GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שרון כץ: במצב כזה שאנחנו נעולים משני הכיוונים לנו אין הגמישות לראות איך אנחנו מתמודדים עם ההוצאות האלה.
<שרון כץ: מה יקרה, לראייתנו, לפחות לרשת "סטימצקי"?
<שרון כץ: במקרה הגרוע פחות – ואני מדגישה, פחות גרוע – ייסגרו חנויות שנמצאות בפריפריה.
<שרון כץ: יש לנו חנויות בשדרות ובערד, בבית-שאן ובמגדל העמק, במעלות ובדימונה – אנחנו לא נוכל להחזיק את החנויות האלה.
<שרון כץ: לתפיסתנו, יישארו מספר מצומצם של חנויות בערים הגדולות, וימכרו בהן גם ספרים, אבל כנראה, זה לא יהיה העיסוק העיקרי.
<שרון כץ: "סטימצקי" כרשת ספרים לא תוכל להתקיים במצב שבו ההנחה המקסימלית היא חלק מהחוק.
<רחלי אידלמן: הרי סטימצקי עשה יותר מ-50 מיליון דולר כשההנחה הייתה מקסימום 45%.
<ערן זמורה: זה גם לא נכון.
<ערן זמורה: אנחנו נאלצנו לתת 55%.
<שרון כץ: יש בעלי עניין שעורכים טבלאות וחישובים כאלה ואחרים.
<שרון כץ: כפי שציין חברי, אנחנו מוכנים לפתוח את המאזנים ולהראות את המספרים האמיתיים, המדויקים.
<שרון כץ: השאלה שאנחנו מעלים במצב כזה היא מה תהיה התועלת בעבור הסופרים ובעבור המו"לים אם לא יהיה איפה למכור את הספרים; האם תושג תכלית החוק הזה אם לא יהיה היכן למכור את הספרים האלה?
<שרון כץ: מבחינתנו אין כאן מקום לניסוי וטעיה כי תקופת הזמן, כפי שציין מר שומר, לא תהיה ארוכה, ואנחנו לא נוכל להתנהל באופן הזה באחוזי הנחה מקסימליים.
<שרון כץ: לסיכום, "סטימצקי" תמכה וממשיכה לתמוך בחוק כפי שהוא מוצע היום, ומתנגדת באופן נחרץ להוספת סעיף המגביל את ההנחה לרשתות.
עמרם מצנע: אני לא הבנתי מהדברים שלך.
עמרם מצנע: גם את דיברת על כך שהמציאות היום היא בלתי נסבלת, וגם המנכ"לית אמרה את זה בשבוע שעבר בצורה מאוד ברורה.
עמרם מצנע: אבל לא הבנתי ממך איך פותרים את הבעיה הזאת בראיית
עמרם מצנע: כם שלכם.
<שרון כץ: בראייתנו החוק כמו שהוא מוצע היום ייתן את המענה, ורצוי שהמענה יינתן בהקדם.
עמרם מצנע: כלומר החוק כפי שהוא מקובל עליכם.
<שרון כץ: אנחנו תומכים בחוק כפי שהוא.
עמרם מצנע: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.
יעקב אשר: ברמה העקרונית כל הנושא הזה התחיל בעצם אם אני זוכר נכון בנושא של שכר הסופרים.
יעקב אשר: לאחר מכן זה עולה כל הזמן בשרשרת המזון.
<גלית דהן קרליבך: אנחנו בכלל לא ה-issue פה.
<רחלי אידלמן: אתם כן ה-issue.
יעקב אשר: עקרונית אנחנו צריכים להשתמש בכלי הזה של חקיקה באופן כל-כך מפורט במידה ובמשקל.
יעקב אשר: לכן היה צריך לעשות חשיבה בכיוון של חיפוש משהו יותר מינורי כדי לנסות למצוא את הפתרונות, והפתרון הראשון הוא מחיר מינימום לסופרים.
יעקב אשר: הרי זה תחילת היצירה של העניין – כל השאר מתחיל להיות עניין של ביזנס אז מה לי ביזנס של זה או ביזנס של זה?
יעקב אשר: הסופרים זה לב העניין, ושם אנחנו צריכים להתחיל.
