GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קריאה: ראשית, רישוי עם כל התנאים כפי שראית בדלת.
עמרם מצנע: רישוי שאתם מבקשים?
<קריאה: כן, ופיקוח כללי שהם עומדים בכללים המינימליים של משרד החינוך.
משה טור פז: אני אחזור לשאלתך הראשונה, היא מאוד חשובה בעיני, וזה לא משנה בכלל מה דעתו של מישהו, אלה בני.
משה טור פז: גם כשאני אוהב את מה שקורה וגם כשאני לא אוהב את מה שקורה, הם ילדינו.
משה טור פז: אחת הפריבילגיות שלנו כרשות עירונית היא שאף אחד לא שואל אותנו, גם הילד שראינו בבית הספר הראשון וגם הילד שראינו בבית הספר השני, למרות שהם ממעמדות שונים – מבחינה חוקית ומבחינת המדינה הם ילדי העיר ולכן אחריותנו קיימת במידה רבה, אבל אנחנו לא מתערבים בתוכן - - -
עמרם מצנע: זאת אמירה ללא תוכן מעשי.
עמרם מצנע: זה טוב שהעירייה מרגישה ככה אבל - - -
משה טור פז: אתה יודע שלפעמים שאיפה היא גם חלק מהעניין.
עמרם מצנע: בסדר, אני לא אומר שלא, אבל זה הרבה יותר טוב להגיד - - -
יצחק פינדרוס: הרב מוזס, ראשית אני שמח שבאת לכאן היום, לבית וגן.
יצחק פינדרוס: ירושלים היא מיקרוקוסמוס של מדינת ישראל, אפשר לומר שבית וגן היא מקרוקוסמוס של החינוך החרדי בירושלים ושל הקונפליקט והחיכוכים בירושלים.
יצחק פינדרוס: בבית וגן לומדים היום מעל 4,500 תלמידים כשיותר שליש מהם באים מהשכונות שמסביב כמו קריית יובל, רמת שרת, גבעת מרדכי, מורדות בית וגן.
יצחק פינדרוס: החינוך החרדי מחולק בגדול – יש אחרי זה תתי-חלוקה – לבנים ולבנות.
יצחק פינדרוס: הבנות לומדות ברשתות חינוך בהם לומדים את כל לימודי הליבה, מפוקחות על-ידי משרד החינוך, האגף לחינוך מוכר שאינו רשמי בהנהלת יהודה פינסקי.
יצחק פינדרוס: תכניות הלימודים מפוקחות והכול מפוקח באופן מלא אבל מבחינה פורמלית המשכורות לא עוברות ממשרד החינוך ישירות למורים אלא עוברות דרך חשבון הבנק של החינוך העצמאי שם יש רפרנט של האוצר, חשב ממונה מטעם האוצר, וחותם מטעם החינוך העצמאי – זאת מן שותפות כזאת.
יצחק פינדרוס: זאת המערכת בגדול אבל תמיד יש יוצאי דופן.
יצחק פינדרוס: מערכת הבנים בנויה ממוסדות הפטור – זאת מערכת שבהגדרה שלה היא לא מפוקחת, היא גם לא שייכת למערך המוכר שאינו רשמי.
יצחק פינדרוס: היא אומרת שאת תכנית הלימודים היא מכינה לבד.
יצחק פינדרוס: הנושא היחידי, כפי שאמר מר פינסקי שהם צריכים לקבל אישורים בשביל להיות מוכרים, זה הנושא הפיזי, זאת אומרת: אישורי משרד הבריאות, אישורי קצין בטיחות ורישיונות בנייה.
יצחק פינדרוס: בירושלים, דרך אגב, זה אחד הנושאים הכי מסובכים שיכולים להיות.
יצחק פינדרוס: אחד המוסדות שלקח לו 3 שנים לקבל רישיון זה המוסד שאנחנו יושבים בו עכשיו כי היו לו בעיות לקבל את רישיונות הבנייה.
יצחק פינדרוס: בסופו של דבר - - -
יצחק פינדרוס: העמותות מפוקחות על-ידי רשם העמותות בנושא הכלכלי ולא בנושא החינוכי.
יצחק פינדרוס: עכשיו אני אגע בנושא עיריית ירושלים.
יצחק פינדרוס: בשנת 1993, בעת הקפת אגף לחינוך חרדי, אמרה עיריית ירושלים כדלקמן:
יצחק פינדרוס: אנחנו נכנסים לנושא הפיזי שבאחריות עיריית ירושלים בכל המוסדות בצורה אחת ברורה, אלה הם בני – בדיוק העמדה שהציג קינלי הייתה עמדת עיריית ירושלים בשנת 1993.
יצחק פינדרוס: לאחר עשור הגיע יועץ משפטי לעיריית ירושלים, יחד עם אמנון דה-הרטוך, ואמר: זה לא חוקי ומכיוון שמדובר בעמותות אנחנו עוצרים את כל התהליך הזה.
יצחק פינדרוס: מאז נעצר כל המערך הפיזי שעליו מערכת החינוך החרדי יכלה לעבוד.
יצחק פינדרוס: בעזרתו של ניר, בתחילת הקדנציה, החינוך העצמאי חזר לתוך המערכת הפיזית אבל מוסדות הפטור נשארו מחוץ למערך הפיזי.
