GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: בעניין האחריות, אני לא חושב שיש פה איזושהי אי בהירות.
עמרם מצנע: מנהל בית ספר, מגדר בית הספר, משער בית הספר פנימה, לא מתחלק באחריות עם אף אחד.
עמרם מצנע: וברצותו, הכול קורה.
עמרם מצנע: כאשר הוא מתעלם, שום דבר לא קורה.
עמרם מצנע: מעבר לגדר בית הספר, יש כמובן את הרשות המקומית עם רישיונות עסק, עם הסרת מטרדים שונים.
עמרם מצנע: דרך אגב, היום גם כל בתי הספר במדינת ישראל מגודרים, יש שער ויש שומר.
עמרם מצנע: ואם מנהל בית הספר גם ימנע יציאה במשך יום הלימודים, אז גם לא ילכו לקיוסקים.
עמרם מצנע: אני יודע שבתי ספר רבים מתמודדים עם זה.
עמרם מצנע: זה אחד הדברים הטובים שקרו לנו, דרך אגב, מהמצב הביטחוני הבעייתי, בכך שיש גדר, יש שער.
עמרם מצנע: צריך לתקן את הפרצות שעושים מידי פעם התלמידים, ולאכוף את זה, לא רק בגלל נושא ה"גזלנים" והקיוסקים, אלא בגלל נושאים רבים אחרים.
עמרם מצנע: אנחנו מצטרפים להמלצה – אני לא יכול יותר מהמלצה כאן – לארוחת בוקר בריאה, בשעה הראשונה של הלימודים.
עמרם מצנע: גם בזה, בזמנו, טיפלנו.
עמרם מצנע: זה לא כל כך פשוט, אבל זה בהחלט מומלץ.
עמרם מצנע: יש הבדל די גדול בין בתי הספר היסודיים לתיכונים.
עמרם מצנע: בבתי הספר היסודיים קל לאכוף, וההתמודדות היא גם יותר פשוטה.
עמרם מצנע: עוסקים גם, אני יודע, הרבה מאוד ימי פעילות, ימים מרוכזים בנושא של בריאות וכדומה, ואני חושב שהבעיה היא יותר בבתי הספר התיכוניים, העל-יסודיים, חטיבות הביניים והחטיבות העליונות.
עמרם מצנע: שם באמת הנושא של קפיטריות, שמנוהלות לפעמים על ידי התלמידים, לפעמים על ידי ועד ההורים, לפעמים מכרזים חיצוניים – זה דבר חיובי, כי זה מונע את הילדים לצאת החוצה.
עמרם מצנע: אבל מצד שני, זה מחייב בהחלט פיקוח, והפיקוח הוא לא יותר מדי מורכב.
עמרם מצנע: השלטון המקומי: עוד פעם, בתי הספר התיכוניים הם בעצם באחריות הרבה יותר ישירה של הרשויות המקומיות, ויד אחת צריך בהחלט לטפל בנושא.
עמרם מצנע: אנחנו נמשיך לעקוב.
עמרם מצנע: כפי שאמרתי, נקדם את תהליך החקיקה.
עמרם מצנע: ואני עוד פעם פונה למשרד החינוך – לאכוף.
עמרם מצנע: החוק, עד שהוא יצא ועד שיהיו תקנות, זה ייקח את הזמן שלו.
עמרם מצנע: כי החוק, גם החוק הזה, עוד יחייב תקנות ששר החינוך יצטרך להוציא ולאשר.
עמרם מצנע: ומי שיודע, זה תהליכים לא קצרים.
עמרם מצנע: אבל את חוזר המנכ"ל פשוט צריך לאכוף.
עמרם מצנע: כמעט לא נגענו בנושא של ההזנה.
עמרם מצנע: יש היום הרבה מאוד בתי ספר שיש בהם הזנה – נושא כאוב מאוד.
עמרם מצנע: הוא כאוב מבחינת התפריט, הוא כאוב מבחינת ההובלה, הקירור, החימום, ההגשה.
עמרם מצנע: אני אישית לא אוהב שחדר הכיתה הופך להיות חדר אוכל.
עמרם מצנע: סיפרת על אשדוד אז אני אספר על ירוחם: בירוחם – לפחות בבית ספר אחד, ובקרוב גם בשני – פשוט לקחנו מבנה ישן ושיפצנו אותו, ויש חדר אוכל מסודר.
עמרם מצנע: וגם מבחינה חינוכית, אין דבר יותר חשוב מזה.
עמרם מצנע: היו פעם – אתה מדבר על פעם – אז הייתה הזנה, והייתה שתייה במשך היום.
עמרם מצנע: בכל אופן, נושא ההזנה הוא גם כן חלק מהעניין.
עמרם מצנע: גם, כמובן, התפריט, מעקב אחרי הספקים, שביעות הרצון של הילדים.
עמרם מצנע: ו-50% מהאוכל, פחות או יותר, נזרק ברוב בתי הספר, גם בסקר שאני רואה פה, מולנו.
עמרם מצנע: בכל מקרה, תודה רבה.
עמרם מצנע: וכמובן, אנחנו נמשיך לטפל בנושא הזה.
עמרם מצנע: תודה לכולם.
עמרם מצנע: טוב, דב, נעבור ישר אליך.
דב חנין: בוקר טוב, אדוני היושב ראש.
