GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נועה היימן: גם בתקציב משרד החינוך יש קיצוץ של מיליארד וחצי שקלים.
<נועה היימן: מה זה הקיצוץ הזה?
<נועה היימן: היו אמורות להינתן תוספות של 10.5 מיליארד שקלים.
<נועה היימן: במקום לתת תוספת של 10.5 מיליארד, נותנים תוספת של 9 מיליארד.
<נועה היימן: אותו דבר בבינוי.
<נועה היימן: במקום לתת תוספת של לדעתי מיליארד שקלים שהיו אמורים להגיע לבינוי, נותנים תוספת יותר קטנה.
מוחמד ברכה: זאת אומרת הבינוי - - -
עמרם מצנע: לא, ביקשת שאלה, השאלה הייתה מובנת.
עמרם מצנע: עינב גוטרמן מכולנו משפחה, ולאחר מכן דורית חזן מארגון הגננות מחנכות.
עמרם מצנע: אני מבקש לתמצת כדי שאפשר - - -
<עינב גוטרמן: בוקר טוב.
<עינב גוטרמן: אנחנו כאן בעיקר בשביל להדגיש את ההיבט של הגיל הרך ומבקשים מהוועדה ובכלל מחברי הכנסת, להעלות את נושא הגיל הרך לראש סדר העדיפויות.
<עינב גוטרמן: הצפיפות בכיתות גני הילדים בגילאי 3 עד 6 היא ממש קשה.
<עינב גוטרמן: מדובר על 35 ילדים על גננת וסייעת, כשהסייעות לא עוברות הכשרה מתאימה.
<עינב גוטרמן: יש פער של 42% בין מידת ההשקעה שהמדינה משקיעה בתחום הגיל הרך, ומחקרים מלמדים שככל שמשקיעים יותר בגילאים הספציפיים האלה, מדברים על החינוך היסודי ועל היסודי, אבל המקומות שהכי קריטיים, השלב שהוא הכי קריטי להשקיע בו זה באמת השלב של הגיל הרך.
<עינב גוטרמן: זה מביא להגדלה של הרחבת התעסוקה, תעסוקת נשים, זה מביא לצמצום של פשע.
<עינב גוטרמן: באירלנד על כל יורו שמשקיעים מתקבלים בחזרה למעלה מ-7 יורו, כשמשקיעים בגיל הרך.
<עינב גוטרמן: לכן חשוב מאד שהמדינה תיקח את כל הנושא הזה, שהוא יחסית, לא יחסית אפשר לומר, מופקר – הנושא של הגיל הרך – פשוט תקדם אותו.
<עינב גוטרמן: כשמדובר על לצמצם את הכיתות של הילדים ל-25 ילדים.
<עינב גוטרמן: לחילופין להוסיף סייעת, לשים דגש על ההכשרה של הסייעות, על השכר של הסייעות.
<עינב גוטרמן: מחקרים מראים שהכשרה מקצועית נאותה מהווה את אחד הגורמים שתורמים באופן מובהק לאיכות הטיפול, לטיפול ובחינוך שהילדים מקבלים, לשלומם ולהתפתחותם.
<עינב גוטרמן: זאת אומרת שחייבים לצאת את הדגש על צמצום מספר הילדים בכיתות, הגדלת הצוות, הכשרה של הצוות, ואנחנו באמת קוראים לקיים פה דיון בוועדה - - -
עמרם מצנע: גם על חשבון העמקת המעבר לחינוך ממלכתי מגיל 3?
עמרם מצנע: את מבינה ששם ההשקעה היא עצומה.
<עינב גוטרמן: באיזה גילאים?
עמרם מצנע: מגיל 3.
שמעון אוחיון: 3-6.
עמרם מצנע: ההחלטה, על פי ועדת טרכטנברג, להכניס את מערך גיל 3-4 לחינוך ממלכתי, אני לא רוצה לקרוא לזה חינם, כי זה לא חינם, אבל ציבורי, היא השקעה עצומה בגיל הרך.
<עינב גוטרמן: ההחלטה של יישום ועדת טרכטנברג היא מבורכת והיא מקלה משמעותית על ההורים בישראל.
עמרם מצנע: האם לדעתכם להאט שם את הקצב?
<עינב גוטרמן: אבל צריך לשפר את זה, צריך לשפר.
<עינב גוטרמן: זאת אומרת - - -
עמרם מצנע: לא, בסדר, אבל בהינתן סכומי כסף נתונים.
<עינב גוטרמן: השאלה מה זה אומר.
<עינב גוטרמן: אם זה בא על חשבון - - -
עמרם מצנע: אני שואל אותך.
<עינב גוטרמן: אם זה בא על חשבון האיכות של החינוך שהילדים מקבלים, על חשבון זה שגננת לא יכולה להגיע לילדים שהם מתקשים - - -
עמרם מצנע: הרי אפשר במקום להוסיף בשנה נניח 1,000 כיתות גן, כמה זה?
עמרם מצנע: לעשות רק 500 ולהקטין בשני ילדים את הגנים.
עמרם מצנע: זו שאלה לגיטימית, אני רוצה לשמוע את דעתך.
<עינב גוטרמן: אני חושבת, כהורה אני אומרת שאני חושבת שטובת הילדים קודמת לטובתם של הורים ולטובתם של - - -
<עינב גוטרמן: ואם טובתם של ילדים דורשת - - -
עמרם מצנע: מה דעתך?