יצחק פינדרוס: האתגרים שעומדים בפנינו בבית וגן הם האתגרים של כל מערך החינוך בירושלים, כפי שאמרנו.
יצחק פינדרוס: מערך החינוך החרדי בירושלים מונה היום כ-100 אלף תלמידים, הוא בהיקף של 60% מהחינוך בירושלים במגזר היהודי, ברמה הארצית הוא 20%.
יצחק פינדרוס: אלה הפערים 100 אלף תלמידים מול 62-61 אלף או 63 אלף במערב העיר.
יצחק פינדרוס: אבל מכיוון ש-80% מהשכונות החרדיות בירושלים לא מוגדרות כשכונות חרדיות ואין להן הגדרת גבולות, יש חוסר בכיתות לימוד.
יצחק פינדרוס: אני אקח את בית וגן כדוגמה: בבית וגן יש היום כ-2,000 תלמידים נוספים מהשכונות באזור ויש תלמידים חרדיים מבית וגן.
יצחק פינדרוס: בעבר, בית וגן לא הייתה שכונה חרדית ב-100%, אף אחד לא רוצה לפגוע במוסדות הקיימים – המוסד הכי גדול בבית וגן לצורך העניין הוא בית ספר הימלפרב.
יצחק פינדרוס: הימלפרב הוא מוסד גדול שקיים בבית וגן, ולא רק שהוא המוסד הכי גדול שקיים - - -
עמרם מצנע: איזה מוסד הוא?
יצחק פינדרוס: הוא מוסד דתי-לאומי.
יצחק פינדרוס: הילדים לא מפה אלא מכל העיר.
יצחק פינדרוס: הוא מוסד מאוד מכובד ונחמד.
יצחק פינדרוס: עכשיו, לא רק הבניין של הימלפרב משועבד להימלפרב אלא המגרש המרכזי בבית וגן גם משועבד להימלפרב לטובת תכניות עתידיות לבנייה והרחבה.
יצחק פינדרוס: בסופו של דבר, התוצאה של זה היא שאנחנו צריכים להצטמצם בתוך הגבולות המקובלים על השכונות החילוניות בתוך המגזר החרדי ברמה כזאת או אחרת, כולל המגרש שהראיתי לך פה למטה שעד עכשיו יש לגביו דיונים בבית המשפט.
יצחק פינדרוס: ראש העיר מנסה להוביל שם פשרה שחלק מהמגרש ילך לשכונת רמת שרת.
יצחק פינדרוס: רציתי שתראה את הבעיה – יש פה 500 תלמידים.
יצחק פינדרוס: בכללי משרד החינוך מדובר בהיקף של 16 כיתות ואם נתרגם את זה לדונמים זה יוצא 8 דונמים.
יצחק פינדרוס: בוא נגיד שבמגזר החרדי, בעקבות פעילותו של יעקב אשר בבני ברק, הורידו את הרמה ל-300-250 מטר.
יצחק פינדרוס: אפשר להגיע גם ב-3-2.5 דונמים.
יצחק פינדרוס: יש שם 3.5 דונמים אבל הם משועבדים להימלפרב.
יצחק פינדרוס: בית הספר הזה הולך לשבת על דונם אחד כדי שלא לריב ולא לעורר מדנים ולא לעורר ויכוחים.
יצחק פינדרוס: אנחנו מתמודדים עם בעיות ביורוקרטיות שאנחנו מקווים לפתור אותם בשביל לאשר את אותו דונם.
יצחק פינדרוס: אומר המהנדס – נמצאת פה העוזרת של שר החינוך – אומר המהנדס של משרד החינוך: איפה מגרש הכדורגל?
יצחק פינדרוס: אני לא יכול לאשר בית ספר בלי מגרש כדורגל.
יצחק פינדרוס: זאת אומרת שבדונם אחד אני אשים גם כיתות וגם מגרש כדורגל – כרגע זה הדיון ואני מקווה שגם זה ייפתר בימים הקרובים.
יצחק פינדרוס: איפה יהיה מגרש כדורגל בתוך דונם?
יצחק פינדרוס: כולנו מבינים שאין אפשרות.
יצחק פינדרוס: על הגג אתה כבר עושה את החצר הראשונית.
יעקב אשר: לנו בבני ברק יש מתחם יפהפה של 5 תלמודי תורה.
יעקב אשר: מתחם של 5.5 דונמים שעליו יש 5 תלמודי תורה, בניינים חדשים שהוקמו על-ידי משרד החינוך.
יעקב אשר: קומת הגג שלהם היא חצר, הקומות מפולשות באמצע, לצערנו הרב, כי אין קרקע.
יעקב אשר: פה הסיפור הוא קצת אחר – פה יש קרקע אבל השאלה היא למי הולכת הקרקע.
יעקב אשר: אבל איך שלא יהיה, בוודאי לא בפרמטרים של הפרוגרמות של החצי דונם.
עמרם מצנע: בשכונה הזו, בית וגן, יש עוד בתי ספר חרדים.
יצחק פינדרוס: אני אדבר על זה עכשיו.
יצחק פינדרוס: יש פה כ-2,000 בנות בבית ספר אחד.
יצחק פינדרוס: הוא מתחיל בין 9-7 כיתות א' - - -
עמרם מצנע: בית ספר אחד?
יצחק פינדרוס: בית ספר אחד שלומדים בו כולם מכיתה א' עד כיתה ח'.
