GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: אלמוג ז"ל היה מפקד מגמת חיל הים בפו"ם (פיקוד ומטה), כשאני הייתי חניך.
<אלי רגב: אני סיימתי את המצגת, זה הזמן לשאלות.
עמרם מצנע: התנאים פה בפנימייה בסדר?
עמרם מצנע: מבחינת שירותים?
<יחיאל שילה: משקיעים.
<יחיאל שילה: אפשר עוד להשקיע, אבל אין סוף פה של השקעות.
עמרם מצנע: הוא מרר לנו את החיים בירוחם, אבל היה בסדר.
<יחיאל שילה: אתה מזכיר לי את ירוחם, בגלל זה אני פה.
<יחיאל שילה: קודם כל אני עכואי לשעבר.
<יחיאל שילה: הגעתי כעולה חדש.
<יחיאל שילה: דיברו על 55', הוא סיים ב-58', אני ב-56' הגעתי למעברת נפוליון כאן בעכו.
<יחיאל שילה: הייתי שש שנים במעברה.
<יחיאל שילה: פה התחנכתי, פה סיימתי את הלימודים התיכוניים שלי, מהצבא עפתי לאזור המרכז ואני כבר לא שייך לפה.
<יחיאל שילה: ניסיתי להתקבל פה בקציני ים עכו, לא קיבלו אותי, אבל אני לא שומר להם את זה.
<אריה וצלר: יחיאל, יש פה היסטוריה.
<אריה וצלר: אלי רהב היה מדריך שלי בחובלים, אני גם בוגר בית הספר.
<אריה וצלר: יוחאי בוגר קציני ים.
<אלי רגב: לא, אבא שלו.
<קריאה: יש פה הרבה היסטוריה.
<יחיאל שילה: אז כמה משפטים על העניין שלנו.
<יחיאל שילה: יש לנו קרוב ל-250 פנימיות.
<יחיאל שילה: במדינת ישראל יש קרוב ל-520, 250 מתוכם באחריות המשרד, עוד 123 בתי ספר אזוריים, בעצם מרמת הגולן ועד הערבה התיכונה.
עמרם מצנע: זה לא חינוך התיישבותי.
עמרם מצנע: כפר גלים שלכם?
<יחיאל שילה: זה חינוך התיישבותי, זה שלנו.
<יחיאל שילה: כל כפרי הנוער שיש בהם חלק אזורי הם שלנו.
<יחיאל שילה: אבל אני מדבר איתך גם על בתי אזוריים לגמרי, דרור בשרון.
<יחיאל שילה: יש לנו כאלה 123 בתי ספר, עם 73,000 תלמידים בבתי הספר, בחינוך הפנימייתי בערך קרוב ל-22,000 תלמידים.
<יחיאל שילה: אנחנו עובדים מבחינת החינוך הימי עם שלושה בתי ספר, אורט ימי אשדוד, באשדוד, שותף עם אורט ושני בתי הספר, קציני ים עכו ומבואות ים, הם בעצם דרך החברה הימית.
<יחיאל שילה: יש עכשיו כתבה גדולה, עלו עכשיו על הסיפור של מקווה ישראל, למה החברות הממשלתיות הן גם מוסדות חינוך.
<יחיאל שילה: יש לנו הכפר הירוק שהוא חברה ממשלתית, שפיה שהוא חברה ממשלתית, פה זה חברה ממשלתית עם שני בתי ספר ומקווה ישראל שהוא תאגיד ממשלתי.
<יחיאל שילה: שדה בוקר הוא גם חברה ממשלתית, אבל הוא לא אצלנו.
<אריה וצלר: הוא רוצה להיות אצלכם.
<יחיאל שילה: הוא יחכה קצת, יש שם גירעונות תקציביים גדולים מאוד.
<יחיאל שילה: חוץ מזה יש לנו כמה מסגרות ישיבתיות פנימייתיות, כמו ירוחם.
<יחיאל שילה: ופה אני רוצה רק לומר מילה ליושב ראש הוועדה.
<יחיאל שילה: כשהוא היה ראש מועצה בירוחם הוא בא אליי על ישיבה, שהיא עכשיו מאוד מאוד מצליחה, כבר הקימו שם שכונה גדולה יפהפייה, הולכים כרגע להקים עוד שכונה נוספת ויש שם גם הישגים לימודיים אדירים שם.
<יחיאל שילה: הוא בא אליי פעמיים למשרד כדי לשכנע אותי לקבל אותם תחת חסותנו.
<יחיאל שילה: הם לא כל כך עמדו בקריטריונים, אבל אמרתי, 'אם הגעת, אתה נסעת מחיפה לשליחות בדרום, הגעת משם אליי', הלכנו ביחד ואנחנו הרמנו פרויקט חינוכי - - -
עמרם מצנע: הלקח הוא שצריכים לנשוך את השפתיים וזה עובד.
עמרם מצנע: זה בית ספר מעולה עכשיו.
<יחיאל שילה: אנחנו רואים בחינוך, גם בחינוך הימי וגם בחינוך החקלאי, בעצם איזה שהוא משאב חינוכי.
<יחיאל שילה: אפשר לומר שיש לנו כפרים חקלאיים, כולם רוצים להיות בחקלאות?
<יחיאל שילה: לא, לא כולם, אבל אנחנו היחידים שמכשירים חקלאות במדינת ישראל.
