GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עמיצור דמרי: אני מזכיר עוד פעם, מרכזי הצעירים זו פלטפורמה, זו זרוע ביצועית שתהיה של החברה הממשלתית, של הרשות המקומית, אבל אנחנו צריכים להסתכל גם בראייה הרבה יותר רחבה, שזה אומר קהילות וזה אומר צעירים בני מקום וזה אומר בוגרי תנועות נוער, אחריי וכן הלאה וכן הלאה, בראייה כוללת.
<עמיצור דמרי: גם המל"ג צריך להיות בתוך התמונה הזו.
<עמיצור דמרי: המל"ג, כמי שמקדם את נושא ההשכלה הגבוה, צריך להיות פה.
<עמיצור דמרי: והנושא של התמ"ת, צריך להיות כאן, כי הוא צריך לקדם את נושא התעסוקה במדינת ישראל והוא צריך לדאוג לתקציבים האלה.
<עמיצור דמרי: אני אסיים ואני אומר בואו נלך רגע ונלמד מהחברה הערבית.
<עמיצור דמרי: התקבלה החלטה של משרד ראש הממשלה, ביחד עם טבת, עם הג'וינט, להסכם של 300 מיליון שקל להקמת מרכזי הכוון וזה הולך להיות איזה שהוא הסכם לחמש שנים.
<עמיצור דמרי: אנחנו לא יכולים להבטיח את שנת 2014.
<עמיצור דמרי: זה האבסורד, זה שאנחנו חיים ואנחנו שורדים.
<עמיצור דמרי: אנחנו בתהליכי שרידות אחרי שמונה שנים, זה לא בר ביצוע.
עמרם מצנע: אבל השאלה, אני אומר לך, יהיה מאוד נוח למשרדים להתחיל לדון בנושא, או שמנסים לפתח תקנות מתאימות בכל אחד ואחד מהמשרדים.
<קריאה: יש כבר היום.
עמרם מצנע: כן, אבל הן לא תקנות, כי אילו היו תקנות בסיס, אז גם לא הייתה כל שנה חרדה ממה יהיה שם.
עמרם מצנע: אני פשוט מסתכל על המציאות.
<עמיצור דמרי: אני שותף לדאגה הזאת.
<עמיצור דמרי: אני אומר עוד פעם, אני יודע שגם אם נבוא לחברה ממשלתית מעורבת, שזה תהליך של שנתיים, כי צריך לקבל החלטת ממשלה וצריך לאשר את זה מול משרדי ממשלה ולהגדיר תקנות וכן הלאה וכן הלאה, אבל אנחנו צריכים להתחיל - - -
עמרם מצנע: הסכנה בגוף מרכזי, שהמשרדים ירגישו משוחררים מזה.
<עמיצור דמרי: משוחררים מאחריות.
עמרם מצנע: זו אחת הסכנות כשאתה שם את זה תחת משרד מוגדר.
עמרם מצנע: בין השאר זה קורה בגלל שהמשרד לנגב והגליל הוא בעצם המתקצב הראשי, הוא עושה מאטצ'ינג עם המשרדים, הוא גם לא מפעיל מבחינתו - - -
<עמיצור דמרי: אנחנו מפעילים.
<זיו בר: אני שמח שאתה מדבר על מדיניות, כי גם מרכזי הצעירים שאנחנו היום מגיעים, ברשות שעובדת טוב זה יגיע ל-10%, 15% מהצעירים, וגם סוגיות - - - שמעון הרבה פעמים אומר, דיור בר השגה לא יהיה ב - - - הוא לא יפתור את זה פה בעכו.
<זיו בר: נקודת המוצא שלנו גם הייתה, לא כמו פעם שאומרים שהמדינה צריכה לפתור לנו את הבעיה שלנו, יש היום המון גופים שיש להם ידע, יש את המגזר השלישי והמגזר השני ואני אומר שאני מעריך את זה שאתה מסתכל על המציאות נכוחה ואתה אומר 'בואו נעשה משהו ישים', אבל יש פה משהו חדשני, זה נכון, אנחנו אומרים בואו נעשה משהו כשותפות, זו לא בעיה של המדינה - - - לדוגמה מרכזי צעירים, הרשויות המקומיות שמות 65 מיליון והמדינה שמה 27 מיליון.
<זיו בר: יש המון ידע ויכולות שנצברות גם במקומות אחרים.
<זיו בר: אז אל"ף, אנחנו חושבים שזה משהו יצירתי, נכון וכדאי לאמץ אותו, אולי דרך הצעירים זה יבוא לעוד פלטפורמות אחרות, ובי"ת, אפשר לבחון גם מודלים.
<זיו בר: החברה למתנ"סים כן עובדת באיזה שהוא מובן שהיא עובדת בתוך רשות מקומית במבנה שהוא משותף.
<זיו בר: צריכה להיות הנהלה ו - - - אבל ברמה הלאומית, לדוגמה, הם לא מובילים שום תהליך משמעותי והם גם נורא נורא מפוזרים.
<זיו בר: פה זה איזה שהוא מודל שאומר שאנחנו גם רוצים לייצב איזה שהיא תפיסה, ניירות עמדה, ללמוד מה קורה בעולם ולהמליץ לתכלל מה שקורה במשרדי ממשלה וגם שתהיה לנו איזה תכנית פעולה ברמת הרשות המקומית.
עמרם מצנע: בסוף אם לא מבטיחים, הרי בסוף זה כסף.
<זיו בר: נכון, וזה קצת כסף, וזו החלטת ממשלה.