דב חנין: אנחנו ממשיכים את אותו יום שבו קטענו את דיוננו לפנות בוקר הבוקר.
דב חנין: אני, אדוני היושב ראש, מתכבד להציג בפני הוועדה בקצרה הצעת חוק ששותפים בה רבים וטובים מחברינו בכנסת.
דב חנין: אני רק אקרא את השמות למען הפרוטוקול, עפר שלח, אורלי לוי אבקסיס, איציק שמולי, קארין אלהרר, סתיו שפיר, מרב מיכאלי, מיקי רוזנטל, ידידי שנמצא גם איתנו, מיכל רוזין, עדי קול, תמר זנדברג ודב ליפמן.
דב חנין: כפי שאדוני רואה, הצעת חוק שנתמכת על ידי קשת מאוד רחבה של חברי הכנסת, הייתי אומר מרוב סיעות הבית.
דב חנין: הצעת החוק הזו עוסקת בתיקון חוק זכויות התלמיד, איסור הפליה, והוספה של טעמים של נטייה מינית, זהות ומגדר לטעמים שבגינם אסור להפלות תלמידים.
דב חנין: האמת היא, אדוני, שהחוק הזה הוא כל כך מובן מאליו, הוא כל כך הגיוני שנראה לי שלא כל כך צריך היה בכלל לנמק אותו ולכן נעשה את זה מאוד בקצרה ואני רק אומר שלושה דברים קצרים מאוד.
דב חנין: ברמה התשתיתית, העיקרון של הימנעות מהפליה מטעמים של נטייה מינית, זהות ומגדר נמצא היום בחקיקה הישראלית גם בתחומים אחרים והגיע הזמן שגם בחוק זכויות התלמיד הוא יימצא.
דב חנין: אנחנו לא עוסקים פה בשאלה תיאורטית.
דב חנין: אמנם האיסור הזה, יש בו ממד סימבולי, אבל לממד הסימבולי הזה יש הרבה טעם פרקטי.
דב חנין: בפניי נמצא, אדוני היושב ראש, ואני אעביר לך מיד, מחקר שערך ארגון הנוער הגאה על אקלים בתי הספר מבחינת נערים ונערות שמשתייכים לקהילות הלהט"ב (הומואים, לסביות, טרנסג'נדרים וביסקסואליים), והתמונה שמצטיירת היא תמונה מאוד קשה.
דב חנין: מסתבר שאולי המקום שבו הכי קשה לאנשים שהם להט"ב הוא דווקא בגילאים האלה ודווקא במערכת החינוך שלנו, שאמורה להיות איזה שהיא סביבה מגוננת ותומכת.
דב חנין: בוודאי שאנשים נמצאים בתקופה התפתחותית מורכבת ומסובכת, שהיא ממילא תקופה קשה כנראה, גיל ההתבגרות, לכל אחד, אז כאשר האקלים הבית ספרי הוא אקלים בעייתי ואפילו הייתי אומר עוין, אני אומר את הדברים על בסיס המחקר הזה שנמצא פה לפנינו, אנחנו צריכים לפעול ואנחנו צריכים לפעול גם ברמה הסימבולית וגם ברמה הפרקטית, כדי שהדבר הזה יתוקן.
דב חנין: וההערה השלישית שלי, אדוני היושב ראש, החוק הזה התחיל את דרכו עוד בכנסת הקודמת.
דב חנין: גם אז הוא זכה לתמיכה מאוד רחבה, כולל, אגב, של הממשלה.
דב חנין: אני רוצה, גם למען הצדק ההיסטורי וגם למען הסדר, לציין למשל את שר החינוך לשעבר, גדעון סער, שמראש תמך בחוק ונלחם למענו, גם בוועדת השרים וגם בממשלה.
דב חנין: הוא עבר בוועדת השרים, בתמיכה כמעט מקיר לקיר, אלא שאז הוגש ערר מאחד משרי ש"ס והערר פשוט לא הגיע לדיון, במשך שנתיים וקצת, וכך נתקע החוק.
דב חנין: זו הייתה הסיבה.
דב חנין: אבל היום אנחנו נמצאים בקואליציה שהיא כנראה יותר פתוחה בדברים האלה, ושוב החוק הגיע לוועדת השרים וכפי ששמעתי הוא זכה לתמיכה מקיר לקיר, גם שר החינוך בירך עליו בדיון המליאה, ולכן, אדוני היושב ראש, אני הייתי מציע שאנחנו בדיון קצר ננסה לאמץ את העיקרון הפשוט הזה לקריאה ראשונה, ואם יש עדיין איזה שהן שאלות, אז אנחנו נמשיך ונעסוק בהן בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.
<יהודית גידלי: מה הם ראשי התיבות של להט"ב?
דב חנין: לסביות, הומואים, ביסקסואליים וטרנסג'נדרים.
דב חנין: אלה קבוצות שונות של קהילות ששונות גם בנטייה המינית וגם בזהות המגדרית.
עמרם מצנע: אתה מכיר הצעת חוק ממשלתית בנושא הזה?
דב חנין: אני יודע שיש רצון ממשלתי לקדם הצעת חוק כזאת ואני כמובן אשמח.
דב חנין: אם הממשלה תקדם אני אברך על זה.
עמרם מצנע: זה לא נאמר באישור של ועדת השרים לחקיקה.
