GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת קריב: למה צריך להוביל תכניות תעסוקה לחרדים, ולא לאפשר להם מראש להשתלב כמו כל אזרח ואזרח במדינת ישראל?
יפעת קריב: למה צריך עוד שהקרנות והממשלה ירצו עוד ועוד ועוד תכניות תעסוקה לחרדים?
יפעת קריב: הלוא יש פה אנשים - - -
יעקב אשר: תשאלי אותו כמה זמן לקח בגלל תקציבים להגיע.
יעקב אשר: כמה תכניות יפות - - - ולא הצליחו, עם הרצון הטוב שלהם.
יפעת קריב: הוא עושה תכניות נהדרות, ואני אומרת: למה בכלל צריך לצאת עם התכניות האלה?
יפעת קריב: - - - הזדמנות שווה לכולם.
יפעת קריב: זאת השורה התחתונה שלי, וזה מה שאנחנו אומרים: תנו להם, בסך הכול, ללמוד את מקצועות הליב"ה: עברית, אנגלית וחשבון.
יפעת קריב: אני לא מבינה בכלל על מה אנחנו רבים כאן.
עמרם מצנע: אחר כך תדבר עורכת הדין ריקי שפירא רוזנברג, ואחר כך ידבר חבר הכנסת נסים זאב.
<נעמי ריפתין: גם הסתדרות המורים ביקשה רשות דיבור.
עמרם מצנע: בסדר, ככל שיתיר הזמן.
עמרם מצנע: יהיה לדיון הזה דיון המשך.
<דלית שטאובר: אני רק מבקשת להתנצל:
<דלית שטאובר: אני הודעתי ליושב הראש שב-11:25 אני חייבת לצאת בשל מחויבותי לאירוע קודם, בינלאומי, שאני צריכה להיות בו.
<דלית שטאובר: אז אם יש עוד איזו שאלה שרוצים להפנות אליי, אני בחמש הדקות הקרובות אענה, ואחרי זה אני מתנצלת.
נסים זאב: אז אני רוצה לשאול, יש לי שאלה.
נסים זאב: אתמול התבשרנו – חבר הכנסת משה גפני, אולי אתה עוד לא יודע, זה מאתמול – שהולכים, רטרואקטיבית, מספטמבר, לקצץ בכל מה שקשור לתגבור ביהדות.
משה גפני: סמינרים.
משה גפני: למוטט אותם.
נסים זאב: סמינרים.
נסים זאב: זאת אומרת, כל מה שנתנו עד לרגע זה - - -.
נסים זאב: עכשיו, לא שואלים אותך אפילו.
נסים זאב: הם כבר מורידים לך מהשוטף, קובעים לך עובדות, ואומרים לך: זה חל רטרואקטיבית.
נסים זאב: אני רוצה לדעת באיזה מערב פרוע זה יכול לקרות, בעוד איזו מדינה?
עמרם מצנע: זה לא נושא הדיון.
נסים זאב: זה לא נושא הדיון אבל זה חלק מהדיון.
<דלית שטאובר: אני לרשותך בכל שאלה של משרד החינוך.
<דלית שטאובר: אם יש שאלה אליי בנושא הדיון, אני כאן לענות.
עמרם מצנע: מישהו רוצה לשאול משהו את מנכ"לית משרד החינוך בנושא הדיון?
עמרם מצנע: תודה רבה, הגברת דלית שטאובר.
<דלית שטאובר: טוב, תודה רבה וסליחה.
<דלית שטאובר: אני מתנצלת.
יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, אני חושב שלאורך כל הדיון הזה ההרגשה של כולם, וגם הציטוטים של חברי הכנסת, גם מיש עתיד, לפחות מי שדיברה קודם לפני שהיא הלכה; אבל לאורך כל הקו זה, יש פה פשוט משהו, תרתי-דסתרי, שקופץ לאורך כל הדרך.
יעקב אשר: מדברים פה על דברים מאוד מערכתיים, מאוד גדולים, שצריכים לבוא.
יעקב אשר: בחלק מאותה הפטרונות גם מטיפים לנו ומסבירים לנו שנעשה את זה בצורה יפה, ותרבותית וכולי וכולי.
יעקב אשר: אנחנו שומעים את הייעוץ המשפטי של משרד החינוך שבעצם מסביר – ולא כטענה אני אומר את זה – שעל הדרך גם מסדרים את החוק הזה בגלל שעד היום הוא היה בתקנות ולא בצורה מוסדרת.
יעקב אשר: על חוק ההסדרים לוקחים טרמפ ומסדירים גם דברים נוספים, שזה היה ההסבר לכל מיני שורות נוספות שמשרד האוצר היה צריך להסביר אותן מקודם.
יעקב אשר: גם את מה שנאמר על ידי פקידי משרד האוצר בעצמם, שאין פה נושא כלכלי.
יעקב אשר: אין פה נושא כלכלי, יש פה בדיוק נושא הפוך כלכלי.
יעקב אשר: זאת אומרת, איך להגביר את הגירעון של המדינה.
יעקב אשר: כי אם תצליחו לשכנע אותנו, ואולי נעבור כולנו לאחר השכנוע ולאחר כל הדברים שאתם אומרים לנו, אז יעברו כל הילדים שלנו ללמוד מאה אחוז – משרד האוצר יקרוס, תקציב המדינה יקרוס.
עמרם מצנע: בעזרת ד' שזה יקרה.