<עינב גוטרמן: זה מה שאני אומרת.
עמרם מצנע: לא, את לא אומרת, את אומרת אם.
<עינב גוטרמן: טובת הילדים.
<עינב גוטרמן: אם טובת הילדים - - -
עמרם מצנע: טובת הילדים, זה להכניס אותם בגיל 3 למסגרת ממלכתית?
<עינב גוטרמן: תלוי מה התנאים.
עמרם מצנע: בתנאים הקיימים?
<עינב גוטרמן: בתנאים הקיימים, חייבים שיפור.
עמרם מצנע: הבנתי, תודה.
עמרם מצנע: דורית חזן ואחריה דורית חגי.
<דורית חזן: בוקר טוב לכולם.
<דורית חזן: כגננת בפועל שחווה את אופק חדש כבר שלוש שנים, מתמודדת עם קשיים רבים שאף אחד לא נותן את הדעת עליהם, אני רוצה להביא לידיעתכם: לא די שלא תיקנו את עוולות האופק שהוחל בגנים לפני 5 שנים, אנחנו עומדים להחיל את אופק חדש בגני יוח"א תשע"ד.
<דורית חזן: הגננות קורסות, נלקחו מאיתנו 156 שעות של ניהול שהיו לנו, ואת כל ניהול הגן אנחנו עושות בשעות הפנאי.
<דורית חזן: הוסיפו לנו 3 שעות שבועיות פרונטאליות.
<דורית חזן: אפילו במתן 36 השעות שניתנו למורים נכשלה הסתדרות המורים ולא הצליחה לדאוג לתוספת הזאת לגבי גננות.
<דורית חזן: שעות הגננת - - -
עמרם מצנע: תראי, אין צורך להקריא לנו, קיבלנו את כל זה.
<דורית חזן: אני מקריאה - - -
עמרם מצנע: קיבלנו את כל זה.
<דורית חזן: אתה קיבלת.
עמרם מצנע: לא, אני ראיתי גם אצל זחאלקה.
<דורית חזן: אתה לא קיבלת את זה, אתה קיבלת משהו אחר.
<דורית חזן: אני מקריאה משהו שאני הכנתי לעצמי, מתוך דברים שלא נאמרים כאן.
<דורית חזן: השעה של הגננת עומדת על 60 דקות.
<דורית חזן: אני רוצה פשוט שמשרד האוצר ומשרד החינוך יידעו מה קרה בהסכמי אופק, כשהם אומרים 5 שנים אין להם תשובות עדיין ו-5 שנים גננות מתלוננות וקורסות תחת הלחץ של 35 ילדים, אתם אומרים.
<דורית חזן: בשדרות יש 36-37 ילדים.
<דורית חזן: הגננות נמצאות תחת לחץ של טילים.
<דורית חזן: גננת בחודש השביעי קורסת על הרצפה ואף אחד לא נותן לה תשובה.
<דורית חזן: אני מדברת בשם אותן גננות יוח"א, ששנה הבאה עומדים להגדיל את שעות החינוך השבועיות לילד מ-41 שעות שבועיות, ל-45 שעות שבועיות.
<דורית חזן: מגדילים את שעות העבודה של הגננת פרונטאלית, וזה לא מעניין אותנו.
<דורית חזן: גננת אומרת אני לא רוצה לעבוד בשעות האלה.
<דורית חזן: אני ממשיכה כדי לשמור על הרצף.
<דורית חזן: גננת עומדת על 60 דקות רצוף לאורך יום הלימודים, שעת המורה על 45 דקות עם הפסקות בין שיעור לשיעור.
<דורית חזן: בחשבון פשוט גננת עובדת שעה וחצי ביום יותר ממורה.
<דורית חזן: גננת יוח"א עובדת שעתיים יותר ממורה.
<דורית חזן: לפני מספר חודשים פניתי לשר החינוך לתאם עימו פגישה, ונעניתי – אין לי זמן.
<דורית חזן: עד עוד שלושה חודשים תנסי את מזלך.
<דורית חזן: זה לא בשבילי אני צועקת.
<דורית חזן: אני צועקת עבור למעלה מחצי מיליון ילדי גן.
<דורית חזן: עוד חודשיים תיפתח שנת הלימודים ואף אחד לא נותן את הדעת על הנזקים הקשים הנגרמים לילדי הגן.
<דורית חזן: אנחנו בחוסר כוח אדם, בצפיפות קשה, ברעש רב אם בשעת הארוחה, שאינה תואמת את המלצות משרד הבריאות ואם בהעדר פינה שקטה למנוחת רגיעה.
<דורית חזן: אל תוסיפו חטא על פשע, אל תכניסו עוד 1,950 גננות יוח"א ליום עבודה ללא הפסקה, המנוגד לחוק העבודה והמנוחה ולקריסה כללית.
<דורית חזן: 60,000 ילדים ליום הלימודים שאורחו בניגוד לחוק.
<דורית חזן: אגב, המענק משולם לגננות יוח"א בסוף שנה על שעות העבודה שלהן, וזה 3,500 שקלים ברוטו, מתוכם מקבלת הגננת 11.5 לשעה ברוטו.
<דורית חזן: הגננת לא רוצה להצטרף לרפורמה בתנאים האלה.
<דורית חזן: המפקחות לוחצות עליהן בניגוד להוראות חוזר מנכ"ל, ורוצות להעביר אותן למרחק של 30 קילומטר מהבית שלהן.
