GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
באסל גטאס: הדוגמה הכי חשובה, לדעתי, בהיסטוריה של ההשכלה הגבוהה בישראל, שבאה משפחת כהנוב והקדישה ממקורותיה לקליטת מרצים ערבים באוניברסיטאות והציעה לאוניברסיטאות מלגה של שלוש שנים מתוך חמש השנים שכל מרצה, כשנקלט, אמרו קחו שלוש שנים, אתם תשלמו שנתיים, אם הוא יצליח, אז הוא מתקדם להיות מרצה בכיר קבוע, מקבל קביעות, אם לא, אז דינו כדין האחרים.
באסל גטאס: עובדה שנקלטו, כמה, ריאד?
<ריאד אג'באריה: 120.
באסל גטאס: 120, מהם 85 הפכו להיות מרצים קבועים.
באסל גטאס: אז מה זה אומר?
באסל גטאס: זה אומר קצת כסף ורצון ומישהו שעושה תכנית.
באסל גטאס: אתה אחד מהם, נכון?
באסל גטאס: הוא נקלט בטכניון כאחד מהם, וזה למרות הגזענות.
באסל גטאס: אני אומר שיש גזענות, אני בוגר הטכניון, אני לימדתי בטכניון המון שנים, ואני מביא דוגמה של חבר שהוא גם מצטיין בתואר הראשון שלו בטכניון, אחרי אוקטובר 2000 הוא הגיש דרך התכנית הזו שנקראת מעוף, אחר כך, קודם הייתה כהנוב, אחר כך קרן מלגת מעוף, והוא התקבל לטכניון.
באסל גטאס: נתן לו הטכניון 10,000 דולר, לסייע לו לצאת לעשות עוד שנה פוסט דוק וכשהוא שנה בפוסט דוק פתאום הניירת נעלמה ואני אישית ניגשתי פעמיים למשנה לנשיא לעניינים אקדמיים בטכניון, לא נתקבל בסוף.
באסל גטאס: יעני פה בשביל להתקבל לסגל האקדמי בארץ, או שאתה צריך להיות גאון הדור, כמו חוסאם חייק המפורסם ביותר, או יעקב האנה שהתקבל לווייצמן, או מישהו שישלם עבור המשכורת שלך.
מוחמד ברכה: יש כל מיני גאונים שעכשיו אתה צריך ללקט אותם בחו"ל.
מוחמד ברכה: אנשים שנפלטו מהמערכת כאן.
באסל גטאס: מאות.
באסל גטאס: אני, כבוד היושב ראש, החזרתי ארצה לפחות שמונה דוקטורים במגוון מקצועות המחקר המדעי, שהיו עובדים בכירים בחברות תרופות בחו"ל או באקדמיה בחו"ל, וכשהייתה להם ההזדמנות הראשונה, משכורת בסיס, זו עמותה, אגודת הגליל, לא אוניברסיטה, הם חזרו.
באסל גטאס: אני שוב מתעכב על העניין של קליטת המדענים הערבים בסגל האקדמי באוניברסיטאות, זה דבר מרכזי, אני חושב שוות"ת צריכה לתת לזה תקצוב ותשומת לב אדירה, כמו בקטע של קליטת סטודנטים והגדלת מספר הסטודנטים הערבים.
באסל גטאס: אני רוצה להתייחס בשתי מילים לעניין האוניברסיטה בנצרת, איך אתם קוראים לה?
באסל גטאס: מוסד אקדמי.
באסל גטאס: אני אמרתי את זה בטכניון פעם למרצה שלי, שהוא רבי ומורי, כשיצא לפנסיה וביקש ממני לדבר, הוא פעם אמר לי שהחלום שלו היה שאני אקלט בטכניון במקומו, אמרתי לו 'זה היה החלום שלך, החלום שלי היה להקים טכניון ערבי', זה לא עניין אתני לאומי, אבל שיהיה לנו מוסד אקדמי, אוניברסיטה, שילמדו בה גם יהודים, אבל שפת הלימוד תהיה בערבית, יהיה את התרבות, את הקידום של ערכים למצוינות וכו' וכו'.
עמרם מצנע: לקרב את האינטגרציה.
באסל גטאס: למה לא? אני חושב.
עמרם מצנע: ככה לא נפגשים עד האוניברסיטה.
באסל גטאס: למה שלא יבואו וילמדו ערבית ואת ההיסטוריה של המזרח התיכון.
באסל גטאס: אתה יודע כמה לומדים לימודים איסלמיים יהודים באוניברסיטאות?
באסל גטאס: ילמדו את זה בנצרת, כמו שהולכים ללמוד את זה בקהיר.
עיסאווי פריג': חברים, אל"ף, הדיון מבורך, ג'מאל, ואני מאוד מקווה שנהיה עקביים ונהיה פרקטיים בעשייה ובתוצאות.
עיסאווי פריג': אני לא רוצה להתייחס לכשל המתמשך של 65 שנה במערכת החינוך, כשל מאז קום המדינה עד היום בכל הרמות, מקצועי, ניהולי, ואיך אמרו ריאד ודר' עפו?
עיסאווי פריג': שהכשל הזה, גם המדינה שרוצה לטפל בו, נותנת דרך רופא כללי ולא בעל מקצוע, שהכשל הזה המתמשך, ואפילו לא מאפשרים לנו להוציא את המקסימום מהאפשרויות הניתנות לנו.
עיסאווי פריג': זה מאוד מקומם אותי.