יצחק פינדרוס: החלוקה, אגב, במגזר החרדי – גם בבני וגם בבנות – זה א' עד ו' אלא א' עד ח'.
יצחק פינדרוס: זה נותן למפרסמי הפרסומים תמיד את האפשרות להסביר שהחינוך החרדי בעצם ירד ועלה כי פעם מחשיבים את כיתה ח' ופעם לא - - -
<קריאה: תלוי מה רוצים להציג.
<קריאה: בלי פוליטיקה פה.
עמרם מצנע: גם מספרים זה פוליטיקה.
<אריאלה רג'ואן: - - - הגענו לבנות רק מכיוון שהיינו תל"י סטון, אז בואו רק נספר שתל"י סטון היה פה גם ונספר במגזר החרדי.
עמרם מצנע: איפה תל"י סטון היה?
<אריאלה רג'ואן: בבית וגן.
<אריאלה רג'ואן: זה מה שהיה - - -
יעקב אשר: איפה הוא היה, באיזה מבנה?
יעקב אשר: תעזרו לי.
יעקב אשר: איפה תל"י סטון היה?
יצחק פינדרוס: אני אומר שוב, צריך לקחת בפרופורציות.
יצחק פינדרוס: אנחנו מדברים על פרופורציות.
יצחק פינדרוס: את זה, דרך אגב, הראיתי לו את המגרש הזה עם המבנה פה למטה.
יצחק פינדרוס: אבל בעצם אנחנו אמורים לתת פתרון עם הדבר הזה ל-2,000 בנות ול-2,000 בנים.
יצחק פינדרוס: אני לא מדבר על גני ילדים, יש לי פה 24 גני ילדים, שניים מהם במבנים.
עמרם מצנע: שניים במבנים תקניים.
עמרם מצנע: השאר בדירות?
יצחק פינדרוס: היתר בדירות.
יצחק פינדרוס: בדירות כמובן רצים ומגישים תלונות והיועץ המשפטי לעירייה יושב ומנהל דיונים מה עושים עם הנושא של שימוש חורג.
יצחק פינדרוס: על הנושא הזה של שימוש חורג , אני רוצה לספר לך: בירושלים יש מאות משרדים בבתי מגורים ואף אחד לא בדק שימוש חורג, זה לא עניין אף אחד.
יצחק פינדרוס: אבל פה הלך יועץ משפטי גאוני – דרך אגב, גיליתי שאותו יועץ משפטי, הוא בעצמו יושב בבית שעשה שימוש חורג – והגיש תלונות לעירייה מכאן ועד להודעה חדשה על שימוש חורג.
יצחק פינדרוס: המצוקה שלנו היום, ואני חייב לומר, וזה הפרדוקס הגדול ואני אתן לו גם להראות את המצגת עם המסמכים, המצוקה הגדולה, המציאות הזאת שאנו נמצאים בה, שמצד אחד חסרות לי 1,000 כיתות, זאת אומרת ש-33 אלף תלמידים נמצאים במצב שראית פה היום, פחות או יותר.
יצחק פינדרוס: מצד שני, אנחנו צריכים לעבור תהליך רישוי מאוד-מאוד קשה כי דואגים שלפינסקי יהיה פיקוח מאוד קשה כל פעם בנושא הבטיחות, בניגוד לממ"ד, לממלכתי, שלא עוברים את הגיהינום הזה בשביל רישיון – הוא קיים כי הוא קיים.
יצחק פינדרוס: יש בית ספר – הוא קיים ואחר כך נראה איך להתמודד.
יעקב אשר: בגלל חוק ישן שאנחנו ביקשנו להחיל את זה.
יעקב אשר: אגב, הייתה החלטה של ועדת החינוך של הכנסת בקדנציה שעברה להחיל את זה גם על כיתות גן לא רק של הממלכתי-דתי.
יעקב אשר: אני, כראש העיר בני ברק, הייתי אחראי על כל הגנים, גם הרשמי וגם שלא – בבני ברק הכול תחת כובע אחד, אין שני כובעים, אין חינוך חרדי ולא חרדי.
עמרם מצנע: כן, אנחנו החילוניים מסכימים שתנהלו אותנו.
יעקב אשר: אגב, אני חושב שיש כאלה שישמחו גם כן לזה במקומות מסוימים, ויש גם הפוך.
יעקב אשר: הייתי אחראי על שני מבני גני ילדים, אחד היה צריך לעבור ויה דולורוזה של רישיונות מפה עד להודעה חדשה והשני לא – הוא אושר אוטומטית כי הוא היה ממ"ד, רשמי או ממלכתי.
יעקב אשר: הוא לא היה צריך לעבור את כל - - -
משה טור פז: בית ספר רשמי צריך להוציא רישיון פעם אחת בחייו, כשהוא קם.
משה טור פז: בית ספר מוכר שאינו רשמי – גם אם הוא תיכון ציוני, זה לא חשוב – צריך כל שנה לחדש ולפעמים כל שנתיים.
יעקב אשר: תיכונים ציוניים אלו הישיבות הקטנות.
יעקב אשר: אני אגיד לך את האבסורד כאן – העירייה לא חייבת לתת פה שקל, משרד החינוך עצמו לא נותן שקל לקטע הזה של רישיונות למרות שמדובר בהרבה מאוד עבודה פיזית בבניין: גלאי עשן וכל מיני דברים מפה עד להודעה חדשה, דברים חשובים מאוד.
