GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: כמו שראיתם בהזמנה, השרה הייתה אמורה להשתתף בדיון הזה, ועל כך קיבלנו הודעה בסוף השבוע, וגם דאגנו לתקן את ההזמנה וכך פרסמנו אותה, אלא שאתמול הודיעו לנו שהשרה שינתה את תוכניותיה.
זבולון אורלב: נמצאת אתנו כאן הגברת יעל פרבר, שרוצה להביא את דבר השרה, ונמצאים אתנו גם התלמידים של מכללת אורט בגבעת-רם.
זבולון אורלב: למה הם עומדים?
זבולון אורלב: הם לא בעונש.
יהודית גידלי: הכסאות בדרך.
זבולון אורלב: אומרים לי שגם המנהל נמצא, אבל - - -
רן ארז: כבוד היו"ר, לאור החוק שחוקקתם לא מזמן, זה גם אסור על-פי החוק.
זבולון אורלב: מה, זכויות תלמידים?
רן ארז: לא, להעניש אותם.
זבולון אורלב: הנה, בעוד אנחנו מדברים, הכסאות הגיעו.
זבולון אורלב: קיימנו מספר דיונים בנושא, אבל כאמור קודם נאפשר ליעל פרבר לומר את דבר השרה, ואז נפתח.
יעל פרבר: שרת החינוך לימור לבנת ביקשה ממני להתנצל בפניכם על שלא תוכל להשתתף בישיבת הוועדה הדנה בנושא הקיצוץ בחינוך הטכנולוגי כפי שתוכנן תחילה.
יעל פרבר: עם זאת, מבקשת השרה לציין בפני חברי הוועדה, שהחינוך הטכנולוגי קרוב ללבה ושהיא רואה בו נושא חשוב ביותר ויעד בעל עדיפות עליונה במערכת החינוך.
יעל פרבר: במסגרת הדיון בתקציב החינוך לשנת 2001, שהתקיים בשבוע החולף בוועדת הכספים, דרשה השרה מהאוצר להוסיף כספים למשרד החינוך, כדי שניתן יהיה לבטל את הקיצוץ ולהחזיר את הכספים לייעודם המקורי.
יעל פרבר: השרה גם נועדה עם ראשי התעשיינים ומצאה אצלם פתיחות רבה ונכונות להירתם לעשייה חינוכית בקידום מיזמים מגוונים במדע ובטכנולוגיה במערכת החינוך.
זבולון אורלב: השרה בוועדת כספים.
זבולון אורלב: תכף אומר על זה משהו.
זבולון אורלב: גם אני הייתי שם, אז אני רק רוצה לתקן.
זבולון אורלב: קיימנו כאן מספר דיונים על הקיצוץ בחינוך הטכנולוגי, אבל פנה אלי חבר הכנסת הלפרט כמה פעמים בחודש האחרון ואמר לי: "תשמע, אי אפשר להסתפק בדיונים שקיימנו, בהחלטות שקיבלנו ובפניות שפנינו למשרד החינוך לבטל את הקיצוצים האלה.
זבולון אורלב: בוא נקיים עוד דיונים", ואני אמרתי לו: "בוא נמתין לממשלה החדשה, שתהיה אוזן קשבת", ובאמת הצטערתי על כך שהשרה, שתכננה לבוא, ביטלה את בואה, אבל אולי גם מיהרנו, כי רצינו לעשות את זה לפני תום המושב, והיא בסך הכל מתחילה את השבוע השני של עבודתה, ואני בטוח שראשי המשרד שנמצאים כאן יעבירו את הדברים.
זבולון אורלב: אני גם קבעתי פגישה עם השרה, ונעביר את הדברים.
זבולון אורלב: בנוסף לפנייתו של חבר הכנסת הלפרט, שזירז אותנו לקיים את הדיון, ואני מודה לו על כך, השתתפתי גם אני בישיבת ועדת הכספים, שהייתה בשבוע שעבר, ואני אומר כאן
זבולון אורלב: לחבריי במשרד - זה נכון שהשרה, במסגרת 560 המיליון שהיא ביקשה כתוספת ממשרד האוצר לתקציב 2001, ביקשה את ביטול הקיצוץ בטכנאים והנדסאים.
זבולון אורלב: אבל לא הוזכרו, ולו במלה אחת, יתר הקיצוצים, שרובם קיצוצים פנימיים, לא קיצוצים שנכפו על המערכת, ועל כך גם הערתי בישיבת ועדת הכספים.