עיסאווי פריג': אז אני עכשיו קורא לך, יושב ראש הוועדה, והיו לי שיחות עם שר החינוך על הסוגיה הזו, בוא נגיד את זה בקול רם, כשאני שומע 30%, 31% ערבים, יש להם זכאות לבגרות, ומתוכם מורשים להיכנס לאוניברסיטה עוד אחוז הרבה יותר נמוך, דהיינו יש יותר מ-70% שאין להם כרטיס כניסה פשוט לחיי החברה, תעודת בגרות נורמלית.
עיסאווי פריג': אז לאן אלה יילכו?
עיסאווי פריג': לפשע, נשק בלתי חוקי, אין להם כרטיס כניסה, 65 שנה.
עיסאווי פריג': נורא כואב לי הסוגיה הזו, שהסטטיסטיקה תמיד לא פועלת לטובתנו.
עיסאווי פריג': לא רוצה להיכנס לזה, אבל- - -
<קריאה: צריך הכשרה אקדמית לפשע עכשיו.
עיסאווי פריג': אז ראשית כל, ליושב ראש ולכל החברים, אני מאוד מקווה שבכנסת הזו אכן נביא תוצאה חיובית.
עיסאווי פריג': יש עוד שלוש נקודות שאני רוצה לנגוע בהן.
עיסאווי פריג': נושא ההכוונה, אני רוצה להתמקד עכשיו במיקרו.
עיסאווי פריג': דיברתי במקרו, עכשיו במיקרו, לסוגיה שאנחנו מדברים בגינה.
עיסאווי פריג': לגבי הדוקטורים והפרופסורים ששמעתי אותם.
עיסאווי פריג': אל"ף, אני בן אדם, ככלכלן, אני אוהב לתת לכוחות השוק להכתיב את הקצב.
עיסאווי פריג': אמא שרוצה שהבן שלה ילמד רפואה ואם יש לו מקום עבודה בבית חולים והוא מתפרנס טוב ומרוויח טוב, שיהיה לו לבריאות.
<ריאד אג'באריה: אבל הוא לא יהיה מצוין.
עיסאווי פריג': אני לא אכתיב לו, תן לכוחות השוק.
עיסאווי פריג': היום אנחנו במצב שירדן הקימו אוניברסיטאות במיוחד בשביל הכסף שלנו.
עיסאווי פריג': הקימו אוניברסיטאות, פתחו אוניברסיטאות במיוחד, אוניברסיטה לפלסטינים שבאים מישראל.
<קריאה: זה אוניברסיטה לאסון לחברה הערבית.
עיסאווי פריג': תן לי, אני רוצה לנצל את הזמן המועט שעומד לרשותי.
עיסאווי פריג': הקימו אוניברסיטה בירדן בשביל הסטודנטים שבאים מכאן והסטודנטים עכשיו מתחילים להפנים שהשוק מתחיל להיות מוצף ויש חשיבה אחרת, אז אני חוזר לסוגיית ההכוונה.
עיסאווי פריג': יש כמה הצעות, בא פרופ' ג'בארין ואומר 'אנחנו בטכניון ונתנו מודל', המודל בעיקרו הכוונה והסתגלות של התלמיד והסטודנט שנכנס למוסד בכדי שייכנס יחד עם החברים.
עיסאווי פריג': אם הטכניון הצליח לעשות את זה והוא אומר שאחוז הנשירה ירד מ-73% ל-12% ול-12% גם יש סיבה למה הם 12%, יש להם סיבה משכנעת, אז אם הוא הצליח למה שאני לא אצליח?
עיסאווי פריג': נקודה אחרונה, הדאגה.
עיסאווי פריג': אני מאוד מודאג, חברים, כשאומרים תקציב מיועד לערבים ו-, מפחיד אותי ה-ו.
עיסאווי פריג': כי בתוך משרד החינוך, אני שואל מתעניין, יש אגף ערבים, אגף בדואים, אגף דרוזים, יפה, אגפים, מפקח ערבי, מפקח - - -
<קריאה: זה לא יפה בכלל.
עיסאווי פריג': זו החלוקה המנהלית, אבל כשבאים לתקציב, לא אומרים אגפים, אומרים תקציב ערבי, לאן הוא הולך בחלוקה הפנימית?
עיסאווי פריג': אני רוצה שנעיין במספרים, אני לא רוצה להתייחס לזה בקול רם.
עיסאווי פריג': אז עכשיו כשבאים לסוגיה ואומרים לי 500 מיליון מיועד לערבים ולחרדים, אני פותח את המחשב, אני מסתכל, וואלה, תכנית מכינה של מחר, של החרדים, מסתכל באיזה קלילות ניתן לחרדי להקים מכינה אקדמית שהיא מורחקת כמה קילומטרים ממוסד האם כביכול, לתת.
עיסאווי פריג': עכשיו, כשאומרים לי ערבים וחרדים אני מודאג.
עמרם מצנע: רשמנו לעצמנו שאתה מודאג.
עמרם מצנע: יש הרבה סיבות להיות מודאג במציאות הישראלית, אז יש לנו עוד אחת.
<סאמי סעדי: תודה לוועדה, אני סאמי סעדי ואני מארגון צופן בנצרת, ארגון שבא לקדם את השתלבות האקדמאים והאקדמאיות הערביות בתעשיית ההיי טק במדינה ולפתח את התעשייה הזאת בתוך החברה הערבית.
