GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: אמיר, תרשה לי לשאול – הרי בעצם מדובר על דחייה, כלומר לאורך ציר הזמן אין פה בעיה.
<אמיר ודמני: זה נכון שלאורך ציר הזמן אין בעיה, אבל בשנה ספציפית היקף האנשים שאנחנו יכולים לדחות להם גיוס, ומצד שני, לעמוד ביעדי הגיוס שלנו, לא מאפשר דחייה רחבה יותר ממה שאנחנו דוחים היום.
<אמיר ודמני: ברשותכם, אני רוצה להסביר לכם על התוכנית הרב-שנתית שהוצגה פה על-ידי משרד הביטחון.
<אמיר ודמני: לפני כשנה ישבנו בדיון יחד עם משרד הביטחון וראשי המכינות אצל סגן הרמטכ"ל וסיכמנו תוכנית רב-שנתית לחמש השנים הקרובות, בין 2012 ל-2017.
<אמיר ודמני: במהלך השנים הללו אנחנו אמורים לעלות בכל שנה ב-5%, כפי שהוצג קודם, ובמספרים נומינליים מדובר בעוד 1,500 אנשים בתוך המכינות בשנת 2017.
<אמיר ודמני: זאת אומרת, אם היקף המכסות שאנחנו נותנים בשנת 2012 עומד על כ-4,000 מכסות, אז אנחנו מדברים על 5,200 מכסות ב-2017.
יצחק הרצוג: מה קורה עם 2013?
יצחק הרצוג: התקדמת?
יצחק הרצוג: עמדת ביעד?
יצחק הרצוג: האם ב-2013 עמדת ביעד?
<אמיר ודמני: אני אתן דוגמה: בשנת 2012 נתנו 3,910 מכסות בסך-הכול, בשנת 2013 אנחנו מדברים על 4,230 מכסות, בשנת 2014 על 4,320, וכן הלאה עד ל-5,160–5,200 מכסות.
<אמיר ודמני: הדבר הזה הוא בווקטור הפוך למה שהצגתי קודם.
<אמיר ודמני: התחלנו את העלייה בהיקף המכסות למכינות כבר ב-2012, וזה לעומת העובדה, שמבחינת הנתונים הדמוגרפיים אנחנו רואים את הגידול בהיקף הגיוס לצה"ל רק בשנת 2016.
<אמיר ודמני: ולכן, בשנים 2012 עד 2016 אנחנו עושים גידול למרות שאנחנו לא גדלים בהיקף המתגייסים בצה"ל.
<אמיר ודמני: אנחנו נשארים פחות או יותר במצב סטטי שהוא, כאמור, היקף של גירעון ביחס לצרכים שלנו.
<אמיר ודמני: אבל אנחנו לא עושים איזשהו שינוי, ובכל זאת אנחנו מדברים על גידול, כי כאמור, אנחנו רואים את החשיבות.
<אמיר ודמני: כמובן, כל הדברים נעשים בתיאום מלא עם משרד הביטחון, כמו גם התוספות שהצגתי.
<אמיר ודמני: נקודה שחשוב לי להתייחס אליה ושנאמרה על-ידך, היושב-ראש, אנחנו, בתיאום עם משרד הביטחון, חושבים שמאוד נכון להגדיל את היקף המכינות החצי-שנתיות, ויש מיקוד בסוגיית האוכלוסיות הייחודיות.
<אמיר ודמני: לדוגמה, בצה"ל, בכל הקשור לטיפול בקליטת בני העדה יוצאי אתיופיה, אנחנו מזהים שוני משמעותי בין כאלה שמגיעים לצבא אחרי שנת שירות או אחרי הכנה משמעותית לשירות, לבין כאלה שלא.
<אמיר ודמני: ויש גם אוכלוסיות נוספות.
<אמיר ודמני: ולכן היכולת לדחות בשנתון גיוס את השירות בכחצי שנה, ולאפשר מכינות כאלה, היא דבר חיובי מבחינתנו, וכן היינו רוצים לפעול בכיוונים האלה בנוסף לדברים שאמרתי קודם, מכיוון שאין פה פריצה של המכסה השנתית.
עמרם מצנע: כלומר, שם אין מגבלה של מספרים?
<אמיר ודמני: לא אמרתי שאין מגבלה, אבל אנחנו בהחלט יכולים להוסיף, כי בסופו של דבר אני צריך לאזן בין שלושת הגיוסים המרכזיים, אני לא יכול לדחות את כל האוכלוסיה לגיוס האחרון של השנה.
<אמיר ודמני: אבל אנחנו מדברים על הוספת מאות בודדות של אנשים על המכסות הקיימות, ולאפשר מכינות חצי-שנתיות לאוכלוסיות ייחודיות, ובתנאי שהם לא יחצו את השנתון.
<אמיר ודמני: כפי שאמרתי, אנחנו מחויבים, בהיקפים, לגייס אותם באותה שנה.
<אמיר ודמני: אבל זה דבר חיובי מאוד בעינינו ואנחנו כבר פועלים בהקשר הזה, יש לנו כבר עבודות משותפות עם משרד הביטחון ועם המכינות להגדלה של אוכלוסיות כאלו ואחרות כבר בשנה שעברה ובשנה זו.
<אמיר ודמני: היינו רוצים להגדיל יותר ולהרחיב את הפלטפורמה של המכינות החצי-שנתיות.
<דני זמיר: דני זמיר, ראש מכינת "רבין" ויושב-ראש משותף עם הרב משה הגר במועצת המכינות.