יעקב אשר: זה כמו: תעשה את הלבנים אבל תביא לבד את החומר ואת התבן – זה בעצם המצב.
עמרם מצנע: אתה מדבר עוד פעם על הפטור?
יעקב אשר: גם במוכר שאינו רשמי.
יעקב אשר: אם הוא לא ממלכתי, למרות שלומדים שם ליבה ב-100%, כמו במוסדות הבנות, ומבחינת כל הדברים מפוקח – בקטע הזה של רישיונות צריך להסתדר לבד.
עמרם מצנע: הבנות שלומדות ליבה עושות בגרות?
יעקב אשר: זה אקוויוולנטי - - -
מנחם אליעזר מוזס: שר החינוך הקודם הוציא הנחייה.
מנחם אליעזר מוזס: שר החינוך הקודם כבר הודיע שהוא מכיר בזה לבגרות.
יעקב אשר: אתה יודע מה, תיקח שתי בנות כאלה משני המגזרים ותביא אותן ביחד למבחן מסוים במקום מסוים – לא תראה הבדלים ביניהן כי חומר הלימודים כמעט זהה לחלוטין, והידע והכישרון זה עניין אישי, כך שלא צריכה להיות שום בעיה.
עמרם מצנע: יצטרכו להסביר את זה כדי - - -
יעקב אשר: יש הרבה דברים שאתה לא מסכים איתם.
יצחק פינדרוס: האתגר המרכזי שלנו, כפי שאמרתי, הוא כל שנה מלחמה מחדש, בעיקר באזור הזה כשנפתחות כיתות חדשות.
יצחק פינדרוס: חצי מהשנה הולכת כדי להשיג רישיונות גם לגני הילדים, גם לבתי הספר היסודיים וגם פתרונות כאלה ואחרים לבתי הספר האחרים.
יצחק פינדרוס: הרב מוזס, עד לא מכבר ישב במשרד החינוך והיה לנו לפה ולאוזן - - -
עמרם מצנע: אז איך זה שלא נפתרו הבעיות?
יצחק פינדרוס: איך לא נפתרו הבעיות – זאת שאלה מאוד-מאוד מעניינת.
יצחק פינדרוס: כפי שאמרתי לך, אנחנו מדברים על היקף של 33,000 תלמידים במצב הזה, עם הבירוקרטיה של עיריית ירושלים שלא טומנת ידה בצלחת בעניין הזה – גם בעיריית ירושלים לקח לנו שנתיים-שלוש להתחיל בכלל לפתח את העגלה הזאת.
יצחק פינדרוס: יש לנו תכנית בנייה ל-1,000 הכיתות האלה אבל אנחנו נצטרך בסופו של דבר סיוע גם של המשרד וגמישות בנהלים כפי שתיארתי עכשיו.
יצחק פינדרוס: זאת אומרת שאם לא הייתה בעיה פוליטית, היו לי שם 4 דונם, אבל מכיוון שיש בעיה פוליטית – יש לי שם דונם אחד.
יצחק פינדרוס: עם דונם אחד, שמשרד החינוך ייתן את הדחיפה שלו, יבין שהוא צריך לתת פה יותר כיתות כי אנחנו מדברים פה על מחסור.
יצחק פינדרוס: אני הכרתי רשויות חרדיות אחרות והכרתי מערכות – מה שיש בירושלים אין באף מגזר ואני אומר את זה באחריות, אני מוכן שתבדוק אותי: לא במגזר הערבי, לא במגזר הבדואי, אין מצב של 33,000 תלמידים בתנאים שראיתם פה היום.
יצחק פינדרוס: אני מוכן גם לעבור אתך במבחן סיכה – תראה לי רדיוס בכל שונה בירושלים, פחות או יותר, זה המצב.
יצחק פינדרוס: תיכנס לבית הספר לבנות פה, בניין שבנוי ל-16 כיתות אם אני לא טועה, מכיל היום מעל 33 כיתות, וכן על זאת הדרך בכל מקום שלא תיכנס, בכל שכונה ובכל מקום - - -
יעקב אשר: - - - בית ספר חרדי אחד - - - אין בית ספר אחד כזה - - -
יצחק פינדרוס: אבל החלק הזה שאין בירושלים שיש לך ממ"דים תת-קרקעיים – אלו דברים שאתה לא פוגש באף מקום – זה מה שיש לך בירושלים.
יצחק פינדרוס: אנחנו נמצאים היום בתכנית עבודה, תכנית שאנחנו יודעים.
יצחק פינדרוס: אנחנו נצטרך את הסיוע של משרד החינוך.
עמרם מצנע: בסדר, אנחנו נראה את המספרים, אני גם קיבלתי אותם בדיון שהיה בוועדה.
יצחק פינדרוס: אחד הדברים המעניינים שעשינו בקדנציה הזאת זה הנושא של רישום.
יצחק פינדרוס: לקחנו אחריות על מגזר הבנות, גם כיתות א' הפכו להיות אזוריות וגם בכיתה ט' אנחנו לוקחים אחריות על הרישום – מה שלא היה בעבר.
יצחק פינדרוס: זאת יחד עם ועדת הרבנים שיש לנו בירושלים, שהוקמה בעיקר על-ידי הרב אלישיב זכרונו לברכה.
יצחק פינדרוס: לקחנו אחריות בנושא של רישום כיתות ט'.