<דורית חזן: זה לא משנה שהן בנו את הגן במשך למעלה מ-15 שנה, הן עובדות עם האוכלוסייה, אומרים להם סעו 30 קילומטר, העיקר שתעבדו עד שעה ארבע, שלוש פעמים בשבוע נוספו להן עוד עבודה ארוכה.
<דורית חזן: מונחים על השולחן שלי עשרות מכתבי גננות המבקשות לפרוש מיוח"א, לעבור ליום לימודים רגיל עד השעה 14:00.
<דורית חזן: בשם אלפי גננות יוח"א, בשם אלפי הגננות בארץ ובשם כל הילדים – אני מבקשת שכל החברים שנמצאים כאן ייצרו דיון מעמיק, ולפני שאנחנו נגיע לתחילת שנה, כשהמפקחת סימה חדד מה-יפית שלחה מכתב הוראה למפקחות להגיד להן אתן נכנסות לאופק.
<דורית חזן: אל תיצרו חטא על פשע.
<דורית חזן: אנחנו לא יכולים להכניס את אותן גננות לכל כך הרבה שעות עבודה.
<דורית חזן: אנחנו נקרוס, וגננות מדברות על זה במשך 5 שנים.
<דורית חזן: אתם מתעלמים מאיתנו.
<דורית חזן: יושבים כאן הסתדרות המורים שזה הארגון היציג שלנו, תקראו להן לדיון מהיר בנושא הזה, לפני שאנחנו נתחיל את שנת הלימודים הבאה.
עמרם מצנע: דורית חגי.
<דורית חגי: אמנם נכון שאני מייצגת את הארגון היציג, אני רוצה לחזור ולהתייחס לנושא.
שמעון אוחיון: את מייצגת את הסתדרות המורים?
<דורית חגי: אני רוצה פה בדיון, לחבר מספר אמירות ששמעתי גם מחברי הכנסת וגם ממשרד החינוך ולומר, ובייחוד לחברת הכנסת גילה גמליאל, שבהחלט אני כנציגת הארגון היציג, אני מחברת בין הנושא של הצפיפות לבין המדיניות של משרד החינוך בהישגיות שבאה לידי ביטוי במבחנים הבין לאומיים.
<דורית חגי: ואני כורכת אה ב-אה, אחד בשני.
<דורית חגי: באמת, אי אפשר להטיל על מערכת החינוך יעד כזה חזק וכזה נחרץ להגיע להישגים, להגיע להישגים גבוהים לעומת ארצות ה-OECD במצב הנתון של הצפיפות בכיתות, כשהמורה בעצם, מקנה הידע באופן רשמי, עסוק בפיזור הקשב שלו ב-45 הדקות, בכל כך הרבה מטלות: ברישום הנוכחות, בבעיות משמעת, בפתאום תלמיד מתעסק עם משהו אחר, גם לתת מענה לשונות באוכלוסייה של התלמידים באותה כיתה, ואיך אפשר באמת לדרוש ממורה להגיע להישגים במבחנים של ה-OECD, כשהוא צריך לתת תשומת לב כל כך מרובה וכל כך הרבה קריטריונים בשיעור אחד, לכל כך הרבה תלמידים.
<דורית חגי: זה מצב שהוא לדעתי בלתי אפשרי.
<דורית חגי: אי אפשר הרי לבודד, איך אמר הסמנכ"ל, אי אפשר לבודד קריטריון בקריטריון.
<דורית חגי: אם רוצים להגיע להישגיות ולרמה פדגוגית נאותה בהשוואה לארצות ה-OECD, התנאי – פחות תלמידים בכיתה.
<דורית חגי: יותר משמעת בכיתה.
<דורית חגי: שהמורה יהיה נתון כולו לפדגוגיה.
<דורית חגי: אם חושבים שהקריטריון הכספי הוא הקובע, אז פחות מורים, פחות מבני כיתות, יותר צפיפות – לא נוכל כמורים להגיע להישגים הפדגוגיים הנדרשים.
<דורית חגי: ולכן המסקנה המתבקשת היא, למען רמת הילדים בישראל, שתרד רמת הצפיפות בכיתות.
עמרם מצנע: רג'א זעאתרה, בבקשה.
<רג'א זעאתרה: תודה.
<רג'א זעאתרה: כנציג ועדת המעקב לענייני חינוך ערבי, כמובן שהבעיה של הצפיפות בכיתות היא חוצה מגזרים, אבל היא מן הסתם יותר חמורה בחינוך הערבי.
<רג'א זעאתרה: אנחנו מדברים על אלפי כיתות שכורות, על אלפי כיתות שלא נועדו מלכתחילה להוות כיתות לימוד.
<רג'א זעאתרה: בסך הכל אנחנו מדברים על צורך של 9,000 כיתות, צורך שבו מכיר משרד החינוך, אבל משום מה בשל טיעונים תקציביים, עדיין אין תכנית.
<רג'א זעאתרה: אנחנו דורשים מהוועדה לקרוא למשרד החינוך בסיכום של הישיבה, לבנות תכנית חומש חדשה שתשים דגש בין השאר גם על עניין של בינוי ותשתיות, ובמוקד בניית 9,000 כיתות לימוד חדשות ביישובים הערביים.
עמרם מצנע: אהרון שמש, ארגון ההורים הארצי.
<אהרון שמש: בוקר טוב.