עמרם מצנע: לנוער הדתי יש בכלל תקנים?
<קריאה: אין חלוקה.
<קריאה: לא, במכינות ודאי שיש.
עמרם מצנע: כן, אבל שם הוא יכול תמיד להגיד שהוא הולך לישיבת הסדר ושם אין מכסות, אז אני מניח שזה הרבה יותר פתוח.
<קריאה: הוא יכול ללכת לישיבת הסדר.
<קריאה: ברגע שהוא רשום במכינה הוא מחויב בשלוש שנות שירות.
עמרם מצנע: אני מכיר את העניין.
<דני זמיר: יש לו שוט שלנו אין, בוא נגיד ככה.
<דני זמיר: מבחינת המכינות אני אומר שלושה דברים בשלב הזה, ומשה יוסיף לפי הבנתו.
<דני זמיר: אל"ף, המכינות אחרי השנתיים או שלוש השנים עומדות בפני פיקוח מלא, גם של משרד החינוך וגם של משרד הביטחון.
<דני זמיר: מבחינת התוכנית – מתקיימת תוכנית פדגוגית, יש רכז פדגוגי, צוות קבוע ומועצה ציבורית.
<דני זמיר: הן מתקיימות כעמותות, צריכות לקבל ניהול תקין, ועד היום הן מתנהלות בצורה יוצאת מן הכלל.
<דני זמיר: מועצת המכינות היא גוף שמאגד מכינות מקצוות שונות של החברה הישראלית.
<דני זמיר: אנחנו עובדים ביחד לא לשם העבודה יחד, אנחנו עובדים יחד ויש לזה הרבה תוצרי לוואי חיוביים ברמה הלאומית, אם אני חוזר לתקופת ההתנתקות ותקופות קשות אחרות, שאז שיתוף הפעולה שלנו עם השיח והדיאלוג הטעון והקשה יצר אפשרות שהחניכים שלנו כולם שירתו יחד גם במשימות קשות שהיו במחלוקת ציבורית.
<דני זמיר: ברמת הגדילה, אני חושב שהוצגו הבעיות העיקריות.
<דני זמיר: יש קושי וישנה שאלה מי צריך לבוא למכינות.
<דני זמיר: העמדה שלי היא שמכינות מיועדות למנהיגוּת, ומנהיגוּת לא צומחת רק בהתיישבות הכפרית או ברעננה, היא צומחת גם בלוד, גם בנתניה וגם באשדוד.
<דני זמיר: ובקרב המכינות, אחוז החניכים שבאים מיישובים שמוגדרים כפריפריה גיאוגרפית הוא קרוב ל-40%.
<דני זמיר: אבל הפריפריה שמגיעה – אם אני לוקח למשל את מכינת "רבין", אז יש לי שלושה חבר'ה מלוד וכולם היו רשג"דים בצופים.
<דני זמיר: הם כמובן חבר'ה של מנהיגות, הם לא נוער בסיכון, הם גם תלמידים מצטיינים בבתי-הספר בהם למדו.
<דני זמיר: והמשמעות העיקרית של שנת המכינה עבור כל נער שמגיע, מעבר לאחוזי הקצונה המרשימים והפיקוד, היא דווקא בתחושת השליחות שבאה לידי ביטוי גם בשירות אחר של הנער או הנערה בזמן השירות הצבאי, וגם בכך שלאחר הצבא – יש מחקרים של אוניברסיטת תל-אביב ואוניברסיטת בר-אילן ו"אביחי" לאורך השנים – אחוז ההגשמה של בוגרי מכינות בתפיסת תפקידים בשירות הציבורי, ברמה המוניציפלית, במערכת החינוך, לא רק שהם גבוהים ביחס לאחרים, הם גבוהים ללא כל תקדים מכל קבוצת אוכלוסיה אחרת.
<דני זמיר: לכן כאשר אנחנו מדברים על הגדלת המכינות, למי אנחנו רוצים להגדיל את המכינות, ואיפה לשים את הז'יטונים, נקרא לזה ככה, אני חושב שצריך להקפיד שהמכינות יופנו למכינות למנהיגות ושהמכינות ימצאו את הדרך לשלב בתוכן אוכלוסיות שהן פריפריה.
<דני זמיר: עבורי כראש מכינה, פריפריה זה תל-אביב.
<דני זמיר: אני לא אגיד שמות של בתי-ספר, אבל בתי-ספר מסוימים בתל-אביב הם בשבילי פריפריה הרבה יותר מבתי-ספר בלוד, כי שם אחוז האנשים שהולכים לשירות קרבי ואחר הוא נמוך בהרבה.
<דני זמיר: בנושא התשלומים – וקל לי להגיד את זה דווקא בתור מכינה שלא גובה תשלום מההורים אלא שהחניכים שלה עובדים בעבודה חקלאית לאורך השנה כדי לממן – בשונה במקצת מהתדמית שנוצרה, אין תלמיד שבגלל בעיה כספית לא מתקבל למכינה.
<דני זמיר: תלמיד שלא יכול לשלם לא משלם, יש לו מלגה ויש לו מימון מלא, כך שגם הנושא הזה פתיר.
עמרם מצנע: הרב הגר, בבקשה.
<משה הגר: אני אציג את מפעל המכינות הקדם-צבאיות מזווית המגזר הדתי.
<משה הגר: יש היום 19 מכינות דתיות.
