GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יונה רחמים: בעיה קשה מאוד.
<יונה רחמים: להחזיק בית ספר שהוא בעלות של סולר, קודם כל הוא לא מספק את החשמל, יש הרבה מאוד תקלות באמצע - - -
עמרם מצנע: זה ביישובים המוכרים או הלא מוכרים?
<יונה רחמים: גם המוכרים וגם הלא מוכרים.
<עמירה חיים: פה יש חשמל.
<יונה רחמים: פה יש חשמל, אבל פה שהייתם, שם יש שני בתי ספר חדשים, אין.
<יונה רחמים: אין חשמל, בבתי הספר שלנו אין חשמל, חדשים ואין חשמל.
<יונה רחמים: אנחנו רצים שלוש שנים מול חברת חשמל, תשתיות, בעיות, צמתים משתנים, מע"צ, יש הרבה בעיות בתוך הסיפור הזה, עלות של גנראטור ביום זה 2,000 שקל, 2,000 שקל ואנחנו כבר הגענו להוצאה של כמיליון שקל הוצאה על סולר בשתי המועצות ביחד.
<יונה רחמים: גם הנושא של אחזקה.
<יונה רחמים: אני מקווה שבמסגרת שלי לפחות אנחנו הולכים לבנות שלושה בתי ספר השנה, קיבלנו את הפרוגראמות והעברנו את המסמכים ואני מקווה שיהיה לזה תקציב.
<יונה רחמים: גן רחמה בירוחם, אנחנו הולכים להקים שם יישוב בשעה טובה, כבר נחתמו הסכמים עם הרשות, עם התושבים.
<יונה רחמים: אז גם ירוחם תרמה את חלקה בעניין הזה.
<יונה רחמים: מסביב לחינוך מתפתח יישוב, קהילה, וסך הכול המטרה היא חיובית מאוד.
<יונה רחמים: בהזדמנות זאת אני באמת חושב שנעשו דברים וביחד איתכם בטח נגיע הלאה.
<יונה רחמים: אנחנו צריכים להשלים את המלאכה, חסרים לנו עוד כ-20 בתי ספר ועיקר הבעיה זה הנושא של בניית גני הילדים.
<יונה רחמים: אין הסעות של גילאי 3 והלאה.
<יונה רחמים: מעבר לזה, מה שאנחנו רואים, מרכז השירותים פה, זה המקום היחידי שאנחנו בונים שתי כיתות גן, כי השאר רוצים להעביר אותם ולבנות בתוך השכונות עצמן.
<יונה רחמים: בשכונות עדיין אין תשתיות ואין פרוגרמה של תכנית מתאר מפורטת, אין ברוב היישובים, כאשר יש לנו בעיה בנושא של יישום ההחלטה של חוק חינוך חובה במסגרת.
<יונה רחמים: תקציבים יש במשרד החינוך, אמרו לי גם בזמנו, מתי שאתם רוצים לגני הילדים, ואנחנו לא מנצלים את זה בגלל הבעיות בשטח.
עמרם מצנע: יש גני ילדים פרטיים?
<עמירה חיים: לא.
<עמירה חיים: אין דבר כזה.
<שמעון אזולאי: אין מבנים פה.
עמרם מצנע: גן ילדים פרטי יכול להיות גם בבית.
<עמירה חיים: לא אישרנו להם, לא נתנו להם אישורים.
עמרם מצנע: אין גנים פרטיים?
עמרם מצנע: גם לא של עמותות?
<יונה רחמים: לא, אין.
<יונה רחמים: במסגרת של אבו בסמה אין לנו.
<יונה רחמים: אני רק אומר, אני בטוח שמהסיור הזה רק תשכילו ותודה רבה לכל העוסקים במלאכה, עמירה.
<עמירה חיים: אנחנו נצא עכשיו בתוך בית הספר ונצא.
<שמעון אזולאי: אל"ף, מה שקורה במגזר הבדואי והשירותים היום, זה ללא ספק פרי של עבודה משותפת ושל שיתוף פעולה נפלא בין המחוז והמועצה ואורט.
<שמעון אזולאי: אתה גם מכיר את זה מהשנים שחלפו בירוחם.
<שמעון אזולאי: אבל הסוגיה המרכזית היום, שהיא מעיבה על העשייה, זה הנושא של כוח אדם.
<שמעון אזולאי: היום כוח אדם, נדמה לי לפחות 50%, בא מהצפון, ואלה אנשים שביום שימצאו עבודה בצפון, באותו יום הוא מודיע למנהל 'אני לא בא מחר' וזה מציב בפנינו אתגר של הכשרת מורים, עד כמה שאפשר מבני המקום.
<שמעון אזולאי: בשנים האחרונות השגנו, יחד עם המועצה, תרומה מאוד נכבדה שבעזרתה הכשרנו קבוצה של סטודנטים וליווינו אותם באופן מאוד הדוק, כך שהיום הם משמשים בהוראה בבתי הספר ופותרים בעיה.
<שמעון אזולאי: המהלך הזה, לא היינו יכולים להמשיך אותו, כי התורם כבר נעלם יחד עם - - -
<קריאה: זה נקרא קרן גולדמן.
<שמעון אזולאי: כן.
<שמעון אזולאי: וזה נפסק.
עמרם מצנע: למרות שסך הכול בארץ יש עודף גדול במורים מהמגזר הערבי.
<שמעון אזולאי: לא בדרום.