<סאמי סעדי: אני רוצה להגיד בקשר לדוח הזה, שקודם כל בואו לא נעמיס על הדוח הזה את כל בעיות החינוך שלנו במשך 65 שנים.
<סאמי סעדי: בואו ניקח מהדוח את מה שאנחנו יכולים לקחת, גם כארגוני חברה אזרחית, גם כמוסדות, בואו ניקח את מה שאנחנו יכולים לקחת ולקדם את זה ועוד העתיד לפנינו, אנחנו לא נפתור את הבעיות של 60 שנה בתוך הוועדה הזו.
<סאמי סעדי: לדעתי בוועדה הזאת, ממה שאני ראיתי, יש שני סעיפים שאנחנו יכולים ממש ממחר להתחיל לקדם ולפעול.
<סאמי סעדי: זה קודם כל עניין התעסוקה.
<סאמי סעדי: ארגון צופן הוא חמש שנים בסך הכול, זה ארגון צעיר, אנחנו אומרים שחשוב ללמוד באוניברסיטאות אבל חשוב יותר מה ללמוד באוניברסיטאות.
<סאמי סעדי: אני הסתכלתי על הטבלאות בוועדה, 65% זה מדעי הרוח ומדעי חברה, 5% הנדסה, 2% עורכי דין, 2% רפואה, 17% לימודים ששייכים לרפואה, אם זה סיעוד, אם זה רוקחות, ורק 4% שהם מערכות מידע ומדעים מדויקים.
<סאמי סעדי: עוד נתון, 42%, וזה לפי דוח הוועדה, מהלומדים רוקחות הם ערבים, 36% מהלומדים סיעוד הם ערבים, 22% מהלומדים רפואה הם ערבים, רק 6% מהלומדים הם לומדים מדעים מדויקים ועוד נתון מפתיע, 3% בחקלאות.
<סאמי סעדי: מה שאני רוצה להגיד, העתיד של המדינה הזאת והעתיד של העולם הוא בעניין של תעשייה טכנולוגית.
<סאמי סעדי: עם כל הכבוד לרפואה ולסיעוד ולחינוך ולמערכות, הכלכלה נבנית על ייצור וכל העולם היום נבנה על ייצור טכנולוגי.
<סאמי סעדי: נתון מעניין.
<סאמי סעדי: רק 7% מהנדסים עובדים בתעשייה במדינה, הם מייצרים 47% מהיצוא התעשייתי של המדינה, הוא מבוסס על 7% מהנדסים.
<סאמי סעדי: אלה נתונים מדהימים.
<סאמי סעדי: כל מהנדס אחד שאנחנו מייצרים בחברה הערבית יוצר 3.5 משרות נלוות למשרה הזאת.
<סאמי סעדי: אנחנו היום בנצרת, אחרי חמש שנים, הצלחנו לייצר גם מין תעשייה מקומית, יש כל מיני סטרט אפים וחברות שהוקמו, וגם למזלנו חברת אמדוקס היא חברה בינלאומית גדולה, היא הקימה את הסניף שלה בנצרת, אנחנו היום צריכים רק לחברת אמדוקס 800 מהנדסים בתוך חמש שנים, רק השנה אנחנו צריכים 200 מהנדסים.
<סאמי סעדי: אני חושב שהעניין של ההכוונה הלימודית, שנמצא בוות"ת, זה נושא שאנחנו יכולים לפעול עליו מיד, להגדיל, לתת תכנית חומש שאנחנו נגדיל את מספר הסטודנטים הערבים הלומדים באוניברסיטאות מדעים מדויקים, להגדיל את זה מ-6% ל-12% - - -
<קריאה: מדעים או הנדסה?
<קריאה: אני כבר פעם שנייה מעיר לך, מדעים מדויקים זה כימיה, ביולוגיה, מתמטיקה- - -
<סאמי סעדי: לא, מתמטיקה, פיזיקה, לא כימיה וביולוגיה.
<סאמי סעדי: עוד מילה, בקשר לבתי ספר תיכון, גם לפי הוועדה, 45% מהלומדים בבתי ספר תיכון הערביים פיזיקה ומתמטיקה וביולוגיה יותר מהאחוז שלומדים בבתי ספר יהודיים, אבל כשהם הולכים לאוניברסיטאות הם לא לומדים מדעים מדויקים, הם לומדים מדעים אחרים.
<סאמי סעדי: זה נושא אחד, נושא ההכוון.
<סאמי סעדי: הנושא השני זה נושא הליווי, מה שעשו בטכניון, בזמן האקדמי.
<סאמי סעדי: אנחנו מובילים בפרויקט שנקרא חיבור האקדמיה לתעשייה.
<סאמי סעדי: אנחנו, צופן, עושים את זה בשלושה מוסדות אקדמיים, בגלל שאנחנו ארגון קטן וצעיר ואנחנו עושים את זה באוניברסיטה העברית, עם חברת נייס, אנחנו מביאים חברה תעשייתית שהיא תלווה את הסטודנטים בזמן הלימודים, אנחנו עושים את זה בטכניון עם חברת גוגל, אנחנו עושים את זה במכללת אורט בראודה, עם חברת גליל סופטוור.
<סאמי סעדי: אני חושב שכל סטודנט וכל בוגר תיכון, השאלה הראשונה, 'אתה רוצה ללכת ללמוד?
<סאמי סעדי: מה תעשה אחרי הלימודים, במה תעסוק?
