GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אתי בנימין: לפני כמספר שבועות הופיעה מנכ"לית משרד החינוך בפני כנס מנהלים של החינוך הממלכתי-דתי בירושלים במלון "לאונרדו" ושם היא אמרה להם דבר כזה: יהיו קיצוצים בתקנים, יהיו קיצוצים בשעות ואני מצפה מכם לעבוד קשה יותר.
<אתי בנימין: חברים, אני רוצה לשאול אתכם שאלה: האם אנחנו ההורים נצטרך לממן את אותם תקנים ואותן שעות שמשרד החינוך מקצץ מאותם בתי ספר, מאותם מנהלים שידיהם כבולות והם לא יוכלו להמשיך ולתפקד במערכת החינוך?
<אתי בנימין: האם זה יהיה על חשבון אותם ילדים שיגיעו בלי ספרים לבית הספר כי לא בכל בתי הספר - - -
<לורן פוריס: למה?
<לורן פוריס: יש פרויקט השאלת ספרים.
<אתי בנימין: כי לא בכל בתי הספר בארץ יש את פרויקט השאלת הספרים, ואני מברכת אותך, אדוני השר, שאתה מתכוון להרחיב את הפרויקט, הוא פרויקט מבורך.
<אתי בנימין: האם זה יהיה על חשבון אותם ילדים שמגיעים בלי ארוחות לבית הספר?
<אתי בנימין: האם זה יהיה על חשבון אותם ילדים שהוריהם לא יכולים לשלם את הטיולים השנתיים?
<אתי בנימין: ועוד כהנה וכהנה, אני לא אאריך בדברי, אני חושבת שהבנתם אותי.
<אתי בנימין: אבל אני מודיעה לכם, אין לנו ספק שהאישור על תשלומי הורים יעבור פה אבל אנחנו, כהנהגת ההורים הארצית, קוראים השנה למרד תשלומי הורים.
<אתי בנימין: אנחנו קוראים להורים לא לשלם את תשלומי ההורים לבתי הספר.
<אתי בנימין: הגיע הזמן שהמדינה תממש את חוק חינוך חובה חינם.
<אתי בנימין: אדוני השר, כמנכ"ל "הכל חינוך" נלחמת על אחריות המדינה לחינוך הילדים.
<אתי בנימין: אנחנו מדברים על המשך שלטוני ואנחנו - - -
שי פירון: רק תצייני שאת המרד גם הכרזת שנה שעברה כדי שנדע שזו הצגה קבועה כל שנה.
<אתי בנימין: סליחה, אני אומרת את דברי ואני נלחמת פה למען הילדים וההורים, אני לא עושה הצגות, אדוני.
עמרם מצנע: אתי, תודה רבה.
<אתי בנימין: תודה לכם.
עמרם מצנע: אני רוצה להבהיר: יש ארגון יציג אחד.
<אריק קפלן: הוא לא מייצג את כלל ההורים, גם ירושלים לא חברים בו.
עמרם מצנע: תסלחו לי, אני מדבר עכשיו.
עמרם מצנע: יש ארגון יציג אחד.
עמרם מצנע: הוועדה מקבלת בברכה ותיתן לכל מי שרוצה לדבר.
עמרם מצנע: זאב גולדבלט, בבקשה, אחרון הדוברים ואחר כך אנחנו מצביעים.
<זאב גולדבלט: אני מקווה שגם חביב.
<זאב גולדבלט: ראשית, הרבה בריאות לשר.
<זאב גולדבלט: אנחנו רוצים קודם כל לברך על החזון שהצגת כאן על ביטול תשלומי ההורים במהלך הקדנציה הנוכחית, אבל כל זמן שהתשלומים עדיין משולמים אז כמה דברים פרקטיים: אחד, אנחנו חושבים שיש לכפות על מנהלי בתי הספר הפרדה של חשבונות הבנק בין תשלומי ההורים, אם זה רשות ואם זה מרצון, לבין הניהול השוטף של בתי הספר.
<זאב גולדבלט: הנחיה כזו יצאה על ידי משרד החינוך, על-ידי המנכ"לית, לא ממוש בכל בתי הספר.
<זאב גולדבלט: כשאני אומר לכפות זה כולל אחריות אישית של מנהלי בתי הספר.
<זאב גולדבלט: נקודה שניה, צריכים להקפיד על יישום הנהלים המחייבים גם את אישור חוזר התשלומים על ידי ועדת ההורים של בית הספר בטרם הפצתו לכלל ההורים, דהיינו, שההורים יידעו, ועד ההורים יידע מראש מה הוא מאשר, עם תוכנית פרטנית.
<זאב גולדבלט: צריכים להקפיד על הנוהל שמבוצעת בקרה, דהיינו, שהנהלת בית הספר וועד ההורים המוסדי מציגים לוועד ההורים הבית-ספרי ואחרי זה, באמצעות האתר, לכלל ההורים מה היו השימושים בפועל של כל התקציבים ששולמו בשנה החולפת, אם זה בתשלומי רשות, אם זה ברכישת מוצרים מרצון או שירותים מרצון ולהציג להם את השימושים העתידיים בצורה פרטנית לשנה הקרובה.
<זאב גולדבלט: זאת אומרת שלא ישלמו "בלנקו", איזה דף שהילד מביא הביתה ואומרים "כזה ראה וקדש".