<משה הגר: בתוך הציונות הדתית ישנם 1,200 בני נוער בשנה במכינות הדתיות, 1,700 הולכים לישיבות ההסדר, ועוד 500 הולכים לישיבות גבוהות ציוניות.
<משה הגר: זאת אומרת, רוב הנוער הציוני-דתי הולך ללמוד שנה לפני הצבא באחת המסגרות האלה.
<משה הגר: ההתמודדות שלנו היא מול אלה שלא עושים את השנה הזאת, מצד אחד, ואנחנו מעוניינים שילמדו אותה, ומצד שני, אלה שהולכים לשירות הסדר והוא שירות מקוצר יותר, ואנחנו מאמינים בשירות מלא.
יצחק הרצוג: יש אצלכם גם בנות?
<משה הגר: יש מכינה אחת של בנות דתיות במושב משואות יצחק, ויש בקנה מכינה לבנות דתיות וחילוניות בבאר-שבע.
<יהודית גידלי: כמה יש במכינה של הבנות?
<משה הגר: 40–50 בנות.
יצחק הרצוג: משואות יצחק זה מקום טוב.
עמרם מצנע: אתה יודע להגיד כמה מבני הציונות הדתית מתגייסים לצבא במסלולים הרגילים?
<משה הגר: אמרתי, בערך 4,000 הולכים ישר לצבא.
<משה הגר: מתוך 8,000 50% לומדים שנה לפני הצבא ו-50% מתגייסים מיד.
יצחק הרצוג: אז אתה מתחרה על אלה שמתגייסים מיד לצבא?
<משה הגר: הוא מתחרה עם שני הצדדים, מול ההסדר ומול אלה שהולכים לצבא מיד.
<משה הגר: אנחנו מעוניינים להרחיב את מספרם של האנשים שילמדו לפני הצבא, אם כי במגזר הדתי מזה שבע שנים לא הקמנו מכינה חדשה מתוך מגמה להשביח את איכות המפעל, כי הרגשנו ירידה באיכות.
<משה הגר: אבל בסך הכול זה אחוז גבוה יחסית של חבר'ה צעירים שמודעים לעניין, ובאים ללמוד שנה.
יצחק הרצוג: תנועות הנוער עוזרות לך?
יצחק הרצוג: למשל, תנועת בני עקיבא עוזרת לך, או לא?
<משה הגר: הפעילות שלנו בתוך בתי-הספר עוזרת לנו.
<משה הגר: תנועות הנוער פחות תופסות מקום בעניין הזה.
<משה הגר: גם "חבר מביא חבר", אבל אנחנו פעילים בעיקר דרך בתי-הספר.
<אודי דרור: לתנועות הנוער יש את השינשינים ואת גרעיני הנח"ל, אלה יעדי ההגשמה שלהם.
<משה הגר: מתוך כך אנחנו מבינים שהאוכלוסיות שאנחנו מתעסקים אתן הן גם העילית, גם המרכז וגם קצת שוליים בתוך מפעל המכינות הדתיות.
<משה הגר: יש מכינות מובילות, יש מכינות שמתעסקות עם אוכלוסיה חלשה, מעטות אומנם, ויש מכינות שמשלבות, באחוזים.
<משה הגר: היה לי קודם ויכוח עם ארז אשל, למה אנחנו לא עושים פעילות קהילתית במכינה, אז הפעילות הקהילתית שלנו היא שאנחנו בונים קהילה שמורכבת מ-30% משיכון ד' בבאר-שבע, והם תלמידי המכינה.
יצחק הרצוג: איפה המכינה שלך?
<משה הגר: במושב יתיר.
<משה הגר: ישנם שלושה סוגי מכינות בתוך מפעל המכינות הדתיות.
<משה הגר: אני רוצה להתייחס למגזרים הנוספים.
<משה הגר: הקמנו מכינה דרוזית – שעד לרגע זה לא מוכרת, לצערי – מתוך הבנה שלהכניס אותם לקהילה של המדינה, חשוב מאוד שהם ישרתו בצה"ל.
עמרם מצנע: היא לא מוכרת כי היא בתקופת השנתיים הראשונות, או שהיא לא מוכרת מראש?
<משה הגר: היא לא מוכרת, לצערנו, כי הם לא עומדים בקריטריונים שנקבעו והם קשוחים מאוד.
יצחק הרצוג: זה בדלית אל-כרמל, נכון?
יצחק הרצוג: הייתי שם מזמן - - -
<משה הגר: זו מכינה חשובה מאוד.
עמרם מצנע: תן לנו דוגמה לקריטריון.
עמרם מצנע: זה לא שהחניכים לא עומדים?
<משה הגר: המוסד לא עומד, וזה מצער מאוד כי זו מטרה חשובה מאוד.
עמרם מצנע: אלה קריטריונים שאפשר לטפל בהם?
יצחק הרצוג: אפשר לעזור להם?
<ארז אשל: יש להם תלמידים, יש ראש מכינה, יש מקום, נבנה מבנה, כרגע תורמים פרטיים ממשיכים להחזיק את המקום.
יצחק הרצוג: יש אפשרות שהמדינה תעזור?
<ארז אשל: המדינה רוצה לעזור.
יצחק הרצוג: היא תקועה בביורוקרטיה של עצמה?
עמרם מצנע: אבל מה הבעיה שם?
<קריאה: מינהל תקין?
<עמיקם סבירסקי: הבעיה היא ניהולית.
<עמיקם סבירסקי: משרד הביטחון לפני שלוש שנים בפעם הראשונה התערב תקציבית, מעבר למה שנאמר, בכ-400 אלף שקל, חוב שהמכינה גררה.