<יחיאל שילה: יש לנו קרוב ל-42 כפרי נוער, חלקם הגדול, לא בכולם, חקלאות, ועוד מחזיקים 30 חוות חקלאיות בכל האזורים, גם בחיפה, שאנחנו בעצם נותנים את הפן הפדגוגי והתקציבי, אבל הם נמצאים במחוזות.
<יחיאל שילה: בשלושה בתי הספר הימיים מתחנכים בערך קרוב ל-1,000, 1,100 תלמידים.
<יחיאל שילה: זה המספר שהוא יציב למעלה מ-20 שנה.
<יחיאל שילה: אנחנו עובדים עם חיל האוויר.
<יחיאל שילה: יש לנו שלוחות גם עם חיל האוויר.
<יחיאל שילה: קודם כל ב-י"ג-י"ד יש לנו 800 תלמידים.
<יחיאל שילה: אותם תלמידים שבדרך כלל גם לא מצליחים להגיע לתעודות בגרות, אני בעד שהוא יילך להיות הנדסאי, טכנאי, יתגייס לצבא כטכנאי/הנדסאי, בדרך כלל הם גם עוברים קורס קצינים וקודם כל גם המדינה, הצבא נהנה מהם, הוא יוצא החוצה כאזרח, יש לו מקצוע.
עמרם מצנע: מבחינת החלוקה, אתה הלוא המממן את הפנימייה - - -
<יחיאל שילה: הכול, הפנימייה ובית הספר.
עמרם מצנע: זו גם הרשת שלך?
עמרם מצנע: כי בירוחם הרשת היא רשת אמי"ת.
<יחיאל שילה: פה אנחנו הכול, בית הספר וגם הפנימייה.
<יחיאל שילה: הכול אנחנו מממנים.
<אריה וצלר: זו יחידת סמך של משרד החינוך.
<יחיאל שילה: החברה הימית בעצם היא גוף מנהל.
<יחיאל שילה: מבואות ים, למשל, זה נכס ממשלתי, שלנו, של המדינה.
<יחיאל שילה: כ"ג יורדי הסירה היה פעם גם חברה ממשלתית.
<אריה וצלר: חברה ממשלתית, בבעלות החברה.
עמרם מצנע: אבל כחברה, דרככם עובר כל הכסף?
<יחיאל שילה: הכסף.
<יחיאל שילה: הם מנהלים, העובדים תחת חסותם.
<יחיאל שילה: ,
עמרם מצנע: הם העובדים שלכם?
עמרם מצנע: המורים?
<אריה וצלר: יש לנו מעט עובדי מדינה, שנשארו מתקופות המעבר, אבל אנחנו עובדים בצורה שונה מרשת עמל או רשת אורט, או הרשתות שאתה מכיר.
<אריה וצלר: אנחנו מתעסקים אך ורק בחינוך וכל המשאבים הולכים לחינוך.
<אריה וצלר: אנחנו מטה מאוד מצומצם, אנחנו לא מממנים את המטה מתוך ההוצאות שצריך להחזיק את התלמידים בתוך בתי הספר.
עמרם מצנע: בתוך השכל"מ (שכר לימוד מדורג)?
<אריה וצלר: רשת אורט פשוט לוקחת קופונים יפים.
עמרם מצנע: בשכר הלימוד יש כמה דרגות, יש את הדרגות של המקצועות הטכנולוגיים, שזה יותר כסף.
<אריה וצלר: זה הולך פר תלמיד.
עמרם מצנע: לפי המקצועות שהוא לומד?
עמרם מצנע: זה נקרא שכל"ט (שכר לימוד טכנולוגי), דרך אגב, וזה הרבה יותר כסף.
<אריה וצלר: לא, הורידו.
<אריה וצלר: היה 3, ירדנו ל-2.3.
<אריה וצלר: אבל פר תלמיד בטכנולוגי יותר גבוה מהעיוני, כי גם שעות הלימוד שם יותר רבות.
עמרם מצנע: כן, יש לזה הצדקה.
<יחיאל שילה: יש לנו שיתוף פעולה גדול מאוד עם חיל האוויר, יש לנו כמה פנימיות של חיל האוויר.
<יחיאל שילה: יש ברמת הגולן.
<יחיאל שילה: כדאי לך לבוא לבקר שם, פנימייה יפהפייה שפתחנו אותה לפני שנתיים עם חיל האוויר.
<יחיאל שילה: ממש מדי חיל האוויר, כיתות שוחרות.
<יחיאל שילה: ויש לנו גם קבוצה גדולה מאוד, קרוב ל-300 תלמידים שלומדים בכיתות י"ג-י"ד יחד עם חיל האוויר.
<יחיאל שילה: וכמובן חיל חימוש.
<יחיאל שילה: חוץ מחי"ר הכול יש פה.
עמרם מצנע: זה בתי ספר תעשייתיים שם.
עמרם מצנע: זה משרד התמ"ת?
<יחיאל שילה: התמ"ת, נכון.
<יחיאל שילה: זהו, בגדול.
<אריה וצלר: אבל הייתי רוצה להוסיף קצת אינפורמציה, כי שאלת שאלה מאוד מרכזית, למה זה קציני ים.
<אריה וצלר: למרות המספרים הנמוכים שמגיעים לחובלים, כי בחובלים השתנו תנאי הכניסה לקורס חובלים, זה לא מה שהיה פעם.
<אריה וצלר: רמת האוכלוסייה הנדרשת היא גבוהה יותר, בקריטריונים של החומר הלימודי.
<אריה וצלר: למרות כל זאת, רוב מפקדי הסטי"לים, סוללות, דבורים ומקומות אחרים בחיל הים הם בוגרי קציני הים, כי הם נשארים לאורך זמן בתוך השירות.