יצחק פינדרוס: יחד עם החינוך העצמאי עשינו במשך שנה וחצי פיילוט בשנה הראשונה ובשנה השנייה זה כבר נכנס לרוטינה – היום יש רישום אזורי.
יצחק פינדרוס: התמונות שהכרת כשהיית בחיפה, אני לא יודע אם אתה זוכר, אבל היו מסיעים פה משכונה לשכינה בנות כאלה או בנות אחרות – זה הסתיים.
יצחק פינדרוס: היום כל בת משובצת בשכונה שלה, באזור שלה, ברחוב שלה, יחד עם העירייה, למרות שהעירייה לא חייבת למוסדות האלה דבר, היא אומרת להם: אתם בעצם פרטיים.
עמרם מצנע: בעניין הזה מתקיימות מכסות של תלמידות אשכנזיות ומזרחיות.
יצחק פינדרוס: אין מכסות.
יצחק פינדרוס: נגמר הסיפור הזה – יש כללים מאוד ברורים של רישום.
יצחק פינדרוס: גמרנו את הסיפור הזה.
יצחק פינדרוס: בנושא של היסודי בכלל אם אתה גר באזור הזה – אתה רשום פה ולא בודקים מי אתה ולא מה אתה ולא למה.
עמרם מצנע: - - - יש מכסות, יש - - -
יצחק פינדרוס: אין הגבלה.
יצחק פינדרוס: נגמר.
יעקב אשר: היו תלונות השנה שנבדקו על-ידי משרד החינוך, על-ידי צוות - - -
<דוברת: - - - גם במגזר הציוני-דתי, כל אחד היה רוצה ללמוד - - - מה לעשות לו?
<דוברת: עדיף בעיני – לי מותר להגיד את זה כי אני לא מהמגזר – דווקא אפליה היא של אשכנזיות - - - הולכות לעדיפות שנייה ושלישית - - - יוצר שבנות ספרדיות שלא מתקבלות לאופציה הראשונה מאוד מתעקשות, זה בסדר, אבל זה יוצא את הרעש.
<דוברת: אנחנו יודעים להגיד שבירושלים לכל תלמידה יש מקום וכיסא ושולחן בהתאם.
יצחק פינדרוס: בנושא של תקצוב העירייה קרו שלושה דברים: בגני הילדים הבנות מתוקצבות ב-100%, אלו גנים עירוניים לכל דבר; בבתי הספר היסודיים, המוכר שאינו רשמי והפטור, העירייה נותנת להם כסף באמצעות תמיכות.
יצחק פינדרוס: זה תלוי כל שנה כמה כסף מוקצב בתקציב וכמה יש בתמיכה.
יצחק פינדרוס: הנושא של רשת החינוך העצמאי ומעיין החינוך התורני – יש ניסיון, מאז שראש העיר נכנס, ואנחנו כל שנה משדרגים את הניסיון הזה לקחת אחריות והעירייה די לוקחת אחריות על העניין הזה, כמה שהיא יכולה – אתה יודע, ב-4-3 שנים לעשות שינויים תקציביים המשמעויות הן גדולות, בעיקר הנושא של הרישיונות, שהעירייה לא מכירה את זה מהממלכתי ופתאום פה, בחינוך החרדי, נופל להם תקציב של 12 או 13 מיליון שקל רק על רישיונות.
יצחק פינדרוס: בעל יסודי עיריית ירושלים לא מסייעת בשום דבר לאף מוסד – לא בנים ולא בנות – ובעצם מתייחסת אלינו כאל מוסדות פרטיים.
עמרם מצנע: בוא נתקדם כדי שלא יגמר לנו הזמן.
יעקב אשר: - - - ברשותך, אדוני היושב-ראש.
יעקב אשר: קודם כל, טוב תמיד להסתובב בשטח ולראות דברים למרות שלא הספקתי להיות בכל המקומות.
יעקב אשר: אני יכול לומר, גם בתור ראש עיר גדולה לשעבר שהיא בהחלט יכולה להשליך על הרבה דברים, אנחנו רואים פה דבר שאנחנו מסכימים אתו במשך שנים וזה הדבר הכי גרוע.
יעקב אשר: המצב של מוסדות החינוך החרדיים בחלק הפיזי הוא הרבה פעמים בכי רע.
יעקב אשר: גם כשזה נראה יותר טוב זה בכי רע וזאת משתי סיבות – אחת אובייקטיבית כביכול, גם אותה אפשר לפתור, וסיבה אחת סובייקטיבית.
יעקב אשר: סובייקטיבית: קודם כל, אתם בחרתם לעצמכם דרך מסוימת שלא להיות רשמיים – איך אומרים במילים אחרות?
יעקב אשר: אכלת אותה.
יעקב אשר: זה דבר שאני חושב שלא יכירנו מקומו כי בסופו של יום הציבור החרדי הוא ציבור לומד, הילדים האלה לומדים לא פחות אלא הבנים לומדים עוד הרבה יותר מבחינת שעות לימוד מאשר בתי ספר אחרים.
יעקב אשר: זה לא שמתחמקים פה מלימוד או שלא רוצים ללמוד דברים קשים או דברים מהסוג הזה.
יעקב אשר: יש לנו השקפת עולם.
יעקב אשר: אבל בהשקפת עולם לא יכולים לשלם בחיים של ילדים, באיכות חיים של ילדים, במחלות חלילה או בדברים מהסוג הזה שקורים בגלל צפיפות.