יעקב אשר: אם אפשר יהיה למצוא פתרונות לעניין הזה אז יכול להיות שצריך לרדת קצת מכל כך הרבה פירוט ורגולציה בנושא כזה.
יעקב אשר: כי כל נושא אפשר להפוך לנושא מקודש.
יעקב אשר: מחר ירצו רגולציה גם על אוכל צמחי או דברים מהסוג הזה שיש בו גם עניינים רפואיים, ולא נגמור את העניין הזה.
יעקב אשר: יש נושא נוסף שאמר הרב מרגי בחלק אחר, אבל לדעתי, ריבוי של ספרים בצורה יחסית זמינה לציבור היא חשובה גם אם איכות הספרים בחלקם לא תהיה הכי גבוהה.
יעקב אשר: אנחנו יודעים היטב כאבות לילדים שכשאתה מרגיל ילד לקרוא, והוא נכנס לעניין מול הדברים שיש היום לילדים, לנערים ולמבוגרים כמו המדיה, אז לכאורה אם חלילה יעלו מחירי הספרים – שזה גם עניין כלכלי וציבורי – ותהיה פחות קנייה של ספרים במקומות שפחות יכולים לאפשר לעצמם את זה, ייצא שכרו בהפסדו.
יעקב אשר: בדברים כמו למשל שרשתות נותנות העדפה לספרים שלהם – צריך לטפל בכמה נקודות ברורות ולטפל בהן, אבל לא לשפוך את המים עם התינוק כי זה דבר שיהיה תקדים – מחר הרבה מאוד ענפים ירצו רגולציה, ואז נתחיל להיות בוררים בין המו"לים לבין הרשתות.
יעקב אשר: זה לא תפקידנו עד כדי כך, אלא במקרים ממש חריפים.
יעקב אשר: יכול להיות, אדוני היושב-ראש – ורמזת על זה בדבריך קודם – שצריך לנסות לחפש משהו מינורי יותר; אולי שווה לעשות עוד פגישות עם כל בעלי העניין בעניין הזה מכל הכיוונים ולנסות לגבש משהו שיהיה פחות גדול, פחות חריף, פחות רגולציה מלאה בצורה הזאת, ויכול להיות שהוא ייתן גם את הפתרון בסופו של דבר.
עמרם מצנע: חבר הכנסת נסים זאב.
נסים זאב: אדוני היושב-ראש, שלמה המלך אומר: "עשרות ספרים אין קץ".
נסים זאב: זאת אומרת אין שום מגבלה לספרים חדשים, וודאי למספר הסופרים – בן פורת יוסף – ככל שהם מתרבים יותר יש יותר ספרים.
נסים זאב: האדם מתפקח מהקריאה, וברור שכשמדובר ברמת סופרים גבוהה.
נסים זאב: אנחנו בעצם מרגישים כמו שכתוב: "הם בוכים, והוא בוכה".
נסים זאב: הם בוכים על כך שחשדוהו, והוא בוכה.
נסים זאב: זה מדבר על כהן ביום הכיפורים.
נסים זאב: כשאני מסתכל על התמונה הכללית כולם פה בצער – אף אחד פה לא מרוצה.
נסים זאב: הקמעונאים מרגישים שהם נרדפים כתוצאה מהחוק הזה, המו"לים והרשתות הגדולות ביותר כמו "סטימצקי" ואחרים – ואני כבר לא מדבר על "כתר" שרואה עצמו קמעונאי לצורך העניין - -
<יפתח דקל: מו"ל.
<יפתח דקל: "סטימצקי" מאוד מרוצים מהחוק.
נסים זאב: גם הוא.
נסים זאב: כשאני שומע את כולם – גם מ"סטימצקי" שמעתי כמה שמפריע להם העניין של ההנחות ושיכתיבו להם בחוק כמה הנחה לתת.
נסים זאב: אני מסכים בעניין הזה שאולי כולם ישלמו באיזושהי צורה.
נסים זאב: אני רק רוצה לדעת למה כאשר שרת התרבות שלנו דיברה על אותה קרן – למה אי אפשר לתגמל באותה קרן את הסופרים?
נסים זאב: אנחנו יודעים למשל שבפירות וירקות משמידים כמויות כדי שהפירות יישארו ברמת מחירים, נכון או לא?