<אהרון שמש: אנחנו כארגון, זה אחד הנושאים שהכי מדוברים, לפחות שמגיעים מהשטח, מוועדי הורים עירוניים.
<אהרון שמש: הבקשה היא לטפל בנושא הזה וזה אחד הנושאים שהכי מדוברים, שזה באופן עקרוני.
<אהרון שמש: מה שנוצר לאורך השנים זה בגלל שאין פתרון לנושא הזה, אז נוצרים פערים בשטח.
<אהרון שמש: רשויות מסוימות עם אמצעים כלכליים מקטינות על דעת עצמן את הכיתות, כשבמקומות אחרים זה לא קורה, ואז בשטח יש מורים שמועסקים ללא תקנים, בצורה קצת בעייתית.
<אהרון שמש: והשטח מדבר, ובגלל זה צריך להסדיר את העניין הזה.
<אהרון שמש: אי אפשר להשאיר אותו במצב הקיים, כי הפערים הולכים וגדלים.
<אהרון שמש: אני יכול לתת דוגמא.
<אהרון שמש: במקום שאני נמצא בו, שאני גר בו, מועצה אזורית גדרות, הרשות היא יחסית ללא הרבה אמצעים אבל התושבים כן, ולכן הדבר שקרה שם זה שהחלטנו שהדבר המרכזי הוא הקטנת מספר הילדים בכיתות, ובזה הרשות משקיעה, וזה הדבר הראשון שמשקיעים בו, ויש 25 ילדים בכיתה.
<אהרון שמש: אבל הם מועסקים בצורה בעייתית.
<אהרון שמש: יש מצב שבו המורים, כל ההכשרה שלהם היא על מיומנות של עבודה עם 25-30 תלמידים, לא עם 40 תלמידים, וזה דורש מיומנות אחרת.
<אהרון שמש: זה דורש מיומנות אחרת לעמוד מול 40 ילדים, צריך כישורים אחרים וצורת עבודה אחרת.
<אהרון שמש: ולכן, צריך גם בזה לטפל.
<אהרון שמש: יש דרכים, אבל המורים היום לא מוכשרים לעמוד מול 40 ילדים ולנהל כיתה בצורה מיטבית.
<דורית חגי: ואם יהיו מוכשרים זה יעזור?
<אהרון שמש: אני אומר כרגע המצב הוא - - -
<דורית חגי: הבעיה היא לא הכשירות, הבעיה היא כמות.
<אהרון שמש: אני חושב שבמדרג יש אפשרויות לפני שמקטינים את מספר הילדים.
<אהרון שמש: אני מניח שזה משהו שכולם מסכימים עליו באופן עקרוני, אבל יש עוד דרכים שהן דרכי ביניים שאפשר לטפל בהן כדי שלא יהיה מצב של שרידות בכיתות גדולות.
<אהרון שמש: למשל יש כל מיני אמצעים טכנולוגיים היום שיכולים להיכנס לכיתות או שקיימים בבית הספר ואפשר אולי להשתמש בהם, דוגמת עת הדעת או יש עוד דוגמאות אחרות שעוזרים לתלמידים לקבל את הצרכים האישיים שלהם באופן סלקטיבי.
<אהרון שמש: אנחנו גם קוראים למדינה להעמיד יעד מספרי שמתקרב ל-OECD, לפחות בשנים הקרובות.
<אהרון שמש: זה אחד הנושאים שבעניינו הוא מאד מאד חשוב ומאד משמעותי.
<אהרון שמש: זהו.
עמרם מצנע: זיווה מקונן-דגו, בבקשה.
<זיווה מקונן-דגו: בוקר טוב.
<זיווה מקונן-דגו: בנושא של צפיפות הילדים, אנחנו יודעים שאוכלוסיות מוחלשות נפגשות, אבל כשמדובר בילדים עולים שנמצאים בתוך הכיתות והמורה לא יכולה להגיע אליהם, זה לא מפתיע אותנו שהפערים בקרב ילדים עולים הולכים וגדלים, כי המורה פשוט לא מגיעה אליהם, והם צריכים איזו שהיא התייחסות כמו ילד, אבל יותר מילדים אחרים, ועומס בכיתות זה פוגע.
<זיווה מקונן-דגו: משרד החינוך תיקצב במשך שנים, לפחות לגבי תלמידים מיוצאי אתיופיה, שעות עולים שבשנים האחרונות קיצץ אותן בכלל.
<זיווה מקונן-דגו: גם כשזה הגיע לרשויות המקומיות ולבתי ספר לא היו מעקב ובדיקה האם באמת הילד מקבל את השעות האלה, אבל גם כשאת זה מקצצים, אז אנחנו בכלל פוגעים באותם הילדים.
<זיווה מקונן-דגו: הנושא של הנגישות לאקדמיה: אנחנו יודעים וכולנו מסכימים שהפסיכומטרי הוא חסם, חוץ מזה שהוא תעשייה של - - -
עמרם מצנע: בסדר, אבל זה לא הנושא היום.
<זיווה מקונן-דגו: אבל הנושא של הנגישות לאקדמיה - - -
עמרם מצנע: לא, לא, זה לא הנושא.
עמרם מצנע: הנושא היום הוא צפיפות כיתות ושכר מורה, זה מה שביקשו לפחות חברי הכנסת.
עמרם מצנע: אנחנו נייחד הרי דיון בשבוע הבא לנושא המגזר האתיופי במערכת החינוך.