יעקב אשר: אני לא צריך להסביר לך כפדגוג, כאיש שמכיר את המערכת וכראש עיר מוצלח מאוד לשעבר כמה השפעות יש למקום שאדם לומד בו, לתנאים הפיזיים, הצפיפות בחדר ודברים מהסוג הזה.
יעקב אשר: הסיבה השנייה, שהיא יותר אובייקטיבית, היא שהגידול הטבעי של הציבור החרדי הוא גם גדול מאוד ולפעמים המדינה לא משיגה את עצמה מבחינת הביקוש לכיתות חדשות.
יעקב אשר: אם זה בערים ישנות אז יש גם חוסר גדול בקרקע שזה אחד הדברים שקורים כאן.
יעקב אשר: אני אומר דבר אחד: ילד הוא ילד הוא ילד.
יעקב אשר: ילד צריך שיהיה לו מקום לימודים בצורה הסבירה ביותר, בצורה הטובה ביותר.
יעקב אשר: לא יכול להיות שעירייה לא תהיה אחראית בכלל – אני רוצה לשבח את דבריו של מנהל האגף שמרגיש אחריות - - -
משה טור פז: ראש המנהל, לא מנהל אגף.
יעקב אשר: ראש המנהל, סליחה.
יעקב אשר: אני עוד בבני ברק שם יש אגפים לא מנהלים.
יעקב אשר: אם הייתי נשאר ראש עיר שם גם היו מנהלים.
יעקב אשר: ויש איזושהי אחריות מסוימת.
יעקב אשר: יש את אגף המוכר שאינו רשמי בראשותו של מר פינסקי, שהוא בעצם מנהל המחוז של החרדים בכל הארץ.
יעקב אשר: יש מנהלי מחוזות בחיפה, יש מנהל מחוז בתל אביב – כל אחד דואג לאזור שלו.
יעקב אשר: לפינסקי יש את כל המיעוטים, הבעייתיים, הפרטיים, בית הספר הדמוקרטי ועוד כמה כאלה וערבים.
עמרם מצנע: בתי ספר ערביים שהם לא ממלכתיים.
יעקב אשר: ממלכתי שלא רשמי.
יעקב אשר: האם אותה הגדרה כמונו.
<דובר: לא, לא.
<דובר: בירושלים, למשל, תכנית הלימודים שלהם היא פלסטינית.
יעקב אשר: את זה אני מבטיח לך שלא נכניס אצלנו לתכנית הלימודים – לא ליבה ולא זה.
יעקב אשר: בסך הכול, הוא אדם אחד שעומד בראש מערכת כל-כך גדולה עם תקציבים יחסית קטנים, דבר שפוגע בהרבה מאוד דברים.
יעקב אשר: קח את הנושא של חינוך מיוחד, זה אחד הדברים שאני פריק שלהם בעניין הזה.
יעקב אשר: חינוך מיוחד, מוסד פטור, אם הוא היה רוצה מחר לפתח כיתה משלבת אצלו במוסד – הוא לא היה יכול לעשות את זה.
יעקב אשר: הוא לא יקבל תקציב לזה, הוא לא יקבל בינוי לדבר הזה אם הוא צריך כיתה לילדים מחינוך מיוחד.
יעקב אשר: ולא רק מוסד פטור – גם מוסד שהוא מוכר שאינו רשמי הרבה יותר מוגבל מבחינת סלי שעות.
יעקב אשר: כל מנהלת מחוז או מנהל מחוז יודעים שיש סל שעות למנהל או למנהלת המחוז, שיכולים להוסיף לכיתות גן עם ילדים יותר קשים, לילדים ברמות סיווג של חינוך מיוחד יותר קשה מוסיפים שעות.
יעקב אשר: בחינוך הזה, להלן: המיעוטים, אין את הדברים האלה.
יעקב אשר: למען השם, לא נפתור את הכול במכה אחת.
יעקב אשר: עמרם, גם אתה לא תצליח לפתור את הכול, ואני יודע שתמיד יבואו ויתריסו ויגידו: בואו, נצמצם לכם בתקציבים, נהרוג אתכם, מה שנקרה, ובסוף אתם תקבלו תכניות - - -
עמרם מצנע: תתחזקו.
יעקב אשר: תתחזקו ותקבלו תכניות כאלה ואחרות.
יעקב אשר: זה לא יהיה.
יעקב אשר: החינוך הוא הדבר באמת הכי חשוב.
יעקב אשר: אני לוקח את חוק ההסדרים, ובזה אני מסיים אדוני, מילא אם היו פוגעים רק באותם מוסדות שלומדים רק על טהרת הקודש עוד הייתי מבין מאיפה זה מגיע, מאיזו שנאה.
יעקב אשר: אבל פוגעים גם בסמינרים, גם בבתי הספר של הבנות.
יעקב אשר: בת חרדית שמסיימת 12 שנות הלימוד שלה יכולה להתחרות עם כל בת אחרת כמעט בכל נושא שבעולם, בכל נושא שבעולם.
עמרם מצנע: איזה אחוז מבוגרות הסמינרים עוסקות בהוראה?
יעקב אשר: יש אחוז גדול שהולך ופוחת עם השנים.
יעקב אשר: יש הרבה יותר במקצועות הייטק היום, יש הרבה יותר קלינאיות תקשורת ודברים מהסוג הזה.
