GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שמעון נבון: חשוב לציין, אני כאחד שהיה במילואים וכשאני יצאתי למילואים בתקופה ההיא, לא היה את כל הדברים האלה וזה שינוי מהותי, זה שינוי דראסטי, שנהיה ומודע לכל מה שקורה, שהאוניברסיטאות נותנות את הדברים האלה.
<שמעון נבון: אני הייתי צריך הכל לעשות לבד.
<שמעון נבון: לא קיבלנו מועדי ב', זה לא היה.
<שמעון נבון: אני נאלצתי להגיע בסוף המילואים שבהם נפצעתי ולא הגעתי כי נפצעתי, כדי להגיע למועד א', כדי שאני אהיה גם נוכח במועד ב', כי אם אתה לא עושה במועד א', אז היה, לא יכולת לגשת למועד ב', אז היית מפספס וצריך לעשות קורס שלם וכיוצא בזה.
<שמעון נבון: אז קודם כל, יש תמורות והתקדמות גדולה, אבל יש עוד הרבה מה לעשות וצריך באמת לעשות תיקונים והעדפה לאנשי מילואים, כי עדיין זה צבא העם וחשוב מאוד שנתמוך כולם וארגון נכי צה"ל משתדל מאוד לחברים שבו, לתת להם את העזרה ואת היכולת לתמוך בהם, במלגות, בתקופות שהם צריכים עזרה בתקופות המילואים ולעבוד ביחד עם כל הגופים, זה מאפשר להם להתקדם ולגמור תואר כמו שצריך.
<שמעון נבון: תודה.
עמרם מצנע: תודה רבה לשמעון, כמובן לא צריך לספר לכם שזה מרגש אותי לפגוש אותו ובאמת, בהצלחה.
עמרם מצנע: יש עוד מישהו שרוצה להגיד משהו חשוב?
<עלה מיקנובסקי: לא יודע אם חשוב, אבל להגיד אני רוצה.
עמרם מצנע: העמותה למען משרתי המילואים, בבקשה.
<עלה מיקנובסקי: אני פשוט שמעתי נתון ואם היושב-ראש רוצה משימה לוועדה, אז יש לי משימה לתת לו.
<עלה מיקנובסקי: לגבי הנקודות זכות, זכאות לנקודות זכות אקדמיות בעקבות מילואים.
<עלה מיקנובסקי: מה שמצטייר פה, שכל מוסד קובע לעצמו מהו רף הזכאות, לפי ימים.
<עלה מיקנובסקי: אז יש לך 21 יום, מוסד אחר עשרה ימים.
<עלה מיקנובסקי: אני חושב שחשוב שזה יהיה מעוגן בתקנות מחייבות לגבי כל המוסדות ושזה יהיה בהתאמה לקריטריון שנקבע למילואימניק פעיל.
עמרם מצנע: אני התרשמתי שהתקנות המחייבות הן המינימום שהן מחייבות ומעליהן יש כאלה שמוסיפים.
<עלה מיקנובסקי: לא ייתכן שסטודנט במוסד מסוים יקבל שתי נקודות זכות על עשרה ימים ובמוסד אחר, 21 יום.
<עלה מיקנובסקי: כי 21 יום מחריג כמעט את כל הסטודנטים בשנה, קשה להגיע ל- 21 יום, בעקבות חוק המילואים ואמיר חי יכול לתת תמונה כמה ימים בממוצע עושה מילואימניק ולכן כן המל"ג צריך לקבוע מינימום מחייב לכל המוסדות, ושזה יהיה בהתאמה להגדרה של מילואימניק פעיל.
<עלה מיקנובסקי: לא יכול להיות שכל אחד שם הגדרה אחרת.
עמרם מצנע: יש מינימום?
<נדב שמיר: לא, אין בכלל חובה להכיר במילואים כנקודות זכות.
<נדב שמיר: הסעיף מדבר על כך שמוסד רשאי, וזה כבר היה הישג גדול.
<נדב שמיר: כי בעבר גם הם לא היו רשאים להכיר בזה כנקודות זכות.
<נדב שמיר: המל"ג לא רואה מקום לחייב את המוסדות גם להכיר בפעילות חברתית כנקודות זכות.
<עלה מיקנובסקי: אבל מי שכן עושה.
<נדב שמיר: מי שמכיר בנקודת זכות, יש גם עניין של חופש אקדמי למוסדות.
<עלה מיקנובסקי: איזה חופש אקדמי?
<נדב שמיר: הכרה, בסופו של דבר - - -
<עלה מיקנובסקי: אין שום מגבלה אקדמית במישהו שתורם לקהילה באמצעות המילואים שלו וזה לא דיקן האוניברסיטה שקובע האם זה חובה או לא, אתה באמת לא פשוט, זה הטבה או זכות, אפרופו אותו סעיף של הבחנה מותרת, שמותר ורצוי ואם יש מוסדות שכן נותנים את זה, אז אין שום סיבה שזה יהיה גורף ואם כבר עושים את זה, אז צריך להיות מינימום מחייב, שלא כל אחד ייקבע את הימים שהוא רוצה ובהתאמה להגדרות שכבר נקבעו, לגבי מיהו מילואימניק ומי לא.
עמרם מצנע: המושג נקודת זכות, דרך אגב, הוא מושג שהוא קיים בכל הגופים האקדמאיים תחת מל"ג?