עמרם מצנע: למה הם נשארים?
עמרם מצנע: הם לא חותמים קבע.
<אריה וצלר: אתה הולך לקורס חובלים אתה חותם קבע.
עמרם מצנע: כן, חובלים, אבל לא בגלל בית הספר.
<אריה וצלר: דרך אגב, השוחרות היא אך ורק עד כיתה י"ב, שם זה מסתיים.
<אריה וצלר: מי שהולך ל-י"ג-י"ד זה כבר פרויקט אחר.
<אריה וצלר: רוב התלמידים, אם נוריד את בעיות הבריאות, חד הוריים או בעיות של הורים שכולים, רובם משרתים בחיל הים וביחידות הקרביות.
<אריה וצלר: אז מגיעים לשם ורצים.
<אריה וצלר: אני מוכרח לומר שבשנים האחרונות שיתוף הפעולה עם חיל הים הולך ומתהדק.
<אריה וצלר: יש היום, נדמה לי גם במבואות הים וגם פה שנתיים כיתה ניסיונית לחובלים.
<אריה וצלר: מנסים בכיתה י' כבר למיין תלמידים עם פוטנציאל ולהכניס אותם למוטיבציה להגיע לחובלים.
<אריה וצלר: אז אני מאמין שזה ייתן את הפירות שלו.
<אריה וצלר: קציני ים, עדיין השם שווה את שמו.
<יחיאל שילה: לפני כשלושה-ארבעה חודשים היינו אצל מפקד חיל הים, הוא מאוד מאוד הביע שביעות רצון, לא רק על קציני ים, גם על מבואות ים וגם באשדוד.
<יחיאל שילה: מפגש עם התלמידים
<אלי רגב: ביקשנו באמת מספר קדטים שנמצאים פה.
<אלי רגב: פרט לשאדי שהגיע לבקשה שלי כולם נמצאים בעצם בקורס הכשרת בליפים או קורס גיבוש וביקשנו מהם לבוא לפה, אז הם נמצאים פה לפחות עד יום חמישי, אז לא הבאנו אותם ספיישל מהבית.
<אלי רגב: נתחיל בך, שאדי, אתה כבר פעם רביעית.
<שאדי: קוראים לי שאדי, מהכפר בית ג'אן, כפר דרוזי.
<שאדי: אני כבר שלוש שנים בבית הספר, סיימתי את א', ב', ג'.
<שאדי: לומד במגמת מכונה ימית.
עמרם מצנע: איך הגעת לפה?
עמרם מצנע: מי סיפר לך ש - - -
<שאדי: דבר ראשון, דוד שלי יותר גדול ממני הוא כבר בוגר בית הספר, יותר גדול ממני בשנה.
<שאדי: הוא סיפר לי על בית הספר ואני אמרתי שאני אתעניין.
עמרם מצנע: הוא משרת בחיל הים?
<שאדי: לא, הוא לומד י"ג-י"ד, הוא ממשיך בבית הספר, הנדסאי.
<שאדי: אז הוא סיפר לי על בית הספר והתעניינתי.
<שאדי: באתי לבית הספר ביום הפתוח ונרשמתי.
עמרם מצנע: מה הכי מוצא חן בעיניך בבית הספר?
<שאדי: הכול.
עמרם מצנע: הכי?
<שאדי: שיט, מכונה.
עמרם מצנע: ומבחינת רמת הלימודים, זה יותר גבוה מבית הספר שלמדת בבית ג'אן?
<שאדי: כן.
<שאדי: כשבאתי לפה לא הבנתי תנ"ך, לא ידעתי מה זה תנ"ך, הייתי יושב בשיעורים לא מבין כלום, לא ידעתי מה זה ספרות, ובכלל שפת האם שלי זה ערבית, באתי לפה ופתאום אני לומד הכול בעברית, אז התהפך לי משהו בראש.
<שאדי: אחרי זה הסתגלתי עם הלימודים ולאט לאט התחלתי יותר ויותר להשקיע.
עמרם מצנע: כשאתה בא הביתה נותנים לך כבוד או מזלזלים?
<שאדי: בטח שנותנים כבוד.
<שאדי: גם לפני נתנו לי כבוד.
<קריאה: דרך אגב, לידיעתך, יש כמה דרוזים שסיימו את בית הספר, חלקם שירתו בחיל הים.
<שאדי: שכן שלי חובל, קוראים לו סאלח.
<שאדי: דרוזי.
<שאדי: הוא היה בבית הספר, הוא בוגר בית הספר.
<שאדי: עכשיו סיימתי את התפקיד, הייתי סמש"ט, סגן משיט, של בית הספר.
<שאדי: יש משיט, שהוא אחראי על כל סדר היום של בית הספר, אחראי על כל בית הספר.
עמרם מצנע: חניך?
<שאדי: חניך, כן.
<שאדי: מחלקה ד', אני הייתי במחלקה ג', עכשיו עליתי למחלקה ד'.
<שאדי: ויש את סגן המשיט, שזה התפקיד שלי, זה אחראי על איכות הסביבה בבית הספר.
<שאדי: הוא אחראי גם על הקדטים אבל ממלא התפקיד של המשיט כשהוא לא נמצא בבית הספר.
<שאדי: יש את השליש שהוא אחראי על הזמנים, תורנויות, כל מיני, ניקיון גם, שהוא עושה את הפק"שים, פקודות שגרה, הוא ממנה תורנים במחלקה א', ב'.