יעקב אשר: אוקיי, אז כשזה יקרה אני אודיע לך יומיים קודם, אדוני, כדי שתהיה מוכן לזה.
יעקב אשר: אבל דבר אחד ברור לאורך כל הדרך, וגם המנכ"לית אמרה את זה בדבריה: אתם מעלים נושא כבד מאוד, על תהליכים כאלה ואחרים.
יעקב אשר: אגב, חלק מהדברים, לא עשיתם את שיעורי הבית, לא למדתם את זה.
יעקב אשר: ואני מצפה מכם לעשות את זה לפני שאתם אומרים דברים לגבי מה לומדים, מה לא לומדים, מה מצב הבורות שלנו, מה לא.
יעקב אשר: אנשים שנמצאים כאן, שאמרת, זה לא איזה צופים מהצד.
יעקב אשר: זה אנשים שעובדים, זה אנשים שעובדים לפרנסתם, אנשים שלמדו.
יעקב אשר: אם היו צריכים - - -
יעקב אשר: ואם היו צריכים להשלים את הלימודים שלהם, הם השלימו אותם בתהליכים ראויים וטובים.
יעקב אשר: וכל אחד עם התואר שלו, וכל אחד עם המשך החיים שלו.
יעקב אשר: אבל דבר כזה, בחטף כזה, תחת מעטה של חוק ההסדרים, שאנחנו כולנו יודעים; והיועצים המשפטיים, אף אחד מהם כאן לא נתן את דעתו בעניין הזה.
יעקב אשר: ואני הבנתי מה שאתה אומר.
יעקב אשר: אתה אומר: אם יושב ראש הכנסת וועדת הכנסת לא קיבלו את זה, למה לי להיכנס לעניין הזה?
יעקב אשר: אבל אני חושב שהיו בהחלט תקדימים שאם אתה, כאדם שמבין תהליכים, אדם שניהל עיר קוטבית מאוד, של כל הזה, והיו טענות.
יעקב אשר: אבל כשהיו טענות לכולם זה היה טוב.
יעקב אשר: זה מראה שאדם מנהל עיר בצורה נכונה, מ נהל את המדינה בצורה נכונה.
יעקב אשר: אבל יש כאן משהו שהוא הולך כחוט השני על הציבור החרדי בגלל דבר אחד: בגלל דרך חיים, בגלל השקפה.
יעקב אשר: יש לנו השקפת עולם, דרך חיים.
יעקב אשר: אתם חושבים שזה מוטעה, אתם חושבים שאנחנו הולכים לאבדון, שהילדים שלנו הולכים להיות אינפנטיליים, אתם חושבים הכול.
יעקב אשר: זה לא מגיע מאידיאולוגיה של אנטי, זה מגיע מאידיאולוגיה אחרת.
יעקב אשר: טעינו, לא טעינו – אם נטעה או לא נטעה, ההיסטוריה תוכיח את זאת.
יעקב אשר: אלה הכלים שעומדים לרשות
יעקב אשר: כם לבוא ולהתעסק עם הילדים שלנו, ולבוא ולהוריד את נייר הטואלט, כמו שדיברנו אתמול בוועדת החינוך, ואת החשמל, כדי שהאג'נדה של איזשהו שר מסוים, שהיום האג'נדה שלו ככה, ומחר האג'נדה שלו תהיה אחרת; כשיועץ תקשורת יגיד לו שהוא מפסיד עם זה מנדטים, זה ישתנה?
יעקב אשר: ככה מתמסחרים?
יעקב אשר: זו הצורה?
יעקב אשר: מדברים פה עכשיו על תהליכים הדרגתיים.
יעקב אשר: אנחנו יודעים שאנחנו לוקים תקציבית על כך שאנחנו שונים.
יעקב אשר: אנחנו יודעים שהמערכת שלנו מתוקצבת פחות מאשר המערכת הרגילה.
יעקב אשר: ידענו את זה תמיד.
יעקב אשר: כאן מדובר על תהליך של חיסול, לא של הדרגתיות.
יעקב אשר: ההדרגתיות הזאת נכנסה ברגע האחרון, בגלל שמישהו חכם שם הבין מהממשלה שזה יעוף בבג"ץ, כי לא עשו הדרגתיות.
יעקב אשר: הוסיפו את ההדרגתיות, שתשע"ד תהיה ככה.
יעקב אשר: אבל המטרה היא חיסול.
יעקב אשר: אין פה שום מטרה לקרב, אין פה שום מטרה להסביר, אין פה שום מטרה.
יעקב אשר: עובדה, גם את ה-basic של הדברים לא למדתם כשדיברתם עליהם.
יעקב אשר: אבל אני לא בא אלייך בטענות.
יעקב אשר: את שליחה, נציגת המפלגה – זה בסדר גמור.
יעקב אשר: אבל אני מדבר אל האנשים שיושבים כאן, אני מדבר אל היושב-ראש:
יעקב אשר: התהליך הזה הוא לא תהליך של חוק הסדרים, הוא תהליך מכונן, הוא תהליך שאולי יצליח ואולי לא, אולי תהיה הידברות ואולי לא.
יעקב אשר: הוא תהליך אחר.
יעקב אשר: זה לא תהליך שבאבחת חוק הסדרים עושים אותו.
יעקב אשר: ולכן אני מבקש, לבדוק את העניין הזה שוב, ולהעביר את זה לדיון האמיתי בבית המחוקקים, בצורה הנכונה, שתהליכים כאלה צריכים לבוא לדיון.