<זיו בר: זה 6 מיליון כל הדבר הזה.
עמרם מצנע: כן, אבל בזה לא פתרת את הבעיה.
עמרם מצנע: ייתנו לך 6 מיליון, יעלה רק המטה הזה, ואז יהיה מכרז על המנכ"ל ושר החינוך יהיה במקרה איקס אז הוא יבחר את וואי, ואם אין כסף ברשות הזו אז לא עשית כלום.
<שירה דקל כץ: היה כסף לא מזמן, לא יודעת אם עדכנו אותך שיצא קול קורא.
<שירה דקל כץ: מסגנית השר גילה גמליאל יצא קול קורא מאוד מאוד מורכב להקצבה למרכזי צעירים.
<שירה דקל כץ: הוא עמד על 15 מיליון, אם אני לא טועה, הסכום הכולל שלו.
<שירה דקל כץ: בסוף, דרך אגב, זה לא הגיע, אני רק אגיד שלדעתי זה עדיין תקוע איפשהו ויכול להיות, אני לא יודעת אם זה המקום, אבל בכל זאת אני אגיד שאנחנו כרשויות התמודדנו עם ההגשה, ההגשה הייתה חסרת היגיון לחלוטין, משהו שהיינו צריכים לדווח עליו, אבל בעצם משהו לא הגיוני - - -
עמרם מצנע: 15 מיליון לכל המדינה?
<עמיצור דמרי: לכל מה שלא בנגב-גליל.
<עמיצור דמרי: 7.5 למרכזים הקיימים, כמו כפר סבא, ועוד 7.5 מיליון שקלים שאמורים היו להיות לטובת הקמה של מרכזים חדשים.
<שירה דקל כץ: מה שרציתי להגיד בהקשר הזה, קודם כל שלדעתי זה שווה בדיקה, כי יש המון המון מרכזי צעירים שממתינים להקצבה הזאת וזה תקוע איפה שהוא, אבל מעבר לזה זה מתחבר למה שזיו וכולם אמרו, שהכסף נמצא, עובדה שגם את ה-15 מיליון האלה מצאו איפשהו, אבל הוא פשוט לא הצליח להגיע לשטח ויכול להיות, אולי זה נאיבי, אבל אולי יש פה כן סוג של שעת כושר, שגם יפעת קריב, שהיא באה ומכירה את מרכזי הצעירים, גם יאיר לפיד, אני יודעת שהעידן הוא עידן של קיצוצים, אבל בכל זאת אני חושבת שיכול להיות שיש פה איזה שהיא הזדמנות לייצר משהו אחר.
עמרם מצנע: אנחנו ננסה לנצל הזדמנויות, אבל התקציב ייסגר בסוף החודש.
עמרם מצנע: גם יאיר לפיד אומר, כרגע, בשנה וחצי האלה אנחנו נאבקים בבור ואחר כך יהיה טוב.
עמרם מצנע: אני כמובן לא מאמין שאחר כך יהיה טוב, אבל - - -
<עמיצור דמרי: עמרם, אורך נשימה של שנה וחצי יש כאן לכל מי שיושב בחדר הזה.
<עמיצור דמרי: אורך נשימה לעשר שנים יש למעט מאוד ארגונים.
<עמיצור דמרי: אני חושב שאם אנחנו בשנה וחצי נתחיל לבנות את המסדות של החברה הממשלתית ואת הרעיון, נעשה דריל דאון לעומק מה זה המשמעויות, איך מתמודדים, ניקח ייעוץ משפטי כמו שצריך, ובינתיים נבנה כל מיני מודלים אפשריים - - -
עמרם מצנע: אני אגיד לך משהו פרקטי, תנסו לנסח הצעת חוק - - -
<שמעון לנקרי: יש, מוכנה.
<שמעון לנקרי: הצעת מחליטים.
עמרם מצנע: לא, הצעת חוק.
<שמעון לנקרי: אז חוק ייקח יותר זמן להכין את זה, נכין את זה.
<עמיצור דמרי: בסדר, על זה יהיה דו שיח.
עמרם מצנע: כן, אני אומר עוד פעם, מבנה, מה צריך להיות בחוק כזה, ונראה.
<עמיצור דמרי: בסדר, נשב על זה.
<שמעון לנקרי: חבר'ה, אני רוצה ברשותכם להודות לכם שהגעתם, להגיד לכם שזה לא ברור שאנשים מגיעים מרחוק ונשארים פה כמה שעות לדיון רציני וגם לראות.
<שמעון לנקרי: הכוונה שלנו לא הייתה לבוא לעכו לראות שזה בסדר וזה כאילו בסדר, כי זה לא.
<שמעון לנקרי: הפערים הם פערים, בין הרצון שלנו, בין איך אנחנו רואים את הצעיר במדינת ישראל לבין איך שבסוף אנחנו מגיעים לטפל בו, וזה לא תמיד בגלל משאבים, זה בדרך כלל בגלל שהמדינה לא שמה על סדר היום את הצעיר ואני חושב שזאת ההזדמנות לשים את הצעיר על סדר היום של מדינת ישראל.
<שמעון לנקרי: אם זה באמצעות חברה מעורבת, שאנחנו ממליצים, וחבר הכנסת מצנע, אני אומר לך דבר אחד, אם היום נתחיל את התהליך, בעוד שנתיים, כשיהיה כסף, אנחנו נהיה הראשונים שמוכנים להציג משהו שפותר בעיה אחת ולתמיד.