עמרם מצנע: מה אתה רוצה לעשות כשתהיה גדול?
<שאדי: כשאני אהיה גדול?
<שאדי: אלוהים גדול.
עמרם מצנע: לא, אבל מה אתה רוצה לעשות?
עמרם מצנע: למה אתה שואף?
<שאדי: בחיל הים, מכונאי.
עמרם מצנע: קצין מכונה.
<שאדי: קצין מכונה.
<קריאה: זה של שנה הבאה?
<קריאה: קיבלתם עכשיו לקראת השנה הבאה?
<שאדי: לא קיבלנו.
<שאדי: קיבלתי את זה מחבר.
<אלי רגב: שאדי הוא היחידי שהבאתי אותו מהבית.
<ליאון: אני ליאון, מכרמיאל, אני עולה ל-ג', אני קטן בשנה משאדי, אני לומד במגמת אלקטרוניקה, אני אוהב אותה, מעניין אותי.
<אלי רגב: למה הגעת?
<ליאון: הגעתי לקציני ים.
<ליאון: כמו שאתה יודע, יש קורס בליפים, שאנשים שמתקבלים בכיתה י', עושים קורס בשביל לראות אם הם מתאימים.
<ליאון: בשנה שאני התקבלתי לבית הספר עשו גם קורס לאליפים.
<ליאון: בדקו גם אנשים שמצטרפים לבית הספר בשנה הראשונה, גם אותם רצו לבדוק חברתית והתנהגותית.
<ליאון: את הקורס הזה לא עברתי - - -
<יוחאי פלצור: מה, בהתנהגות?
<ליאון: בהתנהגות, כן.
<ליאון: יוחאי זוכר טוב.
<ליאון: אני ואבא שלי הלכנו ליוחאי, מנהל ההוראה, ואיך אני אגיד?
<ליאון: לא בכינו, אבל התחננו, סוג של כזה, שיקבל אותי לבית הספר.
<ליאון: הבטחתי לו שאני אעשה את כל השינויים וכל המאמצים ואני חושב שעמדתי בהבטחה שלי.
<ליאון: עכשיו הלימודים שלי בסדר גמור, טובים, סיימתי את השנה עם ממוצע 96, קיבלתי גם תפקיד טוב בכיתה, כמו שאתם רואים יש קדט ראשון, אז הייתי אחראי על הכיתה וחוץ מזה שאני אוהב את האלקטרוניקה, אני אוהב גם להפליג בים.
עמרם מצנע: למה היה חשוב לך להתקבל לבית הספר?
<ליאון: כי הרגשתי איזה שהיא משיכה לבית הספר, לא יודע למה.
<ליאון: בן דוד שלי גם למד פה במחזור נ"א, קצת ישן, לפני עשר שנים בערך.
עמרם מצנע: הוא המליץ לך?
<ליאון: הוא המליץ, אבל לא לקחתי את זה כל כך לתשומת לבי.
<ליאון: פשוט, לא יודע, כל כיתה ח', שנה לפני שמתקבלים לפה, פשוט חלמתי על המקום הזה, אני לא יודע למה.
<ליאון: היה את הרצון לבוא לפה.
<ליאון: אם לא היו מקבלים אותי, אני לא יודע מה הייתי עושה.
<ליאון: באמת שלא הייתי יודע מה הייתי עושה.
<סמיון: אני סמיון, אני מקרית חיים.
<סמיון: שמעתי על בית הספר מאח של חבר שלי, שהוא סיים פה בצי סוחר והתעניינתי.
<סמיון: באתי ליום פתוח, לראות איך זה פה והתקבלתי.
<סמיון: עכשיו אני לומד במגמת אלקטרוניקה, ממש אוהב את המגמה.
<סמיון: ולמרות שאני באלקטרוניקה, אני גם מפליג הרבה בסירות ולפני כמה ימים גם סיימנו פה קורס של משיט 21, עברנו.
עמרם מצנע: מה זה משיט 21?
<סמיון: זה לסנונית, מפרשית, רישיון.
<סמיון: סיימנו את הקורס הזה ועכשיו אני מקווה להצליח ביאכטה.
<קריאה: מה זה השרוך?
<סמיון: השרוך זה סימן של מצטיין על, שזה מי שיש לו ממוצע מעל 90 והתנהגות א'.
עמרם מצנע: כשאתה מגיע הביתה מכבדים אותך?
<סמיון: כן.
עמרם מצנע: לא צוחקים עליך שהתחלת ללבוש מדים מגיל צעיר?
<סמיון: לא, ההיפך, כי זה מקנה יותר כאילו עצמאות, יותר להסתדר בחיים, יותר מכבדים.
<אלון: לי קוראים אלון, אני גר בשלומי, ליד נהריה, למי שלא מכיר.
<אלון: לא מקום מוכר כל כך.
<אלון: אני עולה לשנה ג'.
<אלון: אני באתי לפנימייה בקורס בליפים, מה שאני עכשיו מפקד עליו.
<אלון: את קורס בליפים הראשון שלי לא עברתי.
עמרם מצנע: גם אתה לא עברת?
<אלון: אני, בניגוד לליאון, כמה שניסיתי לדבר עם מנהלים, הם לא היו מעוניינים לקבל אותי.
<אלון: אבל חזרתי עוד פעם לקורס בליפים ובשני התקבלתי.
<אלון: עכשיו אני מחכה לקורס בליפים השלישי שלי, ותק רציני בקורס בליפים.