דב חנין: לא נאמר לי שום דבר וגם בדיון במליאת הכנסת לא התבקשתי לאיזה שהוא תנאי או לאיזה שהוא עיכוב בהצעת החוק, לכן אני מתקדם עם הצעת החוק.
דב חנין: אני כמובן אברך אם הממשלה גם תגיש הצעת חוק משלה.
דב חנין: הרי אנחנו בסך הכול עוסקים בשלב של הקריאה הראשונה.
דב חנין: אם הממשלה תנהג מהר, ואני מקווה שהיא תנהג מהר וגם היא תביא הצעת חוק ממשלתית בקריאה ראשונה, אני בוודאי אשמח ששתי ההצעות תאוחדנה לקראת קריאה שנייה ושלישית ושנעביר את זה ביחד.
עמרם מצנע: אוקיי, יש פה מישהו מנציגי הממשלה?
עמרם מצנע: בבקשה, מי מדבר?
<מיכל חורין: אני עורכת דין מיכל חורין ממשרד החינוך.
<מיכל חורין: אנחנו באופן עקרוני באמת תמכנו בעיקרון שבהצעת החוק.
<מיכל חורין: יחד עם זאת אנחנו חשבנו שנכון, חוץ מהעיקרון החשוב הזה שהצעת החוק מביאה, להביא משהו קצת יותר כולל לתיקון חוק זכויות התלמיד ועמדת הממשלה, כמו שהתקבלה בוועדת שרים לחקיקה, קובעת שבעצם הממשלה, לאור העמדה שלהם שנכון להביא הצעת חוק ממשלתית, שתתקן את החוק בצורה רחבה יותר, אחרת הממשלה קובעת שבעצם הממשלה תומכת בקידום לקריאה טרומית בלבד, ואחרי, המציעים ימתינו, אני מקריאה, את קידום הנושא באמצעות חוק ממשלתית מטעם משרד החינוך.
עמרם מצנע: את מקריאה את ועדת השרים, או את הפרוטוקול?
<מיכל חורין: ועדת השרים.
עמרם מצנע: כי מה שקובע זה מה נאמר במליאה, בהצבעה הטרומית.
<מיכל חורין: אין לי את זה פה.
<יהודית גידלי: מאיזה תאריך מה שאת מקריאה?
<מיכל חורין: אני חושבת שזה מה-16 ביוני.
<יהודית גידלי: שנה זו?
<מיכל חורין: כן, לפני חודש.
עמרם מצנע: יש לי פה את הפרוטוקול מהמליאה, שם זה לא מוזכר.
<מיכל חורין: אנחנו, שוב, תומכים בעיקרון שבהצעת החוק, וזו גם העמדה שהוצגה במסגרת ועדת השרים.
<מיכל חורין: אנחנו עובדים על הצעת חוק ממשלתית שתביא תיקון לכלול גם את התוספת הזאת לחוק זכויות התלמיד ואפליות מסוגים נוספים.
<מיכל חורין: הנוסח של החוק כיום הוא מעין רשימה סגורה של אפליות אסורות.
עמרם מצנע: היום הוא מדבר מטעמים של רקע חברתי כלכלי, או מטעמים של השקפה פוליטית, בין של הילד ובין של הוריו.
<מיכל חורין: יש רקע חברתי כלכלי, או מטעמים של השקפה פוליטית, בין של הילד ובין של הוריו.
<מיכל חורין: סליחה, יש 'לא יפלו תלמיד מטעמים עדתיים, מטעמים של ארץ מוצא, מטעמים של רקע חברתי כלכלי ומטעמים של השקפה פוליטית, בין של הילד ובין של הוריו', ואז מופיעים היישומים או הפעילויות שבהם אסורה האפליה.
<מיכל חורין: אנחנו חושבים שחוץ מהאפליה שמובאת פה בהצעת החוק - - -
עמרם מצנע: לא, אבל האם יש לכם התנגדות שיופיע מה שחבר הכנסת דב חנין ציין, מטעמים של נטייה מינית, זהות ומגדר, ומכל אפליה אחרת?
עמרם מצנע: כן, נציג משרד המשפטים.
יעקב פרי: יש כאן שאלה משפטית.
יעקב פרי: למעשה הנושא הזה מוסדר בשני חוקים היום, וזה כשלעצמו מצב לא כל כך טוב מבחינת הידיעה מה החוק אומר.
יעקב פרי: יש את חוק איסור אפליה במוצרים ושירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים, שמונה רשימה יותר משמעותית של עילות אפליה.
יעקב פרי: אני אקרא מתוך סעיף 3 לחוק זה: 'מחמת גזע, דת או קבוצה עדתית, לאום, ארץ מוצא, מין, נטייה מינית, השקפה, השתייכות מפלגתית, מעמד אישי או הורות'.
יעקב פרי: כלומר שם הנושא של המציעים כבר נכלל והחוק הזה מוחל במפורש על כל שירות ציבורי, שזה כולל גם שירותי חינוך.
יעקב פרי: זה חוק אחד.
דב חנין: הוא מוחל בהיבט של כניסה.
יעקב פרי: הוא מוחל בקבלת השירות.
דב חנין: ולאחר שנכנסתי?
דב חנין: אולי גם אני רוצה לקבל יחס שאיננו מפלה כשאני בפנים.
