GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מנחם פרי: הנימוקים בקיצור.
<מנחם פרי: החוק נועד להבטיח למו"לים ולסופרים גמול הולם מול הרשתות וחנויות הספרים, גם אם פירוש הדבר העלאה מסוימת במחיר הספרים, אבל אין שום סיבה לא לאפשר לציבור – במיוחד לציבור שזה חיוני לו – להשיג ספרים בזול בקנייה ישירה מן המחסן לצרכן.
<מנחם פרי: הסופר לא ייפגע מזה כי יקבל את תמלוגיו לפי המחיר הקטלוגי, ואילו הדבר יחזק את הוצאות הספרים.
<מנחם פרי: יש לזכור שעל-פי החוק, סעיף 13, אין חובה על חנות ספרים להתקשר עם מו"ל מסוים למכירת ספריו, כולם או חלקם.
<מנחם פרי: ועוד יש לזכור שרשת יכולה - - -
עמרם מצנע: פרופ' פרי.
עמרם מצנע: אומר פרופ' קנדל שאין שום בעיה כי - -
<יוג'ין קנדל: אין מגבלה כזאת בחוק.
עמרם מצנע: - - אין מגבלה כזאת.
<מנחם פרי: זה לא כתוב.
<מנחם פרי: זה לא כתוב בחוק.
<יוג'ין קנדל: כשאתה לא מוגבל, אתה לא צריך לכתוב על מה אתה לא מוגבל.
<מנחם פרי: לא, אבל נובע.
<מנחם פרי: האם היצרן עצמו, אתר ההוצאה, יכול למכור ספרים?
<יוג'ין קנדל: אם אתר ההוצאה הופך לחנות, לא.
<מנחם פרי: לא חנות.
<מנחם פרי: אתר ההוצאה מוכר רק את ספרי ההוצאה.
<יוג'ין קנדל: זאת השאלה.
<מנחם פרי: לכן, על זה אני מדבר.
<מנחם פרי: תנו לי עוד שנייה לנמק את זה ולעבור לעניין הבא.
<הדס פרבר: פרופ' פרי, אפשר לחדד בכל זאת?
<הדס פרבר: סליחה שאני מפריעה לך.
<מנחם פרי: כן.
<הדס פרבר: המכירה על-ידי המו"ל היא מכירה סיטונאית.
<הדס פרבר: החוק לא בא להגביל מכירה סיטונאית.
<הדס פרבר: המו"ל יכול למכור לוועד העובדים או לכל גוף גדול, או לספרייה, כמו שהוא מוכר לקמעונאים.
<מנחם פרי: לא, אני לא מתכוון לזה.
<אברהם שומר: אבל גם הקמעונאים מוכרים מכירה סיטונאית.
<הדס פרבר: אם המו"ל פותח חנות שהיא חנות מקוונת למשל, חלים עליה הכללים של חנות מקוונת.
<הדס פרבר: כשהוא מוכר קמעונאית, חלים עליו הכללים של קמעונאי.
<הדס פרבר: כשהוא מוכר סיטונאית, החוק לא חל עליו.
<אברהם שומר: ואם הקמעונאי מוכר סיטונאית, זה חל עליו?
<מנחם פרי: אני לא מדבר על סיטונאית.
<אברהם שומר: אם הקמעונאי מוכר סיטונאית?
עמרם מצנע: התשובה ברורה.
<קריאה: התשובה ברורה, אבל היא לא נכונה.
<מנחם פרי: מה שאמרה, מצדיק את מה שאני אומר.
<מנחם פרי: אני חושב למשל, לאפשר למו"לים למכור באתר ההוצאה, כי הרשתות לא חייבות בכלל למכור מו"ל מסוים, ורשת גם יכולה להשית על המו"ל הסכם הנחה שלא יוכל לעמוד בו.
<מנחם פרי: ואז מה הוא יעשה?
<מנחם פרי: ככה, יש לו את האתר שלו לפחות ואף אחד לא יטרח להיכנס לאתר של מו"ל קטן ולקנות ספר מבלי למשש אותו, ועוד ללכת לדואר, וכו', אם הספרים לא יהיו שם באיזושהי הנחה.
<מנחם פרי: הרי החוק לא נועד להסדיר את היחסים בין המו"ל לבין עצמו, וחזקה על המו"ל שהוא לא ישתולל בהנחה כי הוא לא ירצה להפסיד.
<מנחם פרי: יותר מזה, וזה העיקר, יש ז'אנרים מרכזיים לתרבות, כמו שירה, שהחנויות כמעט לא מחזיקות אותם, ורוב השירה בארץ נמכרת או באתרי ההוצאות או בדוכן לעת מצוא באירוע ספרותי או בפסטיבל במטולה, והחוק בניסוחו הנוכחי הופך את כל הדברים האלה לחנות, למרות שזאת מכירה ישירה של המו"ל.
<מנחם פרי: ולכן, החרגת אתר ההוצאה וכל מכירה ישירה של המו"ל מהגדרת "חנות ספרים" נראית לי חיונית.
<מנחם פרי: אם מותר למו"ל למכור לחנות ספרים קטנה שקונה ממנו שניים-שלושה עותקים ולא יותר, את הספר, נאמר בהנחה של 40%, למה לאסור עליו למכור עותק או שניים באותה הנחה לקונה בודד?
<רחלי אידלמן: כי זה סותר את מהות החוק.
<מנחם פרי: למה זה סותר את מהות החוק?