<אלון: זהו, אני במגמת מכונה.
עמרם מצנע: עכשיו אתה צריך להחליט מי יתקבל ומי לא?
<אלון: אני נותן חוות דעת, כן.
<קריאה: מה השתנה מקורס הבליפים הראשון?
<אלון: האמת היא שבראשון לא באתי בצורה הכי טובה לבית הספר.
<אלון: כנראה לא הבנתי לפני שבאתי לפה באמת לאן אני מגיע.
<אלון: לא התנהגתי בצורה אחראית, לא התנהגתי בצורה נכונה.
<אלון: אחרי קורס הבליפים הראשון למדתי הרבה מהחבר שלי בקורס בליפים, אני מאמין שגם המדריך שלי בקורס הבליפים השני הסתכל והבין שבאמת לקחתי את הלקח מהקורס הראשון.
<אלון: אני שמעתי על בית הספר מאח שלי, בוגר.
<אלון: זהו.
<אלון: הוא המליץ לי לבוא לפה.
עמרם מצנע: מעניין, כולם - - -
<אלון: כמובן שהיה פה גם רצון אישי.
עמרם מצנע: כן, ברור, אבל ההיכרות הראשונית.
<אופק: אני אופק מכרמיאל.
<אופק: אני לומדת במגמת מדעי הים.
<אופק: שמעתי על בית הספר דרך חברה כשהייתי בכיתה ח' ואז באתי לכאן למבחנים בתור אליפית, התקבלתי ואז הייתה התנגדות של ההורים שלא רצו שאני אבוא לפנימייה ובסוף לא באתי בשנה הראשונה אחרי שהתקבלתי, ואז שנה לאחר מכן ניסיתי עוד פעם להתקבל, התקבלתי, עברתי קורס בליפים ולא ויתרתי להיכנס לפה ונכנסתי.
עמרם מצנע: ההורים נכנעו?
<אופק: כן, ועכשיו הם גאים בי ושמחים שהקשיבו לי.
<אופק: אני לומדת במגמת מדעי הים, אוהבת את המקצוע.
<אופק: עכשיו אני גם קדטית ראשונה בקורס בליפים, מפקדת, בשנה שעברה הייתי חניכה והשנה מפקדת.
עמרם מצנע: והחברות שלך לא צוחקות עלייך?
עמרם מצנע: מה את במדים, משחקת צבא?
<אופק: לא, הן גאות בי, הן יודעות שתמיד רציתי להיות בצבא, גם בהמשך הדרך, אחרי שאני מסיימת את השירות הצבאי גם להמשיך בקבע.
<אופק: הם ידעו את זה, שזו המסגרת בשבילי.
<יחיאל שילה: טל הוא האתיופי היחידי.
עמרם מצנע: הראשון גם?
<יחיאל שילה: לא.
<טל: שלום, אני טל, ממושב ליד אשקלון, בת הדר.
עמרם מצנע: זהו, ראיתי עד עכשיו רק צפונים.
<טל: הסיבה שבאתי לבית הספר היא בגלל שאני אוהב את הים, אני מאוהב בים.
<טל: הסיבה שאני אוהב את הים היא כי לא משנה מה, אפילו יקרה לי משהו בים, אני אוהב את הים כי הוא מחזיר לי, מה שאני משקיע בו הוא מחזיר לי בחזרה.
<טל: הסיבה של המרחק לא קשורה לכלום, הסיבה הזאת שאני מוותר להיות קרוב לבית, בגלל הים.
<טל: ממש כיף לי פה בבית הספר וכשאני פה בבית הספר אני מרגיש שייך ואני מרגיש שטוב לי פה.
עמרם מצנע: נולדת בארץ?
<טל: כן.
<טל: הים בשבילי הוא הכול, כמעט הכול.
<יחיאל שילה: יש לך בית ספר ימי ליד הבית, באשדוד.
<טל: כן, אני בדקתי את שניהם, פה זה גבר עליו.
<טל: גבר על אשדוד.
<טל: המרחק כאילו לא משנה, רק בגלל היחס והים והיחס יוצא פיצוץ של כיף ואני נהנה להיות בבית הספר, ויש לי פה חברים שלא משנה מה, בטוב וברע הם יהיו איתי ואני יכול להעיד גם על ליאון, שעזר לי, שהייתי הרבה פעמים בקשיים, ואני לא האמנתי שאני אמצא עוד חברים ופתאום יש לי חברים שאני אוהב אותם וכיף לי וגם סמיון שעזר לי הרבה פעמים.
<טל: פתאום אני מוצא סביבה שכיף לי לחיות בה.
<טל: לא שהייתי ליד הבית ואני אוהב רק את הבית, ככל שאני אוהב את הבית, מצאתי לי מקום דומה לבית ושכיף לי לחיות בו.
<טל: ההורים שלי גאים בי, כשאני חוזר עם מדים לבית, ואף אחד לא צוחק עליי והחברים שלי רואים שטוב לי אז הם גם שמחים בשבילי.
עמרם מצנע: הם מקנאים בך?
<טל: לא מקנאים, אבל הם שמחים.
<טל: הם שמחים שטוב לי, זה מספיק להם.
<קריאה: יש לנו מ"פ בשריון מהעדה האתיופית, אני חושב אחד הראשונים, בוגר שלנו.
<קריאה: ניסינו להביא אותו, בשביל להיות ראש גשר ולהביא חבר'ה לפה, זה לא כל כך הלך, אבל הוא עצמו מאוד מוצלח.