<זאב גולדבלט: כאן אנחנו רוצים להרים את הכפפה שהציג כאן השר לגבי הטיולים.
<זאב גולדבלט: אנחנו מציעים לעשות צוות משותף לקבוע מתכונת מסודרת שהטיולים יהיו, אל"ף, ערכיים, שישלבו גם את מורשת ישראל, גם את מורשת ארץ ישראל, עם ישראל כמובן ומדינת ישראל.
<זאב גולדבלט: אבל, בקיצור, לשלב את המורשת עם הליכה ברגל ואני מאלה, כמו יושב-ראש הוועדה, שגדלנו מגיל 14 בהליכה ברגל - - -
עמרם מצנע: בתור טנקיסט.
<זאב גולדבלט: לא, אני מדבר בגיל 14.
<זאב גולדבלט: שים לב, אני חזרתי לגיל 14 שלך.
<זאב גולדבלט: אנחנו גדלנו בהליכה ברגל.
עמרם מצנע: תודה רבה, זאביק.
<זאב גולדבלט: עוד ממש שני משפטים.
עמרם מצנע: משפט אחד.
<זאב גולדבלט: אחד זה באמת הנושא לבצע רכישת מוצרים או שירותים מרצון או רכישה בכלל של שירותים, כמו למשל אם זה חברות מטיילות בטיולים, אם זה סל חינוך, להנחות את מנהלי אגפי החינוך בערים השונות וביישובים השונים לבצע רכישה מרוכזת כדי להוזיל את העלויות להורים.
<זאב גולדבלט: כך ההורה יקבל גם תמורה הרבה יותר גדולה וכמובן הילד ירוויח כי הוא יקבל יותר מוצרים, אם זה בתחום התרבות ואם זה בתחום הטיולים.
עמרם מצנע: חבר הכנסת הרצוג, קצר בבקשה.
יצחק הרצוג: קצר מאוד הבטחתי.
יצחק הרצוג: קודם כל, אני מברך את משרד החינוך שהוא מציג פה את התל"ן, הוא באמת לא היה צריך אבל הוא מציג.
יצחק הרצוג: העניין של התל"ן הוא בעצם האלמנט המסוכן בכך שהוא מייצר סוג של העדפה בתת-מודע של בתי ספר יותר חזקים, ואת זה אתה יודע, כבוד השר, כי אתה עסקת בזה.
יצחק הרצוג: דהיינו, ברגע שיש יישובים מבוססים יותר שניתן לגבות מההורים יותר כסף אתה מפתח תוכניות משלימות שנותנות העדפה וכו'.
יצחק הרצוג: זה תהליך בעייתי ולכן אני חושב, אדוני יושב-ראש הוועדה, לקיים דיון על התל"ן כחלק מכל החזון של חיזוק מערכת החינוך הממלכתית.
עמרם מצנע: תודה רבה לחבר הכנסת הרצוג, תודה רבה לכל מי שהתייחס.
עמרם מצנע: השר ישיב ואני אסכם.
שי פירון: אני רוצה לבקש בקשה, כדי לא להחזיק את הח"כים, האם אפשר שאני אשיב אחרי ההצבעה?
גילה גמליאל: כן, אפשר בהחלט.
שי פירון: תשחרר אותם.
שי פירון: בואו נצביע ואני אשיב אחרי ההצבעה.
עמרם מצנע: אני מציע לך להשיב עכשיו.
עמרם מצנע: זה לא מכובד, זה חלק מהדיון.
שי פירון: בסדר, אז אני אומר שלושה-ארבעה משפטים קצרצרים.
שי פירון: קודם כל, צריך לדעת שאם מישהו ישב כאן ויקשיב לכלל ההערות שנשמעו, חלק מההערות סותרות אחת את רעותה משום שיש מספר רב של סוגיות שעומדות על הפרק, אידיאולוגיות אני מדבר עכשיו, לא כלכליות.
שי פירון: למשל, שאלת בתי הספר הייחודיים היא שאלה אידיאולוגית, היא שאלה אידיאולוגית לא פשוטה, אין לי עניין לחסל אותה השנה ולכן אני אמרתי שאני הולך לשנת מעבר.
שי פירון: אבל זה לא אומר שאסור לי כאדם שבא לייצג תפיסת עולם, לא צריכה להיות לי ביקורת על העובדה שבמקומות שונים, אני לא אומר ירושלים או מקום אחר, בית ספר ייחודי הוא מסלול עוקף לייצר בית ספר פרטי במימון כספי המדינה.
שי פירון: האם אני תומך בדבר הזה?
שי פירון: אני אומר חד משמעית: לא.
שי פירון: האם אני אתנגד לכך?
שי פירון: אני אומר חד משמעית: כן.
שי פירון: האם חודש אחרי שהגעתי, עכשיו, בזמן שנותר, זה הזמן לנהל את הקרב הזה?
שי פירון: גם לא.
שי פירון: לכן צריך, הרן, לתקן אי אלו שהן הוראות מעבר כדי להתמודד עם הסוגיה הזאת באופן ארוך טווח.
שי פירון: אני רוצה לומר עוד דבר, יש פה את אחת מהאיוולות הגדולות ביותר וזה המושג שנקרא "מוכר שאינו רשמי".
שי פירון: הורים במוכר שאינו רשמי עלולים לחשוב שהם בית ספר פרטי, הם לא בית ספר פרטי.