<זיווה מקונן-דגו: ואני רוצה להגיד גם בנוסף, שבתי ספר או אוכלוסיות חזקות יכולות לממן את הסייעות בתוך הכיתות, לפחות בכיתות המוקדמות של כיתה א' וב', ולצמצם את הפערים ולתת מענה לעומס בכיתות, כשהאוכלוסיות האחרות, החלשות יותר, לא מגיעות לזה בכלל.
עמרם מצנע: אמנון רבינוביץ.
<אמנון רבינוביץ: שלום לכולם.
<אמנון רבינוביץ: אני מייצג את תנועת המורים החדשה, אני אמשיך רק את דבריו של חבר הכנסת שמעון אוחיון.
שמעון אוחיון: בבקשה, אבל מה זה תנועת המורים?
שמעון אוחיון: תיתן מילה על תנועת המורים.
<אמנון רבינוביץ: מילה על תנועת המורים: תנועת המורים זה גוף חדש שקם בחצי השנה האחרונה, שמנסה להביא קול ערכי, פדגוגי, חינוכי של מורים, שמתעסק לא רק בשכר בזכויות אלא גם בכל מיני סוגיות חינוכיות ומדיניות חינוך שעל הפרק.
<אמנון רבינוביץ: אני אמשיך את דבריו של חבר הכנסת שמעון אוחיון בהתחלה.
<אמנון רבינוביץ: יש באמת הרבה מאד מחקרים שמראים שהקטנת הכיתות דווקא לא מעלה את הישגי התלמידים.
<אמנון רבינוביץ: צריך להגיד את זה, בסדר?
<אמנון רבינוביץ: צריך להגיד את זה, ויש מחלוקת בין החוקרים.
<אמנון רבינוביץ: חבר הכנסת שמעון אוחיון הראה למה יש כל מיני מחקרים חדשים ולמה הדבר הזה צריך לעלות לשיח הציבורי.
<אמנון רבינוביץ: הוא גם מאד חזק בשיח האקדמי.
<אמנון רבינוביץ: אני רוצה להמשיך את דבריו של חבר הכנסת, ולהגיד שיש סיבה אחרת מאד משמעותית, שאנחנו לא דיברנו עליה מספיק בדיון הזה, והסיבה הזאת היא סיבה ערכית-חינוכית-פדגוגית, והיא זו שכשאתה מלמד 40 ילדים בכיתה, או אפילו שתחשבו על מרצה באוניברסיטה שמלמד 300 איש, אפשר להעביר ידע מצוין, אבל אי אפשר להבנות זהות ערכית, אי אפשר לייצר דיונים משמעותיים בכיתה.
<אמנון רבינוביץ: תחשבו, אנחנו פה יושבים עכשיו 20 איש, אם היו נוספים עוד 10 אנשים שאנחנו רוצים לחנך אותם להיות אנשים דעתניים, ביקורתיים, הומניסטיים, שמביעים את עצמם, שהם אקטיביים בכיתה, שהם לא רק פסיביים וקולטים ידע, אנחנו לא נוכל לעשות את זה.
<אמנון רבינוביץ: הסיבה העיקרית להקטין את הכיתות והסיבה שרוב המדינות המערביות הקטינו את הכיתות, זה זה שהם רוצים לפתח אזרחים הומניסטיים שיש להם מודעות חברתית, שיש להם רגישות לאחר, שהם חורטים על דגלם סיבה ערכית, לא סיבה של ציונים, סיבה ערכית.
<אמנון רבינוביץ: בגלל זה בסינגפור יש 50 ילדים בכיתה וזה אחלה, כי בסינגפור יש תרבות צייתנית.
<אמנון רבינוביץ: אבל מדינת ישראל לא רוצה לפתח תרבות צייתנית, להיפך, היא רוצה לפתח תרבות מחלוקת.
<אמנון רבינוביץ: תרבות שבה הילדים חיים בחברה פלורליסטית ויודעים להכיר בדעתו של האחר.
<אמנון רבינוביץ: וכדי שילד יידע להקשיב לחבר שלו בכיתה, הוא לא יכול לעשות את זה גם לא עם 30 תלמידים.
<אמנון רבינוביץ: קבוצה אמיתית אפשר לבנות עם 20 תלמידים, שבה יש תהליך שבו הילד מתפתח על ידי דיון ועל ידי כל מיני פרקטיקות חינוכיות ופדגוגיות, שבהן הילד חשוף לקבוצת השווים שלו, כי קבוצת השווים היא זו שהיא משפיעה על ההתפתחות הערכית של הילד.
<אמנון רבינוביץ: וכדי לפתח תהליך משמעותי בקבוצת השווים, שבו המורה הוא מנחה והוא מלווה את התהליך החינוכי, אנחנו חייבים להקטין את הכיתות.
<אמנון רבינוביץ: ולכן אני מתחבר למה שאמר נציג משרד החינוך ואומר שהדבר הזה צריך להיות אחד היעדים הכי חשובים שיש למדינת ישראל בזמן הקרוב, כדי שאנחנו נוכל להיות חברה מוסרית וטובה יותר.
<אמנון רבינוביץ: תודה.
עמרם מצנע: חברת הכנסת זועבי, את רוצה לומר משהו?
עמרם מצנע: את לא חייבת.
חנין זועבי: לא, תודה, אני רק מקשיבה היום.
עמרם מצנע: אני ברשות
עמרם מצנע: כם רוצה לומר כמה מילות סיכום.
