GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ג'מאל זחאלקה: - - בלי שיסביר להם מה הם צריכים לעשות.
ג'מאל זחאלקה: אם יהיו קטטות בין יהודים לערבים או בין יהודים ליהודים או בין ערבים לערבים, אני חושב שזו אחריות המקום לפתור את הבעיה.
ג'מאל זחאלקה: אני קורא לדבר אחד - לא רוצים להפריד, אסור להפריד, ההפרדה הזאת פסולה ולא לקבל בקשות.
ג'מאל זחאלקה: יש לי השערה איך דבר כזה התגלגל.
ג'מאל זחאלקה: "סופרלנד" היא הרי גוף מסחרי, הגיעה למסקנה שגזענות זה מוכר.
ג'מאל זחאלקה: כלומר, אם אתה מציע לבתי-ספר יהודים, ואולי בתי-ספר יהודים מסוימים, הצעה: ניתן לכם מתקן בלי ערבים – הם יבואו.
ג'מאל זחאלקה: זה כל העניין, והם לא רוצים לחשוף את זה.
ג'מאל זחאלקה: נתקלים בכל מיני דברים שהם לא לעניין.
עמרם מצנע: זיאד מג'אדלה, יושב-ראש המחלקה לתכנון ותיאום של הסתדרות המורים, ואחר כך חבר הכנסת פריג'.
<זיאד מג'אדלה: שלום לכולם, אני מברך על קיום הישיבה הזאת.
<זיאד מג'אדלה: אחריה אני מקווה שיהיו הרבה אנשים במדינה שיגידו לעצמם שצריך לשנות דיסקט בראש.
<זיאד מג'אדלה: אתמול בישיבה החודשית של הנהלת הסתדרות המורים פתחנו את הישיבה בנושא שקרא לאחינו וחברינו בבית-ספר אג'יאל ביפו, שגם הם חברי הסתדרות המורים.
<זיאד מג'אדלה: ההודעה היתה שזאת היתה התנהגות גזענית נלוזה ומכוערת, היות שזה נעשה עם אזרחים ותושבים של מדינת ישראל.
<זיאד מג'אדלה: אנחנו, כתנועת מחנכים, בדרך כלל מחנכים לאחווה, סובלנות, סבלנות וקבלת האחר.
<זיאד מג'אדלה: תרשו לי לצטט מה שאמר המדינה המנוח עזר ויצמן כשביקר פעם ביישוב שלי: נגזר עלינו לחיות יחד.
<זיאד מג'אדלה: לא נגזר עלינו לחיות יחד, אני משנה רק מילה אחת - נולדנו לחיות יחד.
<זיאד מג'אדלה: צריך לחנך לזה שכולנו, במדינת ישראל, אזרחים שווים במדינה נאורה ודמוקרטית.
<זיאד מג'אדלה: מדינה שחורתת על דגלה שהיא מדינה נאורה ודמוקרטית לא צריך שנשמע על דברים ומקרים כאלה.
<זיאד מג'אדלה: כבר ביום שישי יצאה הודעה ל"סופרלנד" על-ידי הסתדרות המורים ועל-ידי אגף תרבות ואירועים שלא יתקיימו שום פעילויות, לא ב"סופרלנד" ולא בלונה פארק - שזה אותה בעלות - עד שתהיה התנצלות ברורה וכתובה לתקשורת ולבית-הספר בנושא הזה.
<זיאד מג'אדלה: חוץ מזה אני רוצה להגיד לך, כבוד הסמנכ"לית של ה"סופרלנד", אני לא כל כך שוכנעתי בתשובות שנתת.
<זיאד מג'אדלה: אני מקווה ומאמין, היות שיושבים פה גם אנשי חינוך, אנשים נאורים, שמפה תצא הודעה גם ממשרד החינוך שלא יתקיימו פעילויות נפרדות, לא בפארקים ולא במקומות אחרים.
<זיאד מג'אדלה: תודה רבה.
עמרם מצנע: חבר הכנסת פרי'ג ואחר כך נציג קרן אברהם.
עיסאווי פריג': שלום רב לכולם, לכל החברים וליושב-ראש.
עיסאווי פריג': לא אחזיר את הגלגל אחורה, יש עובדה שהיא עובדה ישנה-חדשה.
עיסאווי פריג': חברת ישראל, ואני חלק מהחברה הזו, היא חברה גזענית, מה לעשות?
עיסאווי פריג': זאת עובדה.
עיסאווי פריג': 65 שנה הגזענות הזו הפכה להיות מחלה.
עיסאווי פריג': המחלה מורדמת מדי פעם וקמה לה פתאום.
עיסאווי פריג': בשנים האחרונות יש עובדות – המחלה הזו מתפרצת בצורה כל כך מפחידה שהיא מאיימת על הקיום המשותף שלנו.
עיסאווי פריג': ולמה זה קורה?
עיסאווי פריג': הדג מסריח מהראש - ברגע שחוק אנטי ערבי, אנטי דמוקרטי, עובר בקלילות כזו ומתייחסים אליו, אז זה משדר למטה, לאזרח הפשוט – מותר לי לתת כאפה.
עיסאווי פריג': אלו עובדות, זה מתחיל מאתנו, זה מתחיל מהראש - מהממשלה, מתחיל מבית"ר ירושלים והמאמן שלה, מה"סופרלנד", בכפר קאסם התחילו לקרוא לזה גזעלנד.