שי פירון: אין לי התנגדות, נקרא לזה חוקית, לבתי ספר פרטיים.
שי פירון: רוצה מישהו להקים בתי ספר פרטיים שילך לבית ספר "חברותא" ויראה מה קרה לבית ספר שהיה צריך לשלם 35,000 שקלים בשנה כי הוא היה פרטי באמת.
שי פירון: אבל לקבל 75% מהתקציב ולקבוע כמה תלמידים יהיו בכיתה, מי התלמידים שיהיו בכיתה, איזה מורים ילמדו את הילדים שלי, מי ילך ומי יבוא וכו' וכו', זו שאלה ערכית שמדינה צריכה להתמודד אתה.
שי פירון: השאלה הזאת מייצרת הרבה מאוד תקלות, דרך אגב, גם תקלות ערכיות לא פשוטות כי אז אתה לא יודע מי כל זרם שמקים לעצמו את בית הספר בחסות המדינה, המוכר שאינו רשמי, ומייצר שם מסרים חינוכיים בעייתיים.
יצחק הרצוג: הרס את החינוך.
שי פירון: לכן אני אומר, צריך להבין שיש פה שאלות אידיאולוגיות שאי אפשר לפתור אותן בחודשיים.
שי פירון: בי"ת, שאלת פולין: אני בכלל לא רוצה לראות שאלה, מי אמר שכולם צריכים לנסוע?
שי פירון: מי אמר שזה משהו כל כך גורף שכל משפחה בישראל – אני מתנצל, אני מעמד הביניים, ובכיתה י"ב גם לנסוע לפולין וגם לעשות רישיון נהיגה כבד עלי.
שי פירון: מי אמר שזה הפך להיות מין מסלול התבגרות?
שי פירון: ואני אומר את זה כמי שמדריך משלחות נוער לפולין ועשה את זה למעלה מ-40 פעם בחייו.
שי פירון: מי אמר שכל ילד בישראל צריך לבקר בפולין?
שי פירון: אולי המתכונת של פעם שהיו נבחרים נציגים בית-ספריים באופן כזה או אחר, משלחת בית ספר שמייצגת את בית הספר, נכונה יותר?
שי פירון: יש פה שאלות ערכיות.
שי פירון: כשמביאים את כל השאלות האלה לדיון מאוד צר ומאוד ממוקד אנחנו עושים עוול לדיון.
שי פירון: אני מוכן לבוא לכל דיון עומק בשאלות האלה ולקיים יחד דיון אידיאולוגי מקיף.
שי פירון: אני אומר עוד שני משפטים: אחד, אני מתחייב – על זה אני כן מתחייב – שבלי נדר במהלך השנה הקרובה אנחנו נעשה שינוי גדול מאוד ביחס שבין מספר ימי העבודה של ההורים לבין יחס ימי החופשה בלי לפגוע בארגוני המורים והסתדרות המורים, בלי להגיע לסכסוכים, הדברים האלה לא יפרצו, האחריות לפערים.
שי פירון: אבל אני רוצה להגיד מה אני אומר עכשיו כי זה מאוד חשוב לי: זה לא בא בגלל שאני חושב שאני בייביסיטר של הילדים, זה בא בגלל שאני חושב שיש אחריות מקיפה לחינוך, יש תנועות נוער, יש חברה למתנ"סים, יש מספיק יצירות שנוצרו במשך השנים וצריך לעבוד בסנכרון גדול יותר ולהפעיל אותם באופן עמוק יותר.
שי פירון: אני מקווה מאוד למצוא דרך כדי שנוכל לעשות את זה, זאת סוגיה שנמצאת על שולחני ואני אטפל בה.
שי פירון: אני מושיט יד לשיתופי פעולה בסוגיית הטיולים, בסוגיית מה שקראתם נשפים, בסוגיות מסיבות סיום, אבל אני רוצה שזה יבוא מתוך אמון במנהלים.
שי פירון: אני לא רוצה שבשיח על טיול, בגלל נייר כזה או אחר, ויש באמת תשלומים שהם לא ראויים, אני לא רוצה שייווצר הרושם כאילו מנהלים חלילה וחס שולחים ידם בכספי ההורים.
שי פירון: בסופו של דבר כל מנהל בית ספר היה רוצה שתיקח את זה ממנו, שתעביר את זה לגורם אחר, אף אחד לא נהנה מהסיפור הזה.
שי פירון: אסור שמהשיח כאן תצא חס וחלילה האשמה כזו או אחרת כלפי מנהלים ומורים בישראל.
<יעקב בן יששכר: אבל מנהל בית ספר היה יכול למנוע.
שי פירון: אני רק אמרתי, אני רוצה להגיד את מה שאני רוצה לומר.
שי פירון: אני מקווה שבאמת זאת תהיה אחת מהשנים האחרונות שבהן אנחנו מקיימים את המהלך הזה.
שי פירון: צריך לשנס מותנים, צריך לשכנע את הביטוח הלאומי או כל גורם אחר.
שי פירון: אני רק רוצה להזכיר שזה לא בסמכות שר החינוך, יש פה שר האוצר, שר הרווחה, יש פה שורה ארוכה של משרדים, אני מחויב להוביל את המהלך הזה, מחויב להוביל אותו ומקווה שהוא יישא תוצאות.
יצחק הרצוג: שהוועדה תקיים על זה דיון.