עמרם מצנע: עורכת הדין ריקי רוזנברג-שפירא, המרכז הרפורמי לדת ומדינה.
<ריקי רוזנברג-שפירא: אני רק רוצה להזכיר שאנחנו באמת הגשנו את העתירה שמוזכרת בדברי ההסבר להצעת החוק, בשנת 2007.
<ריקי רוזנברג-שפירא: ואני באמת רוצה לציין, בתגובה למה שנאמר כאן, שלדעתי מדובר בתהליך מאוד הדרגתי, מכיוון שמ-2007 אנחנו נמצאים בבג"ץ לגבי יישום תכנית הליב"ה במוסדות החינוך המוכרים שאינם רשמיים ומוסדות הפטור.
<ריקי רוזנברג-שפירא: וכל הזמן יש את הסיפור הזה, שיש הידברות, והידברות והידברות.
<ריקי רוזנברג-שפירא: ואנחנו רואים שבמהלך שבע שנים ההידברות הזאת לא הובילה לשום התקדמות.
<ריקי רוזנברג-שפירא: ואנחנו, כמובן, מברכים על הצעת החוק הזו, כי אנחנו חושבים שבאמת רק בדרך של חוק תהיה התקדמות אמיתית ויהיו לימודי ליב"ה מסודרים.
<ריקי רוזנברג-שפירא: וצריך גם לומר דבר נוסף: שעד היום התקציבים עברו למוסדות האלה מתוך ידיעה, כביכול, של משרד החינוך שמלמדים שם לימודי ליב"ה.
<ריקי רוזנברג-שפירא: והעובדה היא שהדיווח היה לא נכון, לא היה פיקוח.
<ריקי רוזנברג-שפירא: ולכן, למעשה, ההתחייבות ללמד את לימודי הליב"ה האלה הייתה מאז ומעולם, אלא שהיא לא יושמה כיוון שלא היה חוק.
<ריקי רוזנברג-שפירא: ולכן החוק הוא מאוד במקומו.
<ריקי רוזנברג-שפירא: אני הייתי רוצה להעיר כמה הערות חשובות לגבי הצעת החוק הזאת.
<ריקי רוזנברג-שפירא: למשל: ההדרגתיות, שמופיעה בהחלטת הממשלה, וקובעת בדיוק כמה אחוזים יילמדו בכל שנה, לא מופיעה בהצעת החוק עצמה.
<ריקי רוזנברג-שפירא: ואנחנו חושבים שזו טעות, מכיוון שזה יפתח פתח כל הזמן ללחצים לשנות את האחוזים.
<ריקי רוזנברג-שפירא: אנחנו חושבים שהדבר הנכון לעשות הוא להכניס את ההדרגתיות לתוך הצעת החוק.
<ריקי רוזנברג-שפירא: זאת הערה ראשונה.
<ריקי רוזנברג-שפירא: הערה שנייה: מקצועות הלימוד, שהזכירה חברת הכנסת יפעת קריב, שמופיעים בהחלטת הממשלה, והם מקצועות הלימוד הבסיסיים באמת: חשבון, אנגלית ושפת אם – שוב, לא מופיעים בהצעת החוק עצמה, אלא זה נשאר לשיקול דעתו של השר.
<ריקי רוזנברג-שפירא: אנחנו חושבים שזה דבר מוזר.
<ריקי רוזנברג-שפירא: הרי ברור שאנחנו מדברים פה על מקצועות יסוד, לא מדובר פה על משהו שהשר עשוי לשנות את דעתו, שזה עניין של משא ומתן, שזה עניין שעשוי להשתנות.
<ריקי רוזנברג-שפירא: מדובר פה בחקיקה עקרונית, חשובה, ולכן היא זאת שצריכה להגדיר את מקצועות היסוד, ולא להשאיר את זה לשיקול דעתו של השר.
<ריקי רוזנברג-שפירא: נקודה שלישית שהושארה לשיקול דעתו של השר, ובעינינו היא טעות: נקבע שהשר רשאי לקבוע הוראות ותנאים אחרים מאלה שנקבעו למוסד פטור.
<ריקי רוזנברג-שפירא: זה סעיף קטן (ד), לסעיף 10(א) להצעת החוק.
<ריקי רוזנברג-שפירא: כאילו, למרות שקבענו תנאים מאוד ברורים, של מאה אחוז לימודי בסיס ו-55% לימודי יסוד, פתאום יש סעיף שמחריג את כל העניין ואומר שהשר יכול לחלוטין לשנות את התנאים והכללים.
<ריקי רוזנברג-שפירא: אנחנו חושבים שזה דבר לא נכון.
<ריקי רוזנברג-שפירא: אם רוצים חקיקה היא צריכה להיות ברורה ומוגדרת.
<ריקי רוזנברג-שפירא: בדברי ההסבר לדבר הזה נאמר: שמוצע להסמיך את השר לקבוע תנאים נוספים.
<ריקי רוזנברג-שפירא: זה בסדר.
<ריקי רוזנברג-שפירא: אבל זה צריך להיות כתוב בחוק.
<ריקי רוזנברג-שפירא: מה שכתוב בחוק שונה היום מדברי ההסבר.
<ריקי רוזנברג-שפירא: החוק היום נותן בעצם לשר שיקול דעת רחב ביותר לשנות את כל מה שאמרתם בחקיקה.