<רחלי אידלמן: מהות החוק זה שיהיו מחירים קבועים, ולכן באתר אתה יכול לתת רק 10% הנחה ולא יותר.
<רחלי אידלמן: אחרת, כנרת יעשו לך באתר שלהם ארבע במאה וגמרנו את כל החוק.
<קריאה: ממילא נעשה על ספרים ישנים.
<רחלי אידלמן: לא, אני מדברת על החדשים.
<מנחם פרי: זה לא סותר את מהות החוק.
<מנחם פרי: מהות החוק היא כדי שהמו"ל והסופרים יקבלו תקבול נאות מן החנויות.
<מנחם פרי: המכירה הישירה לא סותרת את מהות החוק משום שהמו"ל לא יעשוק את עצמו אם הוא ימכור מכירה ישירה.
<יוג'ין קנדל: פרופ' פרי, זה לא סותר את מטרת החוק, אתה צודק, אבל זה סותר את היכולת שלך להפעיל את החוק כי ברגע שאתה עושה את זה אתה מפורר את כל היכולת שלך באמת לאכוף את החוק.
<יוג'ין קנדל: לכן, את מטרת החוק זה לא סותר, אתה צודק, אבל החוק אז מתפורר ואז חבל פשוט להעביר אותו.
<דוד תדמור: אבל, פרופ' קנדל, הרי החוק בא לטפל בעובדה שיש שתי רשתות למכירת ספרים, ואחת מהן יש גם בעלות אנכית.
<דוד תדמור: הוא לא היה בא לעולם כדי למנוע ממו"לים למכור במישרין ספרים.
<דוד תדמור: הרעיון שהחוק הזה ימנע ממו"לים לפתח באתרים שלהם אפשרות למכור ספרים במחיר שייראה להם, הוא קיצוני והוא לא נחוץ.
<דוד תדמור: הוא לא עולה בקנה אחד עם מטרת החוק כי מטרת החוק הייתה, מצד אחד, להבטיח שכר לסופרים – פרופ' פרי צודק, בשכר הסופרים זה לא פוגע – ומצד שני, להתמודד עם מה שמטריד אתכם לגבי הרשתות למכירת ספרים.
<דוד תדמור: לבוא ולהטיל בחוק הזה מגבלה על יכולתו של מו"ל למכור במישרין באתר האינטרנט שלו ספר, על-פי המחיר שהמו"ל רוצה למכור את הספר, היא קיצונית, לא מידתית, לא חוקתית ולא נכונה.
<איריס בראל: אז למה רשתות הספרים לא - - -
<יוג'ין קנדל: אבל אתה אמרת את זה על חצי מהסעיפים בחוק, למה שפה אנחנו נסכים?
<יוג'ין קנדל: אנחנו לא מסכימים על כל החוק, אז אתה - - -
<דוד תדמור: פרופ' קנדל, אני חושב שכדאי להתייחס לגופו של טיעון ולא לגופו של דובר.
<יוג'ין קנדל: לא, אני יכול להתייחס לגופו של טיעון, אני יכול גם להסביר מה תעשה רשת ספרים שתרצה לעקוף את החוק.
<דוד תדמור: אתה יכול למנוע מרשת הספרים עצמה לעשות את זה, אבל ממו"ל למנוע את זה, זה דבר קיצוני ולא נחוץ.
<מנחם פרי: אני מדבר על המו"ל עצמו, זה לא רשת ולא מתווך ולא שום דבר, ולא חנות.
<מנחם פרי: המו"ל עצמו הוא לא חנות.
<יפתח דקל: אני אומר לכם, יש פה פתח לעקיפה.
<יפתח דקל: יכולה רשת לפתוח אתר שיש בו כרטיסיה לכל מו"ל, ואז היא משבשת את כל העסק.
<מנחם פרי: לא.
<מנחם פרי: זה כרטיסיה לכל מו"ל, זה חנות.
<מנחם פרי: זה לא אותו דבר.
<יפתח דקל: לא.
<יפתח דקל: זה ישבש.
<יפתח דקל: החוק מאפשר לך למכור באתר בהנחה.
<רחלי אידלמן: 10% הנחה תיתן, זהו.
<מנחם פרי: אני לא מבין למה אסור לי לפתוח דוכן במטולה ולמכור ספרי שירה בזול – ספרי שירה שאני הוצאתי.
<רחלי אידלמן: יש חוק במדינה הזאת, מנחם.
<מנחם פרי: אבל זה לא סותר שום דבר.
<רחלי אידלמן: זה כן סותר.
<שרון רוטברד: מנחם מצביע על סעיף 13 לחוק, והוא צודק לגמרי.
<שרון רוטברד: החוק לא נותן מענה להוצאות לאור שהרשתות לא רוצות להכניס - - -
<קריאה: מה שרוצים פה, לתת חוק שונה לרשתות וחוק שונה להוצאות הספרים.
<שרון רוטברד: או לשנות את סעיף 13.
<רחלי אידלמן: סליחה, אני מוכרת באתר שלי ספרים במחיר מלא, והמכירות באתר של הוצאת שוקן מספריה - -
<קריאה: אבל את תופעה, רחלי.
<רחלי אידלמן: - - יותר גבוהות מהמכירות של ספרי הוצאת שוקן גם באתר של צומת וגם באתר של סטימצקי.
<דוד תדמור: זה כי יש לך בעלות צולבת עם עיתון.