זבולון אורלב: כיוון שיש שרה חדשה, ומנכ"לית חדשה, שנאחל לה כמובן הצלחה, הישיבה הזאת מבטאת בקשה חוזרת של הוועדה, לתת תשומת לב לנושא, ובעצם זה הדיון הענייני הראשון עם השרה החדשה, או בתקופת השרה החדשה, שגם מלמד, מבחינתנו, את סדר העדיפות, כי כידוע יש מצוקות תקציביות רבות בתחומים אחרים.
זבולון אורלב: בחרנו את הנושא הזה כנושא הראשון לדון בו, ואנחנו יודעים שכרגע השרה עוסקת בנושא של עיצוב התקציב ועיצוב השנה הבאה, לכן היה חשוב לנו לערוך את הדיון הזה.
זבולון אורלב: אני חושב שהכברנו מספיק מלים על חשיבותו של החינוך הטכנולוגי, על הצורך בשמירת מעמדו ועל משמעויות הקיצוץ, לכן באנו היום לחדד את הדברים, להעלות אותם מחדש ולזעוק את הזעקה.
זבולון אורלב: בשבוע שעבר ציינה מדינת ישראל את היום הבינלאומי למדע, גם כאן בכנסת, ואני, בכל הפורומים שבהם השתתפתי, ציינתי גם כן, שעם כל החגיגות, לצערנו במערכת החינוך אין חגיגה בכל מה שקשור במדע ובטכנולוגיה, כי לצערנו, המערכת הפנימית של משרד החינוך והתרבות, ואני מדגיש, הפנימית, החליטה, בסדרי העדיפויות החדשים שלה, לקצץ את החינוך הטכנולוגי.
זבולון אורלב: זה דבר מדהים, כי כולנו מבינים, שהנכס העיקרי שלנו הוא איכותם ויכולותיהם של אזרחי המדינה.
זבולון אורלב: אין לנו, כמו שגם אמרתי בדיון באודיטוריום, שום מחצבים, שום משענת של אוצרות חיצונית, והאוצר היחיד שיש לנו הוא האוצר האנושי שלנו, ולכן לחינוך הטכנולוגי יש משמעות גדולה מאוד, כמובן לגורלם האישי של האנשים, למצות את יכולותיהם ואת כישוריהם ולהוביל אותם למעמד הראוי להם, אבל קיים גם ההיבט הלאומי, שהוא לא פחות חשוב, ביחס למעמדה ולחוסנה של מדינת ישראל, שיכולה להיבחן גם על-פי הפריזמה של החינוך הטכנולוגי והמדעי.
זבולון אורלב: לכן, זו מטרת הדיון שלנו - להעלות מחדש את הנושא, לראות מהו הקיצוץ, להבין אותו, ואני מדליף לכם, שבסופו של דבר אני בטוח שנתאחד כולנו בדרישה חד משמעית לשרה, לבחון מחדש את סדרי העדיפויות של הקיצוצים הפנימיים ולבטל את הקיצוצים בחינוך הטכנולוגי, אולי אפילו להוסיף ולחזק את התחום.
זבולון אורלב: אנחנו מבקשים מהמשתתפים הרבים לצמצם בדברים, להתרכז בעיקר, לא לחזור איש על דברי רעהו, וראשון נאפשר לחבר הכנסת הלפרט.
שמואל הלפרט: אדוני היו"ר, ראשית אני רוצה להודות לך על שפעלת לקיים דיון בנושא חשוב זה.
שמואל הלפרט: משרד החינוך והתרבות החליט משום מה לקצץ בחינוך הטכנולוגי השנה, תשס"א, מאה מיליון ₪, זאת בשעה ששר האוצר הודיע, בשעתו, שבשנת תשס"א לא רק שלא יהיה קיצוץ במשרד החינוך, אלא תהיה תוספת בתקציב משרד החינוך.
שמואל הלפרט: בחומר של מרכז המחקר והמידע, שחולק כאן לפני מספר דקות, והספקתי לדפדף בו ממש לפני דקה, אני רואה שבין היתר כתוב כך - - -
זבולון אורלב: את המסמך הזה הכין עוזר המחקר של הוועדה, אודי שפיגל, שאינו נמצא כאן כרגע.
שמואל הלפרט: אינני יודע לאילו שנים הוא מתייחס, אבל בין היתר כתוב כאן: "בשנתיים האחרונות נערכו קיצוצים משמעותיים בתקציבי המסלולים הטכנולוגיים.
שמואל הלפרט: עלות הקיצוצים, על-פי אומדני משרד החינוך, כ-150 מיליון ₪".