<ריקי רוזנברג-שפירא: ולכן אני חושבת שאם הוועדה הזאת רוצה להביא לכך שבאמת הכנסת תקבע מה עומד להיות, אז זה צריך להיות מוסדר בתוך החוק עצמו.
עמרם מצנע: חבר הכנסת נסים זאב, ואחר כך הגברת נעמי ריפתין, יושבת ראש המועצה הפדגוגית בהסתדרות המורים.
נסים זאב: אדוני היושב ראש, אנחנו לא אנשים תמימים, יש פה מלחמת תרבות גלויה.
נסים זאב: יש פה איזו אג'נדה מסוימת.
נסים זאב: ואני רוצה להזכיר לך: מאז שולמית אלוני שקראה לחרדים טפילים, עלוקות, מוצצי דמים – היא אולי אמרה אמירות, אבל היום יש מי שמיישם את זה, הלכה למעשה, וזה סניור לפיד.
נסים זאב: עכשיו, אני רוצה לומר: קודם כל, בואו נגדיר במוכר שאינו רשמי – סוגיית בתי הספר שקיימים בפועל, מול תלמודי התורה ומול המוכר הרשמי: רשת מעיין החינוך התורני וכולי.
נסים זאב: אני רוצה לומר לך, אדוני:
נסים זאב: לפני כ-12 שנה, כאשר היה יוסי שריד שר החינוך עדיין, הבאתי הצעת חוק, כאשר המוכר שאינו רשמי קיבל 75%, ביקשנו להעלות את זה ל-90%.
נסים זאב: והייתה התנגדות נחרצת, ושאלתי מדוע?
נסים זאב: הרי במוכר שאינו רשמי מלמדים את כל המקצועות, מאה אחוז, כמו בממלכתי ובממלכתי דתי, ואפשר לבדוק את זה.
נסים זאב: אני מדבר על אותם בתי ספר, ברובם המכריע, במוכר שאינו רשמי, ורמת הלימודים לא פחותה מבתי הספר האחרים, כן?
עמרם מצנע: שם הבעיה היא לא לימודי היסוד.
עמרם מצנע: שם הבעיה שזה בתי ספר סלקטיביים, ממיינים.
<ריקי רוזנברג-שפירא: גם לימודי היסוד.
עמרם מצנע: בסדר, בפורמאלי זו לא הבעיה.
עמרם מצנע: בפיקוח, את צודקת.
עמרם מצנע: אני אומר לך: המוכר שאינו רשמי דואג שהתכנים, מבחינת רמת הלימודים, יהיו רמה שווה.
עמרם מצנע: אבל, לפעמים, יש דקויות, שאולי בעיניך זה לא כל כך נראה.
עמרם מצנע: למשל: אם בספר אנגלית יהיה דיבור בין גבר לאישה: "אני אוהב אותך, את אוהבת אותי" – בספרים החילונים אין בזה שום בעיה.
עמרם מצנע: בספרים הדתיים, שמלמדים את האנגלית, משפט כזה יש לו משמעות חינוכית ממדרגה ראשונה.
עמרם מצנע: ולכן הפיקוח של המוכר שאינו רשמי כמנהלים, ולי יש בית ספר כבר 34 שנים, מוכר שאינו רשמי, ברוך השם, לתפארת.
עמרם מצנע: ולכן אני מדבר אתך מתוך ידע ומתוך ניסיון חיים; ומערכת החינוך, שאני מלווה את זה.
עמרם מצנע: ואני אומר לך: יש קיפוח.
עמרם מצנע: אגב, המנכ"לית לא שמעה את שר החינוך לפני שבועיים או שלושה, כאשר לשאלתי – בתשובתו אמר: שכן, המוכר שאינו רשמי צריך להתבטל מבחינתו.
עמרם מצנע: זה לא עניין של רמת הלימודים – שיהיה לך ברור, חבר הכנסת משה גפני.
עמרם מצנע: כאשר מעיין החינוך התורני והחינוך העצמאי, שאלתי אותו: הרי בתי הספר מלמדים את הליב"ה באותה מתכונת כמעט.
עמרם מצנע: הוא אמר: לא, שם צריך לבטל את המוכר שאינו רשמי, אותו זה לא מעניין.
עמרם מצנע: אגב, ההסתה הזאת שקיימת אצלו, באנשים הסובבים אותו: אנחנו נראה להם, אנחנו עוד נחנך אותם.
עמרם מצנע: ואני אומר לך את זה באחריות: זה המשפטים שמסתובבים סביב האיש הזה שנקרא, המכובד שלנו – שר החינוך.
עמרם מצנע: אתה חושב שזה לא עושה את שלו?
עמרם מצנע: זה עושה את שלו.
עמרם מצנע: עכשיו, אני רוצה להיכנס לכמה נקודות חשובות.
עמרם מצנע: אני רוצה לומר שצריכים באמת להגדיר את המוכר שאינו רשמי ותלמודי התורה, ולתת למוכר שאינו רשמי את המאה אחוז כשהוא עושה את המאה אחוז מבחינת לימודי הליב"ה.
עמרם מצנע: אם זו המדיניות שלכם, אני מבקש להודיע את זה כרגע, שהמוכר שאינו רשמי יקבל מאה אחוז.
עמרם מצנע: אתם יכולים להתווכח אם זה שתי יחידות באנגלית או ארבע יחידות או חמש יחידות.