<סאמי סעדי: ' הלימודים שלנו צריכים להיות מוכוונים תעסוקה ואני חושב שיש גם ארגונים שיכולים לעשות את זה.
<סאמי סעדי: מה שטוב בדוח של הוועדה היום, לפחות נקודה חיובית שאני רואה אותה, שלפחות יש תקציבים מיועדים, שהם מחולקים למוסדות האקדמיים שיכולים לעשות את מה שצריך.
עמרם מצנע: אנחנו, לצערי, צריכים באמת לסיים.
עמרם מצנע: אני לא עושה סיכום כהרגלי, כי אני חושב שהדיון בעצם נקטע באמצע וכמובן העובדה שהוות"ת ומשרד החינוך לא ממש התכוננו לדיון הזה מחייבת לעשות המשך.
עמרם מצנע: כפי שהבטחתי בתחילת הדרך, הוועדה בהחלט רואה כנושא בעדיפות טיפול בכל נושא מערכת החינוך במגזר הערבי בכללותו, ובתוך זה כמובן ההשכלה הגבוהה.
עמרם מצנע: אני מסכים עם כל מי שאומר שהחינוך זה הדבר החשוב ביותר, החשוב ביותר כדי ליצור פה חברה שמאמינה בעצמה, שמשרתת את עצמה, שמפרנסת את עצמה, שמתייחסת אחד לשני כמו שצריך.
עמרם מצנע: אין לי ספק בנושא הזה, מהניסיון שלי כל פעם אני מתפלא מחדש עד כמה השקעה בחינוך, לפעמים אפילו לא גדולה, וחשיבה נכונה, יוצרת מנופים ומכפלות של ממש ולכן אנחנו באמת ניקח פה את השכבות היותר מוחלשות בחברה הישראלית ונראה איך איתם סוגרים את הפערים באמצעות החינוך.
עמרם מצנע: אני לא יודע אם נמצא פתרונות לכול, אבל אין לי ספק שהיום באמת, נדמה לי שאתה דיברת על זה, חברת הכנסת ברכה, יש הזדמנות.
עמרם מצנע: שר החינוך מדבר נכון, אני מקווה שהוא גם יעשה נכון, שר האוצר, אני תמיד אומר, כל מה שהוא רצה זה תשעה מנדטים ולהיות שר חינוך וקרתה לו טרגדיה נוראית, הוא קיבל 19 והפך להיות שר האוצר, אני מקווה שהוא לא ישכח את נושא החינוך שלפחות עד הבחירות היה מאוד מאוד קרוב ללבו, וכמובן הוועדה בראשותי שמייצגת את הכנסת ואת חברי הכנסת, שמתכוונת לקחת את הנושאים האלה ברצינות.
עמרם מצנע: אני מוכרח לומר, אני עיינתי בדוח, הוא דוח מקיף, ואני מציע לא לחפש עכשיו בדוח את המגרעות, אלא לקחת את הדברים החיוביים ולנסות, עם כותבי הדוח ועם הוות"ת, שיש לו בהחלט יכולות תקציביות לא מעטות, לתגבר את העניין.
עמרם מצנע: הבעיה, לדעתי, בנגישות להשכלה גבוהה היא בכלל שחלק גדול מהציבור הישראלי, דרך אגב זה נכון גם לציבור הכללי, וזה נכון עוד יותר לציבור הערבי, לא מגיע בכלל בגיל 18 עם תנאי סף להיכנס לאקדמיה, זו לא רק הבעיה של איך בוחנים אותם וכמה שערים יש, אלא לא מגיע עם נתונים בסיסיים להיכנס בכלל לאקדמיה, ולכן היכולת להנגיש יותר את האקדמיה קשורה באמת באותו רצף חינוכי מגן הילדים, בית ספר יסודי ובית ספר תיכון וכל מה שקשור בהם כדי להגיע ולהיכנס לאקדמיה ולא סתם, כמו שאמר פרופ' אג'באריה, לא סתם להיכנס לאקדמיה, אלא באמת להיכנס לאקדמיה, לכל אחד שיוכל לבחור לעצמו את הדברים שהוא רוצה לעסוק בהם ולא ללכת לעשות תעודה של בוגר אוניברסיטה כדי לעשות וי, כי היום בלי תעודת אוניברסיטה גם רוב המקצועות ורוב המכרזים בארץ סגורים בפניך.
חנין זועבי: אבל יש גם בעיה בתנאי הסף.
עמרם מצנע: זה נכון לכולם וזה נכון בהחלט ואני דווקא מאוד התחברתי לפרופ' ג'בארין שסיפר לנו איך בטכניון, שהוא באמת גוף שיכול גם להרשות לעצמו כנראה לעשות תכניות עצמיות, כשלוקחים את הנושא ומנתחים אותו ומלווים את הסטודנטים ותומכים בהם הם מצליחים להגיע להישגים.
עמרם מצנע: וכמובן סגל, אין דבר יותר חשוב מפרופסורים ודוקטורים ומרצים במוסדות האקדמאיים שבאים מתוך המגזר הערבי, מבינים יותר טוב, מכירים יותר טוב ובהחלט יכולים להיות שותפים ממש פעילים כדי להתגבר על הפערים.
עמרם מצנע: אז תודה רבה ואנחנו ניפגש.
מוחמד ברכה: לפני כן, מה אתה מטיל על הוות"ת לישיבה הבאה?
עמרם מצנע: אני אדבר עם פרופ' טרכטנברג והם יבואו ויצטרכו להגיש את הדוח.