<שמעון אזולאי: זה בדיוק העניין.
עמרם מצנע: חלק גדול הולך לבתי ספר להוראה ולא מוצא עבודה.
<שמעון אזולאי: כן, ולדרום מגיעים וזה זמני.
<שמעון אזולאי: כלומר אנחנו מכשירים, אנחנו משקיעים יחד עם המשרד, אבל זו הכשרה שהולכת למקום אחר אחרי שנה, אחרי שנתיים או אחרי שלוש.
<עמירה חיים: סך הכול 20% מהמורים המלמדים בדרום הם מהצפון.
<עמירה חיים: בעל יסודי יש 50%, כי רוב המורים שמגיעים מהצפון נקלטים בעל יסודי, לא ביסודי
<שמעון אזולאי: כלומר לו היינו משיגים היום עוד איזה שהיא קרן או סכום שבו נוכל להכשיר עוד קבוצות מבני המקום, זה רק יסייע.
עמרם מצנע: הבעיה היא כסף, או הבעיה היא פוטנציאל של כוח אדם?
<שמעון אזולאי: הבעיה היא כסף.
<שמעון אזולאי: יש מועמדים לא מועטים, הבעיה היא כספית כי מדובר בסכום לא קטן.
עמרם מצנע: אבל אני יודע שיש לנו מלגות למגזר הערבי.
<עמירה חיים: אל"ף, יש.
<עמירה חיים: בי"ת, אני שומעת על זה פעם ראשונה, על זה שנגמר התקציב.
<עמירה חיים: גימ"ל, אנחנו גם השנה פותחים קבוצות ייעודיות, קבוצות להכשרה של בני המקום.
עמרם מצנע: ייעודיות.
<עמירה חיים: ייעודיות ב-ע', אין לי את ה-ע' הטובה שיש לכם, מה אני אעשה?
<עמירה חיים: אבל פה זה המקום היחיד שקוראים בשם שלי נכון, כי השם שלי זה עמירה ב-ע', והם יודעים להגיד עמירה ולא אמירה.
<עמירה חיים: בשום מקום אחר אני לא שומעת את השם לי נכון, רק כאן.
<עמירה חיים: אנחנו נתחיל את הסיור.
<עמירה חיים: אנחנו נקשור קשר לראות באיזה מקצועות בדיוק אולי כן נעשה, כי יש לי תקציבים.
עמרם מצנע: שמעון, אנחנו צריכים לבדוק, כי לפי המידע שלי אין בעיה של כסף למלגות למגזר הערבי.
<עמירה חיים: אין בעיה.
<עמירה חיים: נוכל לנתב.
<שמעון אזולאי: אני אומר שזה נפסק, אנחנו הפסקנו את זה, אבל בשמחה רבה.
<עמירה חיים: יש לי מלגות, אני אנתב לפה.
<יוסף אלהוטשלה: בעזרת ה' יקבלו גם תעודת טכנאי חשמל, אבל אני רוצה לפנות לכבודך, לשלב את הטכנאים שלנו במפעלים הקרובים.
<יוסף אלהוטשלה: זו פנייה אישית.
עמרם מצנע: יש בעיה?
<יוסף אלהוטשלה: לשלב אותם במפעל ים המלח, ברום, כל המפעלים הקרובים.
<יוסף אלהוטשלה: אתה יודע בדיוק, היית בירוחם, אתה מכיר את האזור טוב מאוד.
עמרם מצנע: לא מקבלים מה - - -?
עמרם מצנע: למרות שבפריגוט המהנדס הראשי של המפעל הוא בדואי.
<יוסף אלהוטשלה: כן?
<יוסף אלהוטשלה: יפה, לא ידעתי.
<יוסף אלהוטשלה: זו מדיניות?
<יוסף אלהוטשלה: אני לא יודע מה זה.
<יוסף אלהוטשלה: אני רוצה לשלב אותם.
<יוסף אלהוטשלה: חבל, המגמה הזאת באורט תרד אם לא יתקבלו התלמידים.
<יוסף אלהוטשלה: פה לומדים ממש מעשית.
<יוסף אלהוטשלה: זה חדר פיקוד ובקרה, זה לא אלקטרוניקה.
<יוסף אלהוטשלה: אלקטרוניקה בצד השני.
<יוסף אלהוטשלה: אנחנו מוציאים מאות אלפי שקלים.
<יוסף אלהוטשלה: פה הושקע בחדר הזה הרבה מאוד כסף, גם מחשבים מחוברים גם לאינטרנט, גם כל המכשירים שחיוניים לטכנאים.
<יוסף אלהוטשלה: לומדים פה אלקטרוניקה ושם פיקוד ובקרה.
<יוסף אלהוטשלה: קיבלנו תקציבים במסגרת החינוך הטכנולוגי במשרד החינוך, הרבה תקציבים, וגם רשת אורט תרמה לעניין והמועצה גם מלווה אותנו, אז כל הצדדים - - -
עמרם מצנע: בקיצור, אין שום תירוצים, צריך ללמד.
<יוסף אלהוטשלה: אין תירוצים.
<שמעון אזולאי: אין תירוצים, צריך רק ללמוד.
<יוסף אלהוטשלה: התנאים טובים.
עמרם מצנע: אני אומר לך שיש המון - - -
<שמעון אזולאי: רק לתואר ראשון.
עמרם מצנע: שיגמרו תואר ראשון.