עמרם מצנע: אבל אם בית ספר, בדרישות, שהוא מתבקש או נדרש, הוא עומד באותם תנאים, תנאי לימוד, ועובר את הסף שהוא מתבקש – אנא מכם, בואו נקבל את זה כחלק מהאסטרטגיה שלנו פה.
נסים זאב: אני אומר – אם מישהו רוצה.
משה גפני: מי שרוצה רוצה.
נסים זאב: מי שרוצה, ודאי.
נסים זאב: מי שלא רוצה, לא רוצה.
נסים זאב: אתה לא רוצה, זה משהו אחר.
נסים זאב: אני אומר: מי שרוצה.
נסים זאב: אני מדבר על המוכר שאינו רשמי, - -
משה גפני: כן, כן, בסדר.
נסים זאב: - - לא על הרשתות.
נסים זאב: לא על הרשת של מעיין החינוך התורני.
נסים זאב: יש מוכרים שאינם רשמיים.
משה גפני: בסדר, מי שרוצה רוצה.
נסים זאב: אגב, אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת משה גפני: יש הרבה מוסדות פטור שביקשו לקבל הכרה, מוכר שאינו רשמי, כי הם עומדים בכל הקריטריונים, ומשרד החינוך דחה אותם על הסף.
נסים זאב: הם מלמדים ליב"ה, הם מלמדים אנגלית, מלמדים חשבון.
משה גפני: אבל את הילד שלי לא הייתי שולח - - -
נסים זאב: בסדר, עכשיו אתה לא ברמה האישית.
נסים זאב: אני אומר: כשבאים לעשות סדר, וחושבים שעושים פה סדר – אני אומר לך שאין פה סדר.
משה גפני: כאן אתה צודק.
נסים זאב: זאת אומרת, באים לחנך אותנו, אנחנו נקבע לכם את סדרי החיים פה, אנחנו נחנך אתכם, אנחנו נראה לכם.
נסים זאב: וזה המוטו שהולך פה, כרגע.
נסים זאב: אני רוצה להבין, ערבית במקום אנגלית – זה מתקבל בבתי הספר או לא?
<נעמי ריפתין: לא, לא.
נסים זאב: כשפה שנייה.
<נעמי ריפתין: לא.
נסים זאב: כן או לא?
<נעמי ריפתין: חייבים אנגלית.
נסים זאב: חייבים אנגלית.
נסים זאב: זאת אומרת, בתי הספר הערביים חייבים אנגלית - -
<נעמי ריפתין: כן.
נסים זאב: - - פלוס ערבית.
<נעמי ריפתין: כמובן.
<נעמי ריפתין: נכון.
<נעמי ריפתין: וגם עברית.
<קריאה: וגם עברית.
נסים זאב: וגם עברית.
נסים זאב: זאת אומרת, שלוש שפות.
נסים זאב: אז אם ככה הערבים מקופחים פה.
נסים זאב: זאת אומרת, הם נדרשים ללמוד שלוש שפות.
עמרם מצנע: להיפך, הם מועדפים.
עמרם מצנע: אבל הם מועדפים.
<נעמי ריפתין: הם יוצאים יותר משכילים.
נסים זאב: אני רוצה להבין, אתם מחייבים אותם בשלוש שפות, - -
נסים זאב: - - כאשר אותנו, למשל, לא מחייבים ללמוד יידיש.
נסים זאב: לא מחייבים אותי ללמוד יידיש או ערבית, כמזרחי.
<נעמי ריפתין: יידיש זו לא שפה רשמית במדינת ישראל.
נסים זאב: אני חושב שצריכים לעשות את זה.
נסים זאב: אם מחייבים את הערבים, אסור שתהיה אפליה.
נסים זאב: עכשיו, אני רוצה לדבר על נושא שעות הטיפוח ותמריץ, שנגעה בזה הגברת.
נסים זאב: אני אומר לך, זה דבר שלא יאומן.
נסים זאב: מנחיתים פה גזירות באופן חד צדדי, ללא התרעה.
נסים זאב: אפילו המערכת שרוצה לקבל או לעשות איזשהם שינויים לקראת השנה הבאה, הם לא מסוגלים.
נסים זאב: מדוע?
נסים זאב: כי כבר בסוף מאי – ויש כאלה אפילו באפריל – כבר בנו את המערכת לשנה הבאה.
נסים זאב: וברגע שאנחנו מורידים את הסעיפים האלה, המשמעות היא שאני צריך לקזז מהשעות שאני כבר קבעתי עם אותו מחנך, ואני לא יכול לעשות את זה מבחינה חוקית.
נסים זאב: כי ברגע שאנחנו הגענו לראשון ליוני אני לא יכול לעשות שינויים.
נסים זאב: זאת אומרת, משרד החינוך מנחית עליי גזירה שאני לא יכול לעמוד בה.
נסים זאב: זה הלכה למעשה.
עמרם מצנע: הגברת נעמי ריפתין, בבקשה.
<נעמי ריפתין: נעמי ריפתין, מזכירות פדגוגית, הסתדרות המורים.
<נעמי ריפתין: אני לא מדברת על מסגרת שהנושא מועלה בחוק ההסדרים, אני לא מבינה בזה כלום.
<נעמי ריפתין: אני לא יודעת אם זה נכון או לא.
<נעמי ריפתין: אני מדברת על הנושא המהותי.
<נעמי ריפתין: אני מייצגת את השקפת עולמי ואת השקפת העולם של הארגון שלי.