עיסאווי פריג': לכל דבר יש יתרונות וחסרונות.
עיסאווי פריג': המקרה של אלי כהן, מתחיל מה"סופרלנד" - בכפר קאסם התחילו לקרוא לו "גזעלנד" ולא "סופרלנד".
עיסאווי פריג': זאת הבעיה, זה המאקרו.
עיסאווי פריג': המקרה של ה"סופרלנד", יש לו יתרון ולדעתי יתרונותיו יותר מחסרונותיו.
עיסאווי פריג': אחד היתרונות החשובים הוא שזה עלה לסדר היום.
עיסאווי פריג': זה דבר מדהים, נושא כזה שהצלחנו להעלות על סדר היום, לקבל דיון בשידור, לקבל תקשורת וכל בעלי העניין יבואו לשמוע.
עיסאווי פריג': הרי כל יום, כל יום, אנחנו חווים מקרים גזעניים ברמות שונות - שני חולי סרטן שלא רצו להכניס לבריכה במושב ליד רוחמה.
עיסאווי פריג': אני לא רוצה להיכנס לעומק הדברים.
עיסאווי פריג': חברים, אני אגיד את זה דוגרי, במיוחד לחברים היהודים שלי - נגזר עלינו לחיות יחד, בואו נעשה את זה בכיף.
עיסאווי פריג': אני אומר את זה הכי דוגרי – נגזר עלינו לחיות יחד, אין לנו חלופה אחרת.
עיסאווי פריג': אתם רוצים גוג ומגוג?
עיסאווי פריג': אין לנו חלופה אחרת.
חנין זועבי: יש חלופה אחרת - מפרידים.
עיסאווי פריג': אז בואו נעשה את זה בכיף.
עיסאווי פריג': יש משפט שמנחה אותי: ברגע שמכירים יותר שונאים פחות.
עיסאווי פריג': אז בואו נעבוד על שיתוף, לא על פירוד.
עיסאווי פריג': אז אני קורא לך, אדוני היושב-ראש, שמכאן אנחנו חייבים לצאת עם אמירה פרקטית מעשית שתצדיק את הדיון שלשמו אנחנו מתכנסים.
עמרם מצנע: דדי קומם, בבקשה.
עמרם מצנע: אחריו תדבר חברת הכנסת חנין זועבי.
<דדי קומם: אני מנהל תחום החינוך בקרן אברהם.
<דדי קומם: אני חושב שיש מטרה לדיון, אחת מהן היא מעין הצלפה.
<דדי קומם: זה עולה לסדר היום וזה חשוב.
<דדי קומם: אנסה לדבר, כמו שביקשת אדוני היושב-ראש, על החינוך שבעניין.
<דדי קומם: קרן אברהם עוסקת בחינוך לחיים משותפים 30 שנה ונמצאת בבתי-הספר עם משרד החינוך.
<דדי קומם: דובר על זה גם בשבועות האחרונים, על נושא הגזענות - עצם ההפרדה היא הפחדה.
<דדי קומם: עצם זה שמערכת החינוך היא בזרמים נפרדים, זה כבר חיסרון שצריך להתגבר עליו, ושר החינוך דיבר פה על הצורך בהיכרות הדדית ובחינוך להיכרות עם השפה, עם התרבות ועם חיי היום-יום – ערבים, יהודים וכל שאר הזרמים.
<דדי קומם: השבוע התפרסם מחקר באוניברסיטת בן-גוריון, לכאורה לא קשור, על החשיפה לטילים ואיך היא השפיעה על המצב הנפשי של הילדים.
<דדי קומם: ארבע שנים עקבו אחרי ילדים - - -
עמרם מצנע: לא על המצב הנפשי, על האלימות.
<דדי קומם: הם בדקו את המצב הנפשי.
<דדי קומם: שני הממצאים העיקריים שהם מצאו זה שאין השפעה ממשית על החרדה ושיש עלייה של פי 2.5 באלימות.
<דדי קומם: זאת אומרת, הפחד וחוסר - - -
עמרם מצנע: המציאות שאנחנו חיים היא המציאות קשה.
<דדי קומם: זה ודאי, ובסופו של דבר זה מגיע לאלימות.
שמעון אוחיון: באמת?
שמעון אוחיון: המציאות היא קשה?
שמעון אוחיון: חשבתי שהכול פה גן עדן.
<דדי קומם: אני חושב שהרלוונטיות של המחקר הזה, למרות שהוא כביכול משדה אחר, זה שחוסר היכרות ופחד מהלא נודע הופכים בסופו של דבר לאלימות.
<דדי קומם: דיבר פה שר החינוך על הצורך בקיום מפגשים.
<דדי קומם: קרן אברהם עושה את זה במשך 30 שנה, אנחנו יודעים איך זה משפיע, יש מחקרים שמראים.
<דדי קומם: אבל צריך להבין שהמציאות היום-יומית לא יכולה להיות נפרדת.
<דדי קומם: מה שאנחנו עושים בחינוך הפורמלי והחינוך הלא פורמלי - ואני מקווה שנגיע להישגים בתקופה הקרובה ביחד עם משרד החינוך, וזאת המטרה - חייב להיות מגובה במציאות היום-יומית שאנחנו חיים פה, ובוודאי כשמדברים על התלמידים שמגיעים בין אם למקום מסחרי או למקום שמשרד החינוך מביא אותם אליו.