עמרם מצנע: אנחנו פותחים את הדיון.
עמרם מצנע: בשעה 12:30 מתקיים תרגיל של הגנת העורף, התרגיל הוא בן שלושה ימים ומיועד למוסדות ציבור.
עמרם מצנע: אנחנו מוסד ציבור, ועל כן תהיה התפנות למרחבים מוגנים.
עמרם מצנע: אנחנו יושבים בתוך מרחב מוגן, לא צריך להתפנות לשום מקום, אבל יכול להיות שינהרו אלינו אנשים שיימצאו פה בסביבה, ובטח נעשה הפסקה לכמה דקות.
עמרם מצנע: הוועדה יזמה את הדיון הזה לא כי ישנה בעיה דחופה, חריפה, אקוטית, או כותרות באיזשהו אמצעי תקשורת.
עמרם מצנע: אני פותח בזה כי אני נשאל בזמן האחרון על-ידי גורמים שונים: רגע, היה איזה משהו?
עמרם מצנע: אני צריך לתת תשובה למשהו?
עמרם מצנע: אז לא, אנחנו יוזמים מפגשים לאו דווקא בנושאים דחופים, אבל בנושאים חשובים.
עמרם מצנע: אנחנו חושבים שנושא המכינות הקדם-צבאיות והפעילות הקדם-צבאית הנוספת, נדמה לי שזה רק השינשינים למיניהם, היא פעילות חשובה מאוד.
עמרם מצנע: אין ספק שנושא המכינות הקדם-צבאיות הפך להיות מקום ערכי שמחנך ומלמד לקשר עם החברה הישראלית, לקשר עם מדינת ישראל, קשרים אידאולוגיים ורעיוניים לפני השירות הצבאי.
עמרם מצנע: למדנו שבוגרי המכינות הקדם-צבאיות משרתים שירות משמעותי, רבים מהם מגיעים לתפקידי פיקוד וכמעט כולם מגיעים, לפחות מי שיכול מבחינת הכשירות האישית, ליחידות הקו הקדמי, לחזית צה"ל, והתרומה ניכרת בכל תחומי החיים.
עמרם מצנע: למדנו גם שהמכינות, ככלל, מעורבות בפריפריה, לוקחות אחריות על קהילות מוחלשות, עולים חדשים וקהילות פריפריאליות, בצד שילוב אוכלוסיות חזקות שבאות מהיישובים החזקים יותר.
עמרם מצנע: יש ממשקים רבים מאוד של עבודה עם מערכת הביטחון, עם משרד החינוך כמובן, עם מועצת המכינות הקדם-צבאיות, ויש נושאים שונים שעומדים על סדר היום ועל הפרק.
עמרם מצנע: למדתי מארז שכמות הנרשמים הרוצים להתקבל למכינות הקדם-צבאיות גדולה כמעט פי עשרה מכמות התקנים, מהיכולת של המכינות הקדם-צבאיות לקבל חניכים חדשים.
עמרם מצנע: אני מוכרח לומר, והתבטאתי בעניין הזה לא פעם אחת, שאילו אפשר היה, הייתי שמח לו כל הנערים והנערות בחברה הישראלית, קודם הליכתם לשירות צבאי ולאחר סיום פרק הלימודים, היו מוצאים את עצמם בתקופה של שנה או חצי שנה בה הם לומדים להכיר את החברה הישראלית.
עמרם מצנע: המכינות הקדם-צבאיות, כשמן, הן הכנה לשירות הצבאי, אבל נדמה לי שמעבר לכך הן בעצם תקופת היכרות עם החברה הישראלית, שכן רבים מאלה שהולכים למכינות גדלים, כל אחד, בחממה שלו, באיזור שלו, בשכונה שלו, בבית-הספר שלו, ובעצם לא נחשפים בצורה אמיתית לחברה הישראלית על מרכיביה הפריפריאליים ואזורי מרכז הארץ, ולבעיות השונות הקיימות בחברה.
עמרם מצנע: המפגש הזה הוא גם מפגש לימודי כדי להציף את הנושאים ואת הבעיות, ולראות כיצד אנחנו, ברמה הפרלמנטרית, יכולים להיות לעזר כדי לקדם את התהליך הזה, להרחיב אותו, וכמובן להתמודד עם הבעיות שצצות מעת לעת בתחום התקנות, בתחום התקצוב, בתחום התקנים שהם די מוגבלים בשלב זה, וכיוצא באלו.
עמרם מצנע: עד כאן הפתיחה שלי, ואני מבקש את משרד החינוך שממונה מבחינה ממשלתית על החוק והתקנות בעקבותיו, לפתוח.
<ארז אשל: משרד החינוך רק שותף.
<ארז אשל: נמצא כאן עמיקם סבירסקי, בצורה מלאה, למשרד הביטחון.
עמרם מצנע: שלום, עמיקם.
<ארז אשל: זו אחת השותפויות החשובות ביותר ואני אנסה לתת רקע כללי.
<ארז אשל: נמצאים כאן שני יושבי-ראש ועד הבחינות, דני זמיר ומושיק הגר.
<ארז אשל: אצל מושיק למדתי את קורס המכינות הראשון בשנת 1996 במכינה ביתיר.
<ארז אשל: המכינות הקדם-צבאיות התחילו כיוזמה של הרב אלי סדן, מושיק הגר, הרב יגאל לוינשטיין - -
<משה הגר: בדחיפה של יושב-ראש הוועדה.