עמרם מצנע: או שגם המילה נקודת זכות, היא - - -
<נדב שמיר: נקודת זכות אקדמית זה מונח שחל בכל המוסדות להשכלה גבוהה.
<יהודית גידלי: אבל הוא שונה.
עמרם מצנע: רציתי לוודא פשוט שהמונח הזה - - -
<נדב שמיר: על פעילויות כאלה, כל מוסד יכול לתת כמה שהוא רוצה.
עמרם מצנע: אבל אני לא כל-כך מבין למה אי-אפשר לקבוע כחובה, נקודות זכות על-פי ממוצע ימי מילואים.
עמרם מצנע: מה זה סותר חופש אקדמי?
<עלה מיקנובסקי: שום דבר.
עמרם מצנע: לא, אני שואל אותו.
<נדב שמיר: כמו שאנחנו, המל"ג, לא קובעת למוסדות להשכלה גבוהה, בדיוק איזה קורס ללמד בזמן מסוים וכמה לזכות עבורו נקודות זכות, אז אנחנו גם לא נקבע על פעילות אחרת, קל וחומר, אני חושב, שלא נקבע כמה לזכות עבור פעילות, כמה פעילות בהיקף X תזכה.
<נדב שמיר: אני חושב שמספיק ההישג הגדול בזה שמוסדות יכולים כבר לתת נקודות זכות, נקודות זכות אקדמיות, לא על לימודים אקדמיים.
<נדב שמיר: אני רק רוצה להגיד שהכללים האלו נקבעו בעקבות ועדה שישבה, של אנשי אקדמיה, בשיתוף המוסדות, בשיתוף הסטודנטים, אלו ההסכמות שאליהן הגיעו.
<נדב שמיר: אני משפטן, אני יכול להציג כמיטב יכולתי את העמדה של אנשי האקדמיה שחשבו על הכללים האלו, זה אנחנו משאירים.
<נדב שמיר: צריכים להשאיר גם משהו לחופש אקדמי של המוסדות.
<נדב שמיר: גם על הכללים האלו היתה בהתחלה ביקורת רבה שהם יותר מדי מפורטים וצריך לקבוע קווים כלליים בלבד.
עמרם מצנע: עלה, אני אתן לך לדבר.
עמרם מצנע: אתה הלא לא מקשיב לו.
עמרם מצנע: כשאתה לא מדבר, אתה מכין את התשובה.
עמרם מצנע: חכה.
<נדב שמיר: למרות הביקורת, אנחנו כן ראינו לנכון לקבוע משהו הרבה יותר מפורט, יסתפקו בזה.
<עלה מיקנובסקי: אחד, אנחנו פה בכנסת כבר, כמו שאבי אמר, 18 שנה.
<עלה מיקנובסקי: תמיד טענתם על כל בקשה, גם מועד מיוחד, שהיום זה משהו מובן מאליו, טענתם שזה פוגע בחופש האקדמי של כל מוסד.
<עלה מיקנובסקי: מסתבר שהחופש האקדמי שלכם הוא משהו שאפשר להגביל אותו לפעמים ושום דבר לא קרה, OK?
<עלה מיקנובסקי: שום דבר לא קרה.
<עלה מיקנובסקי: שתיים, בתקנות האלה שהצגתם פה, כמו שאבי אמר, לקח לכם ארבע שנים לתקן אותם וזה כי "ישבנו לכם על הראש".
<עלה מיקנובסקי: לכן, עד היום לא היו תקנות.
<עלה מיקנובסקי: שלוש, אדוני היושב-ראש, אמרת שזה הכל ורוד מדי?
<עלה מיקנובסקי: מכיוון שהמל"ג מיוזמתה לא מוכנה, יש לכנסת פה יוזמה, שכדאי לטפל בה.
עמרם מצנע: יש עכשיו חוק, דרך אגב, שמונח, לנושא הזה של זכות הציבור לדעת, שהאקדמיה גם כן, בזכות החופש האקדמי, עד היום היתה לא כלולה.
עמרם מצנע: אז יש עכשיו באמת הצעת חוק בנושא הזה.
<צחי מילגרום: אני רוצה רק להסביר משהו, לפני שמתרגשים יותר מדי בנושא הזה.
<צחי מילגרום: הנושא של נקודות זכות אקדמיות, כמו שנאמר באמת במסגרת החופש האקדמי, המוסד קודם כל, ולא כולם עושים את זה, רשאי לתת נקודות זכות אקדמיות לפעילות קהילתית, בתנאים מסוימים שמלווה גם בקורס, אבל לפעילות קהילתית.
<צחי מילגרום: רק מוסד שעוסק, שנותן נקודות זכות אקדמיות לפעילות קהילתית וגם זה במסגרת קורסי הבחירה וכמובן לא בלהחליף קורס חובה, לא היית רוצה שרופא יחליף את הפעילות, את הידע שלו באנטומיה בפעילות קהילתית.
עמרם מצנע: לא צריך להגזים.
<צחי מילגרום: אני אתך, אני לא נגדך, רק תקשיב אולי.
<צחי מילגרום: הנושא הזה הוא נושא שלדעתי, בכל המכללות הציבוריות, הוא נושא שכבר מעוגן בכללים של המכללות.
<צחי מילגרום: אני שמח שחלק מהאוניברסיטאות הכניסו גם את הנושא הזה, אני לא יודע לגבי המכללות הפרטיות, שמענו לגבי הבין תחומי, אני לא יודע לגבי אחרים.
