר בישראל אתם עושים.
ג'מאל זחאלקה: אל תיתן לנו להתסיס, תקים בית ספר.
ג'מאל זחאלקה: זאת הבעיה.
יוני שטבון: דרך אגב, תצעק במקום אחר, אל תצעק עכשיו, בבקשה.
יוני שטבון: לגבי הסיפור של האוניברסיטה, זה הופך את מדינת ישראל גזענית.
יוני שטבון: אחרי זה באים ממשרד החינוך, גם הוא גזען, כשהוא אומר שיש אפשרות לפתרונות אחרים.
יוני שטבון: ראש העיר גזען.
יוני שטבון: למה להתסיס כל פעם?
יוני שטבון: למה לעשות את הדברים האלה?
יוני שטבון: תפסיקו כבר.
יוני שטבון: יש פה פתרונות שהציגו אותם בצורה ריאלית, נורמלית, טבעית, במרקם חיים כזה עדין.
יוני שטבון: אני אומר לכם, אני מכיר, לא מקרוב כמוכם, כמו מי שנמצא פה, חלקכם, באגף הזה, אבל כולנו מכירים את העדינות שקיימת היום במדינת ישראל, את המרקם בין החיים הערבי והיהודי בתוך המרחב הישראלי, ויש לנו עוד בעיות, ברוך ה', גם בסכסוך הפלסטיני, לבוא עכשיו למקום כזה מורכב, שבאופי שלו אומר, כן, נצרת זה בעל מרקם חיים יהודי, ונצרת עילית מרקם חיים ערבי - - -
יוני שטבון: ויש פתרונות שכבר קיימים ולהפוך את כל העסק לגזעני, לדעתי זו התססה, שאני חושב שכנסת ישראל לא צריכה לתת לה מקום.
יוני שטבון: יש דיון, מקום לא.
דב חנין: תודה, אדוני היושב ראש, נאמרו פה דברים מאוד חשובים על ידי כמה מחבריי, חברי הכנסת שדיברו לפניי, אני לא אחזור עליהם, אני רוצה להתעכב על ארבעה ביטויים שנאמרו פה בדיון.
דב חנין: הביטוי שבו אני רוצה להתחיל הוא הביטוי להתסיס.
דב חנין: ההנחה היא שאין בעיה, זה הכול מלאכותי.
דב חנין: אתה יודע, אנחנו בכלל באנו מבחוץ, כולם באים מבחוץ, וגם דר' שוקרי בא מבחוץ והוא פשוט במקרה הגיע לנצרת עילית, ראה שהמקום שם שקט, שהתושבים מרוצים, שלאוכלוסייה הערבית אין בעיות, וחיפש איזה שהיא בעיה ומאז הוא מתסיס אותה, במשך 20 וכמה שנים, והוא גם גייס משפחות.
דב חנין: אני רק רוצה למען הסדר להזכיר לכולנו שדר' שוקרי, שנמצא איתנו כאן, יושב ראש ועדת הביקורת של מועצת עיריית נצרת עילית, הוא בתפקיד הזה מכיוון שציבור בחר בו.
דב חנין: הוא נבחר ציבור, נדמה לי אפילו שלסיעתו יש לה שני מנדטים במועצת העיר.
<עאאודה שוקרי: אני ודר' גטאס.
דב חנין: האנשים האלה נבחרו על ידי אלפי אזרחים והאזרחים האלה שבחרו בהם, כנראה שמאמינים שהם מייצגים אותם ובחרו בהם בגלל שהם מייצגים אותם.
דב חנין: לכן כשהם באים לכאן ואומרים שיש בעיה, זה לא בגלל שהם רוצים להרגיז, זה לא בגלל שאין להם תעסוקה, זה לא בגלל שמשעמם להם בחיים, אלא מכיוון שהם מייצגי ציבור, חבר הכנסת שטבון, כמוך וכמוני, והם באים ומייצגים את כאבו של הציבור שבחר בהם.
דב חנין: זו הנקודה הראשונה.
דב חנין: אני רוצה מכאן לעבור לביטוי שני שאמרת אותו, אדוני ראש העיר, ואמרת אותו בדיוק בצורה שבגללה כל כך הרבה אנשים מתקוממים עליו.