<שמעון אזולאי: בנות רק מקבלות.
<שמעון אזולאי: בתואר שני יש לנו בעיות, בכמה מקצועות - - - סיכום
<עמירה חיים: ברוכים הבאים.
<עמירה חיים: ברוך הבא, חבר הכנסת עמרם מצנע.
<עמירה חיים: מבחינתנו אתה בן הדרום, שמחים לארח אותך וחברי הכנסת האחרים פרשו, אבל הצליחו לראות ולהתרשם, וגם חלק מחברי עמותות כאלה ואחרות, שליוו אותנו במהלך היום.
<עמירה חיים: המגזר הבדואי, מבחינת מחוז דרום, נמצא בקדמת הבמה שנים רבות.
<עמירה חיים: אני לא רוצה לשבת ולמנות את כל ההצלחות ואת כל מה שקורה, אלא רק בכמה נקודות מרכזיות של מנופים מרכזיים, שסייעו לנו להוביל את המגזר להיכן שהוא נמצא היום.
<עמירה חיים: אז אחד הדברים המרכזיים שקורים כאן
<עמירה חיים: בדרום זה כמובן ההסדרה של ההתיישבות, זה נושא מאוד מאוד מרכזי, עם הכניסה של אבו בסמה ועכשיו הפיצול של שתי הרשויות, כאשר האוכלוסייה עוברת מיישוב זמני ליישוב קבע וכל ההתקשרות שלהם עם מערכת המדינה, אנחנו רואים את זה משפיע גם על מערכת החינוך, מאוד.
<עמירה חיים: לצערנו הרב יש שביתות חדשות לבקרים.
<עמירה חיים: פה יש הערה על איזה בית, כל המשפחה שובתת.
<עמירה חיים: פה יש בעיה, עוד לא הסדירו, כל הבית שובת.
<עמירה חיים: המערכת מאוד לא יציבה היום, המערכת מאוד בוערת, יש תחושה של מין - - - לא רעידת אדמה, אבל איזה שהוא חוסר יציבות.
<עמירה חיים: אבל מבחינתנו, אנחנו ממשיכים עם המערכת, נותנים שירותים מלאים לבתי הספר ביישובי הקבע וכמובן לבתי הספר שנמצאים בפזורה.
<עמירה חיים: מבחינת משרד החינוך, אנחנו מממנים מלא את כל השירותים, כולל הסולר וכל מה שדיברתם כאן.
<עמירה חיים: אנחנו הצבנו לעצמנו כמה יעדים, אבל היעד המרכזי הראשון היה, הראשון ראשון ראשון, זה לשנות את תרבות ההתייחסות לתלמידים במגזר הבדואי.
<עמירה חיים: זה היה הדבר הראשון ששמנו על השולחן.
<עמירה חיים: אנחנו ביקשנו להפסיק את האלימות, כי הייתה אלימות גדולה מאוד, גם מצד צוות המורים, היום המצב כבר אחר, אבל עדיין אנחנו לא הגענו למנוחה ולנחלה.
<עמירה חיים: כל הנושא של התייחסות של כבוד לילדים וכל ההתרחשות של האקלים הבית ספרי קיבלה תפנית מאוד מאוד גדולה.
<עמירה חיים: סיפר מנהל בית הספר על תעודת בגרות חברתית, לא סיפרו על התכניות החברתיות האחרות.
<עמירה חיים: המון תכניות חברתיות ייעוציות כדי לשנות עמדות של מורים כלפי תלמידים, לא מרביצים, מדברים, מחנכים, חולשה זה להרים יד, גם ילד כלפי ילד, גם מבוגר כלפי ילד, העולם השתנה, ואני מאוד שמחה לומר שאנחנו עכשיו סיכמנו בשלוש שנים האחרונות ירידה של 8% באלימות של ילדים במגזר הבדואי, וגם באלימות של צוות מורים, אלימות של מבוגרים, אלימות של ילדים, יש ירידה.
<עמירה חיים: זה אומר לנו ש-yes, we can, זה אפשרי.
<עמירה חיים: אם אתה נכנס בתכניות טובות, אם אתה מקפיד על מה שצריך, מנהלי בתי הספר עובדים אז - - - התחום השני זה הישגים לימודיים, איך אתה משנה הישגים לימודיים כשהמורים לא מוסמכים, שהמערכת מאוד לא יציבה?
<עמירה חיים: אנחנו ביססנו את התשתית הפדגוגית, ממצב שאין מורים מוסמכים למורים מוסמכים, גננות מוסמכות, והסביבה הלימודית, שזה ממד מאוד חשוב.
<עמירה חיים: ויחד עם זה הלכנו עם זה קדימה ואנחנו רואים ברכה בעמלנו.
<עמירה חיים: אין מה לומר, ההישגים, ודיברתי על זה ואני לא אחזור על הדברים.
<עמירה חיים: איפה אנחנו נמצאים?
<עמירה חיים: ולזה השארתי לדבר על זה כאן דקה או שתיים, אנחנו התחברנו לתוך החלטת הממשלה שנקראת שיפור כלכלי במגזר הבדואי שבאה להסדיר את ההתיישנות ויחד עם שיפור כלכלי חברתי במגזר.
<עמירה חיים: כאן שאלו אותנו איפה אתם נכנסים כחינוך, שאלו את השיכון 'איפה אתם נכנסים?
<עמירה חיים: ' כל משרד ממשלתי היה צריך להגיש תכנית.