<צחי מילגרום: בכל אופן, הנושא הזה הוא חלק מהפעילות הקהילתית ואז המוסד רשאי לקבוע באמת את הכללים לגבי, כאשר מישהו עושה מילואים, מה התנאים שבהם זה יחליף קורס בחירה ואני חושב שכולם עושים את זה, כולם הולכים מאוד לקראת הנושא הזה, כלומר, שבאמת הדלת פה מאוד פתוחה ואני חושב שלא, היא לא תהיה בעיה לגבי ההמשך.
<אמיר חי: אני מבקש להתייחס, אם אפשר.
עמרם מצנע: אחרון ואני אסכם, בבקשה.
<אמיר חי: להתייחס לשני דברים.
<אמיר חי: אחד, לנושא שדובר פה.
<אמיר חי: אנחנו נשמח לסייע בהגדרה.
<אמיר חי: יש הגדרה שהיא בהחלטת ממשלה של מיהו משרת פעיל, זאת אומרת, מי שעושה שירות משמעותי ואותו אחד הוא גם זכאי למספר הטבות ממשלתיות שכבר קיימות, לכן אפשר להיצמד להגדרה, במידה - - -
עמרם מצנע: ההגדרה היא, נדמה לי, עשרה ימים, לא?
<אמיר חי: ההגדרה היתה עשרה ימים בשנה, עכשיו היא 20 ימים ב-עד שלוש שנים, כי עברנו למודל פעילות תלת-שנתי.
<אמיר חי: אבל יש הגדרה שאפשר לקבל אותה וללכת אתה, זה יפשט לכולם.
<אמיר חי: הדבר השני, כפי שנאמר על מלגת פר"ח, אני רק רוצה לציין איזה שהיא עובדה.
<אמיר חי: שר החינוך הקודם, בזמנו, הקציב איזה שהוא סכום מסוים לאותה הטבה, מתוך איזה שהוא תחשיב אפשרי.
<אמיר חי: אנחנו אחרי שלוש שנים שאנחנו מממשים את ההטבה ומממשים כ- 30% או 40% מהסכום.
<אמיר חי: זאת אומרת, יש יכולת ואם הוועדה תמצא לנכון לקרוא ולהרחיב - - -
עמרם מצנע: אני רוצה לסיכום שלי, לחזור על הסיכום שנכתב בישיבה של הוועדה לפני שנה ב- 29 למאי 2012, לראות את הדברים שנכתבו פה, זו היתה בעצם חלק ממטרת הפגישה.
עמרם מצנע: בסעיף 2 כתוב שהוועדה מבקשת מצה"ל לנהל את הוולת"מ בצורה מהירה ויעילה, כולל אפשרות הגשת בקשות ומתן תשובות באמצעות האינטרנט, כמשל.
<אמיר חי: התייחסתי לזה בתחילת דבריי.
<אמיר חי: אני אומר, זה יעלה בדצמבר לאוויר, מהאינטרנט, דרך ממשק למערכות הצה"ליות וחזרה.
עמרם מצנע: אז אנחנו רושמים לעצמנו שבחודש דצמבר, אפשר יהיה גם לפנות וגם לקבל תשובות באמצעות האינטרנט.
<אמיר חי: אל מול הרכזים אנחנו עובדים דרך האינטרנט.
<אמיר חי: הכוונה היא לאפשר לכל.
עמרם מצנע: לאפשר לסטודנטים, כן.
עמרם מצנע: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להוציא חוזר מנכ"ל ברור למכללות להכשרת מורים, אני מבין שאת זה קיבלנו אתמול.
עמרם מצנע: אבל המשפט יותר ארוך.
עמרם מצנע: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להוציא חוזר מנכ"ל ברור למכללות להכשרת מורים, לפיה שירות מילואים לא ייחשב במסגרת 20% הזמן המותר להיעדרות מלימודים.
עמרם מצנע: זה לא בדיוק מה שכתוב פה.
עמרם מצנע: מי פה ממשרד החינוך?
עמרם מצנע: דוד, בבקשה.
<דוד בוסקילה: אני חושב שזה כלול גם בהוראות של המל"ג, שזה לא חלק מה- 20%.
<יהודית גידלי: ממש לא.
<יהודית גידלי: יש לי תשובה של המל"ג.
<נדב שמיר: אני יכול להגיד גם את התשובה שלנו לעניין.
<נדב שמיר: במכתב כתוב באמת שכאילו בישיבה הקודמת גם המל"ג התבקשה להעביר איזה שהיא הוראה למוסדות.
<נדב שמיר: אני עברתי על הפרוטוקול, מדובר רק על משרד החינוך, יכול להיות שהיה פה איזה שהוא ערבוב בין המל"ג לבין משרד החינוך, זה לא אותו גוף.
<נדב שמיר: אנחנו גוף בלתי תלוי.
עמרם מצנע: נעביר אותו אליכם, אולי בעתיד.
עמרם מצנע: אני מקווה.
<נדב שמיר: הקשר זה רק שאנחנו, משרד החינוך זה יו"ר המל"ג.
<נדב שמיר: למל"ג אין שום הנחיה למוסדות, כמה לאפשר היעדרות.
<נדב שמיר: ה- 20% האלו, יכול להיות שזה, במשרד החינוך יש איזה שהיא הוראה כזאת.