עמרם מצנע: אתה יודע שהטנק הומצא על ידי הימייה הבריטית, אז זה קשר כנראה בין הים לטנקים.
<יחיאל שילה: אתה יודע שבדרך כלל יוצאי אתיופיה, אני לא רוצה לדבר בהכללות, לא כל כך אוהבי ים, ואנחנו העברנו כרגע קורס שחייה להרבה תלמידים שלנו.
עמרם מצנע: טוב, הם באים ממקום שאין בו ים.
עמרם מצנע: יופי, תודה רבה לכם.
<אריה וצלר: יש פה נושא שאני חושב שהוא חשוב לכל עם ישראל ואני רוצה להתייחס אליו מאוד בקצרה.
<אריה וצלר: קודם כל שתי בקשות, אם אפשר.
<אריה וצלר: אנחנו עם עיריית עכו בבעיה של הפקעות שטחים, ולא מדובר על הפקעה של דונם או שניים, מדובר על הפקעה של כל הכנף המערבית והכנף המזרחית של בית הספר, כשהמשמעות היא שבית הספר לא יוכל להמשיך להתקיים.
<אריה וצלר: עם כל המאמצים שלנו להגיע איתם להסכמות, אין הסכמות, הם נחושים בדעתם.
<אריה וצלר: ואנחנו מכירים בבעיה של הערך הציבורי והיינו מוכנים ללכת לפשרות כואבות.
<אריה וצלר: פה היינו מבקשים את עזרתכם, אני אשאיר לכם את ההתכתבות האחרונה.
עמרם מצנע: אני אגיד לך, הנהלים הנקוטים זה שגופים ממשלתיים, יש ביניהם ויכוח, אז זה צריך להגיע ליועץ המשפטי לממשלה.
<אריה וצלר: או לבית המשפט.
עמרם מצנע: לא, בית המשפט לא יקבל אתכם לפני שלא תעברו קודם כל אצל היועץ המשפטי לממשלה.
<אריה וצלר: ברגע שמפרסמים ברשומות את ההפקעה, אני חייב להוציא צו מניעה - - -
עמרם מצנע: הם פרסמו כבר את ההפקעה?
<אריה וצלר: עוד לא, אבל הם הודיעו לנו.
עמרם מצנע: יש פה בעיה.
עמרם מצנע: גוף עירוני לא יכול להפקיע מגוף ממשלתי.
<אריה וצלר: למרות כל זאת, כבר עברנו איתם שלוש פעמים את החוויה והגענו לבית המשפט ועצרנו אותם.
<אריה וצלר: למרות כל זאת.
<אריה וצלר: אני אשאיר לכם את החומר, אם תוכלו לעזור לנו בנושא הזה, נשמח.
עמרם מצנע: אני אקרא את זה, אבל אני לא מאמין שאנחנו יכולים לעשות משהו.
עמרם מצנע: זה היועץ המשפטי לממשלה.
<יחיאל שילה: יכולים לערב את השר.
<אריה וצלר: את השרים עירבנו כבר.
עמרם מצנע: לא, אלה שרים שונים.
<אריה וצלר: זה ביטחון, תחבורה, חינוך.
<אריה וצלר: עירבנו אותם, מתחילה פעילות, אבל יכול להיות שעם לחץ ציבורי זה גם יעזור קצת, כי אנחנו מוכנים לפשרות, זה לא שאנחנו עוצמים עיניים לבעיה הציבורית, אבל לתת יד לסגירת בית הספר?
<אריה וצלר: בשום אופן לא.
<יוסי לוי: סליחה שאני מתערב, כחד צדדי, אריה, אל תביך את הוועדה, אל תשאיר להם, זה לא ייתן לך כלום.
עמרם מצנע: לא, זה לא בכוחנו.
<יוסי לוי: זה לא ייתן כלום, אתה סתם תביך את הוועדה.
<אריה וצלר: הבנתי, בסדר.
<אריה וצלר: נדבר על משהו יותר יפה.
עמרם מצנע: לא, אני אומר לך, היועץ המשפטי לממשלה זו הכתובת, לדעתי.
<אריה וצלר: אוקיי, ננסה גם את זה.
<יוסי לוי: אתה יודע שאנחנו מנסים גם לעזור מהצד שלנו.
<יוסי לוי: ואתה יודע ששמעון לנקרי יגיע לפה, אני מקווה, לאירוע עם המתנדבים של רפא"ל יחד איתכם, אבל אל תביך את הוועדה הזו.
<אריה וצלר: אני מקבל את העצה.
עמרם מצנע: להם גם היה סיפור, עם קרית ים, לא?
עמרם מצנע: בית משפט.
<יוסי לוי: כן.
<יוסי לוי: אנחנו לא חיים בוואקום.
<יוסי לוי: בגלל זה אני מנהל האחריות החברתית, אנחנו - - -
<אריה וצלר: חבר'ה, אבל מי שמרוויח בכל התהליכים האלה אלה רק עורכי הדין.
<אריה וצלר: על חזון החינוך הימי.
<אריה וצלר: אם תרשה לי, אני אומר כמה משפטים על הנושא.
<אריה וצלר: אני מוכרח לצטט את דוד בן גוריון לפני כולם.
<אריה וצלר: אני חושב ששלחתי לך את זה, אם אינני טועה: 'הים הוא חלק בלתי נפרד מארץ ישראל מבחינה יישובית, כלכלית, פוליטית.
<אריה וצלר: יש לראות בים התיכון לא את גבולה, אלא את המשכה של ארצנו.