<דדי קומם: אנחנו עושים מאות אירועים משותפים, של ימי כיף, של אירועים חווייתיים משותפים יהודים וערבים.
<דדי קומם: אני פה בעיקר כדי לומר שאנחנו מושיטים יד, גם ל"סופרלנד", לכל מקום – גם מסחרי וכמובן למשרד החינוך - כדי לסייע מקצועית איך לקיים ימי כיף, ימים חווייתיים, טיולים משותפים.
<דדי קומם: אנחנו עושים את זה ביום-יום וחשוב לא להגיע למצב כזה של הפרדה.
עמרם מצנע: חברת הכנסת חנין זועבי, ולאחר מכן נציגת משרד המשפטים.
חנין זועבי: אני רוצה להודות גם לחאלד ולג'לאל, כי אם הנוהל קיים כבר שלוש שנים אז תתארו לעצמכם כמה בתי-ספר כבר הופרדו.
חנין זועבי: ידעו שקיים נוהל כזה ואף אחד לא התלונן ולא צעק.
חנין זועבי: נדמה לי שעשרות בתי-ספר כבר יודעים על זה.
חנין זועבי: דרך אגב, לא רק שבתי-ספר ערבים לא התלוננו, גם בתי-ספר יהודים לא התלוננו, גם בתי-ספר יהודים קיבלו את זה כמובן מאליו.
חנין זועבי: כמובן, לא נחדש כלום כשנגיד שזו מציאות, לא תופעה.
חנין זועבי: זו אפילו לא תופעה.
חנין זועבי: כמובן שזה לא מקרה, אבל זו גם לא תופעה, זו מציאות.
חנין זועבי: איפה אנחנו מוצאים גזענות?
חנין זועבי: איפה אנחנו לא נתקלים בגזענות - בכנסת, בחוקים, בממשלה, רבנים, בספורט.
חנין זועבי: אתן לכם כמה דוגמאות, וגם ליושב-ראש.
חנין זועבי: תחנות מוניות בירושלים לא מעסיקות ערבים; מנהלי הייטק לא מעסיקים ערבים בגלל שלא שירתו בצבא; עיריית עפולה מרחיקה ערבים מהגן הציבורי; הרכבת מתנגדת לכריזה בערבית, זה יעשה רעש; מפטרים עובדים ערבים בגלל שהם מדברים ערבית; אסור לדבר ערבית בבת-ספר לאחיות; ב"דפי זהב" מופיעים עסקים בליווי התואר "עבודה עברית".
חנין זועבי: אז זה בכל מקום.
<קריאה: הפרדת יולדות בבתי-חולים.
חנין זועבי: נכון.
חנין זועבי: זו כבר לא תופעה, זו הסכנה.
חנין זועבי: אז אם כבר אנחנו אומרים שזה ברמת המאקרו וברמה העמוקה ביותר, אז מה לעשות?
חנין זועבי: טיפול שורש, שזה לא המקום לדון בו.
חנין זועבי: אבל אני רוצה להגיד משהו לגבי המקרה של "סופרלנד".
חנין זועבי: דווקא בגלל שהמקרה הזה נחשף ודווקא בגלל שדיברנו על זה וזה מופיע בעיתונות, להסתפק בהתנצלות זה יחזק את התופעה הזאת.
חנין זועבי: זה ייתן עוד פעם מסר שאנחנו עוברים בסלחנות על מקרי הגזענות.
חנין זועבי: דווקא בגלל שהמקרה של "סופרלנד" נחשף, אנחנו צריכים לחשוב על ענישה מסוימת.
חנין זועבי: אני אסתפק ברעיון של היושב-ראש - אני חושבת שזה היה הרעיון של היושב-ראש - להורות למשרד החינוך לא לבקר ב"סופרלנד".
חנין זועבי: גם אם זה לא מטפל במציאות הגזענית שאנחנו חיים בה, אבל פה לפחות אנחנו להעביר מסר.
חנין זועבי: המסר שאנחנו מעבירים צריך להיות קונקרטי, מתייחס ל"סופרלנד" – שב-2013–2014 בתי-ספר לא נכנסים ל"סופרלנד".
חנין זועבי: זו הענישה הכי מינימלית, שיש לה גם מסר חינוכי.
חנין זועבי: לגבי גזענות במשרד החינוך, זה כבר הדיון הרביעי בוועדת החינוך על הגזענות שמערכת החינוך – אני אומרת מטפחת, היושב-ראש אומר אדישה.
חנין זועבי: אבל על נושא הגזענות במערכת החינוך נמשיך בדיונים אחרים.
עמרם מצנע: נציגות משרד המשפטים, ואחר כך חבר הכנסת גנאים.
עמרם מצנע: בבקשה, אני מבין ששרת המשפטים ביקשה לבדוק אם יש מקום להאשמה פלילית.
<עדי ליברוס: אם יורשה לי, אדוני, כמה מילים כלליות לפני שאתייחס למקרה הספציפי.
<עדי ליברוס: חשוב לנו מאוד לומר שמשרד המשפטים - גם שרת המשפטים וגם היועץ המשפטי לממשלה – רואים בחומרה רבה מאין כמותה כל גילוי של גזענות ואפליה ומתכוונים, כל אחד בתחומו, לפעול במלוא הכלים שעומדים לרשותם כדי להילחם בתופעה הזאת בכל דרך אפשרית.
<עדי ליברוס: נדמה לי שלא צריך להוסיף מילים בעניין הזה, ואין לי אלא להצטרף לדברים שאמר אדוני בפתח הישיבה.