<מנחם פרי: אף אחד לא אוסר עלייך למכור במחיר מלא, אני לא אמרתי - - -
עמרם מצנע: נשמע הגיוני מה שאתה אומר, אבל מה שמעלים פה, שזה מעקר את החוק, אפשר לעקוף אותו.
<מנחם פרי: אני לא רואה איך זה מעקר את החוק.
<אברהם שומר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר לדבר הראשון.
<אברהם שומר: יש פה פגיעה קשה בחנויות הספרים, ברשתות, שלא תתאפשר לנו מכירה מוסדית.
<אברהם שומר: אנחנו מוכרים היום כמעט 70 מיליון שקלים מוסדית.
<אברהם שומר: זו פגיעה אנושה.
<אברהם שומר: מכירה סיטונאית למוסדות, לבתי-ספר, לספריות, אנחנו נותנים שירות כזה כבר שנים ארוכות, לא נוכל למכור לכל אותם אנשים.
<אברהם שומר: כמעט כל משרדי הממשלה היום מקבלים תווים שבאמצעותם הם קונים היום ברשתות הספרים.
<אברהם שומר: זה ימנע מהם לקנות מאתנו, זה יוריד את הקנייה של הענף, ולנו זה נותן מכה אנושה, כמעט 10% מהמכירה שלנו היא מכירה מוסדית.
<אברהם שומר: זה יפגע גם בענף וגם בנו.
<אברהם שומר: זה חוק מפלה ביותר, הסעיף הזה, שיאפשר מכירה רק לסיטונאים.
<מנחם פרי: הפסקתי באמצע, יש לי עוד דבר.
עמרם מצנע: אבל אתה צריך להזדרז, אין לך את כל הזמן שבעולם.
<מנחם פרי: אני מזדרז, אני מדבר מהר מאוד.
<מנחם פרי: סעיף 7, אני רואה שורת בעיות.
<מנחם פרי: הישגו הגדול של החוק הוא החזרת חנות הספרים כפי שמקובלת בכל מקום בעולם, גם לתרבות שלנו.
<מנחם פרי: היום, במקום חנויות ספרים שמעניקות לקוראים מגוון רחב של ספרים, מוצגים בחנויות בעיקר מבצעים שהמבחר בהם מוטה ומסלף.
<מנחם פרי: והנה, מה שהחוק הוציא דרך הדלת, הוא פתאום מחזיר בהדרגה דרך החלון.
<מנחם פרי: בשלושה מועדים בשנה – שניים מהם סביב חגים שבהם מרבים לקנות ספרים – מתיר החוק לתת הנחה שעוד הוגדלה מ-10% ל-15%.
<מנחם פרי: אם נבדוק את התאריכים שמציין החוק, יתברר שכמעט בחמישית מן השנה, בתקופות הכי טובות, חוזרת הנחה.
<מנחם פרי: הבחירה במועדים האלה פוגעת באופן רציני בתקבולי המו"ל ובשכר הסופרים.
<מנחם פרי: אני לא יודע למה העליתם את זה מ-10% ל-15%, אבל לפחות צריך לשוב ולקצר את המועדים ל-30 יום.
<מנחם פרי: זה לא יכול להיות חמישית מן השנה.
<מנחם פרי: יותר מזה.
<מנחם פרי: הניסוח של החוק הוא חנות ספרים רשאית לתת הנחה של עד 15% במועדים האלה, לא חייבים לתת הנחה.
<מנחם פרי: כלומר, החזרנו לרשתות את כלי האפליה שנלקח מהן בחוק.
<מנחם פרי: יהיו מו"לים שהחנות רוצה בטובתם, וספריהם יימכרו בהנחה ויוצגו במובלט, ויהיו מו"לים אחרים שהרשת החליטה ללמד אותם לקח וספריהם לא יימכרו בהנחה ויוצנעו.
<מנחם פרי: אם כבר, החוק צריך לקבוע שאם חנות נותנת הנחה במועדים מסוימים – ואני בעד שכל המועדים האלה יהיו לא יותר מ-30 יום בשנה: עשרה, עשרה ועשרה – אז, היא צריכה לתת הנחה על כל המלאי שיש לה בחנות, על כל ספרי כל המו"לים שיש לה בחנות, למעט ספריהם של מו"לים שיתנגדו לתת את ההנחה הזאת.
<קריאה: שוקן.
<מנחם פרי: דבר נוסף.
עמרם מצנע: אחרון.
<מנחם פרי: אחרון, באותו הקשר.
<מנחם פרי: פתאום חזרו 20 כותרים לחודש, שבהם מותרת הנחה של עד 5%.
<מנחם פרי: הנחה של 5% זאת הנחה לא משמעותית, של שלושה-ארבעה שקלים, אבל היא מאפשרת לחנות להחזיר שוב את המניפולציה בהצגת הספרים בחנות.
<מנחם פרי: 20 הספרים יובלטו על חשבון הצגת ספרים לפי ערכם ומידת העניין של הציבור בהם, ושוב תרדה הרשת במו"לים, שיעמדו על ברכיהם כדי להיכנס לרשימת 20 המופלאים הזוכים להעדפה בתצוגה, ובעיקר שוב הרשת תדיר מן הרשימה את המו"לים שאותם היא רוצה ללמד לקח.
<אברהם שומר: מנחם, אנחנו לא מתנגדים לבטל את זה.
<מנחם פרי: לא אתה.
<אברהם שומר: אנחנו לא מתנגדים.