<שמעון לנקרי: גם אם היא לא נפתרת לגמרי, אבל היא בהחלט נוגעת ומשיקה ומתייחסת ויש בה מגוון ושותפויות.
<שמעון לנקרי: הדרך עוד ארוכה, אבל אנחנו על הדרך ואני רוצה לאחל לכולם בהצלחה ואנחנו נמשיך לדחוף את העסק עד שבסופו של דבר נגיע למטרה.
<שמעון לנקרי: תודה לכולם.
עמרם מצנע: סיור בבית הספר לקציני ים בעכו
<אלי רגב: צהריים טובים לכולם.
<אלי רגב: אני מנהל הכפר מזה 17 שנה ואני מברך את ועדת החינוך, התרבות והספורט שהגיעה, כאשר כוונת המחוקק הייתה שבשנה הבאה אנחנו פה כבר 75 שנה ואחת מישיבות הוועדה החגיגיות, אנחנו כבר מזמינים אתכם לקיים פה - - -
עמרם מצנע: נעשה.
<אלי רגב: כדי לציין באמת 75 שנה שבית הספר שהתחיל בחיפה - - -
עמרם מצנע: לא ידעתי.
<אלי רגב: ב-38', 18 באוקטובר, התחיל בחיפה וב-1954 עבר לפה.
<אלי רגב: אז תהיה זיקה.
<אלי רגב: בהתחלה אני אבקש לעשות היכרות קצרה של הנוכחים פה.
<אלי רגב: (סבב נוכחות).
<יוסי לוי: מנהל הרווחה והאחריות החברתית של רפא"ל.
<יוסי לוי: קציני ים בעכו הם אחד מ-53 פרויקטים קהילתיים שרפא"ל תומכת בהם.
<יוסי לוי: (המשך סבב נוכחות).
עמרם מצנע: פה נרשם פרוטוקול, הישיבה היא ישיבה רשמית וכל הוועדה לפניכם.
<אלי רגב: סדר היום שלנו: אני אתחיל במצגת, כמובן יהיה זמן לשאול שאלות, לאחר מכן מר אריה וצלר יציג את הנושא של חזון החינוך הימי ולאחר מכן אנחנו נבקש משישה קדטים להגיע לפה, מדריכים בקורס גיבוש, שמייצגים פחות או יותר את מה שקורה.
<אלי רגב: המצגת שהכנתי, שנותנת סקירה כללית על בית הספר.
<אלי רגב: הבעלות היא החברה לחינוך ימי בישראל, הפיקוח הוא של המינהל לחינוך התיישבותי ועליית הנוער.
<אלי רגב: שיתופי פעולה שאנחנו מקיימים בצורה מאוד מאוד הדוקה זה חיל הים, חיל הים מאמץ אותנו, יש פרויקט שוחרות שהתחיל השנה, שבעצם חיל הים רוצה ואנחנו רוצים שכל הבוגרים פה יתגייסו לחיל הים, פרויקט שהתחיל השנה בבתי הספר הימיים.
<אלי רגב: עד היום זה לא היה קיים, מהשנה התחלנו ובשנה הבאה אנחנו, כבית ספר לקציני ים, אני מעריך שבין 70% ל-80% מהתלמידים שלנו יהיו שוחרים.
עמרם מצנע: מה זה יהיו שוחרים?
עמרם מצנע: הם יהיו בסטטוס של שוחרים לאורך שנות לימודיהם?
<אלי רגב: בסטטוס של שוחרים לאורך כל שנות לימודיהם.
<אלי רגב: זאת אומרת התלמידים החדשים, אנחנו מציעים להם את הפרויקט הזה, כבר מ-ט' או י', הכנסנו השנה את כיתות י' וחלק מ-י"א, וזה על בסיס של רצון.
<אלי רגב: זאת אומרת הם לא מוכרחים, הם לא חייבים, אנחנו כן רוצים, בינתיים הכיתה הראשונה שנכנסה, כ-86% מהם, חתמו על הפרויקט.
<אלי רגב: פרויקט חדש שהתחלנו גם, שסיים השנה מחזור ראשון זה מרום אלקטרוניקה, תלמידים מכל הארץ שמגיעים לפה, בוגרי י"ב, בית ספר עיוני, מקיימים פה תהליך של י"ג-י"ד להנדסאי אלקטרוניקה.
<אלי רגב: כולם מתגייסים לחיל הים וכולם אמורים לשרת בכלי השיט הקרביים.
עמרם מצנע: הם באים לפה לכמה זמן?
<אלי רגב: לשנתיים.
עמרם מצנע: בעצם י"ג-י"ד?
<אלי רגב: בדיוק.
<אלי רגב: כבית ספר תיכון ומכללה אנחנו מכשירים אותם.
<אלי רגב: השנה סיימו 13 תלמידים, 80% במימון של חיל הים.
<אלי רגב: ופרויקט גלים, אלה אותם תלמידים שמתחילים י"ג-י"ד, שמעוניינים לשרת בחיל הים.
<אלי רגב: 80% משכר הלימוד ממומן על ידי חיל הים.
<אלי רגב: גוף שני שאנחנו בקשרי עבודה הדוקים, הרשות לחינוך והכשרה ימית, ששוכנת פה.
<אלי רגב: המשך לימודים למעוניינים לאחר סיום י"ב.
<אלי רגב: יש מספר תלמידים שרוצים להמשיך, דחיית שירות, הם ממומנים על ידי המכון להכשרה ימית במשרד התחבורה והם ממשיכים כשנתיים, גם ללמוד וגם להפליג ומתייחסים לצבא וכמובן אחרי השירות הצבאי יש להם אפשרות לחזור להפליג באחת מאוניות ה - - -
עמרם מצנע: מה ההבדל בין זה לבין י"ג-י"ד?