<עמיקם סבירסקי: אתה שואל את עצמך איך זה יכול לקרות, אבל אני לא נכנס לזה.
<עמיקם סבירסקי: נכון להיום, אחרי שחשבנו שסיימנו את הפרשה והם עולים על מסלול התנהלות נכונה עם מבקר ועם כל מה שצריך בהיבט התקציבי, יש עכשיו בור נוסף גודל יותר מהבור שאמרתי קודם, ואנחנו כרגע בדיון קשה מאוד אתם ונראה מה יהיה עם זה.
<עמיקם סבירסקי: אי אפשר לוותר למכינה, זאת אומרת, אי אפשר לוותר עליה ואי אפשר לוותר לה.
<עמיקם סבירסקי: היא חייבת להיות וחייבים להרחיב אותה.
<עמיקם סבירסקי: אני רוצה לעבור למגזר החרדי.
<עמיקם סבירסקי: גם פה יש מכינה שכבר מתפקדת במגזר החרדי, והיא לא מתוקצבת כי היא לא עומדת בקריטריונים.
<עמיקם סבירסקי: אם לא ימצאו דרך לטפל באוכלוסיות המיוחדות - - -
משולם נהרי: באיזה מקום?
<עמיקם סבירסקי: היא היתה בחדרה, וכרגע היא במבשרת.
<קריאה: היא נדדה.
<עמיקם סבירסקי: הבן-אדם נכנס לחובות בשביל להחזיק את המכינה, חרדי שמאמין בדבר, עושה להם מסעות.
<עמיקם סבירסקי: הייתי פעמיים באימונים שלהם, מכינה איכותית מאוד, והמדינה לא מתקצבת.
<יהודית גידלי: כמה יש שם?
<עמיקם סבירסקי: רוצים לגייס חרדים?
<עמיקם סבירסקי: מכינה כזאת זה המקום, חבר'ה איכותיים, חבר'ה עם מוטיבציה, והם לא יכולים להיכנס למפעל המכינות בגלל ביורוקרטיה.
<עמיקם סבירסקי: אין סיבה שזה יקרה.
עמרם מצנע: בגלל התקנה שאומרת שצריך להיות עצמאי במשך שנתיים ראשונות?
<עמיקם סבירסקי: זו תקלה אחת.
<עמיקם סבירסקי: תקלה שנייה לגביהם, שהם חייבים להשלים בגרות.
<עמיקם סבירסקי: ניגש אלי בחור עם כנפי טיס כשבאתי לבקר שם, אומר לי: אני רוצה להיות טייס, איך אני אהיה טייס?
<עמיקם סבירסקי: שאלתי אותו: עשית בגרות?
<עמיקם סבירסקי: אמר לי: לא.
<עמיקם סבירסקי: אמרתי לו: כנראה שטייס לא תוכל להיות כי לא עשית בגרות.
<עמיקם סבירסקי: הם עושים בגרות שם וזה הכרחי שיעשו בגרות.
<עמיקם סבירסקי: אבל בקריטריונים של המכינות אסור לעשות השלמת בגרויות.
<עמיקם סבירסקי: אז ודאי שהמכינות החצי-שנתיות יפתרו את הבעיה.
יצחק הרצוג: זה אצלך.
<קריאה: ארז, זה אצלך.
<ארז אשל: תקנת מכינות "אופק" לא מדברת רק על מכינות חצי-שנתיות, היא מדברת על מכינות ייחודיות לאורך כל האופק, מהחצי-שנתיות, מאותו מהלך שחשוב מאוד להבין, וזה בדיוק הדבר – הסוכנות היהודית עושה עכשיו בדיוק את מה שקרן אביחי עשתה לפני 16 שנים.
עמרם מצנע: רגע, תקנת "אופק" עוד לא הוגשה?
<ארז אשל: היא עכשיו בעיון של השר לאישור אחרון, אבל השר כבר הקצה משאבים, ואני מקווה שכל מה שלא יהיה מכינה למנהיגות, גם אלה שהרב משה מדבר עליהם כנוער משכונה ד', גם שם אנחנו מדברים בכוונה על "היזהרו בבני עניים שמהם תצא תורה".
עמרם מצנע: זאת אומרת, זה ייתן סמכות לשר לתקצב מכינות בעלות אופי מיוחד גם אם - - -
יצחק הרצוג: ולתת להן בגרות.
<ארז אשל: במכינות למנהיגות עיקר הזמן של התלמיד הוא לימוד.
<ארז אשל: החבר'ה מקיפים היקפי ספרים.
<ארז אשל: באחת המכינות הם בדקו, כל תלמיד מסיים 15 דיאלוגים של אפלטון, את האתיקה של אריסטו, גילגמש, אודיסאה, איליאדה - - -
<קריאה: זה במכינות של ארז, זה לא בכל המכינות.
<קריאה: חמישה עשר.
<ארז אשל: חמישה עשר, אני יודע.
<ארז אשל: אני בכיתה ה' הפסקתי.
יצחק הרצוג: גדוד נצח יהודה, יש לך קבוצת תורמים גדולה מאוד לנח"ל החרדי, אולי הם יכולים להכיל גם את זה?
<קריאה: גם לו קוראים הגר.
יצחק הרצוג: גם לו קוראים הגר, כפי שאתה יודע, דויד הגר.
<קריאות: דייויד, דודי.