עמרם מצנע: הייתי שם בערש הקמת המכינה הראשונה, נכון.
<ארז אשל: - - בסוף שנות ה-80 בצורת מכינות קדם-צבאיות דתיות.
<ארז אשל: באמצע שנות ה-90, לאחר רצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין זכרונו לברכה, התעוררו יוזמות בציבור הישראלי הכללי.
<ארז אשל: בהתחלה זאביק נתיב במכינת "נחשון", דני זמיר במכינת "רבין" והושע בן-שלום במכינת "בית ישראל".
<ארז אשל: כיום יש יותר מכינות קדם-צבאיות ישראליות, כלליות, מאשר מכינות דתיות.
<ארז אשל: מדובר במעל 40 מכינות קדם-צבאיות ומכינות קדם-צבאיות למנהיגות, ובציבור החילוני, הישראלי הכללי, אנחנו מדברים על יחס הרשמה של מעל 10,000 בני נוער על כ-1,200–1,300 מקומות.
<ארז אשל: על תוצאות והישגי המכינות ידברו ודאי דני זמיר ומושיק הגר, ואנחנו מדברים היום על המכינות כעל שנת הקולג' של בני הנוער בישראל, שנה אינטנסיבית מאוד שהרוח שלה אומרת לתלמידים: אם אתם דוחים גיוס בשנה, אתם צריכים לעבוד קשה יותר ממה שהחברים שלכם שנמצאים עכשיו בצבא עובדים, על-מנת לממש מהלך ציוני גדול שהוא לא צבאי אלא הוא מהלך אזרחי גדול.
<ארז אשל: כשבאים לבקר במכינה, ואפשר לבוא בכל שעה, משבע בבוקר עד שתים-עשרה-אחת בלילה, התלמידים והתלמידות נמצאים בפעילות, מִלומדת, עד לתרומה לקהילה, עד להכנה לצבא.
<ארז אשל: ובסופו של דבר, אמירה של יוסי ברוך ראש מכינת גליל עליון – מקום שדורשים בו לקחת אחריות; יובל כאהן ראש המכינה בית ישראל בתל-אביב, כשהוא אמר חלק מהשמות – מכינה קדם-צבאית, מכינה למנהיגות, מדרשות למנהיגות – זה מקום שבו דורשים מהחניכים.
<ארז אשל: שיתוף הפעולה בין משרד החינוך למשרד הביטחון הוא כזה שהמכינות נהנות מתקציב שמעוגן בחוק ייחודי שכל סיעות הבית היו שותפות לו מבחינת החקיקה, על-מנת לתת מענה ליוזמות שהן תוצאה של המכינות, כי היום ישנן בוגרים ובוגרות שהם אחרי שירות צבאי, אחרי תפקידי קצונה, שבאו להקים מכינות מיוחדות, ממכינות חצי-שנתיות, ויש כאן את נציגי הסוכנות היהודית שהיו הראשונים לתת להם מטריה ומענה, ועד למכינות שהן לאוכלוסיות מיוחדות, נוער בסיכון ונוער בשוליים; וצבא הגנה לישראל, ויושב כאן אודי דרור, יודע לתת מענה גם אם אותן מכינות לא מתוקננות בתוך המכינות לדחיית גיוס מתוך הבנת ההישג החינוכי במכינות.
<ארז אשל: אנחנו מתקננים עכשיו תקנה של מכינות "אופק".
<ארז אשל: שר החינוך הקצה בהתחלה שלושה מיליון שקלים, אבל מתוך תקווה שיהיה גם כסף תוספתי.
עמרם מצנע: אני הבנתי ממנו שמדובר בחמישה מיליון.
<ארז אשל: הלוואי.
<ארז אשל: אני מאמין שעם כספים תוספתיים נגיע למעל חמישה מיליון שקלים, ואנחנו מדברים על מעל ל-15 מכינות כאלו ואחרות שפועלות בשטח ושלא מתוקצבות על-ידינו.
<ארז אשל: הליך תקצוב מכינה והכרה במכינה חדשה מתחיל במהלך, ויציגו את זה משרד הביטחון ובשיתוף עם משרד החינוך, על-מנת לתת מענה.
<ארז אשל: אבל לאותן מכינות "אופק" שייתנו מענה לאוכלוסיות מיוחדות, לאזורי אתגר ומקומות אתגר אמיתיים, אנחנו מקווים שנוכל לתת מענה של תקצוב החל מהשנה הראשונה.
<ארז אשל: כיום, מכינה למנהיגות דורשת שראש המכינה יהיה עם כתפיים רחבות בגלל שבשנתיים הראשונות הוא לא זוכה לכל תקצוב ממדינת ישראל.
<ארז אשל: בסופו של דבר המהלך הזה הוא מהלך נכון כי הוא מחייב את ראש המכינה לבנות לעצמו משאבים ומקורות תקציביים אחרים.
<ארז אשל: מדינת ישראל מסייעת בשווי של 50% מכלל עלות חניך במהלך השנה.
<ארז אשל: החניך משלם ברוב המכינות עוד כ-20% מעלות שכר הלימוד, ועל ראש מכינה למצוא שותפי דרך נוספים שמאמינים ביוזמה, ומאמינים במהלך החינוכי הגדול אותו הוא מוביל.
<ארז אשל: אחת השותפות מתחילת הדרך שחשוב להזכיר, ודאי במכינות הכלליות, היא "קרן אביחי" שראתה החל משנת 1996 בנושא זה דבר מהפכני.