יעקב פרי: אדוני, אני מסכים עם הקושי שאתה מעלה ועל כן אני סבור - - -
דב חנין: לא, סליחה, אדוני, ברשותך, ברמה הרעיונית אדוני בהחלט מעיר הערה ראויה, ואני אגב גם לא מתנגד להצעה של משרד החינוך להמשך הדרך, לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
דב חנין: אפשר להרחיב ולהוסיף עוד דברים, אנחנו - - -
יעקב פרי: אני רק רוצה להשלים את מה שפתחתי פה.
יעקב פרי: הואיל ויש לנו חקיקה ספציפית בחוק זכויות התלמיד, שמונה רק את העילות שהוזכרו כאן קודם, זאת שאלה משפטית שטרם הוכרעה אצלנו, האם החקיקה הספציפית, שהיא מאוד ייחודית למוסדות חינוך, גוברת על החוק שקראתי עכשיו, ועל כן אנו סבורים שללא ספק צריך לתקן את חוק זכויות התלמיד ולהתאים אותו.
יעקב פרי: אנחנו בדרך כלל סבורים שלומר מילים כמו 'לרבות' על עילות אפליה זה לא דבר שראוי מבחינת מדיניות חקיקה, על כן ועדת השרים החליטה מה שהחליטה, זה דורש עוד איזה שהוא דיון ואנחנו מבקשים לא לקדם את זה להצבעה בקריאה ראשונה עד שהעבודה הזאת תיעשה.
עמרם מצנע: כן, מי עוד רוצה?
<עידו בן יצחק: אני רוצה להשיב לגבי מה שהוא אמר.
<עידו בן יצחק: לגבי חוק איסור אפליה במוצרים, הנסיבות שמתוארות הן נסיבות שונות.
<עידו בן יצחק: חוק זכויות התלמיד הרי מונה את הנסיבות שאליהן מתייחסת האפליה, שזה רישום תלמיד, קבלתו או הרחקתו ממוסד חינוך, קביעת תכניות לימודים ומסלולי קידום נפרדים, קיום כיתות נפרדות, זכויות וחובות תלמידים לרבות כללי המשמעת.
<עידו בן יצחק: כלומר הסיטואציות הן שונות - - -
<מיכל חורין: ולכן חשבנו שיש מקום לתקן את החוק הספציפי הזה.
יעקב פרי: אתה מחזק את מה שאנחנו אומרים.
<מיכל חורין: מה שאנחנו חושבים.
<מיכל חורין: אנחנו חושבים שנכון יהיה להשתמש לפחות באותן עילות, להכניס אותן לתיקון החוק הזה.
עמרם מצנע: אבל למה שלא נאשר את זה לקריאה ראשונה ואחרי קריאה ראשונה, כשנשב פה ונעבור על החוק, סעיף סעיף, יש בו סעיף אחד רק, אבל משפט משפט, נוכל לסדר את הדברים, כי יש פה הסכמה עקרונית.
עמרם מצנע: למה למשוך זמן סתם?
<מיכל חורין: יכול להיות שזה יהיה הנוסח בסופו של דבר.
<מיכל חורין: אני לא יכולה להתחייב שזה יהיה הנוסח בסופו של דבר בהצעת החוק הממשלתית, אבל זו ההחלטה של ועדת השרים, שאנחנו כפופים לה בשלב זה.
דב חנין: אדוני, ברשותך, בקצרה אני רוצה להשיב לטיעון שלכם.
דב חנין: אני לא רוצה להיכנס לצד הטכני, כי בצד הטכני אפשר להתייחס לזה כך או אחרת.
דב חנין: לדיון הזה ממתין ציבור מאוד גדול ויש משמעות סמלית מאוד חשובה לכך שהכנסת תביע את עמדתה.
דב חנין: זה עדיין לא חוק, זה רק קריאה ראשונה.
דב חנין: כפי שכולכם יודעים, הדרך בין הקריאה הראשונה לשנייה ושלישית היא דרך ארוכה, אבל זו אמירה ערכית של הכנסת, וכיוון שאין ויכוח, כולנו מסכימים שצריך לתקן ושצריך לתקן בהקשר הזה, אני חושב שהדבר הנכון והראוי שאנחנו נסכים שמתקנים, בוודאי נמשיך את הדיאלוג, אנחנו נשמח, גם נמצאים פה שניים מהמציעים, אבל אני בטוח שאני אומר את זה גם בשם כל המציעים האחרים, אנחנו נשמח לשבת איתכם ברמה המקצועית ועם משרד המשפטים כדי לחשוב על הנוסח הכי מתאים.
דב חנין: ואם תרצו, אגב, שהממשלה תביא במקביל הצעת חוק משלה ונאחד אותה, גם זה בסדר, כי, שוב, הממשלתית הרי מגיעה מיד לקריאה ראשונה.
דב חנין: שתי ההצעות שתהיינה בקריאה ראשונה תאוחדנה, אין שום בעיה.
מיקי רוזנטל: יש את העניין של מה גובר, או מה קובע, למרות שאני לא חושב שזה המקרה שצריך לדון בו, אבל זה כן משמעותי שמה שנאמר במליאה הוא הקובע באופן מהותי ולא מה שנאמר בוועדת השרים.
מיקי רוזנטל: זה דבר אחד.