<אריה וצלר: עתידה המשקי של ישראל צפון, בין היתר, בים'.
<אריה וצלר: את זה כתב דוד בן גוריון בשנת 32', בחוברת שנקראת 'לקראת הים', מצאתי אותה בארכיון.
<אריה וצלר: אלה דברים שנכתבו בשנת 32' ואנחנו היום רואים אותם.
<אריה וצלר: הים הוא לא גבולה המערבי של המדינה.
<יחיאל שילה: הוא לא סתם מנהיג עם חזון.
<אריה וצלר: הים הוא היום המשאב האסטרטגי, לדעתי, הגדול ביותר שיש למדינת ישראל עם פוטנציאל - - -
עמרם מצנע: זה עכשיו, זה לא מחייב הוכחה.
<אריה וצלר: שעל פי המחקר שקיבלנו מאפשר פוטנציאל של אלפי אם לא יותר מקומות עבודה לישראליים ולא לזרים, וכדי שיגיעו לתחום הזה צריך להתחיל להוריד את הידע והמידע הזה ולפתוח אותו גם בפני הנוער.
<אריה וצלר: הנוער היום לא חשוף לנושא הים.
<אריה וצלר: גם המבוגרים, רובם מכירים את המטקות, את הכפכפים ואת בגד הים, אבל העבודה בסביבה הימית אינה דומה לעבודה בסביבה היבשתית, צריך להכשיר את הנוער לעבודה בסביבה הימית, לעניין אותו ולפתוח לו את החלון הזה כדי שיותר תלמידים יתעניינו, יגיעו לחינוך הימי, ייכנסו למקצועות הלימוד השונים, חלקם יגיעו לאקדמיה, חלקם למכוני מחקר, חלקם לעבודה כהנדסאי, שזה המקצוע המרכזי שנדרש בכל התחומים.
<אריה וצלר: מדובר על ענף הספנות, שהרחבנו טיפה קודם את הדיבור, מדובר על מערכות ימיות, שזה הפעלת מערכות שלמות בתווך הימי והסטרט אפ הבא שכבר הולך ומתהווה זה החקלאות הימית.
<אריה וצלר: זה לא רק הדגים בים וביבשה, אלא זה האצות, זה הקונכיות.
<אריה וצלר: יש עכשיו את הישיבה באילת, עוד ישיבה דתית שנכנסת לתחום חקלאות ימית ורוצה לגדל את הקונכייה שמייצרת את הצמח של הציציות.
<אריה וצלר: הנושא הזה הוא נושא עדין שעד היום המדינה לא טיפלה בו.
<אריה וצלר: הים, מבחינתנו, הוא איזה שהוא פח אשפה גדול.
<אריה וצלר: הוא לא טופל אקולוגית, לא כלכלית, לא משפטית, עכשיו מתחילים לטפל.
<אריה וצלר: היום מדברים על מים כלכליים, מחוקקים חוקים, מדברים על ספנות חופית, מרחיבים.
<אריה וצלר: חקלאות ימית זה הרבה סטרט אפים אבל ניצנים.
<אריה וצלר: משרד החקלאות מדבר על השלשת כמות הדגים הנדרשת, שמשם יבוא החלבון העתידי, לא ממקום אחר.
<אריה וצלר: אצות, מפתחים בארץ אצות למניעת זיהום, תוצאת הנפט במי הים - - -
<יהודית גידלי: חשבתי לסושי.
<אריה וצלר: גם לסושי, דרך אגב.
<אריה וצלר: אנחנו מוכרים את הידע לחו"ל.
<אריה וצלר: ריבון העולם, בואו נפתח את המקומות האלה כאן, שיעבדו הישראלים שם.
<אריה וצלר: יש לנו את חקר ימים ואגמים, מכון אדיר לפיתוח, יש לנו באילת את מלח"י (מרכז לאומי לחקלאות ימית).
<אריה וצלר: אז הממשלה קיבלה החלטה לפתח את הביולוגיה ואת החקלאות הימית באילת, אבל אילת זה רק קצה המדינה, אני חושב שגם צפונה יש המון ואת החלון הזה לא פותחים לנוער.
<אריה וצלר: למשל ביולוגיה מלמדים היום, אז אתה לומד חי וצומח, אבל את החי וצומח בים לא מלמדים ו-70% מכדור הארץ זה ים, לא יבשה.
<אריה וצלר: אז אני נותן את זה כאנקדוטות קטנות, אבל הרעיון הוא - - -
עמרם מצנע: אוקיי, אנחנו נקדיש לזה זמן.
<אריה וצלר: זה דבר שהוא נכס לאומי ואני חושב שהמדינה צריכה להרים את זה.
עמרם מצנע: מה עוד?
<יחיאל שילה: אני רוצה להודות לך קודם כל שהגעת לביקור, יחד עם חברי הוועדה, שכנראה נתקעו בדרך.
<יהודית גידלי: אני אומרת שהם לא למדו ניווט ימי כנראה, אז הם לא הגיעו.
עמרם מצנע: האמת היא שזה חודש נורא עמוס.
עמרם מצנע: אבל על זה נעשה דיון נפרד.
עמרם מצנע: חבר'ה, באמת תודה רבה.
עמרם מצנע: אני מוכרח לומר שבדרך כלל כשאני יושב בוועדה רוב הנושאים מוכרים לי ואני מכיר אותם מניסיון כזה או אחר, התחום הזה מאוד אתגר מבחינת הידע והניסיון ורק לראות את חמישיית החבר'ה האלה, זה באמת מרומם את הלב, בעיקר כי מטפלים גם באוכלוסיות שבלי זה היו, איך אמר אחד הבחורים פה?