<ארז אשל: אתמול גם שר הביטחון וגם שר החינוך והרמטכ"ל היו בכנס מכינות, הם נכנסו פנימה, לתפוס את העוצמה בחוכמת הפרצוף, זה להבין שיש כאן מהלך שברור שמדינת ישראל מתברכת בו ותתברך בו בעתיד.
עמרם מצנע: ממשרד הביטחון, עמיקם, בבקשה.
<עמיקם סבירסקי: אני אשלים את דבריו של ארז, קודם כל לגבי שיתוף הפעולה בין המשרדים – זה לא בהכרח מובן מאליו, אבל קיים פה שיתוף פעולה עמוק, וזה חשוב מאוד.
<עמיקם סבירסקי: המכינה הראשונה, כשאתה היית אלוף הפיקוד, היא מכינת פעילים, נהדרים, והשנה מלאו להקמת המפעל הזה 25 שנים, וכל החברה הישראלית זכתה בבוגרים.
<עמיקם סבירסקי: אתמול סיימו כ-2,800 חניכים והם לקראת גיוס.
עמרם מצנע: איך זה מסתדר?
עמרם מצנע: סיימו 2,800 ואתה אומר שיש 1,200?
<ארז אשל: אני עושה את החלוקה בין החילוני לדתי.
יצחק הרצוג: כמה מכינות ישנן בסך הכול?
<קריאה: 44 מכינות.
<ארז אשל: מי שיודע את המספרים על בוריים הוא אחד, אודי דרור.
<עמיקם סבירסקי: החברה הישראלית זכתה בקדר של בוגרים ב-25 השנים האלה, ולדעתי, ההשפעה על הצביון החברתי במדינה לא תסולא בפז.
<עמיקם סבירסקי: נכון שאחרי כל המילים האלה מתקיים מתחת לפני השטח עימות על יכולות להעצים לאורך שנים את מספר דחיות הגיוס שהמערכת הביטחונית יכולה לשאת על עצמה ולשחרר לשנה למכינות.
<עמיקם סבירסקי: אין פה עימותים, יש מכסות, המכסות נקבעות בתוכנית חמש-שנתית.
<עמיקם סבירסקי: מדברים על גידול של כ-5% בשנה, ואנחנו נמצאים עכשיו בבור של שנתיים, כשכמות המתגייסים הכללית לצבא הגנה לישראל לא מספיקה למלא את השורות של היחידות הלוחמות.
<עמיקם סבירסקי: ואז יש כאן דיאלוג חיובי, תוך הבנה שאם לא מצליחים בשנה מסוימת לעמוד בדחיית גיוס של 5% – זה 5% שגדלים משנה לשנה, ובשנה הבאה זה עוד 5% ממה שהיה, זה גדל.
<עמיקם סבירסקי: אז נכון, אנחנו נמצאים בשנתיים רזות בעניין הזה, אבל נשלים אותן לאחר מכן.
<עמיקם סבירסקי: מעבר לנושא הזה, שנמצא בדיון אצלי במשרדים ובמשרד החינוך, בעד המכינות, גם בשיתופי הפעולה ברמת התקצוב השנתי על-פי חוק – הוא מגיע ל-57 מיליון שקלים בשנה כמעט, והוא הולך ומתעצם, ככל שאתה מגדיל את הכמות, עולה התקציב – ישנן אמירות: חברים יקרים, בואו נבחן לאורך שנים לאן אנחנו הולכים להגיע עם התקציב הביטחוני.
עמרם מצנע: אושרו לאחרונה מכינות קדם-צבאיות חדשות, או שהגידול הוא בתוך המכינות הקיימות?
<עמיקם סבירסקי: ישנן בקנה שתי מכינות שהן במסלול, ויש דיאלוג על מכינות נוספות שהן בבחינה לקראת כניסה למסלול.
<עמיקם סבירסקי: דרך אגב, מכינה שנכנסת למסלול, השנתיים הראשונות הן שנתיים של למידה.
<עמיקם סבירסקי: אנחנו לומדים את המכינה, המכינה לומדת אותנו, ואם הם עומדים ביעדים וביכולת הכלכלית בשנתיים האלו, הם מצטרפים לרשימת 44 המכינות.
יצחק הרצוג: אז היא לא מתוקצבת בשנתיים הראשונות?
יצחק הרצוג: גם לא אצלו?
יצחק הרצוג: בשנתיים האלה היא לא מתוקצבת.
<ארז אשל: רק מכינות "אופק" מתוקצבות.
יצחק הרצוג: אז מה זה, תשלומי חניכים?
<קריאה: תורמים - - -
עמרם מצנע: אבל אני מבין, עמיקם, שכדי שמישהו ייכנס למסלול הוא צריך לקבל את האישור שלכם כדי לקבל את התקנים, את דחיית השירות.
<עמיקם סבירסקי: כן, ודאי.
<ארז אשל: כתוצאה מכך יוזמות רבות נופלות בכל שנה.
עמרם מצנע: מראש נופלות?
<ארז אשל: כן, חד משמעית.
יצחק הרצוג: כמה אתה מתקצב מתוך ה-57 מיליון?
<קריאות: זה חצי-חצי.
יצחק הרצוג: 57 מיליון זה הסך-הכול, פלוס תרומות ותשלומי חניכים.
יצחק הרצוג: אז מהו המחזור הכולל?
<עמיקם סבירסקי: חבר הכנסת הרצוג, זה לשנה זאת.