<אלי רגב: הפרויקט הזה מבוצע במכון להכשרה לחינוך ימי, שהוא נמצא סמוך.
<יחיאל שילה: סמוך, אבל הוא לא באחריות.
<אלי רגב: הסמכות היא של משרד התחבורה.
<יחיאל שילה: זה גוף עצמאי.
<אלי רגב: מספר חבר'ה כבר סיימו את המסלול הזה, התגייסו לחיל הים - - -
עמרם מצנע: לומדים שם גם כאלה שלא באים מבתי הספר הימיים?
<אלי רגב: נכון, אבל הם היחידים שממשיכים את י"ב ישר, יש בית ספר מבואות ים באשדוד, המעוניינים שעוברים את מבחני המיון ממשיכים הלאה בדחיית שירות.
עמרם מצנע: אלה ככה מתבקשת, אולי הייתה נכונה להישאל לקראת הסוף, הלוא אין צי סוחר ישראלי, אז יש חיל הים ומה הלאה?
<אלי רגב: ויש צי סוחר, המספרים הם מאוד מאוד קטנים, מאוד קטנים, אבל הם צריכים גם מכונאים וגם סיפונאים ולכן הם עושים את המסלולים האלה לאנשים שסיימו שירות צבאי, אבל הם גם לאותם שלושה-ארבעה חבר'ה שלנו, הם גם עושים אותם.
<אריה וצלר: אפשר להתייחס על השאלה שלך על הצי הסוחר.
<אריה וצלר: הצי הסוחר זה אחת הבעיות של מדינת ישראל לאורך שנים, הנושא של העסקת זרים.
<אריה וצלר: מבחינה כלכלית זה הרבה יותר זול.
<אריה וצלר: באיזה שהוא מקום שוכחים ש-95% מהתעבורה הימית - - -
עמרם מצנע: כן, אתה - - -
<אריה וצלר: מספר האוניות בדגל ישראלי הולך ופוחת, האחים עופר השתלט על צים והיום צים בקשיים כלכליים אדירים ולמרות מניית הזהב של מדינת ישראל, לא מרימים את הפלטפורמה הזו, וכוח אדם צריכים.
<אריה וצלר: בנוסף עבר חוק בכנסת, חוק הספנות החופית, שפותח עוד אפשרות לתעסוקה לאנשים במסלול הימי במימי החופים של מדינת ישראל, מה שלא היה עד היום.
עמרם מצנע: מה יש לעשות במימי החופים?
עמרם מצנע: עכשיו אולי קצת - - -
<אריה וצלר: הרבה עולה עכשיו.
<אריה וצלר: כל הנושא של מציאת הגז, כל הנושא של האקולוגיה הימית, החקלאות הימית, התובלה של הגז וההולכה שלו והתחזוקה שלו, זה עכשיו מקבל ממדים הרבה יותר גדולים.
<אריה וצלר: מדובר על מאות אם לא אלפי מקומות עבודה עתידיים שהישראלים יכולים למצוא בהם מקום ולא הזרים.
<אלי רגב: הגוף השלישי שאנחנו במערכת יחסים מאוד מאוד הדוקה בארבע השנים האחרונות זה רפא"ל.
<אלי רגב: הם גם מאמצים את בית הספר והם גם שולחים לפה עובדים שלהם שיבצעו חונכות תלמידים, והקשר עם השנים מתהדק ומתהדק והוא נעשה יותר יעיל וטוב.
<אלי רגב: רפא"ל שייכים אלינו ואנחנו שייכים אליהם ואני חושב שמגיעה להם מילה טובה.
<אלי רגב: אוניברסיטת חיפה, החוג לציוויליזציות ימיות, שמקיים פה פעילות של צלילות לאורך המפרץ פה קרוב, לאיתור אוניות, ועם השנים אנחנו נגדיל ונהדק את הקשר עם החוג, עם פרופ' כהנוב ואחרים.
<אלי רגב: וצופי ים.
<אלי רגב: מתקיים פה במהלך כל השנה שבט צופי ים עכו וכמובן קורסי הקיץ, שכל שנה מזה 40 שנה מתקיימים פה ומי שבא עם רכב ראה את זה.
<אלי רגב: כמו שאמרתי, בית הספר הזה נוסד ב-1938 בחיפה ונקרא בית הספר הימי ליד התכניון העברי.
<אלי רגב: ככה כתבו את הטכניון, ב-ת'.
<אלי רגב: מטרות המייסדים הייתה להכשיר מבני הארץ חבר ספנים, מכונאים ובעלי מקצוע אחרים לעבודות הים.
<אלי רגב: אתה בטח מכיר את התמונה של המבנה הזה.
<אלי רגב: זה משנות ה-30.
<אלי רגב: ב-54' הוחלט על ידי דוד בן גוריון להעביר את בית הספר הימי לעכו.
<אלי רגב: בתחילה הוא היה ממוקם בתחנת הרכבת הישנה ולאחר מכן נבנו מבני הפנימייה וההוראה הקיימים עד היום.
<אלי רגב: מי שרואה את בן גוריון בקבלת צוערים, זה המבנה של תחנת הרכבת הישנה, שלא השתמרה, נהרסה ונבנו מבנים אחרים.
<אלי רגב: מטרת בית הספר באותה תקופה הוגדרה כך: להכשיר נוער ישראלי שוחר ים לתפקידי קציני ים.