דב חנין: אני יהודי וגם אתה יהודי, אבל אתה השתמשת בביטוי עיר יהודית בדיוק באופן שבגללו כולם מתקוממים על הביטוי הזה.
דב חנין: כשאתה אומר 'עיר יהודית' מה אתה מתכוון להגיד בזה?
דב חנין: אתה מתכוון להגיד בזה שלא יהיה לערבים.
<שמעון גפסו: לא.
<שמעון גפסו: אם אתה קורא מחשבות, אתה יכול להצטרף לדר' שוקרי.
<שמעון גפסו: אני אומר שזו עיר יהודית, שכל מי שחפץ לגור בה יכבד את הכלל הזה שזו עיר יהודית.
<שמעון גפסו: זו עיר שביום הזיכרון לחללי צה"ל העיר תושבת, לא ייסעו בה ברחובות ביום כיפור - - -
דב חנין: מר גפסו, אני מבין שאתה לקראת בחירות ואני גם מבין שאין לך תשובה טובה - - -
<שמעון גפסו: יש לי תשובה מצוינת.
<שמעון גפסו: זו הייתה התשובה שלי, כל מה שאתה אומר זו התשובה שלי.
דב חנין: בדרך כלל כשצועקים סימן שהתשובה היא נורא חלשה.
דב חנין: אז אל תצעק חזק, כי אנחנו בכנסת מכירים את הפטנט הזה.
דב חנין: אז אני אדבר חלש, כי הטיעונים שלי נורא חזקים.
דב חנין: אדוני ראש העיר, אתה אמרת עיר יהודית ולכן לא יהיה בית ספר ערבי.
דב חנין: ובדיוק בגלל זה הצירוף הזה של עיר יהודית, או מדינה יהודית, או כל דבר כזה, מעורר התנגדות כל כך עצומה, כי זה הדבר הפסול.
דב חנין: זה הדבר הפסול.
דב חנין: אתם לוקחים את הדבר הלגיטימי של להיות יהודי ולוקחים אותו למקום הלא-לגיטימי, של להפלות את הערבים, למקום הפסול, למקום האסור.
דב חנין: זה מה שאתם עושים, זה מה שאתה עושה.
דב חנין: זה מה שראש העיר פה עושה, לצערי.
דב חנין: מהביטוי הזה אני רוצה להגיע לביטוי האחרון שמופיע במצגת היפה שהביאה לנו עיריית נצרת עילית.
דב חנין: הביטוי משכנע אותנו למה לא צריך בית ספר ערבי בנצרת עילית, כמו שלא צריך גם להפריד בין ילדים לפי צבע העיניים.
דב חנין: אני, דרך אגב, מסכים.
דב חנין: הנה, יש נקודה אחת שאנחנו מסכימים.
דב חנין: אני גם מסכים שלא צריך להפריד ילדים לפי צבע העיניים, אבל תראו את הקפיצה בין הטיעונים שמבחינה לוגית הם בכלל סותרים אחד את השני.
דב חנין: מצד אחד אומרים לנו שזו עיר יהודית ולכן לא יהיה בית ספר ערבי, אז יש קטגוריה של יהודים וערבים ולערבים לא יהיה, מצד שני בעצם כולנו נחמדים, מה אתם מפרידים בינינו על פי צבע העיניים?
דב חנין: חברות וחברים, זו לא הפרדה לפי צבע העיניים, במדינת ישראל יש מערכת חינוך ממלכתי בשפה הערבית לציבור הערבי, זה לא אגב טובה שנעשתה לציבור הערבי, זו זכות שלהם, זו זכות של הציבור הזה, זה ציבור שחי פה, הוא לא הגיע לפה משום מקום, הוא נולד פה, מאות בשנים, או אלפי שנים, הציבור הזה הוא חלק מהמדינה הזאת בדיוק בדיוק כמו שאתה חלק מהמדינה הזאת ובדיוק כמו שאני חלק מהמדינה הזאת.
דב חנין: ולכן כמו שלך מגיע בית ספר ולילדים שלך מגיע בית ספר, בשפה העברית, בהחלט מגיע להם, גם להם מגיע בית ספר בשפה הערבית.
דב חנין: זו בכלל לא טובה, לא פריבילגיה ולא משהו שנחמד שאתה עושה לקראתם.
דב חנין: והנקודה האחרונה מופנית למשרד החינוך, וזה הביטוי של המרחב החינוכי, שאני חייב להגיד שאני שומע אותו בהשתאות.