עמרם מצנע: קודם כל תודה לחברי הכנסת שהעלו את הנושא הזה לדיון.
עמרם מצנע: אין ספק שכשבאים לדון בכל התחומים ובכל הנושאים שה-OECD מציב בפנינו בעצם תמונה של מצבנו האובייקטיבי אל מול מדינות ה-OECD, כשרוצים לדון בכל המכלול ולא רק בפרמטר מסוים, זה בעצם דיון במערכת החינוך.
עמרם מצנע: ואני מניח שאנחנו, הייתי אומר כנס הכנסת הזה אומר להיגמר, אבל בטח בכנס הבא, אחרי שגם נגמור את העניינים עם התקציב ויהיה לנו קצת יותר זמן, לכולנו, לעסוק באמת בדברים היותר - - -
מוחמד ברכה: אולי יהיה לנו יותר זמן, אבל לא יהיה במה להוציא.
עמרם מצנע: לא, זה קורה כל שנה ואנחנו מכינים את התקציב לשנה שלאחריו, אבל אני חושב שכן.
עמרם מצנע: הבעיה היא תמיד רק כסף.
עמרם מצנע: הבעיה האמיתית היא מה עושים עם הכסף ואיזה סדרי עדיפויות קובעים.
עמרם מצנע: ורק כשאתה עושה באמת איזה שהוא מיצוי של הדברים שנאמרו פה, אז אתם רואים את ההתלבטות שיש.
עמרם מצנע: אני תמיד, בהיותי ראש עיר, תמיד אמרתי למי שנכנסו אלי ותמיד נכנסו אלי כאלה שרצו כסף.
עמרם מצנע: לא משנה באיזה צורה, במזומן, ישר ביד, ב-CASH, רצו.
עמרם מצנע: ותמיד אמרתי אתם יודעים מה, אני שם פה עכשיו מיליון שקלים על השולחן – מה אתה עושה איתם?
עמרם מצנע: ואז פתאום מה שהוא רצה לעשות ולזה הוא בא – הפך להיות עדיפות ג' ו-ד'.
עמרם מצנע: כי בסוף השאלה היא סדרי עדיפויות – מה אנחנו רוצים להשיג כמובן, הצבת מטרות, ולאחר מכן מה עושים עם האמצעים שעומדים לרשותנו.
עמרם מצנע: אני יודע שיש ויכוח האם מספר תלמידים פר מורה, מה שנקרא גודל הכיתה, הוא הדבר החשוב ביותר.
עמרם מצנע: אני אבל שם את הוויכוח בצד וחושב שכולנו נסכים שככל שמספר התלמידים פר מורה יותר קטן, יותר טוב.
עמרם מצנע: אין בזה ספק בכלל.
עמרם מצנע: אני חושב שהיטיב להסביר את זה אמנון ואין על זה ויכוח.
עמרם מצנע: יש שינויים, אמנם הם מינוריים בשנים האחרונות, אבל איזה שהוא כיוון לפחות שאפשר בהחלט לעודד אותו.
עמרם מצנע: אני חושב גם כן, כפי שנדמה לי אתה אמרת, חבר הכנסת זחאלקה, שבסוף איכות המורה זה הדבר המרכזי ביותר, בין אם זה 10 תלמידים או 40 תלמידים.
עמרם מצנע: איכות המורה זה הדבר הכי חשוב.
עמרם מצנע: עכשיו, איכות המורה זה לא רק הכשרה שלו, זה כמובן מי הוא, עם איזה מטען הוא בא, גודל הכיתה, הפדגוגיה, כיצד מעבירים שיעור, הרפורמות בתהליכי הרכשת הידע ופיתוח הסקנות וכושר הלמידה.
עמרם מצנע: מכל מה שדיברנו, יש גם בעיה במערכת החינוך הישראלית שהיא מאד מאד מאד רב גונית, והסטטיסטיקות הכלליות לא אומרות כלום חוץ מאשר מחקרים אקדמאים.
עמרם מצנע: הבעיה היא לא הסטטיסטיקות של הממוצעים.
עמרם מצנע: כי בסופו של דבר הממוצע, מושכים אותו כנראה, הוא נמשך כלפי מטה בגלל כיתות קטנות מאד שיש בממלכתי דתי ובחרדי, וזה משפיע כמובן על הממוצע.
עמרם מצנע: מה שצריך לבדוק כמובן זה פיזית את מספרי הילדים בכיתה ואם משרד החינוך באמת בשנים האחרונות, על פי החלטת ממשלה, מקיים כל מיני תכניות להורדת המספר – זה לפי דעתי צריך להימשך.
עמרם מצנע: אני כבר ביקשתי ואני מבקש פעם נוספת, אנחנו גם נרשום את זה בסיכום, לקבל ממשרד החינוך מוקדם ככל שאפשר, מה המשמעות לקחת את אותם 9% של כיתות שבהן יש יותר מ-35 ילדים, ולהוריד אותן מתחת ל-35 ילדים, ובלי שזה משפיע.
עמרם מצנע: זאת אומרת המשמעות התקציבית ללא הבינוי.
עמרם מצנע: כי אני בתשובה באמצע לחברת הכנסת חנין, אמרתי – אני לפחות מאמין שהשלבים צריכים להיות קודם כל להוריד את מספר הילדים פר מורה.
עמרם מצנע: כמובן צריך גם לבנות כמה שיותר, אבל פה חסרות לנו כל כך הרבה כיתות.