שמואל הלפרט: אחר-כך הוא מצטט מהדו"ח של פרופ' הררי, שפורסם בנושא חינוך מדעי וטכנולוגי, "מחר 98'", על המלצות הוועדה, והוא ממליץ "להגדיל את ההשקעה בתחומי החינוך המדעי והטכנולוגי על מנת להגיע להישגים משמעותיים בתחומים אלה עד שנת 1998".
שמואל הלפרט: זה כמובן נכתב לפני מספר שנים.
שמואל הלפרט: הזכיר כאן היו"ר, שלמדינת ישראל אין הרבה אוצרות טבע.
שמואל הלפרט: אכן, אוצרות הטבע שלנו מצומצמים מאוד.
שמואל הלפרט: מה שיש לנו הוא רק פוטנציאל אנושי, שאנחנו יכולים לנצל אותו באמצעות פיתוח טכנולוגיות מתקדמות, אבל לצורך זה דרושים תקציבים.
שמואל הלפרט: אני יודע שישנה אסכולה, בקרב פרופסורים ומדענים, שאולי אין כלל צורך בחינוך טכנולוגי.
שמואל הלפרט: חשוב יותר חינוך מדעי עיוני, להכשיר את התלמידים במתימטיקה גבוהה, בפיסיקה, בגיאומטריה וכו', ואחר-כך הם יסתדרו כבר בעצמם בטכנולוגיה.
שמואל הלפרט: אבל מה לעשות, שבמדינת ישראל יש לא רק גאונים, ישנם גם תלמידים יותר חלשים, ותלמידים מאוד חלשים.
שמואל הלפרט: עוד כמה ימים נסב אל שולחן הסדר, ונגיד את ההגדה, שם כתוב, בין היתר, שכנגד ארבעה בנים דיברה תורה – אחד חכם, אחד רשע, אחד תם ואחד שאינו יודע לשאול.
שמואל הלפרט: את שאינו יודע לשאול, "את פתח לו", כתוב.
שמואל הלפרט: צריכים לעשות פעולות כדי לכוון אותו.
שמואל הלפרט: ומה נעשה עם אותם תלמידים, שאינם מסוגלים להיות גאונים?
שמואל הלפרט: רק לפני כמה דקות הסתיימה כאן ישיבה, שבה דובר על כך שיש מדי שנה כ-4.8% נשירה - רבבות תלמידים שנושרים מהמערכת העל-יסודית.
שמואל הלפרט: רבבות תלמידים מדי שנה.
שמואל הלפרט: אז מה לעשות עם אותם תלמידים, שאינם מסוגלים להיות גאונים?
שמואל הלפרט: שלמה המלך כבר אמר – "חנוך לנער על-פי דרכו".
שמואל הלפרט: החינוך הטכנולוגי הוא החינוך היחידי במדינת ישראל, שנותן מענה לכל אותם התלמידים, גם החלשים, שאיננו יכולים להתייאש בהם ואיננו יכולים לומר שלא אכפת לנו מהם.
שמואל הלפרט: בחינוך הטכנולוגי ישנן רמות, החל מכיתות הכוון לתלמידים החלשים ביותר, ועד לכיתות של חינוך מתקדם ובגרות טכנולוגית בצורה מתקדמת.
שמואל הלפרט: היו אמנם במדינת ישראל שרי חינוך, וביניהם השר אמנון רובינשטיין, שראו את גולת הכותרת של התפקיד שלהם בהגדלת מספר התלמידים שמקבלים בגרות, ואכן הצליחו להגדיל את מספר התלמידים שמקבלים בגרות.
שמואל הלפרט: אבל השאלה היא – התלמידים האלה נעשו יותר מוכשרים?
שמואל הלפרט: הורידו את הרף של הבגרות, ולכן יותר תלמידים הצליחו לעבור את בחינות הבגרות.
שמואל הלפרט: אבל את ה-I.Q של התלמידים לא הצליחו לשנות על-ידי רצון של שר פלוני או אלמוני להגדיל את מספר התלמידים שיש להם בגרות.
שמואל הלפרט: להערכתי, משרד החינוך היה בעצם צריך לצ'פר את החינוך הטכנולוגי, כי בציבור, משום מה, ישנה מין תודעה, שהתלמידים שהולכים לחינוך טכנולוגי הם תלמידים מסוג ב'.
שמואל הלפרט: ובמקום לצ'פר את החינוך הטכנולוגי, ולצייד את המעבדות ואת הסדנאות בציוד משוכלל, כדי שהתלמידים יוכלו להשתלב בעתיד בטכנולוגיות המתקדמות, או לחשוב על האפשרות לקצר את לימודיהם האקדמיים של תלמידים שהם בוגרי חינוך טכנולוגי, כדי למשוך יותר תלמידים לתחום, משום מה הולכים ועושים את הפעולה ההפוכה, ומצמצמים דווקא בחינוך הטכנולוגי, שהוא החינוך, להערכתי, החשוב ביותר.