דב חנין: הוא נראה לי כסוג של פיקציה שנועדה לפתור בעיות שאי אפשר כנראה לפתור אותן בצורה נכונה.
דב חנין: אז מה זה מרחב חינוכי?
דב חנין: אם מדינת ישראל מחליטה שצריך לבטל את עיריית נצרת עילית ולאחד אותה עם נצרת, החלטה לגיטימית אולי, אולי פעם יעשו את זה וזאת תהיה עיר אחת, ושם הכול יהיה במסגרת העיר האחת הזאת, אז יהיה על זה ויכוח, יהיו טיעונים בעד, יהיו טיעונים נגד, בסדר, נתווכח, אבל אתם מצד אחד אומרים, לא, לא, אלה שתי ערים נפרדות לגמרי, בכל דבר ועניין שתי ערים נפרדות, אבל כשמדובר בחינוך אנחנו החלטנו שזה לא נפרד, מה פתאום נפרד?
דב חנין: זה הרי ביחד, לא?
דב חנין: חברות וחברים, אנחנו כולנו לפחות לא חושבים, נכון, אנחנו לא חושבים שאנחנו בעצמנו כל כך טיפשים, אז אל תתייחסו אלינו כך.
דב חנין: אם אתם רוצים להכיר במציאות המוניציפאלית של מדינת ישראל, תתייחסו אליה, וכיוון שאתם צריכים להתייחס למציאות המוניציפאלית, שהיא גם מציאות משפטית, תיתנו תשובה בהתאם למציאות הזאת.
יוני שטבון: אגב, זה קורה בעוד ערים.
יוני שטבון: הסיפור הזה לא קורה דווקא בגלל ערבים ויהודים, זה קורה בעוד ערים שיש אזורי רישום משותפים במקומות שנושקים.
יוני שטבון: זו לא סוגיה ספציפית.
דב חנין: אז אני אומר שהסוגיה הזו מבטאת במקרה הקונקרטי הזה, גבירותיי, נציגות משרד החינוך - - -
עמרם מצנע: אגב, אני לא מכיר ערים כאלה, אבל אני אשמח לשמוע.
דב חנין: אני גם לא מכיר ערים כאלה.
יוני שטבון: פרדס כץ.
עמרם מצנע: פרדס כץ זה לא עיר, פרדס כץ זו שכונה.
דב חנין: לכן אני מסיים ואומר, אני אומר את זה ברמה הכי הכי עניינית, ואני מבין את כל הרגישויות שקיימות בנושא הזה, אבל אני הייתי מציע לכם, בעקבות הדיון הזה שנעשה בוועדת החינוך, לקחת את הסוגיה הזאת, לקחת את הכאב הזה של ההורים, ששנים שנים שנים הילדים שלהם לא יכולים ללמוד בעיר שלהם, בסך הכול הם רוצים ללמוד בעיר, יש כאלה שרוצים ללמוד במקומות אחרים, מי שרוצה ללמוד במקום אחר שילמד, אבל מי שרוצה ללמוד בעיר שלו לא יכול, זו בעיה, ואני מציע לקחת את הסוגיה הזאת באמת ברגישות גדולה, ממש לשולחנו של שר החינוך ושל המנכ"לית, ולבחון אותה מחדש.
עמרם מצנע: חבר הכנסת פריג', בבקשה, ואחריו חבר הכנסת אגבאריה וזה יהיה האחרון.
עיסאווי פריג': בוקר טוב ושלום רב לכולם וברוכים הבאים.
עיסאווי פריג': אני מבין שיש סטודנטים ותושבים מנצרת ונצרת עילית כאן, אז באמת ברוכים הבאים.
עיסאווי פריג': אני אתמצת ואפנה לראש העיר.
עיסאווי פריג': בעצם הוא הדמות החשובה וכל הדברים הולכים סביבך.
עיסאווי פריג': הצהרת כאן הצהרה, לא יקום בית ספר ערבי בתקופת כהונתי.
עיסאווי פריג': זה נשמע גם סלוגן בחירות, אני מודה, ומצד שני, משרד החינוך בא ומתגאה ואומר את זה וכותב את זה ב- , אני לא רוצה להגיד מילים, נגיד בעזות מצח, נותן יד שזה אזור רישום אחד.