עמרם מצנע: מה זה חסרות דרך אגב, הרי הילדים לומדים, רק שהם לומדים בתנאים לא ראויים.
עמרם מצנע: זה לא שילדים לא לומדים.
עמרם מצנע: כשאני הייתי צעיר היה, מי שזוכר, אין פה כאלה, אבל מי שזוכר את המשמרת השנייה, שמדינת ישראל לא יכלה - - -
שמעון אוחיון: למדתי שם שנה וחצי, במשמרת שנייה.
עמרם מצנע: משמרת שנייה מתחילים בשתים עשרה, באחת, מתחילים בית ספר.
עמרם מצנע: זו הייתה חוויה מפוקפקת מאד.
עמרם מצנע: היום יש לכל ילד כיתה.
עמרם מצנע: הבעיה היא כמובן הכיתות, ואני גם מכיר את הקרוואנים ואת הדירות השכורות ואת כל הדברים האלה.
<דורית חזן: וגנים.
עמרם מצנע: וגני ילדים.
עמרם מצנע: תראו, גני ילדים בונים בשנה האחרונה בקצב מטורף שלא בנו מעולם, ולכן אין ספק שהשלב הבא צריך להיות כמובן הורדת הילדים בגן, נושא של הטיפול בגננות, בסייעות.
עמרם מצנע: אין חילוקי דעות, דרך אגב, בשום מקום על כך שהפירמידה צריכה להיות הפוכה.
עמרם מצנע: ההשקעה צריכה להתחיל מהגיל הרך, שם נקבעים היסודות, בכיתות היסוד ואחר כך כמובן בתיכון ולאחר מכן באקדמיה.
עמרם מצנע: ילדים שכבר עומדים על דעתם ויכולים להשתמש יותר טוב באמצעים שעומדים לרשותם, ילדים מבינים זה כבר ילדים יותר גדולים.
עמרם מצנע: הילדים הקטנים, מה שאתה מטביע, מה שאתה עושה, בזה אין כמעט ספק.
עמרם מצנע: כפי שאמרתי אנחנו הולכים לדון ביום רביעי בחינוך הערבי, בשבוע הבא בחינוך האתיופי; וגם בכינוס הבא של הכנסת - שיבוא עלינו לטובה אחרי החגים - נכנס יחד עם משרד החינוך, חברי הכנסת, נציגי הארגונים השונים, כדי באמת לנסות ולמקד, לחייל את הנושא הזה של סדרי העדיפויות, כי על זה בעיקר אנחנו יכולים להשפיע.
עמרם מצנע: הדיון הוא בנושא הספריות הציבוריות, מתוך הצעת חוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים – שם יפה לחוק ההסדרים – להשגת היעדים התקציביים לשנת 2014-2013.
עמרם מצנע: הצעת החוק בעצם דוחה את מימוש תקצוב חוק הספריות, שהיה צריך להיגמר השנה, לעוד שנתיים.
עמרם מצנע: זה בעיקרון.
עמרם מצנע: המלל והמילים, תיכף נעבור עליהם.
עמרם מצנע: אני הייתי רוצה לשמוע את משרד האוצר.
<אריאל יוצר: שלום, צהריים טובים, אריאל יוצר, רכז תרבות וספורט באגף התקציבים.
<אריאל יוצר: מה שמובא כאן לדיון לפני הוועדה, למעשה, כמו שציינת, בשנת 2007 חוקק חוק הספריות הציבוריות, וקבע, אם יורשה לי לומר, באופן חריג, בהשוואה לחוקים אחרים במדינת ישראל, תקציב ספציפי לתחום הספריות הציבוריות.
<אריאל יוצר: דיברנו פה לפני תחילת הדיון, ואמרתי את זה גם - - -
עמרם מצנע: חריג חיובי, צריך לציין.
<אריאל יוצר: חריג.
<אריאל יוצר: כן, לא אמרתי חריג שלילי.
<אריאל יוצר: אבל באופן חריג לנורמה של - - -
עמרם מצנע: לנורמה של משרד האוצר.
<אריאל יוצר: לנורמה של החקיקה במדינת ישראל, שככלל התקציב נקבע בחוק יסודות התקציב, וכאן בהחרגה יש קביעה ספציפית של תקציב לתחום מסוים.
<אריאל יוצר: וקבע שבשנה הראשונה של החלת החוק, קרי במעבר בין 2007 ל-2008, יוגדל תקציב הספריות ב-13 מיליון שקל, ולאחריו, כל שנה ב-11 מיליון שקלים.
<אריאל יוצר: למעשה, עד שנת 2014, שבה יתייצב תקציב הספריות על 76 מיליון שקלים.
<קריאות: 85 מיליון שקלים.
<אריאל יוצר: סליחה, 85 מיליון שקלים.
<אריאל יוצר: ושם יעמוד ויתייצב.
<אריאל יוצר: למעשה, מבדיקה שאנחנו ערכנו על מצב הספריות הציבוריות והשיפור במצבן התקציבי, אנחנו ראינו שפעם אחת, למעשה, כמעט הגדלה של התקציב בפי חמישה מהתקציב הבסיסי שהיה בתחילת החוק.
<אריאל יוצר: יש גידול גם במספר הספריות וגם במספר הקוראים הפעילים.
<אריאל יוצר: ולכן, לאור המצב התקציבי הקשה שנמצאת בו מדינת ישראל, ולצד, באמת אני אומר, באופן כן, הניסיון לא לפגוע בעולם התרבות או בתקציב התרבות.