יעקב אשר: יש המון, אבל אוהבים לשחק אתנו בתעודה; אם זה סולד ולא תעודת בגרות – לא תקבלו.
יעקב אשר: סולד ותעודת בגרות זה אקוויוולנטי?
יעקב אשר: זה לא משנה, גם פה מחפשים לפגוע.
יעקב אשר: אני לא מתבכיין, למרות שאולי קולי נשמע ככה – זה מהסיגריות – אני לא מתבכיין חברים, ילד זה ילד זה ילד.
יעקב אשר: אי אפשר לנסות להעניש ילד שנולד להורים שחינכו אותו על דרך מסוימת ולא יעזור בית דין.
יעקב אשר: שמעת את הילדים – זאת האמונה שלהם, מה לעשות?
יעקב אשר: רוצים לשנות את כל האמונה – בוא נתחיל את זה בחדר הלידה.
יעקב אשר: אולי לקחת אותם מההורים לשנה-שנתיים וללמד אותם דברים אחרים.
יעקב אשר: אני לא אדם קיצוני, עמרם, אני ראש עיר שהיה מקובל ועדיין מקובל בהרבה מסגרות ומקומות אחרים, אבל אי אפשר על-ידי תקציבים לנסות ולהשפיע על אוכלוסייה לחשוב אחרת, ואי אפשר לקחת את הילדים האלה כבני ערובה.
יעקב אשר: אנחנו מסתפקים במועט.
יעקב אשר: אם אני יש לי בבני ברק 5 בתי ספר על 5.5 דונם, ששי כנעני ממשרד החינוך זרק אותי מכל המדרגות כשבאתי עם הרעיון הזה, ודווקא יגאל צרפתי, מנכ"ל משרד הפנים, היה זה שתמך בפרוגרמה הזאת כי הוא אמר שזה עדיף מאשר קרוונים\
יעקב אשר: זה עדיף מאשר להיות בתוך מקלטים ובתוך מקומות לא מוסדרים.
עמרם מצנע: בואו נתקדם.
עמרם מצנע: חבר הכנסת מוזס, סגן שר החינוך עד לפני חודשיים.
מנחם אליעזר מוזס: לא צריך להזכיר את זה כל הזמן.
עמרם מצנע: עכשיו אנחנו עוסקים במי אשם כל הזמן.
עמרם מצנע: לא מי השם אלא מי אשם.
מנחם אליעזר מוזס: סגן שר החינוך לשעבר – את ה"לשעבר" אף אחד לא ייקח לי, כמו שלא ייקחו לך את ראש עיריית חיפה.
מנחם אליעזר מוזס: ברשות היושב-ראש, ברשות ידידי הטוב רבי יעקב אשר מעיריית בני ברק, ממלא מקום ראש העיר, הרב פינדרוס.
מנחם אליעזר מוזס: מה אני אגיד לך על היהודי הזה?
מנחם אליעזר מוזס: בבניין הזה, לקח לנו שנה וחצי עד שהשגנו את הרישיון.
מנחם אליעזר מוזס: אין לך מושג מה שעברנו כאן.
מנחם אליעזר מוזס: עם כל הקשרים שלי, ותאמין לי, הייתי חזק במשרד - - -
עמרם מצנע: מדינה מתוקנת.
מנחם אליעזר מוזס: אילו קשיים נערמו לנו.
מנחם אליעזר מוזס: כבר חשבנו שהנה יש כבר רישיון – ושוב מתחיל הסיפור.
מנחם אליעזר מוזס: איתמר, מה אתה עומד שם ככה ונותן לי הנחיות?
מנחם אליעזר מוזס: יש לו פלוס אחד – הוא אף פעם לא מתייאש.
מנחם אליעזר מוזס: הרב הלפגוט ופוקס, איפה כל החברה, הנשים הצדקניות?
מנחם אליעזר מוזס: כולם ברחו לי.
מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לכם משהו: יש פתרון.
מנחם אליעזר מוזס: כאשר התעורר פתרון ל-180 אלף תלמידים במזרח ירושלים שלומדים בתכנית הלימודים הפלסטינית.
מנחם אליעזר מוזס: אין להם שטחים, אין מקום, אין בתי ספר – לומדים במצוקה.
מנחם אליעזר מוזס: הייתי בסיור עם המפקחת והיה נורא ואיום המצב.
מנחם אליעזר מוזס: מה עשו?
מנחם אליעזר מוזס: החליטו להקציב 300 מיליון ₪ מתקציב משרד החינוך לרכוש מגרשים פרטיים.
מנחם אליעזר מוזס: מגרשים פרטיים רוכשים היום.
מנחם אליעזר מוזס: איפה המגרשים הציבוריים?
מנחם אליעזר מוזס: הם בנו עליהם בתים פרטיים, מתרחבים בכל האזורים.
מנחם אליעזר מוזס: 300 מיליון אנחנו מוציאים מהמשרד, המשרד מוציא היום בשביל לתת פתרון לילדים האלה.
מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה להזכיר לכם: תראו את דוח מבקר המדינה ב-2009 ותראה ש-311 כיתות בירושלים, לא שהן לא תקניות, הן מסוכנות, מסוכנות ממש.
מנחם אליעזר מוזס: ויש פתרון.
מנחם אליעזר מוזס: זה הפתרון – רק להביא כספים.