<עדי ליברוס: בכל הנוגע למקרה המסוים הזה, של ה"סופרלנד", נוכח פנייתה של שרת המשפטים ליועץ המשפטי לממשלה תתקיים בימים הקרובים ישיבה בראשות היועץ המשפטי לממשלה ובהשתתפותם של כל הגורמים הנוגעים בדבר, ובמסגרתה ייבחנו מלוא ההיבטים המשפטיים של המקרה המסוים הזה.
<עדי ליברוס: בהזדמנות זו אני גם מבקשת להזכיר שבימים הקרובים ממש עומד משרד המשפטים להפיץ תזכיר חוק לתיקון חוק איסור אפליה במוצרים ושירותים ובכניסה למקומות ציבוריים, שהוזכר כאן.
<עדי ליברוס: לא אצטט את נוסח התיקון כי התזכיר עדיין לא הופץ, אבל בעיקרו הוא עוסק בקביעת איסור פלילי - זה בהמשך להחלטה של היועץ המשפטי לממשלה - על כל ביזוי או השפלה של אדם במטרה למנוע ממנו קבלת שירות ציבורי או כניסה לשירות ציבורי.
<עדי ליברוס: אנחנו רואים גם בתיקון הזה צעד חשוב בדרך.
<עדי ליברוס: לפני סיום אבקש, אם ניתן, לתת את רשות הדיבור לגברת ורד שמחי, מנהלת אגף במשרד המשפטים, שתספר על מהלכים אחרונים של השרה בנושא.
עמרם מצנע: בתמציתיות בבקשה.
<ורד שמחי: אני לא מנהלת אגף, אני מנהלת מחוז באגף לסיוע משפטי.
<ורד שמחי: בעקבות החשיבות הרבה שרואה שרת המשפטים למיגור התופעות הפסולות של אפליה אסורה וגזענות, החליטה השרה להקים קו חם לפעילות מהירה ככל הניתן בפניות של אנשים שחוו או שנפגעו מכזאת אפליה או גזענות.
<ורד שמחי: הקו הזה והפרטים שלו פורסמו גם בעיתונות וגם באתר משרד המשפטים.
<ורד שמחי: הקו הזה מקבל פניות ומפנה במהירות פניות רלוונטיות לגורמים המתאימים להמשך פעולה.
<ורד שמחי: ככל שהדבר בסמכותו של האגף לסיוע משפטי, זה מופנה לבדיקה באגף לסיוע משפטי לבדוק את הסיכוי המשפטי ואת התנאים לקבלת סיוע משפטי מטעם המדינה בכאלה מקרים.
עמרם מצנע: חבר הכנסת גנאים, בבקשה.
עמרם מצנע: אחריו – הרב גלעד קריב.
מסעוד גנאים: אני רוצה להגיד שמה שקרה ב"סופרלנד", אני לא רוצה להבין שהם חפים מפשע, אבל זה פרי, זה הפרי המר.
מסעוד גנאים: לא שם צריכים לחפש את הסיבה או את השורש של המחלה.
מסעוד גנאים: השורש של המחלה רחוק יותר, זה באידיאולוגיה, באוויר שמרחיקה, שמדירה את הערבי ורואה בו חריג בנוף פה.
מסעוד גנאים: לכן גילויי גזענות יש יום-יום, לצערי הרב.
מסעוד גנאים: נכון, זה נחשף בגלל שהמורה - - - דרך אגב, הם התנצלו, אבל אני לא יודע אם התנצלתם למורה או לכולם.
<חני ברוך: אנחנו מתנצלים גם למורה וגם לכולם.
<חני ברוך: זו הזדמנות להגיד שוב שאין נוהל, עשינו את זה בתום לב.
עמרם מצנע: אתן לך בסוף.
מסעוד גנאים: בסדר, רק רציתי לדעת למי התנצלתם, אם למורה או לכולם ואם המורה מקבל את ההתנצלות או לא.
ג'מאל זחאלקה: יש נוהג, לא נוהל.
<חני ברוך: לא נוהג ולא נוהל אצלנו.
ג'מאל זחאלקה: נוהג כן.
מסעוד גנאים: אני חושב שהעניין הוא יותר עמוק – בתודעה, בדעות הקדומות נגד ערבים.
מסעוד גנאים: היום זה "סופרלנד", מחר אני לא יודע איפה.
מסעוד גנאים: שניים, הייתי מורה והובלתי תלמידים לטיולים.
מסעוד גנאים: מורים רוצים עבודה קלה.
מסעוד גנאים: מה שהיא אמרה על בתי-ספר, גם אני יודע.
מסעוד גנאים: אני יודע שיש בתי-ספר ובתי-ספר ערבים שביקשו, יש.
מסעוד גנאים: אני יודע לפחות על בית ספר אחד.
מסעוד גנאים: זה בגלל כל העימותים בין תלמידים יהודים ותלמידים ערבים.
עיסאווי פריג': ימים סגורים.
מסעוד גנאים: אבל פה התפקיד של משרד החינוך.
מסעוד גנאים: אם החלטת בית-הספר והחלטת המורה - אני יודע שלמורים זה קשה, זה קשה טיול של בני נוער כאשר יש סכסוכים.
מסעוד גנאים: זו שאלה של זמן – גם אם זה בתי-ספר ערבים עם בתי-ספר ערבים או בתי-ספר יהודים עם ערבים - והקטטה מתפתחת.