<נעמי ריפתין: אני לא חושבת שהדברים נעשים מתוך רצון להסתה או מתוך שנאה, הם נעשים בדיוק מתוך מטרה הפוכה לגמרי.
<נעמי ריפתין: אנחנו רואים במדינת ישראל מדינה דמוקרטית, מדינה שרואה את עצמה כחלק מהמדינות המפותחות.
<נעמי ריפתין: אנחנו מגבים את החלטת משרד החינוך, וחושבים שכל תלמיד במדינת ישראל צריך וחייב ללמוד את לימודי היסוד, והבסיס והליב"ה בתוכם, בכדי שיוכל להתפתח לאזרח של המאה ה-21, שמועיל לעצמו, לחברה ולמדינה שהוא חי בה.
<נעמי ריפתין: כל בית ספר רשאי, ויכול, ויש לו את השעות, וכל זרם חינוכי, לקבל את השעות לדרך החיים שלו, כל זמן שזה לא פוגע באושיות המדינה ובחוקים שלה.
<נעמי ריפתין: ככה לגבי כל המגזרים, וודאי המגזר החרדי.
<נעמי ריפתין: אני חושבת שלימודי תנ"ך, ותלמוד, ומשנה ותורה מפתחים את בן האדם בצורה עוצמתית.
<נעמי ריפתין: אני למדתי ארבע שנים תלמוד בתיכון, ותודה לאל שלמדתי את זה, זה נתן לי רק חשיבה.
<נעמי ריפתין: אבל זה לא סותר, וזה לא שייך לזה שבוגר, אדם במדינת ישראל, היום, אדם במאה ה-21 צריך לדעת אנגלית ומתימטיקה וקצת תרבות כללית.
<נעמי ריפתין: זה לא צריך לסתור אמונה ולא דרך חיים.
<נעמי ריפתין: המטרה, מבחינתנו, - - -
נסים זאב: מה קורה כששר בישראל לא יודע להגיד ברכת "בורא מיני מזונות"?
עמרם מצנע: מה אתה רוצה ממנה?
נסים זאב: מ"ברוך" עד "בורא מיני מזונות" הוא לא ידע.
נסים זאב: היו - - - שלושה מלווים שילוו אותו איך לומר את הברכה.
נסים זאב: ראיתי את זה לפני חודשיים.
נסים זאב: זה לא שייך לליב"ה.
נסים זאב: זה הלב של עם ישראל, האמונה שלנו.
נסים זאב: הבורות נמצאת שם, - - - אני אומר לך.
<נעמי ריפתין: אני אמרתי שאני בעד לימודי תנ"ך, ותלמוד ומשניות.
<נעמי ריפתין: אני חושבת שזה רק מרחיב את הדעת.
נסים זאב: אבל את לא מחייבת אותם.
נסים זאב: את מחייבת את המגזר החילוני ללמוד תלמוד?
<נעמי ריפתין: אבל אי אפשר להיות בוגר מערכת החינוך במדינת ישראל בלי לדעת אנגלית, ומתימטיקה ולימודי יסור.
<נעמי ריפתין: המטרה היא לחנך ילדים שיהיו פתוחים לעולם של היום, וישמרו גם על זהותם.
<נעמי ריפתין: זה תיקון ערכי חשוב מבחינתנו.
<נעמי ריפתין: וגם כשהנציג של משרד האוצר אמר שהתקציב יישאר לפיתוח המערכת הזאת, אנחנו מברכים על כך.
משה גפני: אדוני היושב ראש, אני רוצה לומר שמערכת החינוך בציבור החרדי היא אבן יסוד.
משה גפני: זאת אומרת, אנחנו נמסור את הנפש על העניין הזה, שלא תהיה אי הבנה.
משה גפני: אנחנו מסרנו את הנפש על חינוך הילדים במשך כל הדורות, אנחנו נמסור את הנפש גם על הנושא של החינוך.
משה גפני: נאמר פה מקודם לגבי מה שהיה בקום המדינה, שדוד בן גוריון נתן את החינוך החרדי לחרדים.
משה גפני: הרבה טענות יש לי נגד דוד בן גוריון, על מה שהוא עשה, אבל אם הוא לא היה עושה את זה אז יכול להיות שהייתה כאן מדינה בלעדינו, אנחנו לא היינו כאן.
משה גפני: ומי שמכיר את מה שאמר הנשיא טרומן, שהוא אמר שהוא מכיר במדינת ישראל, שארצות הברית מכירה במדינת ישראל, מכיוון שיש בה את לומדי התורה ואלה ששומרים את המסורת.
משה גפני: אני יכול להביא עוד הרבה ציטוטים של מדינות שתמכו במדינת ישראל, שהסיבה הייתה בגלל הנושא הזה של מערכת החינוך התורנית, ומשתמשים בזה, אגב, ראשי ממשלה כשיש דיונים מאוד משמעותיים באו"ם.
משה גפני: אמר את זה גם בנימין נתניהו, נדמה לי, אמר את זה גם מנחם בגין, ונדמה לי שגם דוד בן גוריון אמר את זה באיזשהו שלב, רק שהוא לא אמר את זה באו"ם.
משה גפני: עושים בזה שימוש, וזה נכון.
משה גפני: האמת היא שזכות היסוד שלנו על הארץ הזאת זה הסיפור הזה.
משה גפני: עכשיו, רוצים להוליך את זה למקום חדש.