עיסאווי פריג': הדג בעיניי מסריח מהראש.
עיסאווי פריג': יש לי שני נתונים, יש לי הצהרה פוליטית של ראש העיר ויש לי עמדה של משרד החינוך שמגבה אותה.
עיסאווי פריג': יש לי שני נתונים.
עיסאווי פריג': אנחנו, כנבחרי ציבור, יכולים לדבר ללמפה, יכולים לדבר מכאן עד לעוד חודש, מה ייצא מזה?
עיסאווי פריג': אם ראש העיר מקבל גיבוי מוחלט מהמנכ"לית שלא הואילה בטובה להופיע כאן, גב' אורנה שמחון, ובמשרד החינוך - - -
<קריאה: מנהלת המחוז.
עיסאווי פריג': מנהלת מחוז.
עיסאווי פריג': והוא מקבל גיבוי ואומר אזור רישום מאוחד, איזה משפטים, שממציאים אותם, משפטים יפים, כשרוצים להמציא אותם.
עיסאווי פריג': בנתונים האלה, אנחנו, ואני מציע לחבריי, לא צריך לעשות לך לינץ', לא צריך לעשות דיון טעון, כי זה מה שאתה צריך, למה לתת לך את זה?
עיסאווי פריג': אני אומר לך.
עיסאווי פריג': מכל ההיסטוריה של ראשי העיר בנצרת עילית, עם כל הכאב שבדבר, יצאו רק אמירות ודברים מאוד רעים.
<שמעון גפסו: אני בסך הכול השלישי.
עיסאווי פריג': יפה, יש לנו מזל שאתם רק שלושה.
עיסאווי פריג': כל ראש עיר קיבל את הפרסום, קיבל את התדמית שלו, רק מהאמירות, אני רוצה לתת לידידי חבר הכנסת שטבון, שלא יכעס, לא גזעניות, אמירות לא מקובלות בחברה הישראלית.
עיסאווי פריג': נרגעת?
עיסאווי פריג': חאלס, נשים את הגזענות בצד.
עיסאווי פריג': אז זה לא פלא, חברים, שאני אומר, ואני פונה אליך, כבוד היושב ראש, גם כשאנחנו יושבים בוועדת החינוך ומעלים סוגיה רגישה כזו, ואם אנחנו רוצים להעלות את הדברים כאן, רק לשם העלאתם, אז אוי ואבוי לנו.
עיסאווי פריג': לטחון מים, למלא פרוטוקולים, לכתוב עוד מלל.
עיסאווי פריג': אני מבקש ממך לחשוב ביחד, לצאת כאן באמירה שתחייב במידה מסוימת, שתחייב, שתחייב, אחרת מה אני צריך לשבת כאן?
עיסאווי פריג': אני יכול להגיד המון דברים, המון, יש לי המון מה להגיד, המון מה להגיד יש לנו.
עיסאווי פריג': קרן אברהם כאן, אפשר שיוציאו לנו את המלל העברי הלועזי שייתן ביטוי לכל ההתנהגות הפסולה, בעיניי, של ראש העיר בגיבוי משרד החינוך.
עיסאווי פריג': מה תפקידנו?
עיסאווי פריג': למלא פרוטוקולים במלל ריק, או אכן להוביל למהלך שיוביל לעשייה?
עיסאווי פריג': זאת השאלה שנשאלת.
עיסאווי פריג': כי הוא מתגרה בנו, ראש העיר מתגרה בנו, אומר 'לא תקום ולא יקום בית ספר ערבי בכהונתי', הנה, אני מתגרה בכם, נראה אתכם.
<שמעון גפסו: אני נבחר ציבור, הציבור לא יבחר - - -
עיסאווי פריג': ראש העיר, אני שמעתי אותך.
עיסאווי פריג': אני אומר - - -
עמרם מצנע: חבר הכנסת פריג', האמירה שלך ברורה.
עיסאווי פריג': הוא מתגרה בנו.
עמרם מצנע: אתה נראה עדיין חבר כנסת צעיר.
עיסאווי פריג': הוא מתגרה בנו ומשרד החינוך אומר לו 'אל תדאג, אנחנו נמצא את כל הזוויות לרפד אותך'.
עיסאווי פריג': אז מה תפקידי כנבחר ציבור?
עיסאווי פריג': מה תפקידי?