מסעוד גנאים: אבל איפה משרד החינוך?
מסעוד גנאים: האם אני, כמורה בית-ספר או מנהל בית-ספר, מחליט שאני מצלצל ל"סופרלנד" ואומר להם שאני רוצה להפריד ולא רוצה לבוא ביום שבו באים היהודים?
מסעוד גנאים: האם הוא מחליט?
מסעוד גנאים: אם זה נוגד את הקריטריונים החינוכיים של משרד החינוך שמאמין שלא צריך להפריד כי זו גזענות, איפה הכלי?
מסעוד גנאים: מה המנגנון של משרד החינוך שיפקח על דברים כאלה ושיגיד למנהל בית-ספר: סטופ.
מסעוד גנאים: אתה רוצה חיים קלים, נכון, אבל זה נוגד את העקרונות שלנו?
מסעוד גנאים: שניים, "סופרלנד" זה בית עסק.
מסעוד גנאים: אני יודע שבכל בית-ספר יש רכז טיולים ומשרד החינוך מפקח איפה הטיולים.
מסעוד גנאים: אבל כאשר אתם נותנים להם את המבחר – מהמתקנים האלה, מהמקומות האלה - האם אתם בודקים באמת קריטריונים מסוימים שימנעו אפליה וגזענות, למשל?
מסעוד גנאים: למשל, משרד החינוך אומר לבית ספר: אתם יכולים ללכת ל"לונה גל", ל"סופרלנד", לעין חרוד או אני לא יודע איפה, אבל לפני זה האם הוא הולך ובודק וגם מיידע מקומות כאלה שאנחנו רוצים מין קוד אתי מסוים או הנחיות ברורות שלא מפלים, לא מפרידים ואין גזענות.
מסעוד גנאים: זו שאלה למשרד החינוך, משום שאני חושב שהשאלה מתחילתה עד סופה היא חינוכית ותודעתית.
עמרם מצנע: הרב גלעד קריב, מנכ"ל התנועה ליהדות מתקדמת.
עמרם מצנע: לאחר מכן – חבר הכנסת אגבאריה.
<הרב גלעד קריב: צהרים טובים.
<הרב גלעד קריב: אני חושב שלא אחדש לאף אחד מהנוכחים בקביעה שהגזענות לא צומחת בתור לרכבת ההרים ב"סופרלנד", ואפילו לא ביציעים של אצטדיון "טדי".
<הרב גלעד קריב: בהקשר הזה, ואני אומר את הדברים בזהירות ואני מתנצל אם אני פוגע בנציגי משרד החינוך, צריך לומר את הדברים באומץ - האדריכל המרכזי של הפרדה בין תלמידים לתלמידים ערבים במדינת ישראל הוא משרד החינוך בעצמו.
<הרב גלעד קריב: מה שצריך לעשות עם "סופרלנד" צריך לעשות עם "סופרלנד", אבל בואו נאמר את האמת - המקום הראשון למפגש בין תלמיד יהודי לתלמיד ערבי לא צריך להיות מתקני השעשועים של ה"סופרלנד", הוא צריך להיות בזירות שמי שמעצב אותן זה משרד החינוך בעצמו.
<הרב גלעד קריב: באופן עובדתי, צריך לדעת את הנתונים – נכון לרגע זה אין למשרד החינוך הישראלי ולו תקנת תמיכה אחת שמיועדת לתמוך בפעילות של עמותות שמקדמות קיום משותף לגילאי בתי-הספר.
<הרב גלעד קריב: אמנם ישנם מיזמים, למשל עם קרן אברהם, אבל המיזמים הללו תלויים בפילנתרופים שקרן אברהם מביאים.
<הרב גלעד קריב: 51% מהמימון של התוכניות שמנהלת קרן אברהם מגיעים מהפילנתרופים של הקרן ולא ממשרד החינוך.
<הרב גלעד קריב: מי שיזם את התוכנית הזו זו קרן אברהם.
עמרם מצנע: גלעד, זה לא כל כך מדויק.
עמרם מצנע: יש את גבעת חביבה.
<הרב גלעד קריב: אז הנה, זאת הדוגמה שאני מגיע אליה.
עמרם מצנע: אמנם קיצצו להם עכשיו את הסכום, אבל יש - - -
<הרב גלעד קריב: חבר הכנסת מצנע, גבעת חביבה מנהלת תוכנית שנקראת "מפגשים".
<הרב גלעד קריב: גם התוכנית הזו נשענת על פילנתרופים של גבעת חביבה, זה מיזם.
<הרב גלעד קריב: אבל יותר מזה, מעבר לעובדה שהתוכנית הזאת – שהיא תוכנית המפגשים המובילה היום בגילאי תיכון - מגיעה רק ל-2,000 תלמידים בשנה ול-12,000 תלמידים בכל שנות קיומה, לפני שנה יצא קול קורא לבתי-הספר על התוכנית בגבעת חביבה, והקול הקורא הזה יצא מהגוף היחיד במשרד החינוך שהנושא הזה כן מעניין אותו – המטה לחינוך אזרחי.
<הרב גלעד קריב: ותשמע, כבוד היושב-ראש, מה כתוב במכתב.
<הרב גלעד קריב: חתם עליו מפמ"ר האזרחות המודח, אדר כהן, שאין עוררין על - - -
עמרם מצנע: גם המטה הזה פוזר כבר.