מיקי רוזנטל: ודבר שני, אין גם התנגדות עקרונית, לא של משרד המשפטים ולא של משרד החינוך, לכן כאמור גם על רקע הדברים שהיו ואירעו פה במדינה באחרונה, ודב גם הזכיר את העובדה שיש ציבורים די גדולים שממתינים להצהרה הזאת של הכנסת, שהיא דקלרטיבית אבל יש בה גם מהות, אז להתקדם לפחות עד השלב של הצבעה - - -
עמרם מצנע: מישהו מהנוכחים רוצה להגיד משהו?
<עלוה קולן: עלוה קולן מהאגודה לזכויות האזרח.
<עלוה קולן: באמת לאור ההסכמה הרחבה שיש ליד השולחן על ההכרחיות והנחיצות של הצעת החוק הזו, אני לא אחזור על כל הדברים שכבר נאמרו, רק הייתי מאוד רוצה לחזק את חברי הכנסת בזה שגם אם צריך לתקן ולהוסיף עילות אפליה נוספות לחקיקה וכמובן שאנחנו נהיה בעד וכמובן שגם נשמח לקחת חלק בניסוח, אז כרגע עומדת על הפרק בעיה קונקרטית ועומדת על הפרק הצעה קונקרטית, יש פה נערים ונערות וילדים וילדות שחווים אפליה ארוכת שנים וקשה על רקע הנטייה המינית שלהם והזהות המגדרית שלהם, ולכן אני כמובן מאוד קוראת לכם כאן, בשם ההצהרה, אני חושבת שראוי שתצא הצהרה מהכנסת הזאת שאומרת 'אנחנו שומעים אתכם, אנחנו רואים את האפליה הזאת ואנחנו פועלים לתיקון שלה באופן מיידי'.
<אתי בנימין: קודם כל ההצעה מבורכת.
<אתי בנימין: אנחנו, הנהגת ההורים הארצית, בהחלט מסכימה עם ההצעה הזאת.
<אתי בנימין: אני מבקשת ומצטרפת לבקשה גם להרחיב את ההצעה הזאת לנושא של הנגשה, נושא של זהות תרבותית, קבוצה דתית, התאמת תכני לימוד.
<אתי בנימין: תכני הלימוד זה אחד המדדים באמת ב-OECD שמאזן בין צרכי התלמיד, כפי שהמערכת רואה אותו, לבין הכישרונות שלו.
<אתי בנימין: יחד עם זאת, אדוני היושב ראש, אני רוצה לבקש ממך לקיים דיון נוסף על נושאי אפליה שעלו לדיון באו"ם ביוני האחרון, ועל זה יש דוח מפורט, אני אשמח להעביר אותו לאדוני, אם הוא ירצה.
<אתי בנימין: חשוב להתייחס לדוח של יוניסף שסוקר את הצהרות משרד החינוך למול יישום משרד החינוך של אמנת זכויות הילד בקרב התלמידים והמורים.
<אתי בנימין: ואני מבקשת שמשרד החינוך יציג לנו את התכנית החינוכית שלו, גב' בן ארי, להטמעת זכויות הילד בקרב אגפי השלטון השונים, משטרה, רווחה ומשרד החינוך כמובן.
<טובה בן ארי: את יודעת שאני לא מהמשטרה ומהרווחה.
<אתי בנימין: את ממשרד החינוך וחשוב שאת תגישי לנו את התכנית כפי שאתם רואים אותה.
<אתי בנימין: אני הייתי רוצה לציין לשבח גם את משרד המשפטים, את הסנגוריה הציבורית, שעושה עבודה נפלאה בתוך בתי הספר בנושא של יישום זכויות התלמידים, הם מעבירים סדנאות, הם מלמדים את הילדים, הם מנחים אותם והם גם מגנים על הזכויות שלהם בצורה נפלאה.
<אתי בנימין: והייתי רוצה שתצא קריאה, אדוני היושב ראש, בהזדמנות הזו, מפה, מהוועדה.
<אתי בנימין: אני מחזיקה פה את חוק זכויות התלמיד, על פי חוזר מנכ"ל משרד החינוך צריך לתלות את הפלקט הזה בכל בית ספר, בתחילת שנת הלימודים, וליידע את התלמידים והמורים על הזכויות שלהם.
<אתי בנימין: את זה אני לקחתי מבית הספר של הבת שלי, שהמנהלת אמרה, 'אני לא צריכה את זה, את יכולה לקחת'.
<אתי בנימין: ברוב בתי הספר לא תולים את הפלקט הזה ולא מיידעים את התלמידים, את המורים ואת ההורים על הזכויות.
<אתי בנימין: אז אני מבקשת שתצא קריאה מהוועדה ושיהיה מעקב על הנושא הזה.
<טובה בן ארי: בוקר טוב, אני מפקחת על יישום חוק זכויות התלמיד במערכת החינוך.
<טובה בן ארי: מעבר לנושא של האפליה, רציתי לציין שאני מזמינה את כל חברי הוועדה, היום ומחר, את כל הנוכחים, כולל התלמידים שנמצאים איתנו, השנה אנחנו מקיימים בסינמטק תל אביב, זו השנה התשיעית, פסטיבל סרטים מכל העולם שהשנה המיקוד הוא אפליה ושונויות.
<טובה בן ארי: אני אשמח להעביר את זה שתעיינו בזה.