<אלי רגב: באותה תקופה הושם הדגש על החינוך הפנימייתי הקשוח כאמצעי להפנמת נורמות של קצין הים.
עמרם מצנע: שאלת ביניים :
עמרם מצנע: יוצאים מבית ספר קציני ים?
<אלי רגב: היום בדיוק דיברנו על זה, כ-10% מכל מחזור, במחזורים אנחנו מדברים על 80-90 תלמידים, כ-10% יוצאים קצינים.
<אלי רגב: כ-10% מכל מחזור הם - - -
עמרם מצנע: עומדים בבחינות?
<אלי רגב: לא, יש חלק חובלים ויש חלק שהולכים לקצונה רגילה, ייעודית, בחיל הים, ויש חלק שנמצאים בכלל בצבא ההגנה לישראל.
עמרם מצנע: לא, עזוב רגע את חיל הים, הלוא קציני ים זה קציני ים לים האזרחי, לא? הם לא גומרים פה כקצינים, הם צריכים לעבור - - -
<אלי רגב: הם אמורים לעבור גם במכונה את תהליך ההסמכה ואחר כך רק הם הולכים לשרת בחיל הים ואחר כך הם כמובן משלימים, אבל יש להם פה, מי שגומר את כל הקרדיטים, להיות קצין מכונה בצי סוחר.
<אלי רגב: זה במגמת מכונה.
עמרם מצנע: בסיפון אין פה?
<אלי רגב: סיפון היה, לפני ארבע שנים סגרנו את המגמה ופתחנו מגמת מדעי הים.
<יחיאל שילה: יושב ראש הוועדה שואל למה קוראים לזה קציני ים.
<יחיאל שילה: כמו מבואות ים, כמו אורט ימי אשדוד, שני בתי ספר ימיים, לא קוראים להם קציני ים, פה קציני ים.
<אלי רגב: לא, אורט ימי אשדוד קורא לעצמו בית ספר לקציני ים - - -
<יחיאל שילה: הוא למד מכם.
<אריה וצלר: לא, אבל הייתה מגמה של הרבה שנים, שצי הסוחר לא היה מעוניין בקצונה ישראלית, לא היה מעוניין, פשוטו כמשמעו, והילדים לא מצאו תעסוקה.
<אריה וצלר: לכן מגמת שיט נסגרה ולפני חצי שנה משרד התחבורה פנה למשרד החינוך בבקשה לפתוח מחדש, כי יהיה ביקוש.
<אריה וצלר: מכונה לומדים כאן עד כיתה י"ד, הנדסאי מכונות עם תכנית לימודים מלאה של משרד התחבורה, כאשר זה כבר עבר את האמנה הבינלאומית.
<אריה וצלר: יש אמנה בינלאומית היום שקובעת סטנדרטים לקצונה.
<אריה וצלר: היה צריך לעשות התאמות עם משרד החינוך, התאמות נעשו לזכאים.
עמרם מצנע: אתה מדבר על קצונת מכונה?
<אריה וצלר: מכונה לצי הסוחר.
<אריה וצלר: יש מספרים בודדים שכל שנה בוגרי י"ב הולכים למכון להכשרה ימית שזה גם, דרך אגב, חברה ממשלתית, ועושים שם לפני גיוסם לצה"ל באישור חיל הים דחיית שירות ועושים את הקצונה בשיט.
<אריה וצלר: אני אוסיף לשאלה הקודמת שלך, יש דרישות מעבר לקצונה באוניות עצמן, כמו נתבים בנמלים, כמו מפקחים למשרד התחבורה - - -
עמרם מצנע: אבל נתב זה מישהו שבא מתחום הקצונה.
<אריה וצלר: רב חובל יכול להיות נתב.
עמרם מצנע: רב חובל זה השיא של הקצונה.
<אריה וצלר: נכון.
<אריה וצלר: שנים לא ייצרו רבי חובלים ונוצר מחסור.
<אריה וצלר: כנ"ל מפקחים במשרד התחבורה.
<אריה וצלר: גם מכונאי, גם חשמל, גם שיט.
<אריה וצלר: כנ"ל לגבי מנהלי קווי תפעול, מכולות, שינוע והכול.
<אריה וצלר: חסרים בצורה קרדינאלית.
<אריה וצלר: דרך אגב, זה מופיע גם במחקר שהשארנו לך.
עמרם מצנע: דרך אגב, להשלים, לקצונה בחיל הים, בוגרי בית הספר הולכים לחובלים.
<אלי רגב: לא, 10% זה מאותו מחזור, כשמונה, עשרה, בכל מחזור, קצינים.
עמרם מצנע: שהולכים ישירות לקורס חובלים?
<אלי רגב: לא, לקורס חובלים, לקצינים.
<אלי רגב: שניים-שלושה חבר'ה הולכים מדי שנה לקורס חובלים.
עמרם מצנע: מה זה קצינים?
<אלי רגב: קצינים, קצין אפסנאות, קצין שליטה, קצין מודיעין.
<אלי רגב: לא בים.
<אלי רגב: כדי לשרת על סטי"ל או על דבור, אתה חייב לעבור קורס חובלים.
עמרם מצנע: גם קצין?
<אלי רגב: לא, אתה יכול להיות קצין אפסנאות, או קצין מודיעין.
עמרם מצנע: לא, אתה יכול להיות מכונאי בצוללת או בסטי"ל.
<אלי רגב: אתה יכול להיות מכונאי, אבל קצין מכונה חייב להיות בקורס חובלים.