<עמיקם סבירסקי: הוא היה במכינה הזאת, אבל הוא מחכה שהמדינה תיקח ואז הוא יהיה מוכן להשתתף.
<קריאה: הוא מוכן לעשות matching.
<קריאה: אבל את זה הוא צריך לעשות עם ארז, עם מינהל חברה ונוער.
<קריאה: הרי למינהל חברה ונוער יש את האפשרות להשלים לבגרות.
<ארז אשל: עם שר החינוך.
יצחק הרצוג: נכון, כי הוא באמת תורם הרבה לתחום.
<עמיקם סבירסקי: לא הגיוני שתורמים יובילו דבר ברמה הלאומית, הם יכולים לסייע.
יצחק הרצוג: הבעיה שלך היא לבטל את המגבלה של הבגרות, במקביל ובמקביל.
עמרם מצנע: בוז'י, הרי מי שתיקן את התקנות על החוק הוא השר - - -
יצחק הרצוג: כן, אז עובדים לתקן את זה.
יצחק הרצוג: אתה יודע מה זה בישראל, לתקן תקנות?
יצחק הרצוג: טירוף.
עמרם מצנע: אצלנו זה ילך מהר.
<עמיקם סבירסקי: לא הוזכר פה, אבל חוק המכינות שנחקק פה בכנסת עבר ב-73 תומכים ואפס מתנגדים, החוק הזה אומר שמפעל המכינות יתוקצב כך וכך, ויאפשרו לו לגדול עד 15% בשנה.
<עמיקם סבירסקי: פירוש המילה "עד" נתון לוויכוח פה בחדר הזה כבר כמה ויכוחים.
<עמיקם סבירסקי: רוח המפקד שלי היתה, ומה שסוכם, שלא נגדל יותר מ-15%, והיום אנחנו עומדים על גידול של בין 5% ל-10% בפועל.
<עמיקם סבירסקי: אז עם כל מה שאמר אמיר על הצרכים של הצבא, אני חושב שהמפקדים צריכים לקבל החלטה, דהיינו מוסדות השלטון.
<עמיקם סבירסקי: יש פה עניין של איכות לעומת העניין הכמותי המיידי וצריך לקבל החלטה בעניין הזה.
עמרם מצנע: הבנתי שבחוק לא מופיע הגידול עד 15%, זה בתיקון שהוצע ושעוד לא - - -
<דני זמיר: לא, זה מופיע בחוק עצמו.
<דני זמיר: ואז בא משרד האוצר ואמר: "עד 15%" זה גם אפס.
יצחק הרצוג: עד 15% מה?
יצחק הרצוג: אפשר להבין?
<יהודית גידלי: גידול שנתי.
<ארז אשל: משרד החינוך בכל מקרה יגדיל, כמה שאפשר.
<ארז אשל: אנחנו חייבים את ההתאמה של משרד הביטחון - - -
עמרם מצנע: כן, אבל אני מבין שהמגבלה כיום היא התקנים של משרד הביטחון.
יצחק הרצוג: בסדר, הם עדיין לא מדביקים את הפער הזה, לדעתי, לא?
יצחק הרצוג: אם היו אומרים לכם 15%, הייתם ממלאים גם את ה-15%?
עמרם מצנע: לא, הבעיה כרגע היא לא כספית.
<ארז אשל: היא גם כספית, בוודאי.
משולם נהרי: אם יש תמיכה, אז שנו את החוק, תקנו אותו.
<עמיקם סבירסקי: היה דיון לפני כאר
<עמיקם סבירסקי: בעה שבועות במשרד הביטחון בהשתתפות המנכ"ל על ההתפתחות של המכינות, ובנושא התקציב השנתי שמגיע קרוב ל-60 מיליון שקל בשנה בחלוקה בין שני המשרדים.
<עמיקם סבירסקי: ובגידול הזה שאתה מראה, נניח ב-15%, אתה צומח בהיבט התקציב.
<עמיקם סבירסקי: משרד הביטחון, נכון לרגע זה לפחות, אמר: חבר'ה, עצור, בואו נלמד עוד פעם את משמעות הגידול ונמליץ כרגע על 5% שהמלצנו.
<עמיקם סבירסקי: לדעתנו זה מספר הוגן, והוא נותן את הפתרונות לכל הכיוונים.
<עמיקם סבירסקי: בפועל זה יוצא יותר מ-5% לשנה, זה יוצא בין 5% ל-8% בשנה.
<עמיקם סבירסקי: הגידול התקציבי הוא מעמסה, בטח כרגע, לאור קיצוצים גדולים כל שקל נבחן וגם זה ייבחן.
עמרם מצנע: זה טוב מה שאמרת, אבל אני מבין עדיין שהמגבלה, בסופו של דבר, היא היכולת של הצבא לתת דחיות שירות.
<עמיקם סבירסקי: אז אתה חיברת את זה יחד.
עמרם מצנע: כי אני מחזיק בידי הצעה לתיקון החוק שהיתה בכנסת הקודמת, עברה קריאה ראשונה ונתקעה בקריאה שנייה ושלישית בוויכוח בין משרד הביטחון למשרד החינוך בעניין המשמעות התקציבית של ה"עד 15%".
עמרם מצנע: אנחנו ננסה לראות אם יש צורך לקדם את זה, אבל נדמה לי שהבעיה העיקרית, כיום לפחות, היא שחרור תקנים נוספים לפני שמגיעים לעניין התקציב, כי התוספת התקציבית על תקציב משרד החינוך ומשרד הביטחון זה שולי שבשולי.