<אברהם שומר: גם סטימצקי, אני מניח, לא תתנגד לבטל את הסעיף הזה.
<מנחם פרי: אז בשביל מה צריך - - -
<אברהם שומר: נכון, הוא לא עוזר כלום.
עמרם מצנע: את הסעיף של ה-5%?
עמרם מצנע: תודה רבה, אנחנו ממשיכים.
<עודד מודן: עודד מודן, הוצאת מודן.
<עודד מודן: אני חייב להגיד שלגבי התשובות פה, זו תשובה מעורבת גם לגבי חלקי בצומת ספרים, אז לכן שלא יגידו מה אני.
<קריאה: מה אתה?
<עודד מודן: אני מפוצל.
<עודד מודן: לגבי הנושא של שלושה מועדים, שהזכיר אותו מנחם פרי, אני הייתי מציע הצעה מהפכנית, רק שלא תגידו למה אני אומר את זה עכשיו.
<עודד מודן: הרשתות לא צריכות את ראש השנה ואת פסח כדי להוריד מחירים - -
<עודד מודן: - - במועדים שבלאו הכי אנשים קונים.
<עודד מודן: ולהיפך, יקנו יותר אם המחירים יהיו יציבים.
<קריאה: צודק בהחלט.
<עודד מודן: אני מציע את ה-5% האלה להעביר לשבוע הספר.
<עודד מודן: תמיד היינו ב-20%, זו הנחה שתהיה יותר משמעותית, זה יביא יותר אנשים.
<קריאה: אני בעד.
עמרם מצנע: אתה אומר לבטל את ראש השנה ואת פסח.
<עודד מודן: כן.
<עודד מודן: לעומת זאת, להגדיל את שבוע הספר.
עמרם מצנע: מה זה להגדיל?
<עודד מודן: להגדיל את ההנחה מ-15% ל-20%.
<קריאה: ולחודש שלם.
<עודד מודן: אני חושב שגם חודש שלם, כי ההתארגנות לעשרה ימים היא לא משמעותית.
<רחלי אידלמן: לא כל חודש.
<רחלי אידלמן: עשרה ימים.
<עודד מודן: זה בלאו הכי, רחלי.
<עודד מודן: אז ירכזו את זה.
<עודד מודן: את צריכה חודש.
<רחלי אידלמן: ההצעה לבטל את ההנחות בראש השנה ופסח היא הצעה מצוינת, וכשפשרה לעשות 20% על אותו ספר, עשרה ימים.
<קריאה: שישה ימים.
<קריאה: ארבעה ימים זה רק בעיתון "הארץ".
<עודד מודן: אני חושב שאת יכולה להתעקש כי הארגון לא שווה לנו לעשרה ימים.
עמרם מצנע: רק שנייה, אני רואה פה איזה קונצנזוס.
עמרם מצנע: יש מישהו שמתנגד לרעיון לבטל?
עמרם מצנע: אין ספק שמה שיכול להתקבל בהסכמה, הוא טוב לכולם.
<איריס בראל: קודם כול, אני רוצה לציין שיש לי היום יום הולדת – אל תצעקו, תהיו נחמדים.
<אברהם שומר: הבאתי לך ספר מתנה, איריס.
<דוד תדמור: זה בהחלט מסביר את אופן ניסוח החוק, אדוני היושב-ראש.
<דוד תדמור: הוא כל-כולו מתנת יום הולדת לאיריס בראל.
<איריס בראל: נחזור עוד פעם לריב?
<איריס בראל: אמרתי יום הולדת, דודי, קצת פרגון.
עמרם מצנע: אני שומע פה הסכמה לבטל את ההנחות בראש השנה ובפסח ולקבוע את שבוע הספר כעשרה ימים.
<קריאה: 20%.
<דוד תדמור: אבל על 30 יום.
<קריאה: אנחנו מתנגדים לעשרה ימים, זה לא שווה בכלל.
עמרם מצנע: רגע, אנחנו עם מודן.
<איריס בראל: לענות על עשרה ימים או לא עכשיו?
עמרם מצנע: לא עכשיו.
<עודד מודן: דבר שני בנושא של צומת דווקא.
<עודד מודן: יש פה סעיף העונשין, שמכפיל את ה-12,000 שקלים במספר המקומות.
<ענת אסיף גיל: עיצום.
<עודד מודן: אני אגיד בשם סטימצקי יותר - - -
<איריס בראל: אני רוצה לציין שהוא לא קיבל מנדט.
<עודד מודן: נכפיל את ה-12,000 כפול 140 חנויות של סטימצקי, אז כל עבירה קלה – ויש פה עבירות של היסח הדעת, של עובד בחנות או התרשמות של פקח – מביאה את הקנס הקצוב למיליון וחצי שקלים.
<עודד מודן: אני לא חושב שהמחוקק התכוון לזה.
<מירב ישראלי: אם זה בכתב.
<מירב ישראלי: תשים לב שזה רק הוראה בכתב.
<עודד מודן: בכל נקודת מכירה.
<איריס בראל: אבל זה רק בכתב, היא צודקת.
<איריס בראל: זה לא בעל-פה.
<איריס בראל: זה רק הוראה בכתב.
<איריס בראל: אם למשל אני צומת, ואני אומרת, למשל להפלות את כנרת – למשל, ואני עכשיו אדבר בשם צומת בגלל שאתה מדבר בשם סטימצקי - -
<אברהם שומר: לא קיבלת מנדט.