עמרם מצנע: יכול להיות שזה כתוב פה, מאחר שבמשרד החינוך זה קיים.
<נדב שמיר: המל"ג לא מנחה את המוסדות כמה היעדרות לאשר ולכן אנחנו גם לא ראינו - - -
עמרם מצנע: אתה רושם לך את הנקודה הזו?
עמרם מצנע: כי היא לא מופיעה במכתב של המנכ"לית.
עמרם מצנע: אז אם יש במכללות את ההוראה באמת יכולת לסטודנט להיעדר עד 20%, אז זה לא צריך להיחשב למי שעושה מילואים מעבר לזה.
עמרם מצנע: הנה, המל"ג, אז הקדמת אותנו.
עמרם מצנע: זאת אומרת, אין אצלכם בכלל דבר כזה של 20%?
<נדב שמיר: אין.
עמרם מצנע: הוועדה מבקשת מהמל"ג להעביר לה את הכללים שגיבשה ליישום חוק הסטודנטים המשרתים במילואים והצעת חוק התאמות וזכויות לסטודנטיות בהיריון ואחרי לידה.
<נדב שמיר: כן.
עמרם מצנע: מה זה קשור?
עמרם מצנע: לא יודע.
<נדב שמיר: שני קובצי הכללים האלו, חוק זכויות הסטודנט תוקן גם בהיבט של זכויות המילואימניקים וגם בהיבט של זכויות של סטודנטיות בהיריון, בשני התיקונים האלו התבקשה המל"ג להתקין כללים והמל"ג עשתה את זה, העברתי את זה לוועדה.
<נדב שמיר: זה גם מופיע בחקיקה של מדינת ישראל.
עמרם מצנע: והוועדה מבקשת מהתאחדויות הסטודנטים להעביר גם אליה בקשות ותלונות כדי שיהיה בידיה מידע ויכולת בקרה.
עמרם מצנע: אז אתם לא חייבים להעביר, אבל אם תחשבו שיש משהו עקרוני.
<ענבל אבנון: אנחנו נמצאים בקשר עם הוועדה ועם המל"ג ומעלים את הפניות במשך השנה, כל הזמן.
עמרם מצנע: אני רוצה לסכם ולומר, שהוועדה רושמת בשביעות רצון, בסך-הכל, את ההתקדמות הגדולה שהושגה והוצגה לנו על-ידי הנציגים כולם, כולל כמובן גם הנציגים מהמוסדות האקדמאיים וגם הנציגים, נציגי הסטודנטים, וגם נציגי העמותה המטפלת באנשי המילואים.
עמרם מצנע: סך-הכל, אני מזהה שביעות רצון ממה שהושג עד היום ובתחושה שבאמת הטיפול שלכם, של המוסדות האקדמאיים במילואימניקים, הוא אמיתי והוא בא מבפנים, לא רק מכורח החוק והנהלים והתקנות, אלא באמת נוצרה מציאות שמפרגנת, מעודדת וחשנו אפילו תחושה של תחרות מי מוביל ביותר התחשבות, אני קורא לזה התחשבות, זכויות היא מילה קצת, אבל יותר התחשבות, באנשי המילואים.
עמרם מצנע: אנחנו פונים למשרד הכלכלה שלא נוכח פה, שיוציא הנחיות לבתי-הספר הנמצאים תחת אחריותו.
עמרם מצנע: אנחנו פונים לשר החינוך לבחון בחיוב להעלות את היתרון של משרתי המילואים במלגת פר"ח, אני בהחלט חושב שזה ראוי ואני כן פונה אל המל"ג, בכל-זאת, לבחון, אני עושה את זה במילים עדינות, לבחון בכל זאת לחיוב, לא רק לתת רשות אלא גם לקבוע מתן נקודות זכות לאנשי מילואים שעושים את מכסת המילואים כפי שנקבעה וזכאים להתחשבויות ולהטבות.
עמרם מצנע: אז נא תבדקו את זה אצלכם עוד פעם.
עמרם מצנע: אני חושב שנכון לעשות את זה ותנו לנו תשובה.
עמרם מצנע: אני רוצה באמת לסכם ולומר שבתחושתי, ממה שכמובן גם עלה במפגש הזה, שהפעילות האינטנסיבית שנעשתה לאורך השנים על-ידי המילואימניקים עצמם כמובן שהציבו והציפו את הנושא וכמובן על-ידי המוסדות השונים, גם הממשלתיים, גם האקדמאיים, שבהחלט יש הכרה וזה דבר מאוד חשוב.
עמרם מצנע: אני חושב שאיש המילואים ומשפחתו, בעצם העובדה שמשרתים לאורך כל-כך הרבה שנים, כל שנה בתעסוקה מבצעית או באימונים, חלק כמובן במלחמות ומבצעים שבין המלחמות, אני חושב שהחברה הישראלית צריכה להוקיר, להכיר, ולתת את כל הגיבוי הנדרש, הכלכלי, החברתי, וכמובן בנושאים שעסקנו, האקדמאי.
עמרם מצנע: אז תודה רבה לכם ושיהיה יום טוב.
עמרם מצנע: אנחנו רוצים לפתוח את הדיון באיחור של כמה דקות.
עמרם מצנע: ברוכים הבאים.
עמרם מצנע: היום זה יום של השלטון המקומי, ואין צורך להסביר, לא בפורום הזה ולא לי, את החשיבות של השלטון המקומי.