שי פירון: להתחייב על כך כשזה לא באחריותי זה יהיה חסר אחריות.
עמרם מצנע: אני רוצה לומר מספר משפטים.
מוחמד ברכה: שר האוצר ושר הרווחה ושר החינוך הם חברי אותה מפלגה אז חצי עבודה כבר.
עמרם מצנע: אז יש לזה סיכוי שזה יתקיים.
שולי מועלם-רפאלי: מצוין, אז יש סיכוי טוב.
עמרם מצנע: חברים, אנחנו לקראת סיכום.
עמרם מצנע: אני מתרשם לאחרונה, מאז כינון הממשלה וכינון הוועדה, שיש רוח טובה במשרד החינוך.
עמרם מצנע: גם בפגישות והדיונים שהוועדה מקיימת עם נציגי משרד החינוך, גם בפגישות עבודה מסודרות שאני עורך עם שר החינוך ועם המנכ"לית, אני מרגיש רוח טובה של בהחלט רצון ונכונות, אל"ף שקיפות, בי"ת, נכונות לשים את השולחן ולהתמודד עם כל הרצינות, כל הבעייתיות וכל האחריות בנושאים המרכזיים שמלווים אותנו כבר הרבה מאוד שנים ונמצאים היום על השולחן.
עמרם מצנע: לצער כולנו, תקציב 2013-2014, אין בו בשורות, יש בו שמירה מסוימת על הקיים, והנושאים שקשורים במערכת החינוך יבואו בפני הוועדה הזו.
עמרם מצנע: אין בו בשורות.
עמרם מצנע: אנחנו מאוד מקווים שהוא תקציב מעבר.
עמרם מצנע: אנחנו, בוועדת החינוך, כקודמותינו, סבורים שנושא תשלומי ההורים צריך לעבור מהעולם ואנחנו כוועדה נעשה הכול כדי לתת גיבוי למשרד החינוך בשילוב עם משרד האוצר והמשרדים האחרים הנוגעים בדבר למצוא את הדרכים כדי לממש את זה.
עמרם מצנע: אני חושב שאנחנו יכולים לרשום לעצמנו את התחייבותו של שר החינוך לעשות כל מאמץ אפשרי כדי שזה יקרה, ונדמה לי שזה בהחלט מספיק.
שי פירון: לפני שאתה מצביע אני רק רוצה להודות למנכ"לית ולצוות על העבודה המאוד מאוד מסורה כדי שנבוא בשלב מוקדם ככל שניתן, אז תודה לאנשי משרד החינוך.
עמרם מצנע: בעניין מסיבות הסיום – או יותר נכון הנשפים, כי מסיבות זה בסדר, הבעיה היא הנשפים – אנחנו קיימנו על זה דיון מקיף בוועדה ושמחתי שוועד ההורים המרכזי לוקח על עצמו חלק מהאחריות, כי אני חושב שבאמת ההורים הם פרטנרים חשובים מאוד, עם ועדי ההורים היישוביים, עם ועדי ההורים בתי-הספריים, כדי באמת לטפל בעניין.
עמרם מצנע: אני מקבל מאוד, גם מהניסיון שלי כראש רשות מקומית, את הדברים שאמר יעקב בן יששכר שהרשויות המקומיות אינן יכולות מצד אחד לגבות מחירים מופקעים עבור השירותים שהן נותנות במסיבות, ומצד שני להלין כמובן על - - -
<מיכל מנקס: איזה מסיבות, סליחה, איזה מסיבות?
עמרם מצנע: תני לי, תאמיני לי, כל מה שאני אומר אני אומר בשמי.
עמרם מצנע: אנחנו קוראים למשרד החינוך באמת לפרסם ברבים את חוזרי המנכ"ל החדשים, או הטיוטות של חוזרי המנכ"ל, בהקשר לתשלומי ההורים כפי שהוצג.
עמרם מצנע: אכיפה היא שם, היא חלק חשוב מהמשחק.
עמרם מצנע: אז נכון שצריך לתקן כל מיני דברים כדי לאכוף חוקים שהציבור יכול לעמוד בפניהם.
עמרם מצנע: אנחנו עוברים להצבעה, אנחנו עכשיו מצביעים ובהצבעה לא מפריעים.
עמרם מצנע: ההצבעה היא על הטבלה המונחת בפניכם, חברי הכנסת, הצעת תשלומי הורים לשנת הלימודים תשע"ד לאישור ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, שיעור השתתפות של ההורים בעלות ההזנה מכוח חוק הארוחה היומית.
עמרם מצנע: התל"ן נמצא פה לידיעה, אנחנו לא מצביעים עליו ונדמה לי שאלה הם הדברים, מירב.
<מירב ישראלי: יש הערה לגבי הטיולים בדרום.
עמרם מצנע: יש הערה לגבי הטיולים למוסדות חינוך בדרום, אנחנו גם מצביעים על זה.
<יהודית גידלי: מתחת לקו רוחב.
עמרם מצנע: מי שבעד להרים את היד בבקשה.
עמרם מצנע: בעד – 7
עמרם מצנע: נמנעים – אין אושר.
עמרם מצנע: 7 בעד, אין נמנעים, אושר.
עמרם מצנע: תודה רבה, שיהיה בהצלחה.
עמרם מצנע: על סדר היום הכנה לקריאה שנייה ושלישית של הצעת חוק לימוד חובה (תיקון מס' 32) (גיל), התשע"ג-2013.