עמרם מצנע: מכרמיאל, נדמה לי, שאם הוא לא היה מתקבל בפעם השנייה שאתה קיבלת, אז הוא לא יודע מה הוא היה עושה.
<אריה וצלר: לעיתים שינוי הסביבה והמקום הוא קרש הקפיצה.
עמרם מצנע: גם מי שלא מגיע לפה, אבל רואה את החבר'ה האלה בסביבה הטבעית שבה הם גדלים ו - - -
<יחיאל שילה: עם המדים האלה.
עמרם מצנע: עם המדים ועם שביעות הרצון ועם החוויה, החוויה החיובית, אין לי ספק שזה מוסיף הרבה מאוד.
עמרם מצנע: אחד הדברים שאנחנו בוועדה לפחות שמנו לעצמנו כנושא מרכזי, וזה לא פלא, זה הנושא של סגירת פערים.
עמרם מצנע: אחד הדברים שהתנסיתי בהם בצורה מאוד מאוד בולטת, אני תמיד אומר, זה המרחק בין חיפה לירוחם, ואם אנחנו לא נצליח לסגור פערים בתוך החברה הישראלית החברה שלנו תתרסק - - -
<יחיאל שילה: והחינוך הפנימייתי הוא אחד המכשירים הטובים ביותר והיעילים ביותר לצמצום פערים.
עמרם מצנע: לצערי הרב מהאוכלוסיות האלה דווקא הוצאת הילדים מהבית והרחקתם מהסביבה הטבעית שלהם לסביבה חדשה נותנת הזדמנות שנייה חשובה מאוד.
<אריה וצלר: דרך אגב, גם החיים על כלי שיט, אפילו סנונית, העבודה בצוות - - -
עמרם מצנע: כן, ערכי משמעת, לתת אמון אחד בשני.
<אריה וצלר: אין לאן לברוח משם, אי אפשר להגיד 'אני לא משחק את המשחק'.
<יחיאל שילה: הם מגיעים לצבא יותר בשלים, יותר מוכנים, יותר מעוצבים.
<קריאה: אנחנו רואים את זה במקומות כמו נירים ובוסתן הגליל - - -
<קריאה: לא, נירים זה אתגרים עם רקע ימי.
עמרם מצנע: נירים זה מה שהשייטת עושה?
<יחיאל שילה: כן.
עמרם מצנע: טוב, תודה רבה לכולם.
עמרם מצנע: מבחינת סדר הזמנים, אנחנו יושבים פה עד 11:00, כשהכוונה היא לדון בחידושים, בשינויים, בנושאים השונים שעמדו על הפרק כדיון המשך, גם בביטול סעיף 11א, הנקרא בשפת העם חוק נהרי, וגם לפי סעיף - - -
<מירב ישראלי: 80, 81 זה נהרי, ו-82(1).
עמרם מצנע: 82(1) הנקרא בפי העם הליבה.
עמרם מצנע: הכוונה היא ב-10:30 להצביע על התיקונים בחוק נהרי.
עמרם מצנע: לגבי הליבה לא נצביע היום בכל מקרה ונקבע, אני מקווה, שעוד ביום רביעי או בתחילת שבוע הבא אפשר יהיה להצביע גם על זה.
משולם נהרי: על איזה סעיפים אנחנו מצביעים?
עמרם מצנע: על נהרי.
<יהודית גידלי: 81 ו-82 הצבעה ב-10:30, 80 רק דיון, הצבעה ביום רביעי במקרה הטוב, או בשבוע הבא.
<יהודית גידלי: תקבלו הודעה כמובן.
<קריאה: לא, 80 ו-81 מצביעים.
עמרם מצנע: מאחר שאני לא רואה את חברי הכנסת המייצגים את מוסדות הפטור, אז נתחיל אולי בסעיף 11א.
עמרם מצנע: כפי שעלה בדיונים הקודמים בעצם הצעת התיקון של משרד האוצר הייתה ביטול 11א, נקודה.
עמרם מצנע: אנחנו רוצים לתקן את זה בשני נושאים בלי כרגע להיכנס לניסוח, אחד, שהרשויות שתרצינה, לא תחויבנה, אלא תרצינה, תוכלנה לעשות את זה בנוהל תקציב ולא בנוהל תמיכות.
עמרם מצנע: זה הדבר הראשון.
עמרם מצנע: דיברנו על זה בפעם הקודמת.
משולם נהרי: מה אומרים המשפטנים?
עמרם מצנע: יש לנו פה נוסח שעומד ומאפשר את זה, כפי שזה מאפשר גם היום, דרך אגב, ברוב הרשויות.
משולם נהרי: מה אומרת היועצת המשפטית?
עמרם מצנע: נשמע אותה.
<מירב ישראלי: אחרי שיאמרו מה הנוסח אני אתייחס.
עמרם מצנע: הדבר השני, לבחון את האפשרות להחיל את זה בצורה מודרגת.
עמרם מצנע: אני מציע, מירב, תקריאי.
<מירב ישראלי: הנוסח שקיבלנו הבוקר, בעצם במקום הביטול של סעיף 11א בכלל, יש הצעה להחליף אותו, אז אני אקרא את ההצעה: (מקריאה): "השתתפות רשות מקומית בתקציבי מוסדות חינוך מוכרים לא רשמיים.