<עמיקם סבירסקי: אני יודע שקל מאוד לומר את זה.
<משה הגר: משרד המשפטים פסק בשאלת ה"עד" עם אמירה ברורה מאוד ש"עד" זה לא יותר מ -15%, ויש נייר רשמי של משרד המשפטים שזאת הגדילה, ואנחנו לא הולכים כמובן נגד אף אחד, לא נגד הצבא, אלא מתוך הבנה שאם המערכת הזאת עובדת ומצליחה, צריך להביא עוד נוער, ובעיקר במגזר החילוני.
<משה הגר: המגזר הדתי באמת מלא.
<משה הגר: במגזר החילוני אין סיבה בעולם שבחור שרוצה - - - בשנה לא יבוא למוסד כזה, והביקוש שם הוא עצום.
<משה הגר: אנחנו במגזר הדתי לא זקוקים למכסה הזו בעוצמה שהמגזר החילוני זקוקים לה.
<משה הגר: ההשבחה של צה"ל היא מה שאנחנו צריכים לעשות וזאת המשימה שלנו, וצריך לאפשר את המכסות לגדילה.
<משה הגר: מכינות איכותיות שמוכיחות את עצמן עשר שנים נשארות עם 35 חניכים?
<משה הגר: וגם קשה להחזיק מוסד עם 35 חניכים.
<משה הגר: כדי שמוסד יהיה כלכלי הוא צריך להיות עם מינימום 50 חניכים, אפילו אני עליתי לגדילה של 70 חניכים כי כלכלית לא הצלחתי לעמוד במוסד קטן מדי.
יצחק הרצוג: מה עם מכינה בדואית?
יצחק הרצוג: עלה רעיון כזה בכלל?
עמרם מצנע: דנה מהסוכנות היהודית, בבקשה.
<דנה זקס: שמי דנה זקס, אני עובדת בסוכנות היהודית, ויצאנו לפיתוח התוכניות החצי-שנתיות, תוכניות "אופק".
<דנה זקס: המחשבה שצמחה מהשטח צמחה בעקבות הצלחת מכינות המנהיגות הרגילות, עם אמירה שדווקא ההצלחה של המכינות האלה מלמדת שישנה אפשרות בתקופת זמן אינטנסיבית ובלימוד אינטנסיבי להביא בני נוער למקום אחר.
<דנה זקס: נכון הוא שיש במכינות הכלליות נוער מהפריפריה הגיאוגרפית, אבל פחות מהפריפריה החברתית.
<דנה זקס: יש קבוצות נוער שלמות שלא קיבלו מהבית, או מתנועת נוער או מהסביבה את כל הידע הבסיסי שמאפשר להם להבין מהי השייכות שלהם לפה, למה הם הולכים לצבא, כל סיפורי מורשת הקרב, תולדות הציונות, הזהות היהודית, ושאלות של חברה, והוא הרבה פחות נגיש עבורם.
<דנה זקס: וזאת אחת הסיבות שהחלטנו לפתוח תוכנית שתפנה לאותן אוכלוסיות שהיום לא פונות למכינות הרגילות הקיימות.
<דנה זקס: לא מעט מהאוכלוסיה מתגייס בין כה וכה במרץ.
<דנה זקס: הגיוס במרץ הוא גיוס בעייתי מאוד לחלק מהאוכלוסיה.
<דנה זקס: לדוגמה, בוגרי כפרי נוער שסיימו ביולי את לימודיהם בכפר הנוער ונשארים שם עד תחילת אוגוסט, אם הגיוס שלהם הוא במרץ, חצי השנה הזאת היא חצי שנה לא מוצלחת.
<דנה זקס: לילד שגר בערד, האפשרות למצוא עבודה בערד לחצי שנה היא די קשה, ובעצם הוא מבזבז חצי שנה.
<דנה זקס: יש ילדים שהרעיון של דחיית שנה שלמה בחייהם בשביל מכינה הוא מאוד לא מקובל בקרב חברתם, בין אם אלה יוצאי ברית-המועצות שיש תחושה שצריך מהר מאוד להגיע לאקדמיה ובין אם אוכלוסיות אחרות.
<דנה זקס: ולכן פתחנו את האפשרות לתוכנית חצי-שנתית שמתחילה באוגוסט ומסתיימת בסוף פברואר, האמת היא שהיא נמשכת כמעט שבעה חודשים, והחניכים מתגייסים בשנתון שלהם, במרץ, הם משנים את תאריך הגיוס.
<דנה זקס: חשוב לציין שכבר יש לנו קצת ניסיון, ואכן כל החניכים שלנו הגיע בסוף התקופה הזאת ליחידות קרביות, חצי מהם לסיירות, והם שם כבר מעל לשנה.
<דנה זקס: אני רוצה לתת דוגמה אנושית קטנה ולא סיפור גדול: בשבוע שעבר הגיעו אלינו שלושה חבר'ה שעלו לארץ בגיל 17 מאתיופיה.
<דנה זקס: הם כבר לא הצליחו להשתלב בתיכון בארץ כי עד שהם עשו את תהליך האולפן והגיור עברה שנה.
<דנה זקס: יש להם מדריך שפגש אותם במחנה באתיופיה ומלווה אותם בארץ, ובתום שנה הם אמורים להתגייס לצבא.
<דנה זקס: העברית שלהם לא מי יודע מה, הם מעולם לא היו בקרב בני נוער ישראלים ותיקים והיו עד היום בתוך מרכז קליטה.