עיסאווי פריג': אני רוצה את עזרתך, אדוני היושב ראש.
עיסאווי פריג': חבר הכנסת אגבאריה, בבקשה.
עפו אגבאריה: אדוני היושב ראש, קודם כל אני מקווה שייצא משהו מהדיון הזה ואני רוצה לנגוע בכמה נקודות שבאמת אנחנו כנראה באווירת בחירות וזה מה שאולי ראש העיר, שהוא רצה שכל העניין הזה יהיה מצולם וכך שאפשר יהיה להשתמש בזה במערכת הבחירות.
<קריאה: הוא יכול לא להגיע לבחירות, יש עתירה בבג"צ.
<שמעון גפסו: שלא תתעצבן יותר מדי.
עפו אגבאריה: נצרת עילית הוקמה בין מספר כפרים ועיר ערבית.
עפו אגבאריה: הייתי מצפה מראש עיר שיהיה בעיר הזו שיהיה קצת אולי יותר רגיש לסביבה שהוא חי בה.
עפו אגבאריה: אם מישהו יבוא עכשיו לנצרת עילית ותראו, לא שאני נגד הדגלים, אבל תראו על שש או שבע כניסות של נצרת עילית מתנוססים דגלים ממש על הכביש, דגלים גדולים.
עפו אגבאריה: אנחנו לא נגד דגל מדינת ישראל ואנחנו היינו מאלה שאנחנו - - - אני ממפלגה יהודית-ערבית - - -
<שמעון גפסו: יפה הדגל, אדוני?
עפו אגבאריה: אז מה שאתה עשית - - - זה לא משנה יפה או לא יפה, מה שאתה עושה, שאתה שמת את זה במקומות האלה, זה בשביל להתגרות באנשים.
עפו אגבאריה: בגודל כזה, במיקום כזה, זה לא מטוב לב ולא בגלל זה שאתה רוצה להראות למישהו שאתה יותר ציוני או יותר פטריוט.
עפו אגבאריה: לא בזה מראים את הפטריוטיות ולא בזה מראים - - - זה פשוט צורת שפת דיבור.
עפו אגבאריה: אתה רוצה לדבר לאנשים האלה, אז זה לא מוזר שאתה בא ואומר שלא יהיה בית ספר ערבי.
עפו אגבאריה: אז אתה עושה את הדברים האלה.
עפו אגבאריה: למרות שכאשר הכול משותף והכול רק מעבר לכביש, אז אנחנו רואים גם את קרית הממשלה, שהיא מעבר לכביש ובתוך אזור השיפוט של נצרת, אז היא שייכת - - -
<שמעון גפסו: לא, היא בתוך השטח של נצרת עילית.
עפו אגבאריה: היא שייכת מבחינה שיפוטית לנצרת עילית, גם זה אבסורד.
עפו אגבאריה: היא נמצאת מעבר לכביש, בטריטוריה, איפה שכל הכביש המפריד בין נצרת עילית לנצרת, מהצד המערבי זה נצרת ומהצד המזרחי זה נצרת עילית, רק קרית הממשלה היא בשיפוט של נצרת עילית.
עפו אגבאריה: למה זה?
עפו אגבאריה: כי - - -
<שמעון גפסו: לא, יש עוד מקומות, גם מע"צ - - -
עפו אגבאריה: אתם יודעים למה.
עפו אגבאריה: אני הייתי מצפה, אדוני היושב ראש, אתה היית ראש עיר מעורבת, חיפה, ואני יודע שלא סגרת בתי ספר, להיפך, פתחת בתי ספר, ואם אנחנו נחשוב על העניין הזה, איפה נמצאת נצרת עילית, על יד עין מהל, עין ריינה, כפר כנא, משהד, נצרת, שהיא מכל האזורים נמצאת בתוך אוכלוסייה ערבית, אז מן ההתפתחות הטבעית שתהיה שם עיר מעורבת.
עפו אגבאריה: ו-17% או 19%, כפי שאתה מראה, זה הרבה פחות ממה שהאוכלוסייה הערבית בחיפה, הרבה פחות באחוזים, למרות זאת יש בתי ספר ערביים בחיפה- - -
עפו אגבאריה: הרבה יותר ונבנו בתי ספר, לא רק מה שהיו מלפני קום המדינה, גם אחרי.