<עמירה חיים: אנחנו לא הגשנו תכנית רק שנוגעת לחינוך הפורמלי, למרות שאני נמדדת וחבריי נמדדים על החינוך הפורמלי.
<עמירה חיים: מישהו שואל אותי כמה אמהות לא כותבות וקוראות?
<עמירה חיים: שואלים אותי כמה תנועות נוער יש? לא.
<עמירה חיים: שואלים אותי מה הבגרות, מה פה, מה שם.
<עמירה חיים: אנחנו אמרנו, בואו נחשוב בטווח הארוך, בואו נחשוב על תכניות תומכות בחברה הבדואית, ולכן התכנית שאנחנו נלך על דורון אלמוג והוא שותף איתנו בכל מהלך, וכאן אנחנו הקמנו דבר מאוד יפה, יש שולחן עגול של כל משרדי הממשלה, שדנים בנושאים.
<עמירה חיים: אז השולחן העגול התחיל בנושא של ירידת בסיסי צה"ל לדרום, ולפני כשנה, ככה עם press די רציני אנחנו שינינו את הנושא, דורון היה יחד איתי, דורון ואני, שינינו את הנושא של משרדי הממשלה לנושא של הבדואים דווקא בתקופה הזו.
<עמירה חיים: התכנית של ה-125 מיליון לחמש שנים, נתנו ממנה מעל 40 מיליון, כמעט 41 מיליון, לתחום חברתי.
<עמירה חיים: לתחום של החינוך הבלתי פורמלי.
<עמירה חיים: תנועות נוער.
<עמירה חיים: הקמנו 12 תנועות נוער השנה במגזר הבדואי, 12 תנועות נוער, דבר שלא היה מעולם, מקום המדינה וגם לפני.
<עמירה חיים: לא היה דבר כזה, לא היו תנועות נוער.
<עמירה חיים: הנושא הזה נשען על המנהיגות הצעירה, אנחנו מדברים על פעולות רבות למנהיגות צעירה.
<עמירה חיים: החברה הבדואית זו חברה במעבר, השייח'ים - - -
<קריאה: הם כבר הלכו.
<עמירה חיים: אז אתה אומר 'הלכו', סיימו את תפקידם או הלכו, אין, אין, אין, מי המנהיגים?
<עמירה חיים: אנחנו רוצים שיהיו מנהיגים שיהיו ראויים ואז אנחנו מסתכלים על הנוער ואנחנו אומרים 'ההנהגה של העתיד', בואו נלמד אותם להסתכל נכון בנושא של ההנהגה.
<עמירה חיים: זה מה שאומרים על החינוך הבלתי פורמלי, עם נוער צעיר, עם מנהיגות צעירה, קבוצות ייצוגיות וכו'.
<עמירה חיים: סכום נוסף שלקחנו לנושא של חינוך לקריירה, לילדים.
<עמירה חיים: כל הילדים במגזר הבדואי, בכיתות י"א-י"ב, לומדים חינוך לקריירה, כי אנחנו רוצים שכולם ייצאו לעבודה.
<עמירה חיים: אז זו תכנית מאוד רחבה, אני לא אסביר מה אנחנו עושים בה.
<עמירה חיים: תחום נוסף זה התחום של החינוך הטכנולוגי.
<עמירה חיים: אתה ראית ילד שדיבר, גם בגרות וגם טכנאי.
<עמירה חיים: הוא מסיים ארבע שנות לימוד, זה נועד לקבוצה הלא - - - יש קבוצה שבאמת רצה קדימה עם 5 יחידות בכול, פגשנו אותם, של המצטיינים ביותר, אלה שטיפה פחות אנחנו מאתגרים אותם בתכנית שתוך ארבע שנים, ט', י', י"א, י"ב, הם יוצאים עם תעודת בגרות ותעודת טכנאי.
<עמירה חיים: בנוסף לזה 'הזנק לתעשייה' ותכניות רבות, מאוד יקרות, שנכנסות השנה למגזר הבדואי, כבר נכנסו, כדי לתת לילדים גם מקצוע.
<עמירה חיים: זה כל החינוך הטכנולוגי.
<עמירה חיים: תכנית נוספת, על יד זה, תכנית שאנחנו מאוד גאים בה, זו התכנית של חינוך למבוגרים.
<עמירה חיים: לקחת את האמהות וגם האבות, שלא יודעים קרוא וכתוב, גם ללמד אותם וגם לשתף אותם בתכניות הלימודים שקורות בבית הספר.
<עמירה חיים: גם לומר להם, עם קורס הורים, כמו שיש באדלר, מה החשיבות של התמיכה של ההורה בלימודים, אנחנו מסבירים להם שאם הורה מסתכל על המחברת של הילד שלו פעם בשבוע, אפילו רק מדפדף, זה מעלה את ההישגים הלימודיים שלו.
<עמירה חיים: עד כדי כך.
<עמירה חיים: מלמדים אותם לשנות את המודעות שלהם כלפי הלימודים של הילדים וזה זוכה להמון הצלחה, כי פתחנו המון קבוצות השנה.
<עמירה חיים: פתחנו המון קבוצות.
<עמירה חיים: והתכנית האחרונה היא תכנית של החינוך הפורמלי.