עמרם מצנע: חברת הכנסת עדי קול שיזמה את ההצעה, בואי תזכירי לנו על מה מדברת הצעת החוק המסובכת, המורכבת והארוכה הזאת.
עדי קול: כן, מאוד מורכבת.
עדי קול: כניסתו של תלמיד לבית ספר, על-פי מערכת החינוך, נקבעת כיום על-פי החוק אם ילד הגיע לגיל לפני א' בטבת באותה שנה אזרחית.
עדי קול: א' בטבת יוצא מתישהו בדצמבר.
עדי קול: השנה זה 7 בדצמבר, אבל בכל שנה התאריך הזה זז.
עדי קול: זה יוצר חוסר ודאות ודורש ממשרד החינוך לפרסם בכל פעם את מועד ההרשמה, כי מרבית האזרחים בישראל לא חיים על-פי לוח השנה העברי.
עדי קול: זה גם יוצר את מה שמכונה ברשת "בעיית ילדי דצמבר", ילדים שנולדו בשנה מסוימת, שחיים ומרגישים כאילו הם באותו גיל כמו חבריהם לכיתה, אבל הם נולדו בשבועיים האחרונים של דצמבר ולכן לא עולים איתם כיתה.
עדי קול: נכון שבכל תאריך תמיד יהיו מי שלא יעלו כיתה, אבל אם נולדת בשנה אזרחית מסוימת אתה בדרך כלל חוגג את יום ההולדת שלך עם השנתון שלך.
עדי קול: אני חושבת שזה יוצר אחידות, שקיפות, ודאות והקלה להורים.
עמרם מצנע: בבקשה, חבר הכנסת מקלב.
אורי מקלב: תודה לך, אדוני היושב-ראש וחברתי חברת הכנסת עדי קול.
אורי מקלב: אין ספק שמטרת הצעת החוק נובעת מהפרקטיקה, זה לחיות עם האנשים.
אורי מקלב: היום יש קושי בעניין הזה.
אורי מקלב: זה מגיע ממקום – זה בא לא להשיל ולא לבטל את התאריך העברי, אלא מתוך זה שאנשים לא יודעים, אנשים לא מודעים לתאריך העברי.
אורי מקלב: אבל בדיוק בשל הסיבה הזאת, כדי להגדיל את המודעות, כדי להעצים את ידיעת התאריך העברי ולהשאיר אותו, מכיוון שכפי שנאמר, אנחנו בסך הכול בונים בית-חולים מתחת לגשר השבור במקום לתקן את הגשר עצמו, במקום למצוא פתרונות איך נגרום לכך שכל ילד וכל איש מבוגר במדינת ישראל יידע את תאריך הלידה העברי שלו.
אורי מקלב: רובנו היום לא יודעים את תאריך הלידה העברי שלנו.
אורי מקלב: זה דבר שמייחד אותנו במיוחד, את העם היהודי, בתאריכים שייחודיים לנו.
אורי מקלב: יש לזה המון-המון היסטוריה.
אורי מקלב: המצווה הראשונה, כפי שאמרתי.
אורי מקלב: יש שיעור ארוך בעניין הזה.
אורי מקלב: בגלל הלקונות שיש היום, בגלל חוסר המודעות, בגלל הבלבול, אני מציע כן להשתמש בתאריך העברי ולנסות לתקן את המודעות.
אורי מקלב: אנחנו גם הצענו בעניין הזה הצעות, ותיכף אגיע אליהן.
אורי מקלב: אנחנו גם מכירים את ההצעה של חברת הכנסת קלדרון.
עדי קול: היא דיברה על א' של חנוכה.
אורי מקלב: חברת הכנסת קלדרון הציעה שאם אנשים באמת לא מודעים- - -
עדי קול: זה לא פותר את הבעיה של משרד החינוך.
אורי מקלב: בסדר, אנחנו מחוקקים את החוק.
אורי מקלב: יכולים קצת יותר לסבך אותם, אבל בסופו של דבר לטווח הארוך, והמטרה הרבה יותר חשובה מן הקושי האדמיניסטרטיבי להסדיר את זה, עדיף שזה יהיה היום הראשון של חנוכה, שזה דבר שכולם יודעים.
אורי מקלב: מי שנולד עד היום הראשון של חנוכה ומי שנולד אחרי היום הראשון של חנוכה – זה יהיה הקו המפריד.
אורי מקלב: הרי חנוכה תמיד יוצא בתקופה של סוף דצמבר עד ינואר.
אורי מקלב: יקבעו את א' חנוכה.
אורי מקלב: דרך אגב, התאריך העברי נמצא בתוך המילה "חנוכה" – חנו כ"ה.
אורי מקלב: כולם יודעים שחנוכה חל ב-כ"ה בכסלו, תמיד הוא חל בכ"ה בכסלו, ואת זה נלמד את אזרחי ישראל.
אורי מקלב: אבל גם מי שלא יודע את התאריך העברי יידע שהקו המפריד הוא היום הראשון של חנוכה, מי שנולד לפני חנוכה ואחרי חנוכה, כך שנדע באופן אמיתי.
אורי מקלב: כל מה שדיברנו פה אין משמעותו שמישהו מפסיד שנה או לא מפסיד שנה, אם הוא נולד אחרי דצמבר או לפני דצמבר, אם זה ילדי דצמבר או לא ילדי דצמבר.