<איריס בראל: - - אז מה שיקרה, יעלה לכם מיליון וחצי שקלים.
<דוד תדמור: זה לא בדיוק המצב.
<דוד תדמור: אם איריס בראל למשל נתבקשה על-ידי הממונה למסור לו מידע, והיא מסרה לו מידע כמו שהיא חשבה שבסדר, אבל הממונה חשב שזה לא בסדר, הטעות הזאת תעלה לה מיליון וחצי שקלים.
<דוד תדמור: הסעיף, כמו שהוא כתוב, הוא לא הגיוני.
<קריאה: הוא מאוד הגיוני.
<דוד תדמור: אני גם לא מכיר, אדוני, בשום מקום בחקיקה הישראלית קנס קצוב מושת מראש על משהו, של מיליון וחצי שקלים.
<דוד תדמור: עם כל הכבוד לענף הספרים, יש מקומות שבהם יש עוולות יותר גרועות ואין עליהן לעולם קנס קצוב של מיליון וחצי שקלים.
<דוד תדמור: זה דבר קיצוני ברמות לא יתוארו.
עמרם מצנע: איריס, בבקשה.
<איריס בראל: לפני שאני נכנסת לסעיפים שלנו, אני קודם כול רוצה להגיד משהו כללי.
<איריס בראל: אנחנו יושבים פה, לכל אחד מאתנו יש את החשש שלו.
<איריס בראל: רשתות הספרים חוששות מאוד מהעתיד, לאור הירידה במכירות, במספר העסקאות ובגובה העסקאות ושכר הדירה הגבוה.
<איריס בראל: אני מתארת לעצמי שהמו"לים מאוד מאוד חוששים מהקטע של המשא ומתן מול הרשתות ומול ההנחות.
<איריס בראל: חשוב לי להגיד לכל מי שיושב פה סביב השולחן, שאני חושבת שזו הזדמנות פז, חד-פעמית, לעשות סדר בשוק הספרים מכיוון שאף אחד לא נהנה ממה שקורה פה היום, ואף אחד גם לא מרוצה מהחוק, שלא תתבלבלו.
<דוד תדמור: רק הצרכן.
<איריס בראל: דודי, תרשה לי פעם אחת.
<איריס בראל: אנחנו יודעים שאתה חכם, מבריק, יש לך הערות חכמות – למעשה, שמענו כבר את כולן.
<איריס בראל: אנא.
<איריס בראל: חשוב לי מאוד להגיד לכם שאתם, כל אחד מסתכל.
<איריס בראל: תאמינו שגם אבי וגם אני – ואנחנו מאוד חלוקים – יש הרבה בעיות שיש לרשתות, ואני חושבת שגם הזריקה שהייתה – נעשה ארבע במאה – לספרים האחרים היא מטופשת.
<איריס בראל: אני חושבת שזו הזדמנות פז, שגם אנחנו – אני יכולה לדבר בשם סטימצקי – נעשה מאמץ אמיתי וכן, שסוף סוף השוק הזה יגיע לדרך שמישהו יתחיל להרוויח שם, כי למיטב ידיעתי אף אחד לא מרוויח שם.
<איריס בראל: לעצם העניין.
<איריס בראל: הדס, קיבלתי מה שאמרת לגבי השינוי, שרק מי שירצה יוכל לשלם.
<איריס בראל: אני רוצה רק להבהיר עוד נקודה אחרונה.
<איריס בראל: האם זה נכון שאם יש מחלקה סיטונאית ברשת ספרים – אני מצטרפת למה שאבי אמר – לנו יש מחלקה סיטונאית ענקית שמחזיקה אחוזים ניכרים מהמכירות של הרשת, ואני מבינה שהמחלקה הסיטונית הזאת תוכל למכור.
<איריס בראל: אנחנו לא מצליחים להבין בדיוק, כי אם מחר אנחנו מוכרים לא רק לספריות, אנחנו מוכרים ספרי מתנה לחברות עסקיות, לגני ילדים, השאלה היא האם מו"ל יכול להוריד מחיר מספר חדש ורשת לא יכולה?
<איריס בראל: האמת, פה לא כל כך הבנתי ואני אשמח לקבל הבהרה ממך.
<איריס בראל: ואם להגיד מילה אחרונה להיום, אני רוצה להגיד תודה למי שיושב פה כי אני חושבת שעשיתם עבודה אדירה לשוק הספרים.
עמרם מצנע: הדס, את רוצה לענות לשאלה הזאת?
עמרם מצנע: היא עלתה קודם.
<הדס פרבר: התלבטנו על זה, החלטנו שמכירה סיטונאית או מכירה בהיקפים גדולים על-ידי חנות כן נכנסת להוראות החוק, אין עליה הקלות.
<איריס בראל: זאת אומרת שאני – יורד לי - - -
<יוג'ין קנדל: חוץ מה-5% של - - -
<איריס בראל: אבל סליחה, אם אני היום מוכרת מעל 100 מיליון שקלים לכל מיני חברות עסקיות שרוצות מתנות, ולספריות, את אומרת לי שמחר את לוקחת את זה מרשתות הספרים?
<איריס בראל: אני לא חושבת שהתכוונתם לזה.
<הדס פרבר: התכוונו לזה.
<איריס בראל: איך הם יקנו?
<איריס בראל: איך הם יקנו עשרה ספרים, כשכל ספר הוא ממו"ל אחר?
<איריס בראל: הם יצטרכו לפנות לעשרה מו"לים שונים?