<הרב גלעד קריב: נכון.
<הרב גלעד קריב: אבל כשהוא עבד, כך כתוב:
<הרב גלעד קריב: בתי-הספר המכירים בחשיבות הנושא ומעוניינים להצטרף לעשייה יזכו לליווי והדרכה.
<הרב גלעד קריב: זאת אומרת, בישראל קיום משותף בין יהודים לערבים מיועד למנהלי בתי-הספר שמתעניינים בנושא ומכירים בחשיבותו.
<הרב גלעד קריב: אני שייך לארגון שבשנים האחרונות מעורב בהטמעת מקצוע חדש בבתי-הספר העבריים - מורשת ישראל, מקצוע ראוי לכשעצמו.
<הרב גלעד קריב: כששר החינוך רצה, במצוקה התקציבית הקיימת, להוסיף שתי שעות לימוד לכל התלמידים בבתי-הספר העבריים, מכיתה ד' עד ט', כדי ללמד מורשת ישראל – ואני בעד זה - מצאו את התקציב; אבל קיום משותף במערכת החינוך שלנו זה עניין של פילנתרופיה או למנהלי בתי-ספר שמשוגעים לעניין.
<הרב גלעד קריב: אני לא במעמד של מי שיכול להעיר למשרד החינוך, אבל העובדה שלדיון כזה מביאים את האחראי על הקייטנות, שזה דבר ראוי כשלעצמו, אבל לא את הגורמים הפדגוגיים, זה אומר דרשני.
<הרב גלעד קריב: לכן אסיים - - -
יצחק הרצוג: בשבוע שעבר הם הציגו לנו מצגת שהכול טוב ויש- - -
עמרם מצנע: לא הציגו אף פעם שהמצב הוא טוב.
יצחק הרצוג: הם הציגו, שלחו לנו דוח.
יצחק הרצוג: הדוח הונח פה על השולחן, היו שם שני עמודים על מפגשים.
יצחק הרצוג: אם עובדים עלינו בעיניים, אני דורש - - -
עמרם מצנע: לא, לא, אדוני.
עמרם מצנע: מה שאנחנו עושים, אנחנו מגמדים את הבעיה הקונקרטית.
יצחק הרצוג: עלה הנושא של המפגשים יהודים-ערבים.
יצחק הרצוג: מוסכם על כולם שהם כלי משמעותי מאוד.
יצחק הרצוג: הוצגה לנו פה תמונה שהכול טוב.
יצחק הרצוג: אז בואו נקיים דיון רק על המפגשים האלה.
<הרב גלעד קריב: אני אסיים.
<הרב גלעד קריב: לא מתפקידי להעיר מה הוצג בישיבה החשובה הקודמת.
<הרב גלעד קריב: צריך לציין שזו כבר הישיבה השלישית בנושא החשוב הזה, אז בוודאי הוועדה ערה לחשיבותו.
<הרב גלעד קריב: רק אציין שיש תופעה מטרידה של צקצוקי לשון.
<הרב גלעד קריב: הרי יש רגע שבו גינוי הופך למצוות אנשים מלומדה.
<הרב גלעד קריב: זה בסדר שגורמי רוח ואישי ציבור מגנים, אבל כשמדובר על משרדי ממשלה הרי צריך להציג תוכניות קונקרטיות.
<הרב גלעד קריב: לא ה"סופרלנד", עם כל הביקורת והכעס על מה שקרה שם, אחראי להפגיש תלמידים יהודים וערבים אלא משרד החינוך הישראלי.
<הרב גלעד קריב: ופה השאלה היא אפילו לא מה הוצג בעבר, אלא האם משרד החינוך מוכן להציג תוכנית קונקרטית, מגובה בתקציבים, שמעבירה את הסיפור הזה לתוך תוכנית הליב"ה ולימודי היסוד, כך שלא תהיה ברמת פילנתרופיה ועמותות – עם כל ההערכה הגדולה לכל נציגי החברה האזרחית - אלא כחלק מלימודי הליב"ה.
<הרב גלעד קריב: לא יהיה יותר במדינת ישראל מצב שתלמיד יהודי או ערבי גומר את כיתה י"ב מבלי שהוא היה מעורב בתוכנית משמעותית של מפגשים עם בני הקבוצה האחרת.
<הרב גלעד קריב: זאת בעיניי השאלה הכי משמעותית בכל הדיון, וזאת שאלה שמשרד החינוך לא צריך להצהיר עליה עניינים של חזון – יש תקציב, יש תוכניות?
<הרב גלעד קריב: אם פירקו את המטה לחינוך אזרחי, מי בדיוק אמור להפעיל את התוכניות האלה?
<הרב גלעד קריב: והדברים מדברים בעד עצמם.
עמרם מצנע: תודה רבה לרב גלעד קריב.
עמרם מצנע: חבר הכנסת אגבאריה, ואחר כך ידבר יניב שגיא מגבעת חביבה.
עפו אגבאריה: קודם כול, אני רוצה להגיד שאני מסכים לכל מילה שאמר כבוד הרב.
עפו אגבאריה: אני רוצה להתחיל מזה שאני חושב שעניין "סופרלנד" הוא סימפטום, אבל עניין הגזענות הוא הרבה - - -
ג'מאל זחאלקה: הקומוניסט והרב.
עפו אגבאריה: כן, על זה אין לנו ויכוחים.
עפו אגבאריה: אין.