אורי מקלב: ומה יקרה אם כולם יידעו שאם הילד נולד לפני חנוכה אז הוא נחשב בשנתון הקודם ואם נולד אחרי חנוכה הוא נכלל כבר בשנתון הבא?
אורי מקלב: בזה אנחנו מרוויחים את כל הדברים ביחד.
אורי מקלב: גם אנחנו קובעים תאריך שידוע לכולם, תאריך שלא צריך להיות מומחה בלוח העברי כדי להתמצות בו ולדעת את תאריך הלידה.
אורי מקלב: צריך להיות קצת יותר פתוחים עכשיו ופחות מקובעים בעניין הזה.
אורי מקלב: אם משרד החינוך רוצה או לא רוצה, אני חושב שזה דבר שאפשר להתגבר עליו.
אורי מקלב: אלה דברים של אדמיניסטרציה, דברים ענייניים.
אורי מקלב: אלה לא דברים מהותיים.
אורי מקלב: בזה בסך הכול נעצים את היותנו העם היהודי, שיש לנו את הלוח העברי שהוא מיוחד לנו.
אורי מקלב: נפתור בזה גם את הבעיה של האנשים שלא יודעים את התאריך העברי.
אורי מקלב: אנחנו רוצים שכן יידעו את התאריך העברי.
אורי מקלב: הגשתי במקביל – דיברתי עם היועץ המשפטי – 3 הסתייגויות לדבר הזה כדי שהדברים יירשמו, זאת חובתנו.
אורי מקלב: אני יודע שאולי אני אומר דברים שבסוף לא יתקבלו, צר לי על כך, אבל אני חושב שיש חובה להשמיע את זה פעם אחת, וחובה להשמיע את זה פעם שנייה, כי עם האמת אנחנו הולכים באופן רצוף.
אורי מקלב: האמת היא רצופה ולא משנה אם זה דיון בקריאה ראשונה או דיון בקריאה שנייה ושלישית, הדברים הם אותם דברים.
אורי מקלב: הגשנו 3 הסתייגויות.
אורי מקלב: בהצעה הראשונה דיברנו על הלוח, הצענו שהתאריך הקובע יהיה א' של חנוכה.
אורי מקלב: ההצעה השנייה היתה לדחות את התחילה, שלא תחול בתשע"ה אלא בתשע"ח בגלל הצורך שבמשך כמה מחזורים זה לא יהיה עם המעונות והצהרונים והפעוטונים כי יש לזה גם השלכות בשנות הלימודים האלה, שזה יעבור בצורה חלקה, אם זה יעבור.
אורי מקלב: ההצעה השלישית, שאם החוק הזה יתקבל תהיה חובה על משרד החינוך לתת שיעורי חובה בגני ילדים על התאריך העברי ועל המשמעות העברית.
אורי מקלב: אלה דברים שלא אני הצעתי, אבל בתוך הוועדה מישהו העלה אותם, אז אני מקבל אותם בתור הסתייגות להצעת החוק.
עמרם מצנע: מה הנוהל?
<עידו בן יצחק: אתה רוצה להצביע קודם על ההסתייגות של חבר הכנסת מקלב?
עמרם מצנע: בסדר, נצביע ואחר-כך אגיד כמה מילות סיכום.
עמרם מצנע: נצביע על שלוש ההסתייגויות ביחד?
<עידו בן יצחק: לא, על כל אחת בנפרד.
אורי מקלב: לכל אחת מן ההצעות יש מעמד בפני עצמה.
עמרם מצנע: נצביע על ההסתייגות הראשונה של חבר הכנסת מקלב.
עמרם מצנע: מי בעד ההסתייגות?
אורי מקלב: בעד – 1
אורי מקלב: נמנעים – אין ההצעה הראשונה של חבר הכנסת מקלב לא נתקבלה.
עמרם מצנע: ההצעה הראשונה של חבר הכנסת מקלב לא נתקבלה והיא תהפוך להיות הסתייגות.
עמרם מצנע: נצביע על ההסתייגות השנייה של חבר הכנסת מקלב.
עמרם מצנע: בעד – 1
עמרם מצנע: נמנעים – אין ההצעה השנייה של חבר הכנסת מקלב לא נתקבלה.
עמרם מצנע: ההצעה השנייה של חבר הכנסת מקלב לא נתקבלה והיא תהפוך להיות הסתייגות.
עמרם מצנע: נצביע על ההסתייגות השלישית של חבר הכנסת מקלב.
עמרם מצנע: נמנעים – אין ההצעה השלישית של חבר הכנסת מקלב לא נתקבלה.
עמרם מצנע: ההצעה השלישית של חבר הכנסת מקלב לא נתקבלה והיא תהפוך להיות הסתייגות.
<עידו בן יצחק: לפני שהוועדה תצביע על הצעת החוק, יש לי שתי הערות.
<עידו בן יצחק: לגבי סעיף התחילה, על-פי הצעת החוק התחילה תהיה בשנת הלימודים תשע"ה.
<עידו בן יצחק: אנחנו רוצים בעצם שהחוק יחול על הרישום לגבי הלימודים בשנת הלימודים תשע"ה ולא בשנת הלימודים עצמה.
עדי קול: על הרישום לשנת הלימודים הבאה.
<עידו בן יצחק: אז צריך לתקן את סעיף התחילה.