משה גפני: אמרה הגברת הנכבדה מהסתדרות המורים שהיא לא מכירה בתהליכים של חוק ההסדרים, היא גם לא מכירה את המערכת הפוליטית שמתנהלת פה, ויש דברים שאני גם לא יכול לדבר עליהם.
משה גפני: יש פה מערכת שהיא נכונה.
משה גפני: זאת אומרת, יש הידברות בין מערכת החינוך החרדית, שהולכת וגוברת, מכיוון שבכל המערכות האלה לומדים עברית ולומדים מתימטיקה, לומדים את כל מקצועות היסוד – לא לומדים את זה בישיבות, ולא זה נושא הדיון – אבל בכל המערכות לומדים.
משה גפני: הבנות לומדות ברמה אפילו יותר גבוהה, לא אפילו, ברמה יותר גבוהה מאשר במערכת החינוך הכללית.
משה גפני: גם בבתי הספר היסודיים.
משה גפני: היה בבית ספר, אצלי, בשכונה, בבית ספר "כהנמן", הגיעו מהמשרד להגנת הסביבה, בנות, בחינוך העצמאי, הסבירו בהרצאה של חצי שעה, בנות בכיתה ד', הסבירו חצי שעה מהם המוצרים שפוגעים בהגנת הסביבה, מה המוצרים שלא.
משה גפני: הרצאה שלמה, שאני לא בטוח שבנות מקבילות להן בחינוך הממלכתי יכולות לתת את ההרצאה.
משה גפני: על מה הוויכוח?
משה גפני: הוויכוח שצריך להגיע להסכמה.
משה גפני: חבר הכנסת נסים זאב אמר את זה מאוד בשוליים אבל זה ליבת העניין.
משה גפני: אנחנו לא מסכימים לליב"ה בשום פנים ואופן.
משה גפני: אנחנו לומדים את אותם מקצועות, אבל אנחנו קובעים אותם.
משה גפני: אנחנו קובעים איך ייראו הספרים.
משה גפני: אנחנו מאוד פוחדים ממערכת החינוך הממלכתית.
משה גפני: אנחנו מאוד פוחדים מזה.
משה גפני: התוצאות הן רעות מאוד גם מבחינת המבחנים הבינלאומיים, אבל בעיקר מהמערכת החינוכית.
משה גפני: אני הייתי עם שרי חינוך ועם שרות חינוך ועם אנשים מרכזיים במערכת החינוך, הייתי איתם בסיורים בבתי הספר החרדיים, הם פשוט השתוממו על המשמעת, על הנימוס, על דרך הארץ, על הלימודים.
משה גפני: אמרה לי השרה יולי תמיר, שהיא הייתה בסמינרים בבתי ספר תיכוניים של בנות בירושלים, היא אומרת: אני בתל אביב, בתיכון, למדתי ביולוגיה ברמה הרבה יותר נמוכה.
משה גפני: היא ראתה את מה שהבנות לומדות.
משה גפני: אנחנו לא נקבל לעולם, לעולם, לא נקבל את זה שמשרד החינוך יכתיב לנו מה זה ליב"ה.
משה גפני: אנחנו נלמד את כל המקצועות האלה, אנחנו לומדים.
משה גפני: אנחנו לא נקבל לעולם את הנושא של היסוד של מה שרוצה שר החינוך לעשות.
עמרם מצנע: אתם גם לא מקבלים את חוקי המדינה כשהם סותרים את ההלכה.
משה גפני: מקבלים את חוקי - - -
עמרם מצנע: תסלח לי.
עמרם מצנע: באמת.
עמרם מצנע: מה זה לא תקבלו לעולם?
עמרם מצנע: לא תקבלו לעולם אז לא תהיו חלק מהמדינה הזאת.
משה גפני: אז לא נהיה.
עמרם מצנע: אם זו אצלכם אופציה, בבקשה.
משה גפני: לא נקבל.
משה גפני: אבל עם כל הכבוד - - -
עמרם מצנע: תרדו מאיתנו.
משה גפני: מאה אחוז, מאה אחוז, מאה אחוז.
יעקב אשר: יש עוד - - - גדולות - - - לקחת אותנו.
נסים זאב: אבל המדינה היא לא שלהם, והוא ירד - - -
עמרם מצנע: אוקיי, "לא שלהם".
נסים זאב: המדינה היא שלנו, כן.
עמרם מצנע: שלנו, כולנו.
נסים זאב: אבותיי ואבות אבותיי חרפו את נפשם בהקמת מדינת ישראל.
עמרם מצנע: נו, אז מה?
נסים זאב: לא פחות ממך.
נסים זאב: אז מה זה "תרדו מאיתנו"?
עמרם מצנע: אז מה זה - - - שאתה לא מקבל - - -
נסים זאב: מי אתה, בעל הבית פה של המדינה, "תרדו ממני"?
משה גפני: אדוני היושב ראש, אתה יכול לעשות דבר אחד, ותאמין לי שאנחנו סוטים מהעניין ואני אגיד למה.
משה גפני: אתה יכול לעשות דבר אחד – אתה יכול להגיד: אני לא מתקצב אתכם.
משה גפני: זה מה שאתה יכול להגיד.
משה גפני: אנחנו ניקח את זה על עצמנו.
משה גפני: קיבלנו את זה בעבר.
משה גפני: האם זה חוקתי או לא חוקתי?
משה גפני: האם זה משפטי או לא משפטי?
משה גפני: האם מותר לעשות את זה במדינה יהודית ודמוקרטית?