<עמירה חיים: לתגבר את הילדים שהולכים לבגרויות, לתגבר את הילדים החלשים ולתגבר את המצוינים ובתוך התכנית הפורמלית גם פתחנו מרכזי מצוינות, כדי לומר איפה האופק, כדי לומר איפה כוכב הצפון שלנו, לאן אנחנו רוצים להגיע.
<עמירה חיים: אני רוצה מאוד מאוד להודות לאנשים שלי, שנמצאים יחד איתי כאן ועובדים איתי צמוד בנושא של המגזר הבדואי.
<עמירה חיים: אז יהודית בלום, מפקחת המחוז, והמפקחים שנמצאים, עלי נמצא כאן, אני לא יודעת למה סלימאן לא הגיע לכאן, הוא עסוק, גם סלימאן, כל המפקחים, לצדי צעד יד ביד עד לפני שבועיים וחצי ניר שמואלי, יקירי, ממש עמוק בלב אנחנו אוהבים אותו, שהיה הסגן שלי, יד ביד.
<עמירה חיים: עכשיו הוא עזב והפך להיות מנהל מינהל החינוך במועצה אזורית אל קסום, אבל אני, מי שמתקדם, אני אומרת לו 'לך, לך, לך', אני שמחה שאנשים מתקדמים ואנשים הולכים קדימה ואין לי עם זה בעיה כאן להודות לך.
<עמירה חיים: ולהודות כמובן לחנן, שעשה את העבודה מולנו, כאיש משרד החינוך והיום כאיש נווה במדבר.
<עמירה חיים: כאן אני רוצה להודות לרחמים, על העבודה שלו מולנו כאן במשרד החינוך, תודה על המילים שאמרת לפני זה, על שותפות הדרך בדרך שבה אנחנו רוצים לקדם את המגזר, ולאחל לך, איציק, הצלחה, כי אתה רק נכנס לתפקיד ואנחנו מאחלים לך כאן הצלחה.
<עמירה חיים: אני סיימתי את החלק שלי.
<עמירה חיים: אם יהיה צורך בהבהרות נוספות אני אומר בסוף.
<עמירה חיים: אבל אני רוצה עכשיו לקרוא לרחמים, כראש המועצה הוותיק, לומר כמה דברים, אחר כך לאיציק ואחר כך נפתח את הדיון ובסוף - - - יש משהו ששכחתי?
<קריאה: לא, הכול אמרת.
<יונה רחמים: צהריים טובים.
<יונה רחמים: אני חושב שאחרי מה שאמרת - - - אני אומר עוד פעם תודה רבה על באמת שיתוף הפעולה הפורה בין משרד החינוך ומועצה אזורית אבו בסמה והיום נווה מדבר.
<יונה רחמים: אני חושב שבסך הכול הבנו את הדברים.
<יונה רחמים: אני חושב שבמגזר הזה אנחנו בתחילת הדרך.
<יונה רחמים: עם כל מה שעברנו, עברנו תקופה ארוכה, אבל כל הנושא של ההסדרה של ההתיישבות הוא חלק מרכזי היום גם בנושא של החינוך.
<יונה רחמים: אם אנחנו נצליח שם, אנחנו נצליח גם פה וכל המטרה היא בנושא של חיזוק המגמות הלימודיות בתוך בתי הספר וחיזוק הנוער הוא גם חלק מהנושא של ההתיישבות.
<יונה רחמים: אני אומר בהזדמנות זו גם לדורון, אם אנחנו פותרים את הבעיה של מצוקת הדיור של הצעירים, ואני אומר צעירים, זה שהיום גומר י"ב ומוצא את מקומו ויבנה את ביתו כהלכה, בהתאם לחוקים ויאפשרו לו את זה, אני חושב שבסך הכול זה דבר שיקדם את כל מערכת היחסים שלנו במגזר.
<יונה רחמים: חשוב מאוד, זה לא רק הנושא של הפדגוגיה בתוך מערכת החינוך.
<יונה רחמים: כי ילד שלא מוצא את מקומו בהמשך ורוצה להתחתן בגיל 18-20 אז הוא במצוקה קשה מאוד והוא גורר אחריו את כל המערכת.
<יונה רחמים: ואני לא רוצה להגיד שיש יישובים ותיקים, עשר שנים, עד היום אין להם תכנית מפורטת וזה דבר שמתסכל מאוד.
<יונה רחמים: אני חושב שהנושא הזה חייב לקבל היבט אחר, ל אפשר לצעירים, מי שרוצה, ולא לקשור את זה בכל מיני הסדרים כאלה, או חמולתיים, או משפחתיים, או שבטיים, למצוא איזה שהוא פתרון שהצעירים יוכלו למצוא את מקומם.
<יונה רחמים: בסך הכול מבחינת המערכת אני חושב שעברנו כברת דרך ארוכה מאוד מ-2004.
<יונה רחמים: ב-2005 גם קלטנו את רשות החינוך.
<יונה רחמים: עשינו, אני חושב, מבחינת הבינוי והעניינים, בשיתוף פעולה עם משרד החינוך, עבודה יפה, יש עוד הרבה מה לבנות.
<יונה רחמים: אני מקווה שהנושא של התקציבים ייפתר.
<יונה רחמים: מקור הבעיה פה, אם מכניסים את הנושא של נווה מדבר ואלקסום כמערכת תקציבית כוללת, כמו במדינה, אנחנו נדחקים לשוליים האחוריים ביותר.
<יונה רחמים: ב-2005 הייתה החלטת ממשלה, תקצוב מיוחד לאבו בסמה לבניית מוסדות החינוך.