<אלי רגב: להיות קצין בים אתה חייב לעבור קורס חובלים.
עמרם מצנע: זאת אומרת רק 10% מתוך המחזור מגיע בכלל לקצונה בים?
<אריה וצלר: אבל רובם משרתים בחיל הים.
<אלי רגב: לא, קצונה בכלל.
<אלי רגב: יש חלק שמתגייסים למג"ב - - -
עמרם מצנע: אם כך, אז פחות.
<אלי רגב: כן, פחות.
<אלי רגב: יש מחזורים שיותר ויש מחזורים שפחות.
עמרם מצנע: זה היה פעם יותר?
<אלי רגב: כן.
<אלי רגב: בתקופות של אלי רהב, שסיים לפני 55 שנה.
<אלי רגב: גם המחזורים היו קטנים.
<אלי רגב: היו אז רק שתי מגמות, מכונה ושיט.
<אלי רגב: בשנת 68' הוסב שם בית הספר לכ"ג יורדי הסירה, בית הספר לקציני ים עכו, כאשר לזכר אנשי ההגנה שיצאו בשליחות ימית לחבל בבתי הזיקוק של טריפולי בלבנון במהלך מלחמת העולם השנייה ואנחנו, כהנהלה וצוות, רואים את תלמידינו כממשיכי דרכם של כ"ג יורדי הסירה.
<אלי רגב: מדי שנה אנחנו מציינים את זה בטקס.
<אלי רגב: החזון שלנו שבית ספר לקציני ים עכו יהווה מוסד חינוכי ימי שיכשיר את חניכיו למצוינות ולמנהיגות בתחום הימי במדינת ישראל ובית הספר יעניק חינוך והשכלה איכותיים לנוער הבא בשעריו, יעמיק בהם את התודעה הימית, יחנך למצוינות ויפעל למיצוי יכולותיהם, כישוריהם ונטיותיהם לתרומה לחברה הישראלית ולהתמודדות עם אתגרי הקדמה.
<אלי רגב: עשינו מודל כזה.
<אלי רגב: אנחנו מקבלים בדרך כלל, מתוך 100 תלמידים, כשאנחנו שואלים אותם בסקר כמה הגיעו בגלל הים, כ-3 חבר'ה מציינים שהם באו לכאן בגלל הים.
<אלי רגב: רוב התלמידים לא באים לפה בגלל הים, אלא הם באים בגלל שזו פנימייה חינוכית טובה, יש פה דיסציפלינה, יש פה משמעת, יש פה מקצוע.
<יחיאל שילה: יש שבאים בגלל הים.
<אלי רגב: יש, אבל מתוך ה-100% בערך 3%-4% באים לפה בגלל הים.
<אלי רגב: אנחנו רוצים להפוך אותם להיות אוהבי ים.
<אלי רגב: בדרך כלל אנחנו מקבלים חבר'ה יחידנים ואנחנו באמת מחנכים אותם לחברה ומנהיגות ואנחנו מקבלים פה חבר'ה ממוצעים ואנחנו באמת רוצים להפוך אותם למצוינים.
<אלי רגב: זה התהליך החינוכי.
<אלי רגב: בעצם את המשולש הזה לאַחֵד.
<אלי רגב: מה קיים היום?
<אלי רגב: השנה שהסתיימה, זה בית ספר שש שנתי, ט' עד י"ד.
<אלי רגב: היה לנו 439 קדטים, מהם 115 קדטיות.
<אלי רגב: זה נתון שנמצא בשמונה השנים האחרונות, פחות או יותר, 26% של בנות שנמצאות בכל המגמות.
<אלי רגב: תלמידי פנימייה, רובם תלמידי פנימייה, 401 - - -
עמרם מצנע: יש כאלה שהם לא תלמידי פנימייה?
<אלי רגב: כן, יש לנו כ-38 תלמידים אקסטרנים, רובם חבר'ה של י"ג-י"ד, שגרים בעכו, נהריה, הקריות, חיפה.
<אלי רגב: באזור הזה.
<אלי רגב: רובם אגב י"ג-י"ד.
<אלי רגב: תלמידי הפנימייה עצמה, התיכון, רובם פנימייה.
<אלי רגב: יש לנו כמובן תלמידים של עליית הנוער, מה שדר' יחיאל שילה אמר.
<אלי רגב: יש לנו תלמידים פרטיים שהם מממנים את שהותם פה, זה 35 חבר'ה שמשלמים כ-2,000 שקל לחודש.
<יחיאל שילה: זאת אומרת אתה רואה שהרוב המכריע, מי שנמצא בתוך המינהל, אלה ילדים שבאים ממשפחות מאוד מאוד נזקקות, עולים חדשים ונזקקים, מה שלא היה בעבר.
<יחיאל שילה: זאת אומרת ככל שהמספר הוא גדול - - -
עמרם מצנע: זה נותן תשובה לחלק מהשאלות שלי מקודם.
<יהודית גידלי: מה זה פרטיים?
עמרם מצנע: הוא לא עומד בקריטריונים של סוציו אקונומי נמוך.
<יחיאל שילה: ולכן ההורים משלמים את העלות, בעיקר הפנימייה.
<אלי רגב: הם משלמים כ-2,000 שקל לחודש, פרט למדים, ולמרות הכול הם רוצים את זה.
<יחיאל שילה: מי שמשלם פה ורוצה, אלה בעלי יכולת.
<אריה וצלר: מדינה בנתה קריטריונים סוציאליים בנושא הזה והיא פועלת על פיהם.