עמרם מצנע: השלטון המקומי הוא מי שנמצא בעצם בחזית הקדמית אל התושבים, התושבים רואים בשלטון המקומי בעצם את חזות הכל, בין אם השלטון המקומי בפועל אחראי או בפועל יש לו סמכויות ובצדק, והשלטון המקומי בתחומים רבים מאוד, הוא בעצם נותן השירותים והמתווך של השלטון המרכזי וכפוף בהרבה מאוד נושאים והרבה מאוד תחומים והרבה מאוד תקציבים, כמובן, להחלטות המתקבלות על-ידי השלטון המרכזי, כשהשלטון המקומי הוא מוציא אותם לפועל.
עמרם מצנע: בעצה אחת עם השלטון המקומי, אנחנו בחרנו לשים היום על השולחן לדיון ראשוני את נושא סל החינוך.
עמרם מצנע: נושא מורכב, כבד, נושא שמדברים בו רבות לאורך השנים, נושא שצריך להידון, לקבל תוקף ולהיות בעצם ממש אבן ראשה בקשר של השלטון המרכזי עם השלטון המקומי וביכולת שלנו סביב נושא סל החינוך, לקבוע פרמטרים רבים נוספים בהקשר של איזה חינוך אנחנו רוצים, מה המשמעות, מה המשמעות התקציבית.
עמרם מצנע: אנחנו הנחנו ממש לאחרונה על שולחן הכנסת, הצעת חוק שנוסדה והתחילה בארגון הכל חינוך, אז בראשותו של יושב הראש לאוטמן, שהוא עדיין יושב-ראש, כמובן, נאחל לו בריאות שלמה ואריכות ימים, והמנכ"ל היה הרב שי פירון, לאחרונה שר החינוך, ובעצה אחת, אחר שהחוק הזה גובש עוד במהלך הכנסת הקודמת, אז הוא היה בגדר של לובי ותחילת עיסוק בו, החוק הונח ואני מניח שלקראת סוף הכנס הנוכחי, אנחנו אולי עוד נביא אותו, אם ירצה השם, לקריאה טרומית.
עמרם מצנע: למה אני מדבר על החוק של חובת המדינה לחינוך?
עמרם מצנע: אני מדבר עליו, כי בעצם, גם כאשר יחוקק החוק, חלק מאוד מאוד חשוב, הייתי אומר עוגן, זה היכולת לקבוע את סל החינוך שממנו אפשר אחר-כך לדבר על חובתה של המדינה, החלק של השלטון המקומי, החלק של ההורים.
עמרם מצנע: אבל חובת המדינה ואחריות המדינה לחינוך, צריכה לקבל לתוכה, וכך גם כתוב בחוק, את מהות סל החינוך ואז אפשר כמובן, סל החינוך לתלמיד, ואז כמובן אפשר לתת משמעות אמיתית למונח הזה, אחריות המדינה, ולא רק להשתמש בסיסמאות ובאמירות כלליות.
עמרם מצנע: ברור לחלוטין שזה דיון ראשון, קצת לשמוע, קצת להבין, לשאול שאלות ואין לי ספק שזה פתח לדיונים נוספים ואנחנו בוועדה נדאג לכך שזה לא ירד מסדר היום ויהיה על השולחן, עד אשר אנחנו כמובן נוכל להגיע למיצוי וזה לא פשוט, אמרתי כבר, מעורבים בזה הרבה מאוד אינטרסים, הרבה מאוד גורמים, גם ממשלתיים, גם כמובן של מרכז השלטון המקומי, הסתדרות המורים, ארגוני ההורים, ארגוני המורים, הסתדרות המורים, ארגון המורים וכמובן ההורים.
עמרם מצנע: אני מבקש מהשלטון המקומי לפתוח בעצם ולהציג את העבודה שאני מבין שנעשתה, עדיין לא שלמה, אבל נעשתה, כדי שנבין כיצד אתם רואים את זה.
<מיכל מנקס: בהחלט, אני אפתח במקום נחום חופרי, ראש עיריית רעננה שעמד בראש הוועדה, ועדת החינוך של מרכז השלטון המקומי.
<מיכל מנקס: אני מיכל מנקס, ראש מינהל החינוך במרכז השלטון המקומי, חברת ועדת סל לתלמיד.
<מיכל מנקס: מילה וחצי, כי היא קשורה, נחום חופרי מאחר משום שהוא היה בטקס סיום של בית-ספר לחינוך מיוחד וליווה תלמידים בני 21 בעלי צרכים מיוחדים אל מתן תעודת הגמר, הוא יגיע ויישא דברים.
<מיכל מנקס: אני בפתח הדברים מתרגשת להציג עבודה שנעשתה לאורך למעלה משנה, על-ידי ועדה שכללה ראשי ערים, מנהלי אגפי חינוך, נציגי משרד החינוך.
<מיכל מנקס: אנחנו נדבר בחברי הוועדה ונודה להם בהמשך.
<מיכל מנקס: ביום חגו של השלטון המקומי, אנחנו ראשית מודים על בחירת הנושא, העלינו מספר נושאים חשובים שאנחנו עוסקים בהם.
<מיכל מנקס: ללא ספק, סל החינוך לתלמיד אומר הכל.