<טובה בן ארי: אני אשמח גם שכבודה תבוא לצפות בסרטים, לראות איך פועל, מה פועל בעולם בנושא אפליה, גם בנושא נטייה מינית, גם בנושא מגדר, גם בנושא משפחה ומה התפקיד של ההורים בתהליכים האלה.
<טובה בן ארי: מעבר לזה, ברמה החינוכית, התהליכים, אנחנו מובילים תשתית חינוכית מאוד מאוד יסודית ברמת כל חטיבות הגיל, והבאתי לכבודו גם חוברת שיש בה פרק מאוד מאוד נרחב, אולי שניים אפילו, על הנושא של אפליה, כיצד אנחנו מובילים את המודעות, 'לא רק שאני שונה, אני שווה לפעמים גם יותר'.
<טובה בן ארי: התכניות החינוכיות הן ברובדי השפעה שונים, למורים, למגזרים שונים.
<טובה בן ארי: החוברת הזאת, בשונה מכל החומרים שאני מכירה בארץ שיש בערבית לחוד ובעברית לחוד, המסר שלנו, אנחנו ביחד, אז בצד אחד זה בערבית ובצד אחד זה בעברית.
<טובה בן ארי: המסרים מאוד מאוד נבנים בקפידה ואמנת זכויות הילד מיושמת צד בצד עם חוק זכויות התלמיד בתהליך המודעות.
<טובה בן ארי: לא היו בבתי הספר הכרזות?
<טובה בן ארי: הכרזות לפעמים הן פחות חשובות, חשוב מה קורה בכיתות, שהמורים מיידעים את הילדים בדבר החוק.
<אתי בנימין: זה גם לא קורה.
<טובה בן ארי: אם את מעירה את זה, אני אתקן את זה.
עמרם מצנע: האם יש הנחיה של משרד החינוך לתלות את זה במקומות הפתוחים בבית ספר?
<טובה בן ארי: זה החוק, זה סעיף 4 בחוק.
<טובה בן ארי: אם תוכלי להביא לכבודו, אני אודה לך.
עמרם מצנע: אז פשוט תקפידו על זה, זו כל ההערה.
עמרם מצנע: מישהו מהתלמידים הצעירים?
עמרם מצנע: מאיפה אתם?
<בן - תלמיד: מחוז מרכז.
עמרם מצנע: מישהי או מישהו מכם רוצה לדבר?
<בן - תלמיד: אנחנו רובנו מאזור מרכז.
<בן - תלמיד: אנחנו מעמותה שנקראת 'קו הזינוק'.
<בן - תלמיד: אנחנו תלמידים שעכשיו סיימנו כיתה י', במעבר בין י' ל-י"א.
<בן - תלמיד: שמענו פה, אני לפחות, כל מיני דברים על כל זכויות התלמיד ואני חייב להגיד ש- - -
עמרם מצנע: ידעת שיש דבר כזה, זכויות התלמיד?
<בן - תלמיד: האמת ששמעתי על זה, אבל מעולם לא הייתה לנו שום שיחה על זה, הרוב זה מהתעניינות אישית וגם זה לא משהו שכל כך היינו חשופים אליו ואני בטוח שהמון ילדים לא מודעים לזה.
עמרם מצנע: טוב, משרד החינוך, לתשומת ליבכם.
עמרם מצנע: מדגם מייצג.
<טובה בן ארי: אנחנו נתקן.
עמרם מצנע: למי שלא יודע 'קו הזינוק' זו תכנית למנהיגות צעירה, אני מכיר את התכנית הזאת, תכנית מאוד מאוד חשובה ואיכותית.
<בן - תלמיד: תודה רבה.
עמרם מצנע: עוד מישהו רוצה לדבר?
עמרם מצנע: מנהיגים צעירים.
עמרם מצנע: הנה, בבקשה.
<רחל - תלמידה: קוראים לי רחל.
<רחל - תלמידה: אני גם מ'קו הזינוק' מרכז, ואני רק רוצה להגיד שהצעת החוק הזאת קרובה ללבי וזה ממש חשוב בעיניי וזה ממש יפה בעיניי שזה עולה, ואני ממש מקווה שזה יעבור.
עמרם מצנע: תגידי, את מודעת לזה שיש בכלל חוק הגנה על זכויות התלמיד?
<רחל - תלמידה: האמת היא שאני בבית ספר פרטי, קטן כזה, משהו ממש איכותי.
<רחל - תלמידה: לא, בית הספר שלי, אני אוהבת אותו במיוחד, לא כי הוא פרטי, זו לא הפואנטה.
<רחל - תלמידה: אז אני גם, כמו בן, מהתעניינות אישית.
<רחל - תלמידה: כאילו כן תלו את זה, אבל אף אחד לא דיבר איתנו על זה, אף אחד לא חייב אותנו, לא יידע אותנו.
עמרם מצנע: טוב, אוקיי.
עמרם מצנע: אז מהיום מהלאה תדעו, יש חוק שמגן על זכויותיכם.
<אלינור דורי: אני מהבית הפתוח, פה בירושלים.
<אלינור דורי: אני רוצה לומר, אני מקשיבה לדברים השונים שנאמרים, אני מבינה את הצורך באיזה שהיא המתנה, או באיזה שהיא עשייה מחודשת או חשיבה מחודשת, אבל אני כן רוצה להביא את הקולות של החבר'ה הצעירים שמגיעים אלינו לבית הפתוח בירושלים ומספרים על הדברים שהם עוברים בבתי הספר, על ההטרדות, על ההצקות.