עפו אגבאריה: אז מדוע, אם אנחנו חושבים על דו קיום, חושבים על פתרון, חושבים על שיחות שלום, אז פתאום אסור שיהיה בית ספר ערבי?
עפו אגבאריה: אתה לא רוצה בית ספר ערבי?
עפו אגבאריה: תעשה בית ספר משותף ערבי-יהודי, כמו בכפר קרע.
עפו אגבאריה: כפר קרע זה יישוב, זה עוד לא עיר, יישוב ערבי, שיש בתוכו בית ספר ערבי-יהודי ובאים מחוץ לכפר קרע יהודים להירשם שם.
עפו אגבאריה: אז למה שאתה לא תהיה הדוגמה הזו, בשביל שלא יגיד חבר הכנסת שטבון שמתסיסים וגזענים וכל מיני, אז תראה שאתה לא גזען, שאתה רוצה לעשות.
עפו אגבאריה: בבקשה, יש לך עודף של בתי ספר?
עפו אגבאריה: אז תקצה בית ספר אחד לערבים, תקצה בית ספר אחד לערבים ויהודים ביחד, בשביל שתהיה אווירה טובה בינך לבין השכנים שלך לבין נצרת עילית, לבין שאר הכפרים.
עפו אגבאריה: אבל משום מה אתה בחרת בדרך הפרובוקטיבית.
עפו אגבאריה: הן הדגלים שבתוך שטח, שאתה אומר שזה בשיפוט שלך - - -
<שמעון גפסו: כן.
עפו אגבאריה: אבל זאת דרך באמת לפרובוקציה ולא דרך לדו קיום.
עפו אגבאריה: לכן הייתי מצפה מהוועדה הזו - - -
יוני שטבון: ---חנין זועבי, אתה מדבר על פרובוקציה?
יוני שטבון: אתה לא יודע מה זה פרובוקציה.
עפו אגבאריה: לא, אני מזהה התנהגות פרובוקטיבית לכן אני הייתי מקווה מיושב ראש הוועדה, שאני מתפלא על הרוח שעדיין נושבת במשרד החינוך, למרות שבשיבה האחרונה שלנו עם שר החינוך הוא שידר אחרת, ואני מקווה שהוא באמת ישדר אחרת ואת הדברים או האנשים שעדיין חיים במתכונת הקודמת, קצת יעשו סוויץ' ובאמת יהיה אפשר להתקדם בעניין.
<נציג ההורים: כבוד היושב ראש, את ההורים לא שמעת.
<נציג ההורים: לא שמעת אף הורה.
<נציג ההורים: לא נתת להורים להתבטא.
<עלוה קולן: סליחה, כבוד היושב ראש, את המכתבים שלנו, תשובת משרד החינוך היא לאגודה לזכויות האזרח.
<עלוה קולן: אנחנו טיפלנו בנושא.
עמרם מצנע: תסלחו לי, הדיון הגיע לסיומו.
<נציג ההורים: אבל הדבר הכואב זה ההורים ולא שמעת אף הורה.
<קריאה: חברי הכנסת לא מכירים את העובדות.
<נציג ההורים: אני אגיד שני משפטים.
עמרם מצנע: חברים, לא נתתי לכם רשות דיבור.
עמרם מצנע: אני מצטער מאוד.
עמרם מצנע: לדיון יש התחלה ויש סוף.
עמרם מצנע: לפי דעתי הנושא הובן וכל מה שתגידו יוסיף, יגרע, הוא מובן.
עמרם מצנע: אני מצטער מאוד, אי אפשר להביא את דברם של כולם, אני חושב שהדברים על ידי חברי הכנסת ועל ידי משרד החינוך נאמרו והם מובנים וברורים, וזה זמן לסיכום.
עמרם מצנע: גם משאב הזמן הוא משאב שצריך להתחשב בו.
עמרם מצנע: אני מאוד מצטער על האמירות, כפי שנאמרו על ידי ראש העיר נצרת עילית וכפי שבאו לידי ביטוי בסרטון ושהוא חזר עליהם כאן בדיון.
עמרם מצנע: אני חשבתי שבמדינת ישראל, שהיא מדינה בעלת רוב יהודי ומדינה דמוקרטית, דברים כאלה לא ראוי שייאמרו.
עמרם מצנע: אני מתכוון לאמירה ש'כל עוד שאני ראש עיר ביישוב שלי לא יקום בית ספר ערבי'.