<מיכל מנקס: אנחנו מבקשים היום לא לדון במספרים ולא לדבר באחריות שמועברת הלאה, אלא לדבר על תפישת עולם ולא שאין לנו מספרים, לא שאנחנו לא בקיאים בחוקים ונהלים ותקנים, אנחנו שותפים לעשייה.
<מיכל מנקס: אבל בראש ובראשונה סברנו ואנחנו שמחים לראות שהדברים הגיעו לכדי צומת שאינה פרשת דרכים אלא צומת הזדמנויות.
<מיכל מנקס: יש עם מי לדבר על תפישת החינוך, מעטפת החינוך, שמדינת ישראל שהעם פה, רוצה לתת, לראות את תלמידיו כבוגרים.
<מיכל מנקס: בעצם, אנחנו מדברים על מודל כלכלי.
<מיכל מנקס: מודל כלכלי שמבוסס על תפישת עולם חינוכית ערכית ואם מותר, אם יורשה לי, אני אחזור לשנת 2009, ארגון הבריאות העולמית טבע מונח והגדיר מחדש מהי בריאות.
<מיכל מנקס: הוא לא עסק יותר בבריאות היא אינה מצב של חולי, אלא הגדיר את הבריאות כ- well being.
<מיכל מנקס: דיבר ארגון הבריאות העולמי - - -
עמרם מצנע: הצטרף אלינו ראש עיריית מעלות תרשיחא ויושב-ראש מרכז השלטון המקומי.
<מיכל מנקס: ברשותכם.
<מיכל מנקס: אך טבעי, ה- well being, אם כן, בעצם מתאר מצב כוללני של רווחה גופנית, נפשית, חברתית ורוחנית של התלמיד, עוד במחקרים נמצא שארבעה מחוללים, ארבעה גורמים מחוללים את אותו well being.
<מיכל מנקס: בעצם, מעטפת חינוכית מבוגר משמעותי שיהיה לכל אחד ואחד מהתלמידים בקהילה, שתהיה לו כתובת, שיהיה שותף, שיחווה חוויה יום-יומית בבית-הספר ובזירות המקבילות בקהילה, שירגיש שייך, שירגיש תחושת ערך עצמי, שירגיש מחוברות חברתית, שירגיש קשוב.
<מיכל מנקס: אותו well being, אותה הגדרת בריאות אומצה על-ידי רבים מהחוקרים, ד"ר יוסי הראל מאוניברסיטת בר-אילן, הרבה מאוד מחקרים נעשו, הרבה מאוד פעולות נעשו ונבחנו.
<מיכל מנקס: אנחנו מבקשים לדבר על מעטפת השירותים החינוכיים לתלמיד בראי תפישת העולם של רווחה חינוכית, well being.
<מיכל מנקס: מי אנחנו?
<מיכל מנקס: מופיעים כאן שמות בעלי התפקידים, יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, מר שלמה בוחבוט, יושב-ראש ועדת החינוך, מר נחום חופרי שיצטרף אלינו, חברי ועדת החינוך של מרכז השלטון המקומי, השמות לפניכם.
<מיכל מנקס: אני מוכרחה לומר, אני חודש בתפקיד, ניהלתי אגף חינוך בעבר ומילאתי מספר תפקידים, החשוב ביניהם, מורה ומחנכת.
עמרם מצנע: איזה אגף?
<מיכל מנקס: ניהלתי את אגף החינוך של עיריית רמת-השרון במשך עשר שנים.
<מיכל מנקס: אני מתרגשת שבחלוף חודש ימים אני יכולה לראות שמשנתי האישית ומשנתי החינוכית היא לא משנתי בלבד, שדפוס החשיבה ושהפעולה בעבור שוויון הזדמנויות, בעבור צמצום פערים הוא לחם חוקנו.
<מיכל מנקס: אנשים מכובדים וחברי ועדת סל לתלמיד שישבו ודנו, מייד אסביר איך התבצעה העבודה המתודולוגית, בהחלט ראויים וכמובן הכל בהתנדבות.
<מיכל מנקס: ובכן, מה עשינו?
<מיכל מנקס: בעצם הגדרת המהלכים והפעולות, הגדרת אותה תפישת עולם שאני תכף אתעכב עליה, סקירת הספרות, למדנו, אנחנו מכירים, למדנו והכרנו את חוקי החינוך, את הדו"חות למיניהם, קראנו את ממצאי הוועדות השונים, את ההמלצות, את תיקוני החוק.
<מיכל מנקס: שני חוקי חינוך נחקקו, האחד ב- 1949 השני ב- 1953, ומאז למעלה מ- 30 תיקוני חקיקה, אך טבעי שהדברים צריכים להיות מותאמים למקום ולזמן.
<מיכל מנקס: מהן אבני הדרך, על מה אנחנו מתעכבים.
<מיכל מנקס: בעצם, אנחנו מבקשים ללמוד מהי המערכת החינוכית, מיהם השיתופים, מיהם השותפים ואיך ברצוננו ליישם אותה.
<מיכל מנקס: אנחנו לא מדברים על אחריותו של מי, החוק קבע זאת.
<מיכל מנקס: קיומה של מערכת חינוך משותפת למשרד החינוך ולשלטון המרכזי ולרשויות המקומיות.
<מיכל מנקס: אנחנו סבורים שהגיעה העת ואמר השר אך לפני כחודש כאן, בישיבה בה הציג את מטרות המשרד, הגיעה העת לבחון מחדש מהי אותה מעטפת שירותים, מהם אותם כלים, מיומנויות, מהי אותה דמות בוגר ואנחנו בשלטון המקומי מרגישים שותפות לדרך, שותפות בקביעת המהלכים.