נסים זאב: אנחנו עושים את זה כמעט יום-יום.
נסים זאב: אם יש כל כך הרבה ספרים, וכתוצאה מכך יש אולי - -
עמרם מצנע: מה אתה מציע, שנתחיל להשמיד ספרים?
לימור לבנת: נשרוף אולי.
לימור לבנת: זה נאמר בציניות.
לימור לבנת: גם לצורך הפרוטוקול שלא שומע את הטון.
נסים זאב: שרת התרבות מכירה אותי שנים רבות.
נסים זאב: אני אומר בהומור הרבה דברים.
נסים זאב: אולי צריך למצוא את הדרך שיכולה קצת לאזן את כל הנושא; אולי לתגמל את הסופרים ולהשאיר את המחירים בצורה סבירה כדי שכל מי שרוצה ליטול את השם – יבוא וייטול.
עמרם מצנע: חבר הכנסת כבל, בבקשה.
איתן כבל: בוקר טוב לכם.
איתן כבל: אני יושב בדיונים האלה, לבקשתו של חבר הכנסת הרצוג, כי יש לו - -
עמרם מצנע: הוא מתרוצץ.
איתן כבל: לא, הוא כותב ומוציא.
איתן כבל: לגופו של עניין, עוד לא נכנסתי לעומקו של הנושא, אבל רק דבר אחד אני מבין: כבר שווה לעשות סרט על מה שקורה פה.
עמרם מצנע: בסרטים נעסוק אחר-כך, כשנגמור עם הספרים.
איתן כבל: התכוונתי "סרט" במובן שיש כאן "סרט".
איתן כבל: לגופו של עניין אני יכול לומר לכם מנקודת המבט שלי בשרשרת המזון הזאת – שבסופו של תהליך גם כאדם שקורא לא מעט ספרים – אני ארצה להיות חלק מהתהליך הזה סביב שתי נקודות קצה: סופר וצרכן.
איתן כבל: בסוף כל החבורה שנמצאת בתווך היא סוג של סוכן – סוכן כזה וסוכן אחר שצריך בתוך כל המארג הזה ובתוך כל היצרים האלה למצוא את האיזון של "זה נהנה וזה לא חסר".
איתן כבל: זאת אומרת מצד אחד העובדה שהיום אפשר לקנות במבצעים בצורה יותר טובה הרבה יותר ספרים זה דבר שיש בו מן הטוב.
איתן כבל: אבל מצד שני אם זה גורם בסופו של תהליך שבשורה התחתונה הסופר אינו יוצא נשכר מכך, אלא נהפוך הוא – ושוב, אינני מדבר כמומחה, אני אומר את זה בשלב הזה כמי שנכנס לתהליך הזה.
איתן כבל: מה שיקבע לי ויכתיב את תפיסת העולם בעניין הזה אלה שתי נקודות הקצה.
איתן כבל: הן אלה שתקבענה איך גם צריך להתנהל פנימה בתוך המערכת של מו"לים, של מדפיסים וכל הרשתות וכל מה שאנחנו נרצה ונעסוק בחוק הזה.
עמרם מצנע: אנחנו מסיימים ב-11:00, ואני מתכוון בדיון הבא להתחיל לקרוא את החוק.
עמרם מצנע: אז אני רוצה לתת הזדמנות לכאלה שלא דיברו עדיין, וחלק רשומים אצלי.
עמרם מצנע: רענן גרף מהוצאת גרף, בבקשה.
<רענן גרף: תודה.
<רענן גרף: אני רני גרף, אני מוציא לאור של הוצאת גרף.
<רענן גרף: עד כמה שידוע לי אני אחד המו"לים העצמאיים האחרונים במדינת ישראל.
<רענן גרף: אני לא מסונף לאף רשת – לא ל"צומת", לא ל"סטימצקי", אני לא קשור לכוורת שנקראת הוצאת "ידיעות אחרונות".
<רענן גרף: אני לגמרי לבד, ואני אפילו מעז בזמנים הלא פשוטים האלה שבהם שוק הספרים מתנהל היום, להחזיק את קצה האף מעל המים ולא להפסיד יותר מדי.