מנחם אליעזר מוזס: כמו שהשכילו להביא ללומדי הנכבא, להביא לאלו שלא לומדים את הנכבא.
מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.
עמרם מצנע: עוד מישהו רוצה להגיד משהו חשוב?
עמרם מצנע: אריאלה?
משה טור פז: אני רוצה קודם כל לומר שחבר הכנסת יושב-ראש הוועדה וגם הרב אשר שהצטרף אלינו, ראיתם היום טעימות ממערכת החינוך בירושלים.
משה טור פז: בחרנו תפריט טעימות איכותי במיוחד שמהווה מדגם.
משה טור פז: אמרתי לך גם שראש העיר שפגשת היום מאמין בכנות בהצגת הבעיות ולא רק את היתרונות.
משה טור פז: אם היינו רוצים לעשות סיבוב כדי להרשים – יכולנו בקלות, כולל תלמודי תורה שנראים מיליון דולר, יש גם כאלו בעיר וכולל מקומות שמלמדים ליבה, אם זה היה חשוב לנו להראות – גם את זה היינו עושים.
משה טור פז: רצינו להראות את הקשיים, את האתגרים, את שלושת המגזרים במורכבות של העיר ירושלים.
משה טור פז: הרב-תרבותיות הזו בהחלט מאתגרת אותנו.
משה טור פז: הרב פינדרוס תיאר פה את הבעיות של שכונת בית וגן אבל כמעט בכל שכונה שניכנס אליה נמצא את עצמנו בדיונים דומים – האם המגרש הזה צריך ללכת לציבור החרדי הגדל או לציבור הציוני שבחלק מהשכבות רוצים לשמור עליו שיישאר באותו גודל ולפעמים הוא גם גדל.
משה טור פז: ראינו את מזרח ירושלים ואת המאמצים ליצור את החיבור הזה של הציבור המזרח ירושלמי כחלק ממדינת ישראל, ממערכת החינוך הירושלמית.
משה טור פז: בחלק גדול מהמקומות כבר לא לומדים נכבא אלא לומדים דברים אחרים.
מנחם אליעזר מוזס: בתכנית הלימודים הפלסטינית לומדים.
משה טור פז: עדיין, גם זה אתגר שלנו בהחלט.
משה טור פז: אני חושב שכרשות זה אתגר מאוד גבוה.
משה טור פז: פגשת פה סגני ראש עיר, לכל אחד יש חלק במגזר או של ציבור בצורה מאוד יפה וחשובה.
משה טור פז: בסוף אני חושב שירושלים תרוויח אם נדע לעבוד ביחד.
משה טור פז: ראש העיר אומר זה לא אחד על חשבון השני – בוא נייצר לכולם.
משה טור פז: אנחנו בונים 250 כיתות במזרח ירושלים ויש עוד כמה מאות כיתות מתוכננות.
משה טור פז: עברנו לשכונה שיש בה הרבה גנים ממלכתיים חדשים לילדים בני 3 – גם להם צריך לתת מענה.
משה טור פז: כל אלו אתגרים שלנו וזה עוד לפני שדיברנו על אחוזי בגרות.
משה טור פז: עכשיו ראיתי שיש פרסום של מיצ"ב – מישהו לקח משרד שישווה את תוצאות מבחני המיצ"ב בכל הארץ והנה הפלא ופלא, בחמישייה הפותחת של בתי הספר יש בית ספר ירושלמי וגם בחמישייה הסוגרת יש בית ספר ירושלמי.
משה טור פז: וזה עוד לפני הציבור הערבי וחרדי, זה רק מי שניגש למיצ"ב.
משה טור פז: כלומר, אנחנו רואים פה את ירושלים, הרים סביב לה, יש לה גם הרים וגם גאיות מכל הכיוונים.
משה טור פז: אני חושב שזה בהחלט האתגר שלנו.
משה טור פז: נעשו כמה דברים גם ברמה ההתנהגותית בשנים האחרונות.
משה טור פז: ציין הרב פינדרוס את תהליכי ההסדרה שנעשים על מנת לייצב את המערכת ולתת לה אופק צמיחה.
משה טור פז: אני חושב שגם בנושא ההישגים היא עולה היום על דרך המלך ועובדה שהצמיחה הדמוגרפית היא עדות לזה שיש זוגות מכל המגזרים שרוצים בירושלים ולא משהו אחר.
משה טור פז: האתגר שלנו הוא להשיג את הקצב – גם פדגוגית, גם ערכית, גם חינוכית, גם עם השקפות עולם כל כך שונות ובסוף לתת מערכת מעולה כדי שאנשים יהיו גאים להיות ירושלמים.
עמרם מצנע: באמת תודה לכל מי שאירח אותנו לאורך כל היום.
עמרם מצנע: אני אגיד כמה מילים על הנושא החרדי ואחר כך כמה מילים כלליות.
עמרם מצנע: אני לא זר למערכת החינוך החרדית, גם בחלק הלא רשמי שלה וגם בחלק הפטורי שלה.
עמרם מצנע: למרות זאת, כל סיור וכל ביקור – גם חלפו כמה שנים מאז שהייתי בחיפה – בהחלט מלמד.
עמרם מצנע: יש גם ויכוח בחברה הישראלית ואנחנו קצת התעלמנו ממנו כי הוא ויכוח שיש לו סממנים פוליטיים כמובן על איך משתלבים בתוך החברה הישראלית.