<מיכל מנקס: הפעולה של הגדרה, תקצוב וחלוקה של המשאבים בין הגורמים השונים, בוודאי נתונה לדיון.
<מיכל מנקס: בין הממצאים שפרושים לפניכם, אנחנו יכולים לומר שיש שלושה דגשים מאוד קריטיים.
<מיכל מנקס: בעצם, הפסקה הראשונה מסבירה שהשיטה הקיימת, שיטת התקצוב, מקורות המימון, מובילים לאי-שוויון ובעצם סותרים את החוק, סותרים את כוונות כולנו, בוודאי לא בכוונה תחילה ובוודאי לא ברצון להרע.
<מיכל מנקס: אנחנו רואים במה זה בא לידי ביטוי.
<מיכל מנקס: אני ברשות
<מיכל מנקס: כם לא אקריא מהשקפים.
<מיכל מנקס: אבל אם מותר, שלושה דברים שברצוני לציין.
<מיכל מנקס: שיטת התקצוב.
<מיכל מנקס: התקצוב בחינוך עובד על-פי פרמטרים של אשכולות, מדרג סוציו אקונומי של רשות או מועצה אזורית.
<מיכל מנקס: הדבר מוביל לפערים בין התלמידים עצמם, ודאי בין מוסדות באותה רשות נתונה יכולים שני בתי-ספר להיות שייכים לשתי שכונות, אלא שהרשות מתוקצבת על-פי אותו מדרג, כך גם במועצות אזוריות, לא דומה יישוב אחד לשני.
<מיכל מנקס: התקצוב הממוצע והשיוך האשכולי גורם בוודאי לאותם פערים לא רצויים.
<מיכל מנקס: הדגש השני הוא צו לימוד חובה.
<מיכל מנקס: צו לימוד חובה, אותה ועדה, הוועדה דנה בו מדי שנה ערב פתיחת שנת לימודים.
<מיכל מנקס: בצו לימוד חובה, בעצם מוגדרות השותפויות, מוגדרים המשאבים, מוגדר אחוז התקצוב.
<מיכל מנקס: אנחנו דנים בזה מדי שנה ואנחנו לא עצרנו לרגע ולא בחנו האם אכן הנושאים שמוגדרים או מתוקצבים בצו הלימוד, האם הם רלוונטיים, האם הם אותנטיים, האם הם נותנים מענים לקדמה, למקום שלנו במערכת.
<מיכל מנקס: לא זו אף זו, שגורמים ונושאים שהיו ברורים מאליהם ומתוקצבים במאה אחוז, הולכים ולאט לאט מקוזזים ואנחנו מוצאים את עצמנו משלימים את אותם סכומים בעל כורחנו, משום שמי לא יאייש פסיכולוג ויתקצב את מלוא שכרו על אף שאנחנו מקבלים רק 68% וזו דוגמה קטנה.
<מיכל מנקס: והדגש הנוסף הוא מקורות המימון.
<מיכל מנקס: חוק החינוך, חוק חינוך חינם, שותפות רשות מקומית, מדינת ישראל.
<מיכל מנקס: אנחנו מוצאים מודלים שונים בערים שונות, ביישובים שונים, במקומות שונים, אפילו במוסדות באותם יישובים, שמקורות המימון הם רחבים, מגוונים, מדינת ישראל נותנת ודאי את הנתח שלה, הרשות המקומית ככל שהיא יכולה, המגזר השלישי, ככל שהוא מעוניין, ככל שהיישוב חזק יותר, כך גם יודע לצרוך קרנות, משאבים ותוספות ולצערנו, מימון ההורים שאך לפני שבוע נדון כאן בוועדה ושמחתי לשמוע שבחלוף הזמן אנחנו נשמע שאין יותר גביית תשלומי הורים.
<מיכל מנקס: מדינת ישראל תיקח אחריות על תהליך החינוך לכל תלמידיה בשוויון ובתפישת עולם הוליסטית.
<מיכל מנקס: בסופו של דבר, אנחנו מדברים על סל תלמיד שכולל ארבעה רכיבים.
<מיכל מנקס: כל אחד מהרכיבים עומד בפני עצמו, כל אחד מהרכיבים הוא רכיב שחשוב לבחון אותו מחדש, לפתוח אותו מחדש, לדון בו מחדש, להתאים אותו עם הרכיב הפדגוגי, בוודאי את תכני הלימוד, את הזכות והחובה ששמורה אך ורק למדינה באמצעות משרד החינוך, תהליכי ההוראה למידה.
<מיכל מנקס: בכל הרכיב הפדגוגי שאכן נתון להחלטותיו של משרד החינוך, כל שינוי שחייב להיות רלוונטי ואותנטי ונכון לכל אחד ואחד מהתלמידים, חייב לקחת בחשבון גם את המקום הטיפולי וגם את המענה לתלמיד הבודד ולבית-הספר ולכיתה והילד עם הצרכים המיוחדים והילד עם החינוך המיוחד והילד המשולב והילד שהוריו לא יכולים לממן או להביא אותו לבית-הספר.
<מיכל מנקס: המישור הפיסי גם הוא כרוך בהיבט הפדגוגי.
<מיכל מנקס: סביבת הלמידה.