<עמיקם סבירסקי: בשנה הבאה יהיה המספר הזה ועוד.
יצחק הרצוג: ברור, זה תמיד ככה.
יצחק הרצוג: כמה אתה נותן פר מכסה?
<ארז אשל: כל חניך שווה ערך ל-25 אלף שקלים, עלות חניך בשנה היא כ-50 אלף שקלים.
יצחק הרצוג: במעון של הרווחה זה 8,000.
יצחק הרצוג: זה חתיכת סכום.
עמרם מצנע: לא, אתה מדבר על 8,000 לחודש, והוא מדבר על שנה.
יצחק הרצוג: אה, אז טעיתי.
יצחק הרצוג: אז זה כלום.
<קריאה: תלמיד עולה 4,500 שקל בחודש.
<עמיקם סבירסקי: בסך-הכול, משרד הביטחון רואה במפעל המכינות דבר חשוב מאוד.
<עמיקם סבירסקי: ראינו את זה אתמול בכנס, גם מה נאמר על-ידי הרמטכ"ל, שר הביטחון, שר החינוך, ואחרים שדיברו ונאמו בפני קהל עצום של בנים ובנות יחד, והיה מהמם ומדהים.
<עמיקם סבירסקי: במגבלות שלנו אנחנו עושים כל דבר והופכים כל אבן כדי למצוא את התקציבים האלה כדי להסלים ולהעצים את המפעל הגדול הזה.
עמרם מצנע: מהי עמדתכם לגבי מכינות "אופק", שלא דורשות דחיית שירות ומטפלות באוכלוסיות חלשות יותר?
<עמיקם סבירסקי: זו תופעה חדשה יחסית, של השנתיים האחרונות.
<עמיקם סבירסקי: הפיילוטים הסתיימו, זה מוכח בהחלט וזה מקטין את ההתנגדות שלנו כי למעשה הם מתגייסים באותה שנה, רק במועד אחר.
<עמיקם סבירסקי: אבל מה שהם סופגים בחצי השנה הזאת ומה שהם לוקחים אתם אחרי זה לצבא, אין ספק שזה חשוב וזה אחד הנושאים הראשונים - - -
עמרם מצנע: אני חושב שאתם והצבא צריכים לעודד את זה מאוד, כי לא רק שזה באותה שנה, אלא שאלה אוכלוסיות שלא בטוח שהיו מתגייסות ובטח לא מגיעות לשירות משמעותי.
<עמיקם סבירסקי: אנחנו בהחלט רואים את הכיוון הזה ככיוון חיובי, נתמוך בו ונרחיב אותו ככל שאפשר.
עמרם מצנע: למען הגילוי הנאות, כפי שהייתי מעורב במכינה הראשונה, לפני 25 שנה – התבגרנו קצת מאז – וגם במכינות שתיכף נשמע עליהן מהסוכנות, אני חושב שזה מסלול אתגרי מאוד וחשוב לכולם, ואני לא רואה בו שום מגבלות חוץ מהכסף האפשרי כמובן.
<ארז אשל: במשתנה דחיות הגיוס, אותן מכינות "אופק" שיהיו לאוכלוסיות מיוחדות, משרד החינוך ישתדל ליצור תקציב לא רק לחצי-שנתיות אלא בתהליך רב-שנתי, גם לאוכלוסיות בהן הסיכוי שהנוער לא היה מתגייס או לא מסיים את שירותו הצבאי, וזה אינטרס, ויבנה מערך רב-שנתי, ואנחנו מקווים שגם של התקצוב שלהם.
יצחק הרצוג: אתה יכול להגיד משהו על הצוות הפדגוגי של מכינה כזאת?
עמרם מצנע: בוז'י, תיכף נשמע מהוועד עצמו.
עמרם מצנע: אני מבקש מצה"ל להשלים את הדברים של משרד הביטחון.
<אמיר ודמני: שמי אמיר ודמני, אני ראש ענף תכנון כוח-אדם סדיר בצה"ל.
<אמיר ודמני: אנחנו מדברים על בוגרי שנת השירות והמכינות כמתאפיינים במוטיבציה גבוהה מאוד לשירות, לפיקוד, לקצונה, למערכי לחימה, ואני אתן מספר דוגמאות.
<אמיר ודמני: כ-80% מתלמידי המכינות משרתים במערכי לחימה לעומת 44% בכלל צה"ל.
<אמיר ודמני: אם לוקחים את נתון הקצונה, אנחנו מדברים על 17%, כמעט 18%, לעומת 8%, ובפיקוד זוטר, אנחנו מדברים על 37% מול 14%.
<אמיר ודמני: זאת אומרת, אנחנו מדברים על מסלול, גם בנשים וגם בגברים, שתורם משמעותית גם ללחימה, גם לפיקוד וגם לקצונה.
<אמיר ודמני: מטעמי תכנון כוח-אדם ויכולות הצבא אנחנו נאלצים לקבוע מכסות, ורק כדי להסביר את תמונת המצב בצה"ל בהקשר הזה, אנחנו מדברים על ירידה בהיקף המתגייסים לצה"ל החל משנת 2005, ועל פחות 8,000 מתגייסים לאורך השנים, אם משווים את שנת 2013 לשנת 2005.
<אמיר ודמני: בשלוש השנים האחרונות, צה"ל ירד בכ-1,500 עד 2,000 מתגייסים בגיוס בשנה.
<אמיר ודמני: הדבר הזה מגביל אותנו.