אורי מקלב: זה לא לשנת הלימודים הקרובה.
עדי קול: השנה הרישום כבר הסתיים.
יעקב פרי: יצוין שמועדי הרישום הם גם לפי התאריך העברי.
אורי מקלב: זה כבר לא יהיה.
<עידו בן יצחק: נמצא את הנוסח, אבל הכוונה היא שהרישום לשנת הלימודים תשע"ה כבר יהיה בהתאם לחוק הזה.
<עידו בן יצחק: הערה נוספת, למען הפרוטוקול, קיבלנו עמדה של משרד האוצר, שאין להצעת החוק עלות תקציבית.
<עידו בן יצחק: הצעת חוק לימוד חובה (תיקון מס' 32) (גיל), התשע"ג-2013 סעיף 1 – תיקון סעיף 11 "בחוק לימוד חובה, התש"ט- 1949, בסעיף 11, במקום "א' בטבת" יבוא "31 בדצמבר".
<עידו בן יצחק: סעיף 2 – תחילה תחילתו של חוק זה בתחילת שנת הלימודים התשע"ה.
<עידו בן יצחק: " אנחנו נשנה את הנוסח של סעיף התחילה, כפי שאמרתי.
עמרם מצנע: לפני שנאשר את הצעת החוק, מישהו רוצה להגיד משהו חשוב, חכם חיוני?
עמרם מצנע: מי בעד הצעת החוק?
עמרם מצנע: יש נמנעים?
עמרם מצנע: בעד – 3
עמרם מצנע: נמנעים – אין הצעת חוק לימוד חובה (תיקון מס' 32) (גיל), התשע"ג-2013, נתקבלה.
עמרם מצנע: הצעת החוק נתקבלה.
עמרם מצנע: אני מסכים לכל אמירה שלך, חבר הכנסת מקלב, על חיזוק- -
עדי קול: גם אני.
עמרם מצנע: - -חיזוק ושימור לוח השנה העברי, ואני גם מסכים לדאגה שלך שלוח השנה העברי הולך ונשכח, או לא משתמשים בו מספיק במערכת החינוך, ובטח לא במערכת הציבורית האחרת.
עמרם מצנע: אני מוכן להיות שותף לכל פעולה שתנסה לקדם.
עמרם מצנע: אני לא בטוח שזה נכון באמצעות חקיקה.
עדי קול: אני מסכימה אתך לגמרי.
עדי קול: אני חושבת שצריך להטמיע ערכים ועקרונות.
עמרם מצנע: תנסה לקדם.
עמרם מצנע: השינוי הזה שהציעה חברת הכנסת עדי קול עם עוד מספר חברי כנסת, הייתי קורא לו בעצם נוחיות בירוקרטית.
עמרם מצנע: אין בו שום עיקרון ושום דבר נוסף על זה.
עדי קול: להיפך.
עמרם מצנע: הצעת החוק הזאת אושרה על-ידינו להעברה לקריאה שנייה ושלישית.
אורי מקלב: זה מפתיע אותי בתור ראש רשות מקומית.
אורי מקלב: אני מניח שהמכתבים שיגיעו לילדים, על 31 בדצמבר, יגיעו כן עם תאריך עברי.
עמרם מצנע: החוק מחייב.
עדי קול: הם יגיעו עם תאריך עברי, זה לא ימנע.
עדי קול: אחד הדברים שבאמת מחזיקים אותנו זה העובדה שאנשים עדיין סופרים את שנות הלימודים על-פי לוח השנה העברי, באקדמיה ובכל מקום.
עמרם מצנע: אולי יבואו בעוד כנסת, או בעוד 2-3 כנסות וישנו את זה ויתחילו ללמוד ב-1 בינואר.
עמרם מצנע: אנחנו מודים לך, חברת הכנסת קול.
עמרם מצנע: זה החוק הראשון שמאושר בוועדה בהרכב הנוכחי בכנסת התשע-עשרה.
עדי קול: זה גם החוק הראשון שלי אי-פעם.
עמרם מצנע: עדיין הוא צריך לעבור את אישור המליאה, אבל תודה רבה.
עמרם מצנע: נושא הדיון הוא בחוק ההסדרים, אנחנו מעלים לדיון את התיקון לחוק החינוך הממלכתי תשי"ג-1953, כשהתיקון הוא ביטול סעיף 11א, פשוט, קצר ולעניין ומאוד מסובך.
עמרם מצנע: סעיף 11א, הנקרא בפי העם חוק נהרי, מדבר על כך שהרשויות המקומיות מחויבות להשתתף בתקציב החינוך המוכר שאיננו רשמי, בהיקף דומה להשתתפות שלהם בבתי ספר דומים בשיעור של 75%.
רות קלדרון: לא דומים, ממלכתיים.
רות קלדרון: דומים ממלכתיים.
עמרם מצנע: דומים אחרים, שבהם הוא משתתף.
יעקב אשר: מה שהוא מתכוון דומה זה שהבניין דומה, הילדים נראים דומים - - -
עמרם מצנע: מספר הילדים.
עמרם מצנע: בית ספר שהוא בעל פרופיל של מספר תלמידים בעיקר זהה.
יעקב אשר: הוא בית ספר.
עמרם מצנע: הוא בית ספר, ודאי שהוא בית ספר, אנחנו עוסקים בבתי ספר בוועדת החינוך.