<איריס בראל: היום באה חברה כמו אינטל ואומרת: יש סיום של קורס, ואנחנו קונים לכל עובד, אנחנו מבקשים שתעשי לנו חמישה ספרי סופרים ישראלים.
<איריס בראל: מה שאת אומרת לי, הדבר הזה הולך מה-repaid?
<הדס פרבר: תעשו להם Backlist.
<אברהם שומר: מה זה Backlist?
<אברהם שומר: אבל הם רוצים ספרים חדשים.
<איריס בראל: את לוקחת מאות מיליוני שקלים משתי הרשתות - -
<אברהם שומר: זה עצם קיומנו.
<איריס בראל: - - וזה עצם קיומנו, בואו.
<איריס בראל: לא מספיק שאנחנו נרד במספר העסקאות ובגובה העסקה, ואני מקבלת את זה, ויקנו פחות ספרים, את לוקחת עשרות מיליוני שקלים מהרשת שלי, אני מתארת לעצמי שזה אותו דבר אצל אבי שומר, ואומרת – רק מו"ל יוכל למכור ספר חדש במחיר מוזל, ואני לא?
<הדס פרבר: המכירה של מו"ל היא מכירה סיטונאית.
<איריס בראל: אבל לי יש מחלקה סיטונאית יותר גדולה מלכל מו"ל.
<איריס בראל: זה לא הגיוני, זו אפליה לא צודקת.
<איריס בראל: אם את אומרת שאי-אפשר למכור ספר חדש בהנחה – מקובל עלי, גם אני לא אעשה את זה, אבל אם את נותנת למו"ל לעשות את זה, מדוע את לא נותנת את זה?
<איריס בראל: את לוקחת מאתנו – תקשיבי, זו פרנסה של עשרות עובדים.
<אברהם שומר: עד עכשיו אנחנו יכולים להתמודד עם הכול.
<אברהם שומר: עם זה אנחנו לא יכולים להתמודד.
<איריס בראל: לא יכולים להתמודד, לא יהיו רשתות.
עמרם מצנע: בסדר, ההערה ברורה.
עמרם מצנע: היא במישור שלנו, לא כל כך במישור המשפטי.
<איריס בראל: אני רוצה להבין איך ספריות יקבלו שירות בפריפריה.
<איריס בראל: רבותי, ספרייה רוצה לרכוש, היא לא קונה ספר ספר.
<איריס בראל: לא, סליחה.
<איריס בראל: אם היא רוצה 50 ספרים מחר מהספרים החדשים שיצאו, היא באה לרשת ולוקחת ומזמינה, ואנחנו אוספים מכל המו"לים, אבל לא יכול להיות שיורידו אותנו בכמעט 30% מההכנסות במצב כלכלי כזה.
<איריס בראל: או שתחליטו – ואני מבינה שיש בעיה עם הספריות, שלא רוצים שיקנו פתאום במחיר גבוה – אבל אי-אפשר לתת למו"ל למכור בזול, ולרשת ספרים לא למכור את זה.
<איריס בראל: או שכולם לא מוכרים, או שכולם כן מוכרים, המחלקות הסיטונאיות, ולא דרך הספרים.
עמרם מצנע: אנחנו רושמים את הנקודה הזאת.
עמרם מצנע: אין צורך לחזור עליה, היא ברורה לחלוטין.
<מנחם פרי: יש הרבה יתרון לתת למו"ל למכור בזול, כתוצאה מזה הספריות יקנו את הספרים יותר בזול.
<מנחם פרי: הרשתות לא צריכות לגזור גם את הקופון - - -
<אברהם שומר: אז בואו נמכור רק דרך זה - - -
<איריס בראל: אני מציעה שתמכור רק דרך הדבר הזה ולא תמכור יותר ברשתות כי הרשתות לא יהיו.
<אברהם שומר: בוא נעשה מסלול ירוק ואדום למו"לים.
<איריס בראל: בואו תבינו, רבותי, אני לא יודעת אם אתם - - -
<איריס בראל: שלום.
<איריס בראל: שתקתי.
<איריס בראל: תודה.
עמרם מצנע: הלאה, מי רוצה?
<ירון סדן: שני דברים.
<ירון סדן: אחד, איריס כל הזמן מעלה את הנושא של השינוע.
<ירון סדן: אני חושב שהנושא של השינוע הוא חלק מההנחה הכוללת, ולדעתי זה פתרון.
<קריאה: מה זה אומר הנחה כוללת?
<קריאה: תסביר מה זה.
<ירון סדן: שאלת, אני אסביר.
<ירון סדן: יש משא ומתן בין המו"ל לרשת, מותר לה להגיד על השינוע הזה – מו"ל שהיא לא משנעת לו, היא תיקח 40%, ומו"ל שהיא כן משנעת לו, היא תיקח 42%, מאוד פשוט.
<איריס בראל: אני אעשה את זה בכל דרך שתגידו, אין שום בעיה.
<איריס בראל: בסדר גמור, מקובל עלי.
<ירון סדן: בסדר, אני חושב שזה הכי הגיוני.
<ירון סדן: ולכן, לא צריך שום דבר מעבר לזה.
<ירון סדן: דבר נוסף, אני חולק על עמדת מנחם פרי, ואני חושב שאני מייצג את המו"לים בעניין הזה, שצריך לתת אפשרות באתר למכור בהנחות בלתי מוגבלות.