<רענן גרף: אבל זאת בדיוק הנקודה.
<רענן גרף: יש לי שתי סדרות נוער מאוד מצליחות: פרסי ג'קסון וספריה של סנדרה קלייר שמוכרות מאות אלפי עותקים עד היום.
<רענן גרף: סדרה אחת כבר מכרה כ-200,000 עותקים, הסדרה השנייה מתקרבת לשם; אני מופיע לא מעט ברשימות רבי המכר.
<רענן גרף: באלו שקשורות לרשתות – גם "סטימצקי", גם "צומת", אני מופיע שבוע-שבועיים ואז נעלם אף על פי שמספרי המכירות מראים נתונים קצת אחרים.
<רענן גרף: ברשימה של החנויות הפרטיות אני מופיע הרבה יותר זמן אף על פי שהן מוכרות פחות מהספרים שלי.
<רענן גרף: אני לא אומר את כל זה כדי להשוויץ - להפך.
<רענן גרף: אני אומר את זה כי לדעתי ישראל היא אולי המדינה היחידה בעולם שבה מו"ל שמוכר כל כך הרבה עותקים – ואני גם מו"ל צעיר יחסית – עד היום ב-8 שנות קיומי הוצאתי קצת יותר מ-50 ספרים, לא 50,000.
<רענן גרף: למעלה מ-50% מהספרים, כיוון שהם ספרי נוער שקשורים לסדרות מאוד מצליחות הופיעו ברשימות רבי המכר.
<רענן גרף: לפי זה אני אולי המו"ל המרוויח ביותר במדינת ישראל.
<רענן גרף: הלוואי שזה היה ככה.
<רענן גרף: ישראל היא כנראה גם אחת המדינות היחידות בעולם שבה הדואופול של שתי רשתות חנויות הספרים אינן נקיות משיקולים של העדפה למוציאים לאור מסוימים.
<רענן גרף: בעצם שוק הספרים, כפי שהוא מתנהל כיום – אף על פי שאני שומע הרבה מאוד את המנטרה שזה שוק חופשי, ולמה החוק מתערב בשוק חופשי – הוא לא שוק חופשי.
<רענן גרף: השוק היום הוא דיקטטורה כלכלית של "צומת" ושל "סטימצקי".
<רענן גרף: ויכול להיות כמו שצלי רשף אמר – אני לא בטוח אם עכשיו אני אמיץ או טיפש.
<רענן גרף: אני ללא ספק באחד משני הקצוות הללו.
<גלית דהן קרליבך: זה מדע בדיוני ופנטזיה.
<רענן גרף: זה מדע בדיוני ופנטזיה, ללא ספק.
<רענן גרף: אפשר גם וגם.
<רענן גרף: ישראל היא גם המדינה היחידה בעולם שבה הספרים נכנסים למבצעים ביום שבו הם יוצאים ממכונות הדפוס כי ככה קבעו שליטי רשתות הדואופול.
<רענן גרף: אפילו בארצות-הברית, בירת השוק החופשי, אסורה בעלות צולבת.
<רענן גרף: החוק לא מטפל בזה, אבל אפילו שם אסורה בעלות צולבת.
<רענן גרף: כל חוקי ה-anti trust משנות ה-30 ושנות ה-40 – אחרי זה הורידו אותם – עדיין יש שם איסור על דברים מסוג זה.
<רענן גרף: מה קורה אצלנו?
<רענן גרף: אצלנו בעלי הרשתות מעניקים לעצמם הנחות מפליגות על חשבוני ועל חשבון שאר המו"לים שיושבים פה שהם לא בעלי מניות, ואני בטוח שאלה מקבלים הסדרים אחרים שאני לא יודע מהם, אבל אין לי ספק.
<רענן גרף: ההנחות האלה מגיעות הרבה פעמים ל-80%-70%, ואנחנו צריכים לזכור שמי שהשקיע בייצור של הספר הוא המו"ל.
<רענן גרף: הוא שילם לסופר או לבעל הזכויות בחו"ל במקרה שמדובר בספר מתורגם – למתרגמים, לעורכים, למגיהים, לבתי הדפוס.
<רענן גרף: אנחנו מדברים פה בעשרות אם לא אלפי שקלים למהדורה.