עמרם מצנע: מבחינת הדיון, הדיון היום ייערך שעה, עד שעה 14:00, אנחנו כבר קבענו מועד לשבוע הבא ואנחנו נקיים דיונים ברציפות עד אשר נצליח להגיע לסיכום של החלק הזה - - -
מוחמד ברכה: יש כוונות ליושב ראש לחרוג ממה שהממשלה מציעה?
עמרם מצנע: יש כוונות ליושב ראש לשמוע, להפנים ולהציג בסופו של דבר את עמדת הוועדה.
עמרם מצנע: חבר הכנסת נהרי, בבקשה.
משולם נהרי: אדוני היושב ראש, חבריי היושבים פה, כמה מילות רקע על החוק לפני שנדבר על ביטולו.
משולם נהרי: הורתו ולידתו של החוק באה בעקבות תוהו ובוהו ששרר ברשויות המקומיות בכל הקשור לתקצוב המוכר שאינו רשמי.
משולם נהרי: ראשי רשויות תקצבו את המוכר שאינו רשמי ככל העולה על רוחם, בבחינת בימים ההם אין מלך בישראל, איש הישר בעיניו יעשה.
משולם נהרי: כמו שנאמר, ברצונו נתנה להם וברצונו נטלה מהם ונתנה לאחרים.
משולם נהרי: החזקים והמקושרים קיבלו כסף טוב, קיבלו הרבה, ואילו החלשים במקרה הטוב קיבלו פחות, יש כאלה שלא קיבלו בכלל, אבל ההחלטה בסופו של דבר הייתה ביד ראשי הרשויות.
משולם נהרי: וככה זה התנהל.
משולם נהרי: אנחנו צריכים לזכור שלא מדובר בתקציב מדינה, אלא מדובר בהכנסות של הרשויות ממיסים של התושבים, של היישוב, לכל יישוב יש מיסים, יש הכנסות נוספות, אבל כל אנשי היישוב הם בעצם אלה שמביאים את ההכנסות וראשי הרשויות החליטו כמה יילך למערכת החינוך מתוך ההכנסות הללו ועשו ככל העולה על רוחם.
משולם נהרי: בעקבות עתירה שהוגשה לבית משפט לעניינים מנהליים בתל אביב, אני לא אכנס לכל העתירה, יש פה משפטנים, אני מתאר לעצמי שהם יציגו את כל הנושא בהרחבה, אבל בעקבות העתירה הזו הורה משרד המשפטים להקפיא את התקציבים לרשויות.
משולם נהרי: הרשות הגדולה שחטפה את המכה הראשונה הייתה ירושלים ומיד הרשות המקומית הפסיקה לתת לבתי הספר את השירותים הבסיסיים.
משולם נהרי: זה היה, נדמה לי, בחורף, לא חימום, לא ניקיון, ותארו לעצמכם איזה בוקה ומבולקה שררה במוסדות המוכר שאינו רשמי.
משולם נהרי: עקב כך, הרי אי אפשר להשאיר את המצב כך, אי אפשר לסכן את ילדי ישראל, את כל התלמידים במדינת ישראל שקשורים למוכר שאינו רשמי, קידמתי הצעת חוק ממשלתית שהסדירה את התקצוב ועשתה סדר ושוויון בין כל ילדי היישוב.
משולם נהרי: על פי לשון החוק הרשות המקומית חייבת לתקצב, לא עוד רצונו של ראש הרשות, אלא הרשות חייבת לתקצב את כל ילדי המוכר שאינו רשמי כמו ילדי החינוך הרשמי, כמובן שאת שיעור התקצוב בלשון החוק מי שקובע זה משרד החינוך.
משולם נהרי: משרד החינוך קובע את השיעור ומשרד החינוך קבע בתקנות שהמוסדות המוכר שאינם רשמיים מקבלים ממשרד החינוך 75% ולכן גם ברשויות המקומיות הם יקבלו את ה-75%.
משולם נהרי: והיה אם משרד החינוך היה קובע, לו יצוין שמשרד החינוך היה קובע שיקבלו 50% הרשות המקומית, על פי לשון החוק, הייתה צריכה לתת 50%.
משולם נהרי: כי בלשון החוק לא כתוב כמה לתת, כתוב באותו שיעור שקובע משרד החינוך כך הרשות המקומית תתקצב.
משולם נהרי: הווה אומר שמשרד החינוך שולט בכל רגע על שיעור התקצוב של הרשויות.
משולם נהרי: זאת אומרת אילו משרד החינוך יבוא היום ויאמר 'אני לא מתקצב את המוכר שאינו רשמי', ואגב, הוא לא חייב, זה גם יסכים איתי ברסימנטוב, משרד החינוך אינו חייב לתקצב את המוכר שאינו רשמי, ויחליט בתקנות שאינו מתקצב אותם או מתקצב אותם בשיעור של 10%, כך תנהג הרשות.
משולם נהרי: החוק בעצם תלוי במשרד החינוך.
משולם נהרי: אם יחליטו לא לתקצב את המוכר שאינו רשמי הרי אין ערך לחוק.
משולם נהרי: זה מייתר אותו.
משולם נהרי: מה לעשות?
משולם נהרי: בא מלך חדש על מצרים אשר לא ידע את יוסף ומחליט שהמוכר שאינו רשמי לא יתוקצב ברשויות.