עפו אגבאריה: לא בכדי שעד הכנסת ה-18 לא היתה בכלל שדולה נגד גזענות בכנסת.
עפו אגבאריה: רק בכנסת ה-18 הקמתי את השדולה הזאת ואני עומד בראשה, יחד עם שלמה מולה.
עפו אגבאריה: היום מחליף אותו שמעון אוחיון.
עפו אגבאריה: למה הוקמה?
עפו אגבאריה: כי מפלס הגזענות עלה כל כך הרבה בשנים האחרונות, שזה בלתי יאומן.
עפו אגבאריה: אבל היום אנחנו בעניין החינוך ותופעות הגזענות במוסדות החינוך.
עפו אגבאריה: הרי זה לא רק מה שקרה ב"סופרלנד" ולא רק נגד ערבים.
עפו אגבאריה: אנחנו זוכרים גם תופעות גזעניות שהיו בבית שמש, למשל, נגד אתיופים; היו בפתח-תקווה נגד אתיופים; אנחנו גם זוכרים תופעות שהיו כאשר אחיות ערביות נכנסו לבתי-ספר ותקפו אותן.
עפו אגבאריה: משרד החינוך יודע את זה, והיה דיון על הדבר הזה.
עפו אגבאריה: תקפו אותן תלמידים יהודים היות שהן ערביות, והן באו לחסן את הילדים האלה.
עפו אגבאריה: לכן אני פונה למשרד החינוך - איפה משרד החינוך בכל התופעות הגזעניות?
עפו אגבאריה: אני זוכר שהיו ביקורים משותפים של בתי-ספר עוד בזמן הממשל הצבאי השנוא.
עפו אגבאריה: כשהיה ממשל צבאי הייתי תלמיד בית-ספר יסודי והיה לנו מפגש עם תלמידי "גמנסיה הרצליה".
עפו אגבאריה: אני מאום אל-פחם, ותאר לך שביקרנו אצלם וישנו בבתים של התלמידים שם והם ביקרו אצלנו וישנו בבתים שלנו.
עפו אגבאריה: האם דברים כאלה מתקיימים היום?
עפו אגבאריה: אז אני שוב פונה למשרד החינוך: האם באמת יש לכם תוכנית לעשות את הדברים האלה?
עפו אגבאריה: בואו תסתכלו, בערים מעורבות כמו יפו, חיפה, עכו - האם יש בתי-ספר שהם גם יהודים וגם ערבים, שאתם מעודדים את זה שבבתי-הספר ילמדו יחד?
עפו אגבאריה: דבר שני, בנצרת עלית כ-20% מהאוכלוסייה שהם ערבים.
עפו אגבאריה: עד היום ראש העיר מתנגד להקים בית-ספר ערבי בנצרת עלית.
עפו אגבאריה: מה היתה עמדת משרד החינוך?
עפו אגבאריה: צריך להבריא את משרד החינוך כדי שלא יהיה חינוך לגזענות.
עפו אגבאריה: לכן אני פונה אליכם, לעשות את זה ממלכתי ושיטתי ולא רק לטפל בסימפטום כזה או אחר.
עמרם מצנע: יניב שגיא מגבעת חביבה.
עמרם מצנע: אחריו ידבר חבר הכנסת דב חנין.
<יניב שגיא: שלום לכולם, שמי יניב ואני מנהל את גבעת חביבה.
<יניב שגיא: אני רוצה לפתוח בהתנצלות ובתודה אליכם, ג'לאל וחאלד.
<יניב שגיא: אני מבקש שתעבירו את המסר לבית-הספר, לתלמידים שלכם, שהם אלה שנפגעו.
<יניב שגיא: אני אומר את זה כיהודי, ואני מאמין שאני אומר את זה בשם כל מי שנמצא כאן, בשם הבית המכובד שאנחנו נמצאים בו.
<יניב שגיא: זה לדיראונה של מדינת ישראל שדבר כזה קיים.
<יניב שגיא: אני מתנצל, כולנו מתנצלים, אני רוצה שהם ידעו את זה, שאנחנו מתביישים בזה.
<יניב שגיא: לחאלד אני רוצה להגיד תודה, שבזכות זה שאתה מדבר עברית כנראה יותר טוב ממני הרמת מסך על תופעות שקיימות כאן לאורכה ולרוחבה של מדינת ישראל וחייבת את כולנו להתייחס לזה.
<יניב שגיא: תודה לך.
<יניב שגיא: במדינת ישראל, כפי שהדבר הזה בא לידי ביטוי באירוע הזה – תסתכלו על הכותרות, תקראו את העיתונים, בדרך לפה שמעתי ברדיו את העיסוק הנוכחי על העונשים ללינץ' שהתבצע פה בירושלים כלפי נער ערבי באוגוסט הקודם - אין חודש שאין אירועי אפליה, הדרה, גזענות, כלפי אזרחיה הערבים של מדינת ישראל.
<יניב שגיא: זה קיים, ואי-אפשר לקיים עוד ועוד דיונים שנאמרים בהם מילים יפות, אבל אין מאחורי זה תוכניות פעולה.
<יניב שגיא: ה"סופרלנד" הוא בסך הכול הסימפטום שמעיד איך הדבר הזה מטופל במדינת ישראל.
<יניב שגיא: פונים אליהם בתי-ספר ואומרים להם: לא רוצים להיות עם אחרים.
<יניב שגיא: ה"סופרלנד", בחוצפתו, מאפשר דבר כזה, כי זה אפשרי בישראל.