<יונה רחמים: שם תקצבו אותנו ב-485 כיתות, תקצוב מיוחד בהחלטת ממשלה, ולפי זה זרמנו עד שבנינו את זה במשך שש השנים האחרונות.
<יונה רחמים: אם לא נחדש את הנושא ואם לא תהיה החלטת ממשלה לנושא של תקצוב מיוחד, אני אומר לך, בשלוש השנים האחרונות, ואפשר לבדוק את זה, אולי בנינו שלושה מוסדות חינוך בלבד, בו בזמן שיכולנו לבנות יותר.
<יונה רחמים: אני מאוד מבקש לקחת את הנושא של הבינוי, לתקצב אותו בהחלטה מיוחדת, גם התשתיות וכל מה שמשתמע, כתקציב מיוחד.
<יונה רחמים: אני רוצה להגיד תודה רבה על הכול, ובהמשך אנחנו פה.
<יונה רחמים: תודה.
<איציק תומר: כראש מועצה חדש, אני אמנם ראש מועצה חדש, אבל אני די ותיק כאן, הייתי מנהל מחוז.
<איציק תומר: המועצה חדשה, אני חדש בתפקיד, לא חדש באזור.
<איציק תומר: הייתי מנהל מחוז דרום קודם לעמירה, עמירה עבדה איתי שנים, הנושא של הבדואים וכל נושא החינוך מוכר.
<איציק תומר: אני אנסה לדבר בצורה יותר תמציתית, כדי לא לחזור על דברים, אבל נושא החינוך והתעסוקה עומד בראש מעייניי.
<איציק תומר: אני חושב שאם אנחנו מסתכלים על אוכלוסיית הבדואים אנחנו חייבים לדבר על מה עושים הבוגרים לאחר שהם מסיימים כיתות י"ב.
<איציק תומר: לרוב הבוגרים אין היום תעסוקה, זה מוליך אותנו לכל מיני אפיקים לא רצויים.
<איציק תומר: אני חושב שאנחנו צריכים להגביר, יחד עם משרד החינוך, את המיקוד לגבי מה עושים הבוגרים יום אחרי שהם מסיימים את לימודיהם, את כיתה י"ב.
<איציק תומר: זה מבחינתי דבר מהותי וחשוב ועל זה צריך להיות - - - נושא אחר, שאני שוב אומר ואמרתי את זה, אמרתי את זה גם לדורון לפני חצי שעה, הנושא של הסדרת הקרקעות וההתיישבות של התושבים בפזורה.
<איציק תומר: אנחנו בבעיה חמורה ביותר, 98% מהתושבים יושבים היום על בתים לא חוקיים, מאחר שהם עדיין לא סיימו, או לא התחילו אפילו, להסדיר את הקרקע.
<איציק תומר: צריך להבין שמרגע שאני לא מסדיר קרקע ואין היתר בנייה, אתה לא יכול לעשות, לא בפיתוח של חשמל, מים וביוב.
<איציק תומר: כל הדברים האלה הם דברים שמשליכים על החיים היומיומיים ועל כל ההוויה התרבותית והחינוכית וכל מה ש - - - הילד בבית ספר נמצא בהוויה אחרת, הוא חוזר הביתה והוא נמצא בהוויה אחרת ואין את החיבור ביניהם, שלא לדבר על החינוך הבלתי פורמלי.
<איציק תומר: יש הרבה מאוד נושאים שאנחנו צריכים להתחיל לגשר על הפערים ביניהם והעבודה, כפי שהבנת, היא עבודה מרובה ואנחנו צריכים את כל הסיוע והעזרה האפשריים בתחומים האלה, כי אחרת לא נוכל לעשות את מה שבעצם מצפים מאיתנו.
<איציק תומר: זה ביקור, אני מקווה שזה ביקור ראשון ולא אחרון.
<איציק תומר: מה שלי חשוב, עמרם, אני לא יודע מה אתה הולך לומר בדברי הסיכום שלך, אבל חשוב שיהיה איזה מנגנון מגשר ויהיה גם מנגנון שיוצר איזה בקרה ומעקב אחרי ההתפתחויות, כי אנחנו זקוקים לסיוע שלכם, אנחנו לא מתביישים לומר את זה.
<איציק תומר: אתם יושבים בכנסת ואתה יכול לסייע בהרבה מאוד תחומים ואני חושב שבאמת אתה יכול למקד מבחינתך איפה אתה יכול לסייע לנו, יחד איתנו, הנה עכשיו אנחנו יושבים עם דורון, אנחנו יושבים עם התמ"ת, אנחנו יושבים עם כל משרד אפשרי, היה פה שר השיכון בשבוע שעבר, היה פה עמיר בשבוע שעבר.
<איציק תומר: זאת אומרת עם כל משרד אנחנו באמת מצפים לסיוע אפשרי, כי אנחנו מדברים על האוכלוסייה הענייה ביותר במדינת ישראל ואוכלוסייה שזקוקה לכל סיוע אפשרי על מנת לנסות להשוות את התנאים שלה לרמה של אזרח ממוצע במדינת ישראל.
<איציק תומר: ודע לך שהאזרחים האלה לא נמצאים, אפילו לא מתקרבים לרמה הממוצעת של אזרח במדינת ישראל.
<איציק תומר: לפני שאני מסיים, תשורה ממש באמת, אבל חשוב לי.