<אריה וצלר: מי שמעבר להם, הוא בא באופן פרטי, למרות שהמדינה תומכת בשוליים.
<אלי רגב: תלמידי רווחה היו לנו פה לפני שנים המון, היום יש לנו אחד.
<אלי רגב: תלמידי מכללה, מתוך ה-439 הם 85 חבר'ה.
<אלי רגב: המכללה השנה אגב הכפילה את עצמה, בגלל מרום אלקטרוניקה ואחרים, וכמו שאמרתי אקסטרנים שבאים לפה בבוקר, מבצעים את הלימודים והולכים לישון בבית.
עמרם מצנע: מבחינת קיבולת בית הספר - - -
<אלי רגב: 460 מיטות.
עמרם מצנע: אתם לא ממלאים את הקיבולת?
עמרם מצנע: אין מספיק נרשמים?
<אלי רגב: לא, 439, אל"ף יכולים יותר, בי"ת הרבה פעמים אנחנו לא רוצים לערבב בין שכבות, זה הולך פה לפי בניינים, אז הרבה פעמים אנחנו מעדיפים שבאותו בניין ישהו רק תלמידי כיתות י', ולא להכניס כל מיני גורמים אחרים.
<אלי רגב: אבל אפשר להכניס עוד כמה.
<יוחאי פלצור: אלה מספרים של סוף שנה.
<יוחאי פלצור: בתחילת שנה אנחנו מתחילים קצת יותר.
<יהודית גידלי: זו השאלה שרציתי לשאול, מה ההרשמה לשנה הבאה?
<אלי רגב: המספרים, נכון לעכשיו, מאחר שההרשמה נמשכת, אנחנו נקלוט בין 60 ל-70 לכיתות ט'.
<אלי רגב: ב-י' קיימים היום 58, אנחנו נקלוט, אני מעריך, עוד 25.
<אלי רגב: כיתות י"א אנחנו נהיה כ-80 - - -
<אריה וצלר: אנחנו נתחיל את השנה הבאה בסביבות 440 תלמידים.
<אלי רגב: עם המכללה.
<אלי רגב: כמו שאמרתי, המגמות שקיימות היום זה מערכות ימיות של מדעי הים שבעצם החליפה את מגמת השיט שהייתה בזמנו.
<אלי רגב: מערכות הנדסה ימית, מה שנקרא מכונה, אפשרות ל-י"ג-י"ד והנדסת אלקטרוניקה ומחשבים, אפשרות לי"ג-י"ד.
<אלי רגב: כל תלמידי בית הספר ניגשים לבגרות מלאה, אנחנו אחר כך נראה את התוצאות.
<אלי רגב: אלה התוצאות בעשר השנים האחרונות.
<אלי רגב: לפני זה, אם נוריד את 2001, שאין לנו פה, הגענו גם ל-95%, קיבלנו בזמנו את פרס החינוך, ובשנים האחרונות זה מתייצב - - -
עמרם מצנע: איך זה מוסבר, הירידה?
<יוחאי פלצור: אחת, צריך לראות מה היה בשנים הקודמות, היה הרבה יותר מימון והייתה יותר נשירה לאורך השנים.
<יוחאי פלצור: בשנה של 95% זו גם הייתה שנת ההגרלות בבחינות הבגרות.
<יוחאי פלצור: בשנים האחרונות אנחנו גם קולטים תלמידים הרבה יותר קשים, עם יכולת לימודית יותר נמוכה, אנחנו עושים מאמץ.
<יוחאי פלצור: אני חייב להגיד שלא תמיד הכול משתקף באחוזי הצלחה בבגרות, אני חושב שמה שבית ספר נותן מעבר - - -
עמרם מצנע: כן, ברור.
<יוחאי פלצור: כי אם אני לוקח דווקא את שנת 2007, מחזור שהגיע רק ל-70% הצלחה בבגרות, עם לפחות שמונה אנשים שם שהיו בקורס חובלים, ארבעה מהם קצינים, חבר'ה מצוינים.
<יוחאי פלצור: גם במקומות אחרים הגיעו מאוד מאוד רחוק, אוהבי ים, באמת מחזור שלא יכול להשתקף דרך הבגרות.
<יהודית גידלי: זה מהניגשים או מהמחזור?
<אלי רגב: אצלנו כולם ניגשים.
<אלי רגב: יוחאי יכול לצייר מגמות.
<יוחאי פלצור: כן.
<יוחאי פלצור: יש פה סטטיסטיקה.
<יוחאי פלצור: ב-2012 הייתה לנו כיתת מכונאים, כיתה מאוד קשה, שהגיעה ל-44%.
<יוחאי פלצור: שתי הכיתות האחרות היו 80% ו-84%.
<יוחאי פלצור: אלה אחוזי הצלחה אחרים לגמרי.
<יוחאי פלצור: אבל אנחנו עדיין הולכים על הילדים שיש לנו.
עמרם מצנע: אלה שממשיכים ל-י"ג-י"ד משלימים?
<יוחאי פלצור: כן, חלקם הגדול משלים.
<יוחאי פלצור: לא עשינו סטטיסטיקות כאלה, אבל אנחנו רואים אותם כל הזמן, הם מגיעים - - -
עמרם מצנע: היום להנדסאי צריך בגרות?
<יוחאי פלצור: לא, מספיק 7 יחידות טכנולוגיות ו-8 יחידות בגרות, 2 לשון, 3 מתמטיקה, 3 אנגלית.