<יניב שגיא: אז מה אם יש חוק גזענות?
<יניב שגיא: אבל הבעיה היא לא ב"סופרלנד", הבעיה היא בבתי-הספר שפונים, שבשום פנים הם לא רוצים להיות יחד עם בית-ספר אחר; והבעיה היא בחניכים של בתי-הספר, כמו שאמרו פה נציגי ה"סופרלנד", שמגיעים ל"סופרלנד" וזו פעם ראשונה שהם מתחככים, יהודים וערבים, ואז הם רבים ביניהם.
<יניב שגיא: נכון אמרו דוברים לפניי - העניין הזה הוא באחריותו הבלעדית של משרד החינוך, שלא עושה את מלאכתו נאמנה, חד וחלק.
<יניב שגיא: הוא פשוט לא עושה את מלאכתו – הוא לא לוקח אחריות, הוא לא שם תקציבים, הוא לא מוודא שהדברים יתנהלו אחרת.
<יניב שגיא: נאמר פה על תוכנית "מפגשים" של גבעת חביבה – אסביר את זה כי זה טסט קייס נפלא כדי להבין איך זה עובד.
<יניב שגיא: התוכנית "מפגשים" היא התוכנית הכי גדולה שמפגישה בין בני נוער - לא למפגש חד-פעמי, לא לאירוע - זו תוכנית שמתגלגלת במשך השנה.
<יניב שגיא: 2,800 בני נוער היו שותפים לה השנה, בזכות זה שמתוכנית של 1,500 בני נוער משרד החינוך החליט לפני שנה וחצי לעשות לנו מצ'ינג – בדיוק כמו שאמר הרב גלעד.
<יניב שגיא: כלומר, בחצי אנחנו הולכים לפילנתרופים בעולם, שלהם יותר חשוב מאשר למדינת ישראל שיהיו פה יחסים טובים בין יהודים וערבים.
<יניב שגיא: פילנתרופים יהודים, כמובן, שחשוב להם.
<יניב שגיא: בחצי המדינה היתה מוכנה להשתתף.
<יניב שגיא: הגענו לינואר, אמצע שנת הלימודים, גייסנו כבר את כל התלמידים - נגמר התקציב, למדינת ישראל כבר אין תקציב.
<יניב שגיא: קבעו שזה מיזם משותף, כי בדיוק כמו שאמר גלעד, אין אף תקנה במדינת ישראל שמאפשרת את המפגשים האלה – אני לא יודע מה נאמר פה עד היום - ואין תקציב.
<יניב שגיא: גם אם היה תקציב, אין תקנה, אי-אפשר להמשיך עם המיזם.
<יניב שגיא: וכך החברה האזרחית, במקרה הזה גבעת חביבה, נותרה היחידה שבאחריותה היה לקיים את הדבר הזה, שבני נוער יהודים וערבים ייפגשו.
<יניב שגיא: מה אני מבקש?
<יניב שגיא: א', אני מבקש שמהוועדה הזאת יצא קול קורא למשרד החינוך להתייצב פה עם הגדרה כמה כסף הוא מתכוון לשים לזה, אילו תקנות הוא מתכוון להוציא ואיך הוא מתכוון לוודא שמדינת ישראל תהיה אחראית לחינוך לחיים משותפים.
<יניב שגיא: ב', אני רוצה להציע, חברת הכנסת זועבי, במקום להעניש את ה"סופרלנד" בזה שלא יבואו אליהם, אני מציע לכם, "סופרלנד", תיקחו יומיים-שלושה, תפתחו את ה"סופרלנד" בחינם ל-2,800 החניכים מ-25 בתי-הספר היהודים והערבים בתוכנית "מפגשים", ותקיימו יום פעילות של יהודים וערבים ב"סופרלנד".
<יניב שגיא: זאת יכולה להיות אמירה הפוכה שלכם, שמי שקלקל גם עושה על מנת לתקן אצלו.
<יניב שגיא: דבר אחרון למשרד החינוך, תשיג בבקשה את הרשימה של אלו שפנו ל"סופרלנד" לא להיות ב"סופרלנד" כשערבים נמצאים ולא להיות כשיהודים נמצאים, ואני אשמח מאוד להיות השותף שלכם בעשיית פעולות חינוכיות כדי שהם לא יבקשו דברים כאלה עוד פעם.
עמרם מצנע: חבר הכנסת דב חנין ואחר כך חברת הכנסת יפעת קריב.
דב חנין: אדוני היושב-ראש, נאמרו פה דברים חשובים ואני מצטרף לכל הדוברים לפני בשורה ארוכה של נושאים.
דב חנין: כמו תמיד כשמדברים על אירועי גזענית, אז נשמעת גם המילה "חריג".
דב חנין: חריג היחיד שיש בפרשה הזו הוא שהעניין הזה פורסם, ובאמת הודות לפעולה שלכם.
דב חנין: אני מצטרף לתודה ולהערכה, בשם כל החברה בארץ הזאת.
דב חנין: הדבר המזעזע ביותר זו התשובה שקיבלנו לשאלתה של חברת הכנסת זועבי קודם.
דב חנין: היא שאלה כמה זמן הפרקטיקה הזאת מתקיימת, ומסתבר שהפרקטיקה הזו מתקיימת כבר שנתיים-שלוש ולא שמענו עליה, אבל השנתיים-שלוש זו הנורמה.