<אריאל יוצר: התרומה המינימלית שאנחנו יכולנו למצוא, שחשבנו שמחד לא תגרום נזק קשה לתחום שנמצא, בוודאי באופן יחסי וגם באופן אבסולוטי, במצב טוב.
<אריאל יוצר: ומאידך, תבטיח את השלמת התקציב, לכשאני מקווה שהמצב התקציבי של מדינת ישראל ישתפר.
<אריאל יוצר: ביקשנו להביא לאישור הכנסת את תיקון החקיקה שקובע שהמנה האחרונה, למעשה תינתן בשנת 2015.
<אריאל יוצר: זה כתוב במפורש בחוק, שהמנה האחרונה תינתן בשנת 2015.
<אריאל יוצר: גם הסכום שלה כתוב.
<אריאל יוצר: ומודגש שהתוספת תביא, למעשה, את גובה התקציב שאליו התכוונו להביא את תקציב הספריות הציבוריות בשנת 2014, לגובה התקציב בשנת 2015.
עמרם מצנע: החוק הקיים אמור היה להשלים את התקציב ב-2014 - -
<אריאל יוצר: כן.
עמרם מצנע: - - או ב-2013?
<קריאה: ב-2013.
<מירב ישראלי: לא - - - ב-2013.
<אריאל יוצר: ב-2013, סליחה.
עמרם מצנע: ב-2013?
<אריאל יוצר: כן, נכון.
עמרם מצנע: זאת אומרת, דוחים אותו - -
<קריאה: ל-2015.
<מירב ישראלי: שנתיים.
עמרם מצנע: - - ל-2013 ול-2014 כמכלול אחד, - -
<אריאל יוצר: אמת.
עמרם מצנע: - - ו-2015.
עמרם מצנע: כן, משרד התרבות והספורט.
<שמעון אלקבץ: שמעון אלקבץ, שלום אדוני היושב-ראש, ראש מינהל התרבות.
<שמעון אלקבץ: אני חייב לציין שני דברים מרכזיים: האחד, עולם הספריות הציבוריות בשנים האחרונות תפס תאוצה גדולה מאוד.
<שמעון אלקבץ: זה תחום שמשגשג.
<שמעון אלקבץ: במדינת ישראל קיימות היום 220 רשתות של ספריות ציבוריות, שמאגדות בתוכן למעלה מ-680 ספריות.
<שמעון אלקבץ: לפחות 12 מיליוני ספרים - - -
עמרם מצנע: מה זו רשת?
עמרם מצנע: רשת זו רשות מקומית?
<שמעון אלקבץ: רשת זה, שלמשל, בעיר מסוימת, בתל אביב יש 12 ספריות, - -
עמרם מצנע: x.
עמרם מצנע: אז זה ישוב.
<שמעון אלקבץ: - - אז זו נחשבת.
<שמעון אלקבץ: וגם ביישוב קטן או במועצה אזורית – 220 רשתות שכוללות בתוכן 680 ספריות.
עמרם מצנע: ציבוריות.
<שמעון אלקבץ: זאת אומרת, זה המספר.
<שמעון אלקבץ: 680 ספריות ציבוריות.
<שמעון אלקבץ: נתנו שירות – 15% מתושבי ישראל שאלו ספרים בספריות הציבוריות ב-2012.
<שמעון אלקבץ: ויותר מ-837 אלף אזרחים השתתפו בפעולות תרבות בספריות.
<שמעון אלקבץ: במסגרת החוק, מעבר למימון הרכש של הספרים בספריות הציבוריות, אנחנו גם דואגים לכך שהספריות, הן הפכו כבר, למעשה, בשנים האחרונות, למרכזי תרבות.
<שמעון אלקבץ: אז כל פעולות התרבות שמתקיימות בספריות מבוצעות במסגרת החוק.
<שמעון אלקבץ: אנחנו רק השבוע סיימנו את חודש הקריאה, השרה דיברה על זה.
עמרם מצנע: התקציב הזה, שהוא מחולק בטח על פי איזשהם קריטריונים לרשויות, הוא כולל גם רכישה, רכישת ספרים.
<מרים הילר: בעיקר.
<שמעון אלקבץ: סתם, כדי לסבר את האוזן, מתוך תקציב של 75 מיליוני שקלים, 58 מיליוני שקלים הולכים לטובת רכש הספרים, התוכנות, האינטרנט, פעולות התרבות, השתלמויות והכשרת ספרנים, שיווק.
<שמעון אלקבץ: כל זה זה החלק הארי של התקציב – 58 מיליוני שקלים.
<שמעון אלקבץ: יש סכום של ארבעה מיליוני שקלים שמיועד לטובת שיפוצים והצטיידות.
<שמעון אלקבץ: אנחנו משפצים מידי שנה עשרות ספריות, ומספקים - - -
עמרם מצנע: נו, בארבעה מיליון שקלים, כמה כבר אפשר?
<קריאה: ארבעה וחצי - - -
<מרים הילר: השתתפות.
<שמעון אלקבץ: תראה, אנחנו לא נותנים מאה אחוז של השיפוץ, אבל בהחלט סכומים שנעים סביב מאות אלפי שקלים.
<שמעון אלקבץ: אז זה, מה שנקרא - - -
עמרם מצנע: בתקצוב יש איזושהי דיפרנציאציה ליישובים בפריפריה, ליישובים סוציו-אקונומי נמוך?