משה גפני: הרי מה אני אומר?
משה גפני: אני אומר שאני שומר על החוקים, אני עושה את הכול.
משה גפני: אני רוצה מערכת חינוך, כפי שהייתה מאז קום המדינה, שיש לה עצמאות פדגוגית.
משה גפני: אני מקבל את הפיקוח של משרד החינוך, משרד החינוך מפקח עליי.
משה גפני: להיפך, הוא הגדיל את הפיקוח עשרות מונים ממה שהיה בעבר.
משה גפני: הרי הוא בודק את כל הדברים.
משה גפני: זה לא שלא לומדים.
משה גפני: לומדים אבל הוא לא אומר לי איך לומדים.
משה גפני: אתה מכיר את הספרים?
משה גפני: אמר חבר הכנסת נסים זאב, אצלנו הספרים האלה פסולים.
משה גפני: אנחנו לא מסכימים.
משה גפני: ככה אנחנו מחנכים את הילדים שלנו, שבן ובת לא לומדים באותה כיתה.
משה גפני: אצלכם זה מצחיק, אצלנו לא.
עמרם מצנע: אבל אף אחד, בעניין הזה, לא כפה עליכם, ולא מתכוון לכפות.
משה גפני: מה את מתערבת פה בעניין הזה?
משה גפני: למה את מפריעה לי?
עמרם מצנע: למדו ממך, למדו ממך, חבר הכנסת משה גפני, מה אתה רוצה?
משה גפני: בשביל זה היה לי פריימריז ובאתי לכנסת.
משה גפני: שיעשו, שיתמודדו בבחירות האלה.
משה גפני: מה הם קשורים בכלל למערכת החינוך הזו?
משה גפני: על כל פנים, הנושא הזה, אני אומר לך, תדע לך, יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת: יש הידברות שמתנהלת כל הזמן על הנושא הזה, עם הרבה מאוד התקדמויות.
משה גפני: אני אומר לך, ואני אומר לך מה היעד ומה בסוף: בסדרי העדיפויות שלי, כאדם חרדי, קודם כל זה חינוך הילדים על פי התורה.
משה גפני: אם כתוצאה מזה אני לא אקבל תקצוב – אני לא אקבל תקצוב.
משה גפני: אני אמסור את נפשי על העניין, הכול בסדר.
משה גפני: שלא תהיה טעות.
משה גפני: מה עושה מדינה נורמלית?
משה גפני: מה עשה דוד בן גוריון?
משה גפני: מה עשו הבאים אחריו?
משה גפני: הייתה הידברות, ויש התקדמות כל הזמן.
משה גפני: הגיעה עכשיו מפלגה, למה זה נמצא פה?
משה גפני: הרי באמת זה לא היה צריך להיות פה.
משה גפני: באה מפלגה ששמה לעצמה את האג'נדה של לפגוע בציבור החרדי – בבניו, בבנותיו, בגבריו, בנשיו, בכל מה שזז.
משה גפני: אני אביא לך את כל מה שהם עשו בכל המערכת עכשיו, אתה תראה.
משה גפני: למשל: אמרו שבנות הסמינרים – זאת הייתה בהחלטת הממשלה – בנות הסמינרים, שהן 18 אלף בנות, שלומדות ברמה הכי גבוהה, שהן יוצאות לעבודה וזה עידוד העבודה; אמרו שמ-18 אלף אנחנו נצמצם את זה ל-2,500.
משה גפני: אתה יכול לראות את זה בהחלטת הממשלה שהביאו שר האוצר ושר החינוך.
משה גפני: במערכות שלמות, שלא קשורות בכלל, הן סותרות מניה וביה.
משה גפני: למשל: - - -
עמרם מצנע: כן, אבל למה הם אמרו את זה?
עמרם מצנע: הלוא, משרד החינוך, מדינת ישראל, - -
משה גפני: למה הם - - -
עמרם מצנע: - - מתקצבת לימודי הוראה, ולא צריך כמות כזו גדולה של מורים.
עמרם מצנע: שילמדו דברים אחרים.
נסים זאב: אין מגבלה לעורכי דין, אגב.
משה גפני: אבל אדוני היושב ראש, אתה מספיק חכם כדי לא לסנגר על דברים לא נכונים.
עמרם מצנע: מה לא נכון בזה?
משה גפני: אני אגיד לך: בתי הספר התיכוניים – אני העברתי כאן חוק, חמש שנים לקח לי - - -
עמרם מצנע: דיברת על הסמינרים עכשיו.
משה גפני: אני מדבר על הסמינרים.
משה גפני: העברתי כאן חוק שבנות הסמינרים יוכלו ללמוד ייעוץ מס.
משה גפני: הן לא יכלו ללמוד ייעוץ מס.
משה גפני: הן לומדות ראיית חשבון, הן לומדות הייטק.
משה גפני: בוועדת המדע והטכנולוגיה היה מנהל הסמינר הכי גדול בירושלים, והוא אמר שלומדים גם אצלנו את הסייבר.
עמרם מצנע: ההערה הייתה להגביל את כמות הלומדות למטרות חינוך.
משה גפני: אז אתה לא ראית את החלטת הממשלה.
משה גפני: אתה לא ראית את החלטת הממשלה – רק 2,500 ילמדו בסמינרים.
משה גפני: זאת ההחלטה.
עמרם מצנע: בסדר, בוא נמשיך, זה לא הנושא עכשיו.