<דנה זקס: האפשרות שלהם להתגייס לצה"ל היא מאוד מסובכת, ואנחנו יודעים מה קורה עם יוצאי אתיופיה.
<דנה זקס: אנחנו יודעים מהו האחוז הגבוה של יוצאי אתיופיה שמגיע לכלא במהלך שירותו הצבאי.
<דנה זקס: ולא רק שהצבא לא מפיק ממנו, אין פה תהליך העצמה אישי עבורו, אלא תהליך הפוך.
<דנה זקס: שלושת החבר'ה האלה יבואו בשנה הבאה למכינה שלנו, מכינת "דרך ארץ".
<דנה זקס: הם יהיו אתנו מאוגוסט עד פברואר, ובמרץ הם יתגייסו לצבא.
<דנה זקס: אחרי חצי שנה שהם היו עם קבוצה לא קטנה נוספת של יוצאי אתיופיה שיש אצלנו, וקבוצה גדולה של ישראלים, האפשרות שלהם להגיע לצבא, להיות מלווים בצבא, ולסיים אותו בתהליך של הצלחה – הרי אלה חבר'ה מלאי מוטיבציה, הם לא חבר'ה שכישוריהם פחותים מכישוריו של מישהו אחר מבחינת הרצון או טיב האישיות שלהם.
<דנה זקס: הם פשוט נמצאים במקום אחר בתהליך שלהם.
<דנה זקס: וחצי שנה כזאת – אני אומרת מראש ומוכנה לחתום על כך – תשנה את אופי השירות שלהם לחלוטין.
<דנה זקס: אנחנו מדברים על תהליך לא של קבוצות בוטיק, אלא רוצים לראות את עצמנו מובילים תנועה, מהפך חברתי, שיפנה ויגיע למאות בני נוער מהפריפריה, בוגרי כפרי נוער, עולים חדשים, נוער בסיכון, שיבואו ויצטרפו אלינו כי הם ירגישו שחצי השנה הזאת באמת מאפשרת להם להגיע לצבא ולראות את הצבא כהזדמנות השנייה בחיים שלהם להגיע למקום אחר.
<דנה זקס: לשמחתנו הרבה, יש לנו אוזן קשבת מאוד במשרד החינוך, ויש לנו תמיכה מלאה ממשרד הביטחון בכל דבר שהוא יכול לעזור לנו.
<יהודה סקר: מה עם צה"ל?
<יהודה סקר: מה הם אומרים?
<אמיר ודמני: אמרתי וכבר התייחסתי לזה בצורה ברורה מאוד.
<דנה זקס: הם כבר אמרו, אבל הם יגידו שוב.
<דנה זקס: יש לנו תמיכה מלאה, אנחנו מגישים תאריכים, משנים אותם, ואנחנו מקבלים המון עזרה.
<דנה זקס: אני מקווה שהתמיכה תבוא לידי ביטוי לא רק באהדה אלא בתקציב ממשרד הביטחון.
<דנה זקס: אני יודעת שזה כבר קורה.
<דנה זקס: אני מקווה שמשרד הביטחון יהיה גם שותף בתוך התהליך הזה.
<דנה זקס: האפשרות לפתוח את התוכנית הזו לאוכלוסיות מיוחדות, כמו למשל לבדואים שפנו אלינו בשבוע שעבר ורוצים להקים מכינה לבדואים כדי לעודד אותם להגיע לצבא; פנו אלינו מקבוצה אחרת מהדרוזים שקיימת היום.
<דנה זקס: יש כאן המון אוכלוסיות שאפשר לראות אותן מצטרפות, כולל אוכלוסיות עם צרכים מיוחדים – כאמור, נוער בסיכון, בוגרי כפרי נוער, בוגרי פנימיות – שיכולים לראות בזה הזדמנות שנייה של החברה.
<דנה זקס: מעבר לתקצוב שהולך להגיע מהמדינה, הסוכנות רואה זאת כתוכנית אסטרטגית שלה, ומחויבת אליה גם בעתיד.
<דנה זקס: יש לנו גם תקציב מהסוכנות ואנחנו גם מגייסים תורמים רבים למען הנושא הזה.
<דנה זקס: יהדות העולם רואה בכך משהו חשוב ונרתמת לנושא הזה בשמחה.
<דנה זקס: יש פה הזדמנות נדירה לאפשר למהלך גדול עם הרבה מאוד גורמים שותפים להמשיך ולהתפתח, בצד המכינות אותן אנחנו מעריכים מאוד כמובן, ורואים את חשיבותן לנוער שכבר גילה בעברו את המנהיגות שבו.
עמרם מצנע: כמה חניכים יש אצלכם היום?
<דנה זקס: בספטמבר הקרוב, ב"דרך ארץ" וב"קול עמי", מדובר ביותר מ-200 חניכים.
עמרם מצנע: באוגוסט הקרוב?
<דנה זקס: כן.
<אמיר ודמני: אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה להתייחס ולהגיד שאמרתי קודם – צה"ל הוא הראשון שמתייצב למשימות כאלה, ומבחינת צה"ל אין מניעה, ולהיפך, כפי שאמרתי, יש תוכניות כאלה שהתחלנו בשנה שעברה.
<אמיר ודמני: מצד שני, עדיין יש מגבלה בהיקפים, בסוף מישהו צריך להתגייס באוגוסט ומישהו צריך להתגייס בנובמבר.
<אמיר ודמני: לא כולם יכולים להתגייס במרץ.
<אמיר ודמני: ולכן יש פה מגבלה מסוימת.