<ירון סדן: ההנחות צריכות להיות מוגבלות באתר - -
<ירון סדן: - - כי הפרצה היא ברורה.
<מנחם פרי: אז תקבעו הנחה מוגבלת, אבל כרגע אין.
<קריאות: קבעו.
<רחלי אידלמן: קבעו.
<רחלי אידלמן: קבעו 10%.
<מנחם פרי: יש 10% אבל - - -
עמרם מצנע: מנחם, הסברת את עמדתך, והוא מסביר את עמדתו.
<רחלי אידלמן: אני הצעתי שנלך לפי כל סעיף לחוד.
<רחלי אידלמן: למשל, בהגדרה של ספר, עדיין, ההגדרה לא כללה את כל הדברים שרוזלין כתבה במכתב שלה לפי החוק הצרפתי, ואני חושבת שכדאי לשקול בכל זאת את ההצעה שלה בעניין הזה.
<אברהם שומר: לא כל מה שטוב לצרפת, טוב לנו.
<רחלי אידלמן: אתם מתנגדים לחוק, זה ידוע.
<רחלי אידלמן: יש העניין שרוצים להוציא מהחוק ספרי עיון לאנשים לפי מקצועם, בסעיף 4.
<רחלי אידלמן: אני חושבת שספרי עיון זה חלק די גדול משוק הספרים, ויש הרבה ספרים שהולכים גם לקהל הרחב וגם לאנשי מקצוע – כמו ספרי פסיכולוגיה, כמו ספרי היסטוריה, כמו ספרי יהדות ודברים כאלה – ואני לא מבינה מדוע צריך להחריג אותם מהחוק.
<רחלי אידלמן: כי אם הם יהיו חריגים מהחוק, מחר אותן הוצאות שאוהבות לעשות מבצעים ימשיכו לעשות עליהם ארבע במאה, ואותן הוצאות שלא מסכימות למבצעים, יעמדו בעמדת נחיתות.
<רחלי אידלמן: אני חושבת שהסעיף הזה הוא מדי כללי ואני לא מבינה בשביל מה בכלל צריך אותו.
<רחלי אידלמן: החרגנו את הספרים האקדמיים, ויתרנו להם על האחוזים של שכר הסופרים, אז אני לא מבינה בשביל מה צריך פתאום להוציא ספרי עיון, שזה יכול להיות – אני לא יודעת, 15% - - -
עמרם מצנע: את לא מדברת על 4.
עמרם מצנע: את מדברת על 3(ו).
<מירב ישראלי: היא מדברת על חריג בהגדרת "ספר", אני אסביר למה זה נכנס.
<מירב ישראלי: יש חריג בהגדרת "ספר".
<רחלי אידלמן: לא, לא 3(ו).
<מירב ישראלי: בהגדרת "ספר", חריג (4): "ספרים המיועדים בעיקרם לשימוש של אנשי מקצוע בתחום עיסוקם;" אני אסביר למה זה נכנס, וזה קשור לסוגיה שאולי עוד תעלה פה, של היחס בין חוק זכות יוצרים לחוק הזה.
<מירב ישראלי: יש עדיין בעיה, שגם בעינינו היא לא פתורה לגמרי, של היחס בין החוק הזה לחוק זכות יוצרים.
<מירב ישראלי: מה שקורה הוא שאם אתה קורא את הסעיף של התמלוגים לסופר ישראלי, לכאורה סופר ישראלי לא יכול לוותר על זכותו לתמלוגים.
<מירב ישראלי: לפי מה שנאמר לנו, בנושא של ספרות מקצועית – למשל במשפטים, רפואה, אדריכלות, תגידו לי אם אני טועה – הרבה פעמים החוזים הם חוזים אחרים, הם לא החוזים של הסופרים או מי שכותב את הספר עם המו"ל, אלה חוזים מסוג אחר.
<מירב ישראלי: מדובר פה על ספרים שהם מקצועיים פרופר, לא על ספרי עיון שמיועדים לציבור הרחב.
<מירב ישראלי: יכול להיות שאם אנחנו נפתור את העניין של הסתירה המסוימת – גם קיבלנו הערות על זה – בין חוק זכות יוצרים לחוק הזה ונראה באיזה מקרים כן אפשר לאפשר סכום כולל למשל על ספר בלי תמלוגים, כי הרי בסך הכול כשעושים את ההסכם הזה, הרבה פעמים המו"ל לוקח סיכון והסופר לוקח סיכון.
<מירב ישראלי: כאן אנחנו לא מאפשרים לכאורה חוזים מהסוג הזה בכלל, שזאת בעיה.
<מירב ישראלי: זו גם איזושהי פגיעה בחופש החוזים.
<רחלי אידלמן: כן, אבל כאן אתם מאפשרים גם מבצעים על ערמות שלמות של ספרים.
<מירב ישראלי: שוב, אז אני אומרת – בדיון שאנחנו עושים על איזה סוגים של ספרים מותר לתת סכום כולל בלי תמלוגים, יכול להיות שאז נפתור גם את הסוגיה הזאת.
<מירב ישראלי: אני פשוט מסבירה למה זה נכנס.
<רחלי אידלמן: בסדר.
<רחלי אידלמן: אני מוותרת פה על כל מיני דברים.
<רחלי אידלמן: בסעיף 11, בקטע של התצוגה של כל מו"ל על שולחנות המכירה – נדמה לי שזה סעיף 10 או 11 – כתוב: "חנות ספרים לא תקצה, במקום ממכר קבוע אחד, לכלל ספריו המוצגים של מוציא לאור אחד שטח העולה על 20 אחוזים משטח תצוגה מועדף, ולא פחות מעשרה מוציאים לאור" – שהחלטתם, משום מה, לא הבנתי למה, להוריד לשבעה.