<מיכל מנקס: תת ועדה של ועדת החינוך ומרכז השלטון המקומי עוסקת בנושא הזה, דבר כרוך בדבר.
<מיכל מנקס: המעטפת החינוכית לתלמיד, חשוב שתכלול את כל אחד מהמרחבים הללו, כל אחד מהמרחבים הללו חייב להיות מותאם, רלוונטי, אותנטי, מתוקצב ושווה, פתוח בפני כל.
<מיכל מנקס: ובסופו של יום, אנחנו מדברים על עיקרון הרצף.
<מיכל מנקס: אנחנו מדברים במונחים ומושגים מוכרים וידועים.
<מיכל מנקס: אני רוצה לתת את הדגש, רצף חינוכי משמעו עקביות בתהליך החינוכי, משמעו עקביות במעברים בין שכבות הגיל, בין הגן ליסודי, וכך הלאה.
<מיכל מנקס: משמעו עקביות בתהליכים ובאמירה ובשפה החינוכית בכיתה, בתוך אותה כיתה, בין אותן שכבות במוסד עצמו, בין המוסד לקהילתו, בין המוסד למוסדות נוספים, חינוך מבוקר עד ערב.
<מיכל מנקס: אני חושבת שבבקשה ואמירה זו אני אעצור.
עמרם מצנע: אנחנו ניתן ליושב ראש מרכז השלטון המקומי לומר את הדברים שלו.
עמרם מצנע: בבקשה, שלמה.
שלמה בוחבוט: אדוני היושב ראש, חבריי ראשי הרשויות, חברי הכנסת, אני שמח כאן להיות היום במסע חגיגי מוועדה לוועדה, 75 שנה לשלטון המקומי, היום אנחנו חוגגים ואני גם שמח שוועדת החינוך דנה בנושא מאוד מאוד מאוד חשוב וקל וחומר כשראש עיר עומד בראש ועדה, כל מילה שאנחנו אומרים, היא לא זרה ולהפך, הוא יודע אותה היטב, מכיר אותה ומרגיש אותה.
שלמה בוחבוט: סל לתלמיד יעשה סדר לכל מערכת החינוך.
שלמה בוחבוט: החינוך הפורמאלי שיכלול יסודי ועל יסודי, החינוך המיוחד, שהוא בעייתי, אני רוצה לומר לכם, בעייתי מבחינת תקצוב, שהרשויות המקומיות לא תמיד מסוגלות ויכולות לעמוד בו, בגלל התקציב הגבוה ביותר שהמדינה לא כל-כך מתייחסת אליו.
שלמה בוחבוט: הקידום נוער, זה דבר מדהים, יש לנו קידום נוער שמדינת ישראל מוציאה בגרות, היא לא מכירה בו כבית-ספר, היא לא נותנת בינוי, היא לא מתקצבת אותו, אנחנו מתקצבים אותו ב- 75% והמדינה ב- 25% ובמה זה מדובר?
שלמה בוחבוט: מדובר בתלמידים שבמקום שיהיו ברחובות, שהם נשרו מבתי-הספר התיכוניים, הוקם בית-הספר הזה, קידום נוער, שעושה נפלאות, זה ממש מדהים, אבל לא תמיד אנחנו מסוגלים לתת לו.
שלמה בוחבוט: הדבר השלישי, הנושא של האיומים.
שלמה בוחבוט: כל הזמן המדינה מאיימת על הגדולות – להוריד מתקציב החינוך והרווחה, דבר שאסור שיקרה וברגע שיהיה סל לתלמיד, הדבר הזה יתייצב.
שלמה בוחבוט: אנחנו בדיוק נדע, כל אחד מה מגיע לו ולא כל פעם צריך לאיים.
שלמה בוחבוט: נושא החינוך הבלתי פורמאלי, רבותיי, זו טעות לא להתייחס אליו וסל לתלמיד חייב להתייחס, אני בא ואומר, החינוך צריך להתחיל בשבע בבוקר, ולהסתיים בשעה עשר בלילה.
שלמה בוחבוט: אבל היום זה לא בדיוק כך, רוב החינוך הבלתי פורמאלי, הכל משקיעה הרשות המקומית ואיפה שאין תקציב, בעצם החינוך הפורמאלי, הילדים מסתובבים ברחובות.
שלמה בוחבוט: אם אנחנו נצליח לקדם את סל לתלמיד, אני חושב, אדוני היושב ראש, נעשה "היסטוריה" וזה יכול להירשם לזכותך בדברי הימים של עם ישראל ואני מציע גם שהשלטון המקומי, ביחד עם ועדת החיוך, יקדמו את החוק הזה.
שלמה בוחבוט: תודה לך.
עמרם מצנע: בבקשה, חברת הכנסת קריב.
יפעת קריב: אנחנו מתנצלים שאנחנו צריכים לצאת.
יפעת קריב: רק בקצרה כמה דברים קטנים.
יפעת קריב: גם אני רוצה לכבד אותך, יושב ראש מרכז השלטון המקומי, על היום הזה, 75 שנים לשלטון המקומי זה בהחלט יום משמעותי ויום חגיגי פה בכנסת וגם הנושא הזה, אני רוצה לומר שהוא נושא מאוד מאוד חשוב.
יפעת קריב: מיכל, את הצגת מצגת שבעיני שווה לנו בדיון המשך לצלול הרבה יותר לעומק למספרים, לנתונים, לתמונת המצב.