עמרם מצנע: מועצה חדשה, אבל תשורות כבר יש.
<איציק תומר: לא, תשורה צנועה.
<איציק תומר: אתה יודע למה?
<איציק תומר: כי יש פה עט עם תפילת הדרך, שתפילת הדרך תיקח אותך לכל מקום בביטחון ו - - -
<איציק תומר: תודה לך.
<איציק תומר: ובהזדמנות זו גם לך, דורון.
<איציק תומר: אותו דבר.
<איציק תומר: איתך אנחנו צריכים ליצור הרבה מאוד קשרים, אז תודה לך.
<דורון אלמוג: תודה.
<איציק תומר: ועמירה, לך.
<עמירה חיים: תפילת הדרך בשבילי?
<עמירה חיים: בסדר גמור, זה תמיד טוב לי.
עמרם מצנע: שכיב.
<שכיב שנאן: אני למען האמת נהניתי מאוד היום.
<שכיב שנאן: אני כיום, בחודשיים האחרונים, נעתרתי לבקשתם של ראשי העמותות של החינוך המוכר הלא רשמי, שהקימו ארגון של העמותות האלה וביקשו ממני לעמוד בראש הארגון הזה ואני בהתנדבות עושה את המעשה הזה, מתוך אמונה ורצון לתרום, קודם כל למדינה ובמידה שווה גם לאזרחיה הבדואים בדרום.
<שכיב שנאן: אני היום הרגשתי מצוין.
<שכיב שנאן: חבל, רמת אביב זה לא ככה.
<שכיב שנאן: אם המצב שראינו בבתי הספר כל כך יפה וכל כך נחמד, בלי ביקורת, בלי שום דבר, זה ממש מדהים.
<שכיב שנאן: אני גרתי ברמת אביב עשר שנים, יש שם יותר בעיות מאשר אצל הבדואים בנגב ולכן החינוך שם פחות טוב מהחינוך פה.
<שכיב שנאן: אני רוצה רק להעלות נקודה אחת, שפניתי אליך, אדוני היושב ראש, בעניין של שיתוף הפעולה בין מחוז הדרום לבין העמותות שמפעילות את הגנים בבעיה היחידה, שאתה ראית שלמרות כל הניסיונות - - -
עמרם מצנע: אני שאלתי, עמירה, אין פה גני ילדים שמופעלים על ידי - - -
<שכיב שנאן: תנו לי רק להשלים.
<שכיב שנאן: אני בזכות דיבור.
<עמירה חיים: הוא ביקש, הוא היושב ראש, לא אני.
<עמירה חיים: יושב ראש הוועדה, בפזורה ובמועצת אבו בסמה אין עמותות.
<עמירה חיים: יש לנו עמותות במספר רשויות, לא רבות, חלק גדול מהן - - - אנחנו בהצהרה מחזקים את החינוך הציבורי, וגם ראשי הרשויות.
<עמירה חיים: יש מקומות, כמו רהט למשל, שאין מקומות, שאין מספיק גנים, אז אני בחלק מאשרת ובחלק לא.
<עמירה חיים: אבל אישור לגן, מתן רישיון לגן זה על פי מה שאנחנו רואים, יש גננת/אין גננת, יש מצב בטיחותי כמו שצריך - - -
<שכיב שנאן: אני מאחל באמת למועצות החדשות שתפעלנה ותצלחנה ויצליחו להביא לשינוי אדיר בגדול שכולנו, כמדינה קודם כל, רוצים אותו.
<שכיב שנאן: אבל רק לסבר את האוזן, ומסרתי לך דף נתונים לגבי גילאי 3-4, שזה עיקר הבעיה, אתה שאלת ולא קיבלת תשובות.
<שכיב שנאן: בשנת 2012-2013 רשומים במערכת 2,300 תלמידים בגיל 3-4 מתוך 9,126 ילדים.
<שכיב שנאן: משמע יש 6,900 ילדים שנמצאים ללא מסגרת חינוך חובה בגיל 3-4.
<שכיב שנאן: אלה נתונים שהולכים להופיע בחודש הבא במחקר אוניברסיטאי שנעשה באוניברסיטת באר שבע ומסתמכים על הנתונים הבסיסיים של המועצה עצמה וכנראה המקור שסיפק לי אותם לקח אותם משם.
<שכיב שנאן: יש 137 גנים, מאז שנת 2009-2010 הוקמו 4 גנים בלבד, כאשר החוסר קרוב ל-200 ומשהו גנים.
<שכיב שנאן: אני מתפלא ואני שואל, זה לא הדיון שאנחנו כנראה נקבל את התשובות אבל ביקשתי שתעשה על זה דיון מיוחד בכנסת ואני חוזר על בקשתי פעם נוספת, פשוט יש דבר שזועק לשמים, קם גוף שמילא חלל ריק, כמה גופים, זה שבע-שמונה עמותות ששונות בגודלן אחת מהשנייה, שכל אחת מהן הקימה גנים.
<שכיב שנאן: אני ספרתי את מספר הבובות בגן של הבחורה שכסייפה שהיינו אצלה היום.
<שכיב שנאן: יש שם ארבע בובות.
<שכיב שנאן: אני יודע שיש גנים שנסגרו או נמצאים בצו איום סגירה כתוצאה מזה שאין בובה שחורה, או שאחת הבובות הייתה ערומה או אין 15 בובות.