<רחלי אידלמן: אבל לי חשוב שגם יהיה כתוב לפחות כמה כותרים מכל מו"ל, כי אחרת יכול להיות מצב שישימו ספר אחד מעשרה מו"לים, וכמויות גדולות של ספרים של 20% של מו"ל מסוים, שנגיד יש לו 3,000 ספרים בקטלוג, אז אפשר לשים 500 ספרים על השולחנות, ואת העשרה מו"לים ישימו אחד-אחד-אחד-אחד, אז לא עשינו כלום.
<קריאה: זה 20% מהשטח, לא מהספרים של המו"ל.
<יהודית גידלי: יכול להיות 90% למו"ל, 10% - - -
<רחלי אידלמן: לא אמרו 20% לכל מו"ל.
<קריאה: יש יותר מו"לים מאשר שטחי תצוגה.
<רחלי אידלמן: לגבי 21(א)(1) ו-(2), אני לא הבנתי את העניין של ההוראה בכתב דווקא, כי הרבה פעמים ניתנות הוראות בעל-פה, ואיך תתגברו על זה?
<רחלי אידלמן: אני אגיד לכם מה הסעיף.
<קריאה: זה לא 21.
<מירב ישראלי: זה הסעיף החדש של עיצום על רשתות.
<מירב ישראלי: אין לו מספר כרגע.
<רחלי אידלמן: סעיף 21(א)(1) ו-(2).
<רחלי אידלמן: לא הבנתי למה בכתב.
<רחלי אידלמן: אפשר לתת הוראות בעל-פה ואז עוקפים את החוק.
<רחלי אידלמן: בסעיף 37(א), אני מבקשת להוציא דוחות כספיים כי חברות פרטיות לא חייבות לתת דוחות כספיים, ולא הבנתי למה הכנסתם את זה פה.
<איריס בראל: לא, אנחנו דווקא רוצים.
<איריס בראל: רשתות, מבקשים מהן את כל הנתונים.
<איריס בראל: אני חושבת שגם את צריכה לתת את כל הנתונים.
<איריס בראל: שקיפות.
<רחלי אידלמן: אני מוכנה לתת.
<איריס בראל: שקיפות בחוק הספרים.
<רחלי אידלמן: אני מוכנה לתת את כל הנתונים.
<איריס בראל: שקיפות, גברת אידלמן, שקיפות.
<רחלי אידלמן: אני מוכנה לתת את כל הנתונים, אני מוכנה לתת אישורי חשבון לכל דבר, אבל מאזנים, חברה פרטית לא חייבת לפרסם.
<דוד תדמור: גם צומת היא חברה פרטית.
<דוד תדמור: סטימצקי היא חברה פרטית.
<רחלי אידלמן: סעיף 38(א), בקשר לנושא של הסכם בין מו"ל וחנות ספרים.
<רחלי אידלמן: כיוון שאיריס, בעיקר, דואגת, כל מילה שאני אומרת לה, להודיע לי שהיא לא חייבת לקנות ממני והיא לא צריכה אותי והיא יכולה להסתדר בלעדיי, אז - - -
<אברהם שומר: את אמרת גם שאת מוכרת המון באתר.
<רחלי אידלמן: בכל זאת, אני רוצה למכור גם ברשתות וגם בכל חנות ספרים ובכל מקום שמוכרים במדינת ישראל.
<איריס בראל: תדברי בכבוד לשני מנהלי רשתות הספרים, יש סיכוי שימכרו אותך.
<איריס בראל: ברגע שאת יושבת ואת רק מקללת אותנו שנים, יש בעיה.
<רחלי אידלמן: אני לא קיללתי אותך.
<אברהם שומר: לא, אותי היא לא מקללת.
<אברהם שומר: אותי לא, איריס, רק אותך.
<רחלי אידלמן: אני לא מקללת יותר - - -
<קריאה: זה לכבוד יום ההולדת.
<רחלי אידלמן: וגם אותך לא קיללתי אף פעם, סליחה.
<קריאה: למי יש יום הולדת?
<קריאה: לאיריס בראל.
<קריאה: הבאנו עוגה?
<אברהם שומר: היית מביאה ספר.
<איריס בראל: כן, יש יום הולדת.
<איריס בראל: היה נחמד אם היו מביאים עוגה.
<רחלי אידלמן: טוב, נשלח לך עוגה.
<רחלי אידלמן: כתוב פה: חנות ספרים, מוציא לאור או רשת חנויות שהפרו הוראה מהוראות סעיף 8 או 9, או לא התקשרו בהסכם הנחה בהתאם להוראות סעיף 8, רשאי הממונה..." וכן הלאה.
<רחלי אידלמן: אני רוצה להגיד על זה משהו.
<רחלי אידלמן: לפי ההסבר שקיבלתי, הצורך הזה לעשות הסכם על הספרים המוגנים כל שנה עם רשת נבע משתי סיבות.
<רחלי אידלמן: אחת, שהרשת לא תכריח את המו"לים לעשות הסכם כל חודש, והשנייה, שגם הרשת תדע שכדאי לה להגיע להסכם עם המו"ל בגלל שאחרת הספרים החדשים שלו לא יהיו אצלה במשך כל השנה.