<יוחאי פלצור: מרום אלקטרוניקה חייב תעודת בגרות מלאה, כי זה פרויקט מיוחד ואנחנו רוצים ילדים עם יכולת לימודית קצת יותר גבוהה.
<יחיאל שילה: עדיין הנתונים הם מעל לממוצע הארצי, עמרם.
<יחיאל שילה: אפילו מעל הממוצע הארצי שלנו, יש לנו גם בתי ספר אזוריים עם אוכלוסיות מאוד מצוינות, אבל כמו שאמר יוחאי, זו סטטיסטיקה.
עמרם מצנע: לא, קודם כל זו ירידה.
<יחיאל שילה: זו ירידה, אבל בירידה יש סימן של עלייה.
<יחיאל שילה: אתה רואה 63, ב-2010 יש כבר עלייה ל-67, כבר עלייה ל-70.
<יחיאל שילה: אם המגמה הזאת תמשיך אני מקווה שנחזור קצת לנתונים, לא להגיע ל-90%, אבל הם יכולים לפחות להגיע ל-80%.
<קריאה: אתה אומר שזה מתנהג כמו בית ספר ימי, עולה ויורד.
<אלי רגב: אני אגיד עוד משהו.
<אלי רגב: לא קל פה.
<אלי רגב: כל המגמות הן מגמות טכנולוגיות, תלמידים לומדים הרבה מאוד יחידות בגרות, לומדים פה מ-8 בבוקר עד 4 וחצי, 5 אחרי הצהריים, אחוז הבנים הוא גדול, יותר חלש מבחינה הומנית, במיוחד במקצועות ההומנים וזה הדבר שמפריע, פחות ברמה המקצועית, אבל מקצועות הספרות, לשון, תנ"ך, הם המקצועות שבהם אנחנו יותר נכשלים, הם המקצועות הבעייתיים.
<אלי רגב: חינוך לערכים.
<אלי רגב: בית הספר רואה את עצמו כבית חינוך המנחיל ערכים של דמוקרטיה, כבוד לזולת, אחריות, סובלנות, שירות משמעותי בצה"ל.
<אלי רגב: אנחנו מדברים על 98%, 99% אחוזי גיוס של תלמידים שלנו, של בוגרים.
<אלי רגב: אהבת הארץ ואזרחות טובה ואנחנו בעצם משתמשים בארבעה כלים עיקריים: החינוך הימי שהוא חשוב, זה יהיה השקף הבא; חינוך לפיקוד ומנהיגות, אנחנו מדברים על הכשרה של חבר'ה צעירים עם כל הנושא של ניהול עצמי; מי שמנהל את שגרת בית הספר אלה התלמידים שלנו, בפיקוח מדריכים; מחויבות אישית - - -
עמרם מצנע: אלה הבוגרים יותר?
<אלי רגב: כן, הי"ב הם הקדטים ראשונים, מה שנקרא מ"כ של התלמידים הצעירים.
<אלי רגב: יש פה קדט ראשון, קצין משמרת, זאת אומרת כמו יחידה צבאית שמתנהלת לה משעה 6 בבוקר ועד 12 בלילה.
<אלי רגב: מחויבות אישית ותרומה לקהילה, שאנחנו רואים את זה כערך מאוד מאוד חשוב וכישורי חיים בחברה.
<אלי רגב: והשקף האחרון הוא הנושא של החינוך הימי.
<אלי רגב: הים שאנחנו משתמשים בו הוא משמעותי בחינוך הילדים לערכים של חברות, עבודה בצוות, התנדבות, התמודדות עם קשיים, מנהיגות ומצוינות והחבר'ה שלנו מפליגים בספינות בית הספר, ארי הים והעתיד, שעכשיו הן יוצאות עם צופי ים לאיי יוון, ספינות מפרש ארי הים ועתיד, ואתה אפילו היית בטקס ההשקה של אחת הסירות.
<אלי רגב: יש לנו תמונות.
עמרם מצנע: אי אפשר להתכחש.
<אלי רגב: מסתבר, כשבדקנו בארכיון, יש המון תמונות שלך.
<אלי רגב: אמנם 20 שנה - - -
עמרם מצנע: אבל אני אספר לכם.
עמרם מצנע: אני סיפרתי ליחיאל סיפור אחר, יותר מעניין.
עמרם מצנע: כשההורים שלי עזבו את הקיבוץ אני הייתי בכיתה ג', אז ההורים שלי עברו למה שנקרא אז בן שמן ב', היום נקרא נעורים, ואז עוד לא היה מבואות ים, אלא תלמידים של מגמת ים למדו בבן שמן ב'.
עמרם מצנע: אמא שלי הייתה אם בית של כל הימאים ובסוף השנה היו עושים הפלגה לחו"ל.
עמרם מצנע: בסוף השנה הייתה הפלגה עם ספינות, עם סנוניות, בלי מנועים, בלי כלום, רק מפרשים עם סירת עזר.
עמרם מצנע: הם שטו לקפריסין וכשהם חזרו הם נסחפו ללבנון ואמא שלי ישבה כמה ימים בשבי בלבנון, יחד עם אחת הסירות, ואז לבנון הייתה לבנון, החזירו אותם וזו הייתה חוויה.
עמרם מצנע: משם צמחו לא מעט קברניטים.
<יחיאל שילה: למה קראו לזה בן שמן ב'?
<יחיאל שילה: כי המחנכים, חלק מהמחנכים של בן שמן באו מבן שמן לנעורים, שם הקימו בעצם את בן שמן.
עמרם מצנע: זה אלמוג.