עמרם מצנע: זו אמירה בלתי אפשרית, לא ראויה, ראויה לכל גינוי.
עמרם מצנע: תארו לעצמכם שבמדינת ישראל, שיש בה רוב יהודי, של 80%, היה קם מישהו ואומר 'במדינת ישראל לא יקום בית ספר ערבי'.
עמרם מצנע: אז מדינת ישראל הכריעה, היא מדינה דמוקרטית, עם שוויון מלא, לפחות על פי החוק, לכל תושביה, באשר הם, ובמדינת ישראל יש מסלול חינוך ממלכתי עברי, יש מסלול חינוך ממלכתי ערבי ויש מסלולים נוספים.
עמרם מצנע: לכן גם הערים המעורבות חייבות לכבד את המדיניות ואת המציאות במדינה שבה אנחנו חיים.
עמרם מצנע: מה שיותר מדאיג אותי, דרך אגב, שראש העיר מניח שבאמירה כזו הוא זוכה בקולות בקרב בני עירו.
עמרם מצנע: זה הלוא הרבה יותר מדאיג.
עמרם מצנע: ואותי גם מאוד מדאיגה האמירה של משרד החינוך.
עמרם מצנע: קשה לי להאמין ששר החינוך עומד מאחורי מה שאת הקראת, ולא במקרה, אני מניח, ניסחתם בעדינות והלכתם סביב, ולא נגעתם בנקודה העיקרית.
עמרם מצנע: אם בנצרת עילית יש תושבים ערבים שמעוניינים בבית ספר ממלכתי ערבי, חובה על המדינה לכפות הקמת בית ספר כזה.
עמרם מצנע: אני מבקש, דרך אגב, מהמייצגים של הציבור הערבי בנצרת עילית, אם אתם רוצים לקדם את הנושא, נא להכין רשימות של הורים שרוצים בהקמת בית ספר כזה ופונים למדינה, לעירייה, להקמת בית ספר.
עמרם מצנע: אף אחד לא יוכל למנוע הקמת בית ספר כזה, ואין לי ספק, ואני שוחחתי עם כמה מאנשי משרד החינוך לפני הישיבה הזו, שגם הם לא יוכלו למנוע את זה ויצטרכו לכפות את זה על מי שיהיה ראש העיר כשיהיה ראש העיר בנצרת עילית.
עמרם מצנע: הדבר הזה הוא בלתי ראוי.
עמרם מצנע: אני מציע למי שקצת מקשיב לניואנסים, לא ללכת שולל אחרי סידורים טכניים.
עמרם מצנע: אז יש בתי ספר קרובים ולא צריך לנסוע, או כן צריך לנסוע, יש עיר, ורשות מקומית מעורבת או שאיננה מעורבת מחויבת להעניק שירותים לתושביה.
עמרם מצנע: חלק מהשירותים זה בתי ספר ממלכתיים ערבים וחלק מהשירותים זה בתי ספר ממלכתיים דתיים וחלק מהשירותים זה בתי ספר מוכרים שאינם רשמיים, שגם כאלה בטח יש בנצרת עילית, של האוכלוסייה החרדית או של האוכלוסייה מהסוגים השונים.
עמרם מצנע: זו חובה ולא זכות.
עמרם מצנע: לכן אני כמובן מבחינתי אעשה את הכול, והוועדה הזו רואה בדיון הזה כצעד ראשון בצורך להביא גם את הנקודה הזו לפתרון.
עמרם מצנע: הורים שירצו ימשיכו לנסוע לבתי הספר הפרטיים בנצרת הערבית, הורים שירצו יצטרכו להירשם בבית ספר ומוסדות החינוך יצטרכו להוכיח את יכולתם לתת תשובה הולמת חינוכית מתאימה למגזרים השונים במקומות השונים.
עמרם מצנע: את זה לא ניתן למנוע.
עמרם מצנע: אפשר לעצור את זה, אפשר לעכב את זה בכל מיני תרגילים ביורוקרטיים, לא ניתן למנוע את זה, מדינת ישראל היא מדינה דמוקרטית יהודית והיא תעשה את הכול כדי לשמור על רוב יהודי, אבל עם מתן זכויות מלאות, שוויון מלא, ומצדי בתפיסת העולם שלי אפילו תיקון כדי שהמיעוט היושב בתוכנו יקבל את כל זכויות ואף מעבר לזה.