<אמיר ודמני: אם מגיע לצה"ל עולה חדש או מישהו אחר שלא דובר את השפה עברית ברמה הנדרשת, הוא לא מתגייס אוטומטית ליעד שלו.
<אמיר ודמני: הוא עובר היום במחווה אלון קורס עברית, ואם הוא לא משפר את רמת העברית שלו אחרי מבחן שאנחנו עושים במחווה אלון, הוא עושה קורס המשך בעברית.
<אמיר ודמני: הרעיון הוא מצוין ואנחנו רוצים לשתף אתו פעולה, אבל צה"ל יודע לתת מענה גם לרמת עברית כשמישהו מגיע ישירות לצה"ל ורמת העברית שלו לא מספיק גבוהה.
עמרם מצנע: אתה בקי יותר ממני בנתונים, למשל, של הקהילה האתיופית – כמה מתוכה שורד בכלל את שנות השירות?
עמרם מצנע: ופה ישנה הזדמנות להכין אותם טוב יותר.
<אמיר ודמני: נכון, ושוב, אנחנו בעד זה ורוצים את זה.
<אמיר ודמני: אבל היום בצה"ל יש מספר תוכניות שמטרתן להתמודד עם סוגיית הקליטה של בני העדה האתיופית בתוך הצבא, במסגרת קורסים והכשרות שאנחנו עושים לפני הגיוס לאוכלוסיה הזאת, והנתונים מראים שיפור משמעותי בשילוב שלהם בצה"ל כתוצאה מכך.
<אמיר ודמני: אני לא אומר שזה סותר, להיפך, אנחנו רוצים להשתמש בפלטפורמה הזאת והיא מצוינת מבחינתנו, אבל אנחנו גם פועלים באמצעים אחרים.
<אודי דרור: חשוב להדגיש שבמרץ האחרון התגייסו כ-240 בוגרי התוכניות.
<אודי דרור: זאת אומרת, יש עוד תוכניות שהן לא תוכניות של הסוכנות.
<אודי דרור: יש תוכנית של סטף בלבון, יש תוכנית במקווה ישראל שנתמכת על-ידי - - -, יש תוכנית פה בירושלים שנתמכת על-ידי קרן הידידות, יש מגוון תוכניות.
עמרם מצנע: קרן הידידות שותפה אתכם?
<דנה זקס: בשנה הבאה הם יצטרפו אלינו, אנחנו בקשר עם הקבוצות האחרות ובודקים איך לעזור לכולם.
עמרם מצנע: אני אעבור עכשיו למי שביקש לדבר, והראשון הוא זאביק גולדבלט מארגון ההורים הארצי, בבקשה.
<זאב גולדבלט: שלום, אני רוצה לברך אתכם, שמעתי שאתמול היתה לכם עצרת גדולה מאוד בירושלים.
<קריאה: זו אשתך?
<זאב גולדבלט: בדיוק.
<זאב גולדבלט: זאת שלא מפסיקה לזוז.
<זאב גולדבלט: בגלל זה אני עם משקפיים, העיניים התעייפו כבר.
<זאב גולדבלט: כארגון שחרת על דגלו את ההשתתפות המשמעותית בנשיאה בנטל, אנחנו בפירוש תומכים מאוד בקיומן של המכינות הקדם-צבאיות, ונוח לנו לאמץ את ההגדרה של ראש מכינת "רבין" למכינה כמכינה קדם-צבאית למנהיגות.
<זאב גולדבלט: זאת אומרת, התוספת הקטנה הזאת אבל המשמעותית כל-כך, היא רבת משקל לדעתנו.
<זאב גולדבלט: אנחנו רוצים להעלות על נס את התרומה של המכינות להכשרה והכנה של דור חדש של בני נוער גם לשירות איכותי וערכי, גם בצבא וגם בשירות המדינה לאחר מכן.
<זאב גולדבלט: ולא פחות מזה, בהכשרה וחיזוק של שדרת פיקוד גם לטובת הצבא וגם לאחר מכן.
<זאב גולדבלט: כי מי שמיצה את יכולותיו בתחום הצבאי, אחרי זה ימשיך הלאה באותו כיוון, לדעתנו, גם בתחום האזרחי, והוא פשוט הופך לאזרח טוב יותר.
<זאב גולדבלט: אנחנו בפירוש חושבים שעל המדינה לעשות מאמץ ולהגדיל את חלקה במימון המכינות הקדם-צבאיות בצורה משמעותית, אם אפשר על חשבון החלק של ההשתתפות העצמית של החניך ומשפחתו.
<זאב גולדבלט: אם היום החניך צריך להביא מהבית 10,000 שקל בשנה, אז שיביא פחות.
<זאב גולדבלט: דבר שיאפשר לדעתנו למכינות הקדם-צבאיות לקלוט גם כאלה שידם אינה משגת.
<זאב גולדבלט: אני חושב שזו טעות להקים מכינות "אופק" או מכינות "לייט".
<זאב גולדבלט: בכך אנחנו מתייגים חלק לא קטן מהאוכלוסיה, ואומרים: אתם מקבוצת איכות גבוהה פחות.
<זאב גולדבלט: אפשר להגדיר את המכינות כמכינות.
<זאב גולדבלט: נקודה.
<זאב גולדבלט: במושגים שאני מכיר, ואני בטוח שארז, הגר ודני מכירים את זה טוב יותר – גם בשנה הזאת הם לא מספיקים להעביר את כל התכנים שהם רוצים ויכולים להעביר.