<שכיב שנאן: הבקשה היא בצורה מאוד פשוטה, ואני מבקש, יש לי את כל הנתונים, את כל מה שצריך, נעלה אותם בדיון בצורה מסודרת - - -
<עמירה חיים: נעלה לדיון בכנסת.
<עמירה חיים: אני בכיתי.
<עמירה חיים: לא הרבה פעמים בחיים שלי אני בוכה, אבל כשנכנסתי לגן הילדים ברהט בהפתעה, בגן של עמותה, יהודית ואני, חוץ מאשר לבכות לא יכולתי לעשות שם כלום.
<עמירה חיים: לא גננת, ילדים יחפים, אין תכנית - - -
<שכיב שנאן: עמירה, את אלה תסגרי, בלי לרחם.
<שכיב שנאן: תקשיבי לי, עמירה, אלה, מי שעושה דבר כזה ומקבל ממך זכות לרישוי ואת נותנת לו לפתוח ולפעול ולא עושה, תסגרי במיידי.
<שכיב שנאן: אבל תאפשרי לטובים לעבוד.
<עמירה חיים: זה מה שאני עושה, יקירי.
<עמירה חיים: אישרתי כמה גנים שהם בסדר, מה שלא - - -
<שכיב שנאן: אני יודע למי אישרת ולמי לא, ואני יודע למה כן ולמה לא.
עמרם מצנע: אין ויכוח שסמכות הרישוי - - -
<שכיב שנאן: היא בידי המחוז.
<שכיב שנאן: אין ספק.
עמרם מצנע: היא בידי המחוז.
עמרם מצנע: ואין אף גורם אחר שיכול לעשות תיווך בין המחוז, שזו סמכותו, לבין העמותה.
עמרם מצנע: היא צריכה לעמוד בתנאים ובכול.
עמרם מצנע: אבל אנחנו נדבר על זה.
<עטיה אל עאסם: שלום לכולם.
<עטיה אל עאסם: תודה על ההזמנה.
<עטיה אל עאסם: אני עטיה אל עאסם, ראש המועצה לכפרים הבלתי מוכרים.
<עטיה אל עאסם: את האמת, משרד החינוך בשנים האחרונות קידם הרבה עניינים בבתי הספר, אבל כל היום דיברנו על חצי הכוס המלאה, אני רוצה לדבר על חצי הכוס הריקה גם בכפרים הלא מוכרים וגם במועצות אלקסום ונווה מדבר.
<עטיה אל עאסם: אני חי בשטח ואני רואה את הכול.
<עטיה אל עאסם: אני רוצה להעלות שלוש נקודות ואני לא אאריך.
<עטיה אל עאסם: הדבר הראשון, בקשר לגני טרום חובה.
<עטיה אל עאסם: 70% מהילדים בכפרים הלא מוכרים לא מגיעים לגנים כי הגנים מרוחקים מהריכוזים של האנשים ואין הסעות לילדים אז קשה מאוד, הילדים לא יכולים גם להסיע אותם, אז הילדים האלה בכלל לא מגיעים.
<עטיה אל עאסם: דבר שני, פיצלו לנו את המועצה האזורית אבו בסמה לשתי מועצות.
<עטיה אל עאסם: אנחנו חשבנו שכל מועצה תהיה אחראית על התחום שלה בכל דבר, מהחינוך, מכל דבר, אבל אנחנו מופתעים בזמן האחרון שעניין ההסעות כולו בנגב, גם של נווה מדבר, עבר לקסום ואנחנו בנווה מדבר, כתושבים שם, לא מסכימים לזה ואנחנו רוצים ומבקשים לבטל את העניין הזה.
<עטיה אל עאסם: דבר שלישי, גם אחרון, בתי ספר אלעזזמה, יש לנו שלושה בתי ספר שהמדינה רוצה להעביר.
<עטיה אל עאסם: יש בהם 3,000 תלמידים והתלמידים לא מסכימים לעבור, כבר התחילו שביתה מהיום, שביתה פתוחה, עד שהגזרה הזאת תבוטל.
<עטיה אל עאסם: יש לנו ארבעה-חמישה בתי ספר במגזר הבדואי שהתלמידים שם מעל 1,000 תלמיד ויש צפיפות גדולה מאוד ובא משרד החינוך ועוד מכניס כיתות חדשות בתוך המתחם הזה.
<עטיה אל עאסם: הדבר הזה לא מאפשר לילדים לנוע בתוך החצר של בית הספר וכל שנה אומרים לנו 'רק השנה אנחנו שמים כיתה', רק השנה, רק השנה וזה הולך ותופח.
<עטיה אל עאסם: המצב הזה, הצפיפות הזו, חונקים את התלמידים, גם אוויר לא נכנס בצורה מסודרת וגם יוצר חיכוכים בין הילדים ובעיות בין הילדים עצמם, כי השטח מאוד צפוף.
<עטיה אל עאסם: לכן אנחנו רוצים שגם העניין הזה ייבדק ולמצוא לו פתרון.
<עטיה אל עאסם: תודה רבה.
<יוסף אבו סיאם: רציתי להגיד משהו.
<יוסף אבו סיאם: אני חושב שאני היחיד פה עם הכאפייה הבדואית.
<יוסף אבו סיאם: יש כמה בדואים, אבל הם לא מזוהים.
<יוסף אבו סיאם: אני תושב רהט ואני מתעסק קצת בחינוך ובחברה הבדואית.