<אלינור דורי: אני מאוד מאוד הייתי מבקשת מכל הנוכחים פה לראות מעבר לאותו עניין ביורוקראטי, או לאותו עניין פורמלי שיש לקדם ולראות את התלמידים, כמו שאתם רואים פה את חלקם, ולחשוב על כל אלה שקולם לא נשמע כאן וכן לנסות לקדם את זה כבר לקראת שנת הלימודים הקרובה, ליצור איזה שהיא אמירה, באמת כמו שחבר הכנסת דב חנין אמר, אמירה שתצא מהכנסת ושכבר נראה את זה.
<אלינור דורי: שכבר נראה את זה קורה וכבר בשנת הלימודים הקרובה.
<אלינור דורי: אני מאוד אשמח אם כן אפשר יהיה לקדם את הדברים ושמהוועדה הזו תצא אמירה.
<אלינור דורי: תודה.
עמרם מצנע: אנחנו נצביע כדי להעביר את החוק לקריאה ראשונה.
יעקב פרי: אני מבקש להדגיש, אדוני, שזה בניגוד להחלטת הממשלה ואנחנו מבקשים שהוועדה תכבד את החלטות הממשלה בענייני חקיקה, בגלל שבדרך כלל הן נעשות על בסיס של הצורך בדיון.
יעקב פרי: עדיף לא להאיץ רק בשל הרצון להכריז איזה שהיא הכרזה.
יעקב פרי: הממשלה מחויבת לנושא הזה והיא תפעל בו במהירות הראויה.
דב חנין: מצוין, אז תפעלו, אנחנו - - -
עמרם מצנע: הוועדה תמיד מכבדת את החלטות הממשלה.
עמרם מצנע: מבחינה פורמלית לפחות זה היה צריך להיאמר בקריאה טרומית, זה לא נאמר.
עמרם מצנע: בדרך כלל בקריאה טרומית כשהשר ממליץ לקבל הוא אומר, בתנאי שיבוצע תיאום.
עמרם מצנע: אבל אני אומר רק פורמלית.
עמרם מצנע: אני לא נגד תיאום, אבל אני חושב שיש מסר באמירה שאנחנו מקדמים את החוק ובכלל תפיסת העולם שלי היא לא למשוך זמן במקום שאפשר לקצר.
עמרם מצנע: אנחנו אמני הביורוקרטיה, הזמנו לפה אנשים, הזמנו את נציגי הממשלה, זה אומר עוד לבזבז זמן ועוד פעם למשוך את הזמן ומה עוד שאפשר לקיים את רצונה של הממשלה ולעשות את התיאום כאשר נעשה את ההכנה לקריאה שנייה ושלישית.
עמרם מצנע: אני לא רואה בזה שום פגם.
עמרם מצנע: ולעניין עצמו, אני חושב שאולי במציאות נורמלית לחלוטין לא היה צריך בכלל לעסוק בזכויות, כי זכויות הן דבר טבעי לכל מי שנוצר בצלם אנוש, אבל מה לעשות, אנחנו חיים במציאות לא כל כך נורמלית וזקוקים להגדיר זכויות ולקבוע אותן בחוק ומה לעשות שצריך כנראה להגדיר אותן קצת יותר רחב.
עמרם מצנע: אני באמת חושב שנכון יהיה לשלב בסופו של דבר גם את האמירות הקונקרטיות לגבי הנושאים השונים שמחייבים התייחסות כאשר דנים באפליה או באי אפליה וגם להוסיף בסוף אותו משפט אמירה כללית, כל אפליה שהיא.
עמרם מצנע: ולכן אני חושב שההצעה הזו היא חשובה, היא אומרת משהו ואנחנו נצביע.
<עידו בן יצחק: יש לי הערה קטנה לנוסח.
<עידו בן יצחק: יש פה תוספת של שלוש עילות, נטייה מינית, זהות ומגדר.
<עידו בן יצחק: נטייה מינית היא מונח שמוכר בחקיקה, קיים, אבל הנושא של זהות ומגדר, אם הם מופיעים כשניים נפרדים, המונח זהות כשלעצמו הוא כמובן מונח רחב, אני חושב שהכוונה היא לזהות מגדרית, שגם זה יהיה חידוש בחקיקה אבל נושא שאפשר להוסיף אותו.
עמרם מצנע: אוקיי, אז זהות מגדרית.
<עידו בן יצחק: "בחוק זכויות התלמיד התשס"א-2000, בסעיף 5(א) אחרי "מטעמים של רקע חברתי כלכלי" יבוא "מטעמים של נטייה מינית וזהות מגדרית".
עמרם מצנע: להרים את היד, בבקשה.
עמרם מצנע: הצבעה בעד הצעת החוק - רוב הצעת החוק אושרה תודה רבה.
עמרם מצנע: אנחנו מאשרים העברה לקריאה ראשונה.
<אתי בנימין: בהמשך לדבריך, אדוני היושב ראש, אני רק רוצה לומר משפט אחד, שבדיון האחרון שהתקיים ביוני באו"ם נקבע שמדינת ישראל היא מדינה מפלה.
עמרם מצנע: אנחנו לא סומכים את ידינו על קביעת האו"ם הזו.
עמרם מצנע: שלום לכם.
עמרם מצנע: הדיון הוא בנושא הקמת או אי הקמת בית ספר ערבי בנצרת עילית.