<רענן גרף: בסופו של דבר אני מקבל סכום או שאני מרוויח בכמה אגורות או שקל-שניים לספר, ובהרבה מקרים כשמכניסים לי יד לכיס – והיה מקרה כזה בשנה שעברה ש"סטימצקי" עשתה, שבהן אמרו דבר אחד ועשו דבר אחר, ואז קרה שהפסדתי כסף.
<רענן גרף: לו הייתי יודע מראש מה יהיה ההסדר – אף על פי ששאלתי – לא הייתי מדפיס מהדורות כל כך גדולות.
<רענן גרף: הבטיחו לי כמות מסוימת, הבטיחו לי מבצע מסוים, ואז ברגע האחרון כתשובה למבצע ש"צומת" הורידה ברגע האחרון, הכניסו לי יד לכיס, ופשוט – אין מילה אחרת – גנבו כסף לא בכוונה.
עמרם מצנע: עוד משפט.
<רענן גרף: לו הממונה על ההגבלים העסקיים היה עושה את תפקידו מן הסתם לא היינו יושבים פה ולא היה צורך בחוק הזה.
<רענן גרף: אבל זה לא קורה.
<רענן גרף: אפילו אחד הממונים הקודמים יושב פה כנציג של מי שהוא היה אמור לפקח עליו.
עמרם מצנע: אני מבקש לסיים.
<רענן גרף: אני מקצר.
<רענן גרף: לכן חשוב מאוד להכניס לחוק הזה את הסעיף שמגביל את אחוזי ההנחה שמו"ל רשאי להעניק לחנות או לרשת חנויות.
<רענן גרף: יושבת-ראש "סטימצקי" עצמה איריס בראל ישבה פה בשבוע שעבר, ובחודש שעבר הצהירה בריאיון שהעניקה ל"ידיעות אחרונות" – יש לי עותק בתיק, אם יהיה צורך לצטט – שברגע שהחוק יעבור אחוזי ההנחה יהיו קטנים בהרבה.
<רענן גרף: היא דיברה שם על 52%-50%, ולדעתי, עדיין צריך לשמר 42%-42% שיש כרגע כי הגבלת אחוז ההנחה היא זאת שתעניק לכל המו"לים את האפשרות להוזיל את המחירים הקטלוגיים של הספרים – וזה מה שחשוב – לרמה שפויה שיהיה אפשר לרכוש ספרים חדשים שהם לא במבצע בלי שיכריחו את הלקוח להשאיר כל פעם 100 שקל בקופת "סטימצקי" או "צומת ספרים".
<רענן גרף: תודה רבה.
עמרם מצנע: עמית מהוצאת "בבל", בבקשה.
<עמית רוטברד: שלום.
<עמית רוטברד: אני אעשה את זה בקצרה – חמש נקודות.
<עמית רוטברד: ראשית הגיע הזמן להפסיק עם הניסיון המניפולטיבי הזה שאנחנו עדים לו כבר שלוש שנים לתקוע טריז בין הסופרים לבין המו"לים.
<עמית רוטברד: חשוב שכולם יידעו פה שהמו"לים והסופרים נמצאים באותה סירה.
<עמית רוטברד: אם המו"ל ירוויח וירווח לו גם לסופרים ירווח.
<עמית רוטברד: צריך להפסיק עם הסכסוך הזה בינינו.
<עמית רוטברד: ראוי לציין שהסופרים שהתייצבו נגד החוק – כולם, לדעתי, סופרים של "זמורה-צומת-כינרת" וכו'.
<ערן זמורה: זה הפוך.
עמרם מצנע: חברים, היא אומרת את דעתה.
<עמית רוטברד: "סטימצקי" היא לא מו"ל.
<עמית רוטברד: שנית, למה החוק הזה נחוץ?
<עמית רוטברד: אני רוצה להעיר עוד נקודה שאולי לא ידועה לכם, שלמו"לים בישראל יש גידלה שנקראת "אגודת המו"לים".
<עמית רוטברד: "אגודת המו"לים שאמורה להגן על האינטרסים של המו"לים שלנו יושבים נציגי הרשתות, הם חברים שם.