עמרם מצנע: חברת הכנסת יפעת קריב ביקשה דיון בנושא פגיעה בזכויותיהם של ילדים בעלי מוגבלויות במקומות ציבוריים.
יפעת קריב: שלום לכולם, תודה שהגעתם.
יפעת קריב: קודם כל אני רוצה להגיד לך תודה, יושב ראש הוועדה, ולהגיד שהיה מאוד מאוד קשה לקיים את הדיון הזה, בגלל דיוני התקציב ובגלל העומס, והופעל כאן באמת משהו ככה חריג ואני רוצה להודות לך, כי אני יודעת כמה התאמצת לקיים אותו.
יפעת קריב: היה לנו מאוד חשוב שהדיון הזה יתקיים עוד במושב הזה ובקיץ.
יפעת קריב: אני חייבת להגיד שלום לחברת הכנסת קארין אלהרר שבאה במיוחד לדיון הזה מחופשת הלידה.
יפעת קריב: זה רק מראה כמה הדיון הזה חשוב ותודה לך שבאת, זה גם דיון ראשון שאנחנו נפגשות מזה הרבה זמן, אז ברוכה הבאה.
יפעת קריב: אני אכנס עכשיו לדיון.
יפעת קריב: אני קראתי בעיתון והובא לידיעתי הסיפור של משפחת עובדיה, שנמצאים פה, רונית ועמית עובדיה.
יפעת קריב: המקרה של בנם, יואב, בן 8.5, שהוא ילד שלוקה באוטיזם, והלך לבריכה, היה בבריכה ונהנה, שחה ככל הילדים, היה שם בפעילות ויום אחד הודיעו להם כלאחר יד שהבן שלהם לא יכול יותר להיכנס לאותה בריכה שהוא רגיל לבוא אליה והוא נמצא שם בשיעורי שחייה.
יפעת קריב: הם גם ירחיבו על זה.
יפעת קריב: הנושא הזה עשה הד מאוד מאוד גדול סביב האפשרות שבעצם האם מותר או אסור, האם זה בכלל, אני ארחיב ואגיד אחר כך חוקי, אבל גם ברמה החברתית, האם מותר להגיד לילד שיש לו אוטיזם שהוא לא יכול להיות בבריכה ציבורית ומה הסיבות לכך.
יפעת קריב: אנחנו יודעים שדווקא אחד מהדברים שהכי משמחים את הילדים האלה זה המשחק במים ולהיות עם ילדים ככל הילדים וגם בחופשת הקיץ, זה אחד המקומות שהכי קל לקחת אותם ולבלות איתם ולהעביר איתם שעות על שעות.
יפעת קריב: הרי אי אפשר לשבת עם הילדים האלה, עם ילדים בעלי צרכים מיוחדים, בבית שעות על שעות ולהסתגר איתם.
יפעת קריב: זכותם של הורים להסתובב בכל מקום שהוא מקום ציבורי, הם חלק מהאוכלוסייה, הם חלק מאיתנו.
יפעת קריב: מבחינתי אני ארצה להוביל בדיון לפתרונות כשפתרון אחד זה הנושא של שילוב והסברה.
יפעת קריב: אני יכולה להגיד לכם ששאלתי את ילדיי כמה פעמים 'אתם פוגשים ילדים עם צרכים מיוחדים, עם מוגבלויות, או עם אוטיזם?'.
יפעת קריב: הילדים, לפחות יואב וילדים אחרים, לא לומדים במסגרת החינוך הרגילה, הם במסגרת לחינוך אחרת, נפרדת, ואז בפעם הראשונה פוגשים אותם או בבריכה או בגינה, ויכול להיות שזה מאוד מבהיל.
יפעת קריב: אולי הקולות שהם משמיעים, אולי התנועות שהם עושים עם הידיים, וככל שהילדים יפגשו אחד את השני יותר ויכירו יותר ובמערכת החינוך תהיה הסברה גבוהה יותר ושילוב, לא נגיע אולי לסיטואציות מהסוג הזה, ואני בטוחה שירחיבו כאן.
יפעת קריב: והדבר השני שבעיניי הוא חמור מאוד זה הנושא החוקי, שבכלל צריך לבדוק אותו.