עמרם מצנע: מי שביקשה את הדיון, חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.
חנין זועבי: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש.
חנין זועבי: תודה לכל הנוכחים.
חנין זועבי: האמת שבדרך כלל, כאשר אנחנו מעלים נושאים, אנחנו מעלים נושאים אודות מחסור בתוך בית הספר, אנחנו רוצים לפתח את שירותי החינוך בתוך בית הספר, אנחנו רוצים לשפר.
חנין זועבי: אני לא יודעת כמה סוגיות הועלו בכנסת שאין מסגרת חינוכית ל-20% מהתושבים של נצרת עילית.
חנין זועבי: מדובר שאין, מדובר במחסור של מסגרות חינוכיות, אין בית ספר ל-1,900 תלמידים ערבים שהם תושבים של נצרת עילית, הם התושבים של העיר הזאת.
חנין זועבי: אני אתחיל ברמה הטכנית מה זאת אומרת, כי אני רוצה שכולם ייקחו את ההזדמנות שלהם לדבר.
חנין זועבי: עלויות כספיות ניכרות כאשר אין מסגרות חינוכיות ממלכתיות, דבר שהוא נושא שקרוב ללבך, אדוני היושב ראש.
חנין זועבי: רוב התלמידים בנצרת עילית הולכים למסגרות של חינוך פרטי, גם בגלל שהחינוך בבתי הספר הממלכתיים בנצרת לא יכול לקלוט את כל התלמידים האלה, שכאמור מדובר ב-1,900.
חנין זועבי: אין הסדרי הסעות, ממוצע נסיעה של 45 דקות, ההורים של בית הספר צריכים לעזוב את העבודה שלהם בשביל לקחת את הילדים שלהם ואני חושבת שהתושבים של נצרת עילית, כולם משלמים מיסים לעירייה, אז משלמים מיסים לעירייה גם בשביל לקבל את השירותים.
חנין זועבי: אז התושבים הערבים בנצרת עילית משלמים את המיסים לעירייה, אבל את כל השירותים ואת השירות הכי בסיסי לבני אדם, שזה בתי ספר, הם לא מקבלים.
חנין זועבי: לא מדובר רק בקושי טכני, הנסיעות, מדובר בכשל דמוקרטי.
חנין זועבי: מדובר בהלכת יסוד דמוקרטית.
חנין זועבי: אני תושבת עיר מסוימת, מדברים על שירות ציבורי נגיש, מדברים על זכויות חינוכיות כזכויות בסיסיות ופתאום אומרים שאנחנו לא רוצים בתור עירייה ואני עכשיו אתייחס לעמדת העירייה, אנחנו לא חושבים שזו זכות ולא מגיע לתושבים הערבים בתי ספר ערביים.
חנין זועבי: לא מדובר גם בהורים פסיביים.
חנין זועבי: מדובר בהתארגנות של ההורים, מדובר בעמותות שיזמו את העבודה והיא תומכת בבקשות ובדרישות של ההורים שהתאגדו, מוסאווה ועמותות שעכשיו יציגו את הדברים, שתי"ל, זכויות האזרח, קרן אברהם, כולם.
חנין זועבי: כלומר יש התאגדות והתאגדות מקצועית ויש להם את הארגומנטים, הטענות המשכנעות.
חנין זועבי: הם פנו למשרד החינוך, עכשיו הם יפרטו, ומדובר לא רק על כשל של העירייה, אלא גם על כשל משרד החינוך.
חנין זועבי: ועוד פעם, 20% מהתושבים שגרים שם.
חנין זועבי: עכשיו, אוקיי, לא רוצים מדינת כל אזרחיה, מה עם העיר לכל אזרחיה?
חנין זועבי: אם מדברים על דו קיום, אם מדברים על גישה אזרחית, מדובר בזכות ובשירות שהוא השירות הבסיסי שמעצב מושג מסוים של אזרחות.
חנין זועבי: הסירוב הוא סירוב פוליטי.
חנין זועבי: יש לך ראש עיר שאומר, לא שלא מגיע להם, אין לו ארגומנט וטענה שאפשר להתווכח איתה, הוא אומר 'יש לי עיר יהודית ואם אני מקים בית ספר ערבי, אז אני מטשטש ומאיים על הזהות הזאת'.
חנין זועבי: את זה הוא אומר גם בתשובה להורים, והיה גם הסכם קואליציוני שהם ידברו עליו, יש לנו פה את הנציגים הערבים בעירייה, והוא אומר ש'אני מטשטש את הזהות של העיר, ומי שלא מוצא חן בעיניו, שיקום ויילך, יש לי עיר יהודית'.
חנין זועבי: אתה שומע את הארגומנט הזה ואתה תוהה על האומץ.
חנין זועבי: יש לראש העיר אומץ להגיד את זה, ככה, במפורש, בכנות.
חנין זועבי: אני לא רוצה לתת תארים, את התארים, אני חושבת שכולנו יודעים איך מתארים טענה ותשובה כזאת.
חנין זועבי: זה גם פוגע בחינוך הציבורי.
חנין זועבי: מה בסך הכול?
חנין זועבי: יש מי מההורים שמדבר על לפתח מסגרות של חינוך פרטי, בית ספר פרטי.
חנין זועבי: פה היוזמה היא בית ספר ציבורי.