<עמית רוטברד: אני הייתי נוכחת בישיבה מסוימת וחזיתי במו עיניי בפחד של חבריי המו"לים לפתוח את הפה ולומר דברים.
<עמית רוטברד: נערכה שם הצגה – גניבת דעת – שאחד המו"לים ששייך לרשת "צומת" – לא אנקוב בשמו – עשה הצגה כזאת שהוא ייצא מהחדר, ואז יוכלו להגיד את אשר על לבם, ובן אדם שקשק ולא דיבר.
<עמית רוטברד: באגודה שאמורה לשמור על האינטרסים שלנו יושבים היריבים שלנו.
<עמית רוטברד: לכן הצעת החוק הזאת חשובה, ולכן חשוב שהוויכוח הזה מתנהל כאן.
<עמית רוטברד: דבר שלישי, להערתו של עו"ד תדמור שלא תהיה העדפה של הוצאות לאור.
<עמית רוטברד: יכול להיות שאני לא מבינה מספיק בלשון החוק, אבל להערכתי, באחד מסעיפי החוק כתוב שהמו"לים לא יחויבו לעבוד עם הוצאות לאור מסוימות.
<עמית רוטברד: האם אין פה סתירה מסוימת?
<עמית רוטברד: נקודה רביעית – לאבי שומר.
<עמית רוטברד: יש לי שאלה אליך לא בציניות אלא בתום לב: אתה אמרת שהכסף לא נמצא ברשתות; אנחנו המו"לים טוענים שהכסף לא אצלנו; הסופרים טוענים שהכסף לא אצלם – אז איפה הכסף?
<יורם רוז: אצל הצרכן.
עמרם מצנע: הוא נמצא ב"ארבעה במאה".
<עמית רוטברד: איפה הכסף?
<יורם רוז: ב"ארבעה במאה".
<יורם רוז: הצרכן קונה.
<עמית רוטברד: הצרכן קונה ספר במחיר עלות של פחות מחפיסת סיגריות.
<קריאות: זאת התשובה.
<דוד תדמור: הם רוצים לעשות קרטל כדי להקל לו את המחיר, זה הכול.
<עמית רוטברד: עלתה פה נקודה חשובה גם על-ידי תדמור וגם על-ידי אחרים לגבי נגישות לספרים בפריפריה.
<עמית רוטברד: זאת נקודה מאוד עקרונית ומאוד חשובה.
<עמית רוטברד: פה אני מציעה לחזור לחוק ההסדרים שלכם שבו שמתי לב – תאירו את עיניי אם אני טועה – שאחרי שמלכיאור טרח כל כך הרבה על חוק הספריות והצליח להעלות את התקציב אז שעכשיו הולכים להקפיא 11 מיליון שקלים מחוק הספריות.
<עמית רוטברד: עליכם לדאוג לפריפריה, לא עלינו המו"לים.
<עמית רוטברד: אנחנו צריכים להתפרנס ולעשות ספרים.
עמרם מצנע: תמר פלג, בבקשה.
<תמר פלג: שלום, אני תמר פלג מ"הספרייה החדשה".
<תמר פלג: זאת סדרת ספרים של הוצאת "הקיבוץ המאוחד" וספרי "סימן קריאה".
<תמר פלג: את רוב הדברים כבר שמענו, אבל אני רוצה להתייחס לכמה דברים שהושמעו מצד מתנגדי החוק.
<תמר פלג: כמה וכמה הציעו שאולי נתחיל עכשיו לשבת עם כל הנוגעים בדבר ולשמוע את דעתם ולהגיע לאיזושהי הסכמה כאילו לא עברו - -
לימור לבנת: שלוש שנים.
<תמר פלג: - - יותר משלוש שנים מאז שהתחילו השיחות, שלוש שנים מאז שהדברים נדונים פה בכנסת ובממשלותיה שהתחלפו.
<תמר פלג: מדובר משנת 2008 שהדברים התחילו להידון בפורומים נרחבים עם כל מי שהיה מוכן לדבר.
<תמר פלג: חלק מהיושבים כאן שמסבירים היום כמה הם היו רוצים לשבת ולהגיע להסכמות התעוררו מאוד מאוחר.
<תמר פלג: אני גם רוצה להתייחס לטענה שחשוב מאוד לדאוג לסופרים, ואך ורק לדאוג לסופרים, וכל השאר הם אנשי עסקים אז שידאגו לעצמם.
<תמר פלג: עמית אמרה את הדברים נכון, ורק לחזק: מדובר במערכת.
<תמר פלג: המו"ל בהקשר הזה הוא לא עוד גורם מתווך; בהקשר הזה הוא לא במעמד של רשת או של חנות, אלא הוא היצרן.
<תמר פלג: הוא אחד השותפים לעשיית הספר, והוא זה שמתוך התקבול שהוא מקבל מהחנות מעניק לסופר את המגיע לו – את שכר הסופרים שלו – שהוא אחוזים מתוך התקבול.
<תמר פלג: לכן ככל שהתקבול הזה נמוך כך שכר הסופרים הוא נמוך, ואם התקבול הזה ימשיך להיות נמוך לא תהיה שום אפשרות למו"ל לתגמל את הסופר באופן ראוי.
<תמר פלג: הדברים האלה לא ניתנים להפרדה זה מזה.
<תמר פלג: עלה כאן רבות משני הכיוונים עניין ההנחה לקמעונאים – הנחה שבנוסח הקיים של החוק איננה מוגבלת, אין תקרה שלפיה עד אליה מותר לדרוש ולתת הנחה ולא יותר.
<תמר פלג: פרופ' קנדל, אתה דיברת על ההערכה שלך שהחכמה של הנוגעים בדבר, של אנשי הרשתות בהקשר הזה, היא שתבטיח שההנחה הזאת שתידרש לא תהיה שערורייתית.
<תמר פלג: כבר התייחסו לעניין הזה.
<תמר פלג: אני כמו כמה מהחברים שלי כאן
<תמר פלג: חולקת על ההערכה הזאת שלך.
<תמר פלג: כל השנים האחרונות מעידות שהשוק הזה לא פועל, ודאי לא מתוך פייריות – עוד מונח שהשתמשת בו – וגם לא מתוך תבונה.
<תמר פלג: משום שהמצב הקיים פוגע גם ברשתות שדורשות מאתנו אותם תנאים בלתי אפשריים.
<תמר פלג: "סטימצקי" אומרת את זה בגלוי, ולכן היא תומכת בחוק; "צומת ספרים" לא אומרים את הדבר הזה.
<תמר פלג: אני סבורה שהחוק אמור בסופו של דבר להיטיב גם איתם.
<תמר פלג: אולי הערה אחרונה בעניין הזה לדברים שאמר אבי שומר – לא, אני אסיים כאן.
עמרם מצנע: דרך אגב, לדעתי, יש צל של אי חוקיות לאפשרות להגביל גם את עניין ההנחה בגלל הפגיעה בחופש העיסוק.
<תמר פלג: תרשה לי משפט אחד אחרון רק בעניין הזה של הגבלת ההנחה.
<תמר פלג: רעיון אלטרנטיבי: מכיוון שידענו שיש התנגדות גם מצד פרופ' קנדל לעניין הזה ניסינו לחשוב על מנגנון אחר שבאמת יוכל לרסן את היכולת של הרשתות לדרוש הנחות גבוהות, ויש להן כוח לדרוש את זה מאתנו.
<תמר פלג: חשבנו על האפשרות להגביל לא את גובה ההנחה אלא את הפער האפשרי בין ההנחה הנמוכה ביותר שתסכים רשת לקבל ממו"ל לבין ההנחה הגבוהה ביותר.
<תמר פלג: לא, זה בחוק רק לגבי מו"לים מאותה קטגוריה, מאותו סוג – בעצם מאותו גודל.
<יוג'ין קנדל: זה לא עניין של אותה קטגוריה - -
עמרם מצנע: אני כבר אתן לך.
עמרם מצנע: את סיימת?
<תמר פלג: כן.
<יוג'ין קנדל: רק לחדד את הנקודה הזאת.
<יוג'ין קנדל: בחוק נאמר שההבדלים ניכרים בהנחות יכולים להינתן רק אם יש הבדלים ניכרים בסיבות כלכליות, בעלויות.
<יוג'ין קנדל: זאת לשון החוק.