שמואל הלפרט: לכן, אינני רוצה להאריך בזה, ודאי הממונה על החינוך הטכנולוגי ומנהלי הרשתות יוכלו להסביר את הנושא הזה הרבה יותר טוב, אבל אין ספק, שהנהלת משרד החינוך חייבת למצוא דרך להחזיר לפחות את הקיצוץ שנעשה, כי ללא זה, כל החינוך הטכנולוגי, לפי מה ששמעתי ממומחים, הוא ממש בסכנה.
זבולון אורלב: אני מציע לסדר הדיון, שאנחנו, בשונה מהמתווה הרגיל, נבקש מאנשי משרד החינוך לדבר בסוף, לא בהתחלה.
זבולון אורלב: קודם נבקש מהאורחים - מראשי הרשתות, מצה"ל, מהאקדמיה, מהתעשייה, מההורים, מהמורים – לדבר, ובסוף נבקש ממשרד החינוך.
זבולון אורלב: כאמור, מאוד הייתי מבקש להתרכז בעיקר, וכל אחד, שיודע שיש דוברים אחריו, ישאיר גם משהו לבאים אחריו.
חיים בן-עמי: האמת היא, שבשנה וחצי האחרונות בכהונת הוועדה הזו, בראשות חבר הכנסת יו"ר הוועדה זבולון אורלב, קיימנו יותר מדיון אחד בסוגיה הזו, ונדמה לנו, כמו במחול הורה, שאנחנו מסתובבים סביב הזנב כל הזמן, ואולי סדר הדיון היה צריך להיות הפוך, כי אולי לאדי הרשקוביץ יש בשורה בשבילנו, שהוא מבטל את הקיצוץ.
חיים בן-עמי: למעשה אפשר לפלח את הטיפול בסוגיה של השנים האחרונות, או של השנה וחצי-שנתיים האחרונות, לארבעה מרכיבים מרכזיים, ואני רוצה רק, לפני האידיאולוגיות, להגיד כמה מונחים, כדי שאולי יזדעזעו אמות הספים מעט.
חיים בן-עמי: י"ג-י"ד – כולם יודעים שהתקיימו דיונים בוועדות על בסיס החלטות שנפלו בישיבת ממשלה, לקצץ במסלול שנקרא י"ג-י"ד.
חיים בן-עמי: ישבנו פה ונתפסנו כמאיימים.
חיים בן-עמי: לקראת פתיחת שנת תשס"א, עד לשנה הזו, היה קרב אימים בין הרשתות על כל ויזה, קרי דחיית שירות לי"ד.
חיים בן-עמי: אני מצהיר לציבור כאן – קיבלנו מתנה מהשמים, 24 ויזות, באורט ישראל, כי במדינת ישראל לא רוצים לפתוח עוד מגמות הנדסאות תוכנה בשום מקום בארץ.
חיים בן-עמי: לכן קיבלנו במתנה עוד 24 ויזות.
חיים בן-עמי: מישהו כנראה אינו מבין, שהעתודה הטכנולוגית לצה"ל, ובהמשך לתעשייה הטכנולוגית של מדינת ישראל, צומחת דרך הטכנאים וההנדסאים האלה, דהיינו על ה-150 ויזות האלה, שנדמה לי קיימות במדינת ישראל, והיום מסתובבות 25 ויזות כאלה חינם, תלויות באוויר, כשעד עכשיו היה קרב אימים על כל ויזה.
חיים בן-עמי: לטובת מי שאינו מבין את משמעות הדברים, אני רק רוצה לספר מה קורה ברשת אורט ישראל כתוצאה מהקיצוץ – ייסגר מסלול טכנולוגי של י"ג-י"ד באורט ימי באשדוד; לא תיפתח כיתה באפרידר באשקלון; לא תיפתח כיתה במלטון בבת-ים, לא תיפתח כיתה במקיף בבית-שאן, לא תיפתחנה שלוש כיתות בטכניקום בגבעתיים, לא תיפתחנה שתי כיתות בחולון, תיסגר כיתה בכרמיאל, תיסגר כיתה במעלות, תיסגר כיתה בחצור הגלילית, תיסגר כיתה בערד, מפני שרשת אורט ישראל אינה יכולה לשאת במיליוני שקלים בגין הקיצוץ שמדינת ישראל החליטה לקצץ את מסלול י"ג-י"ד להכשרת טכנאים והנדסאים במסגרת על-תיכונית.
חיים בן-עמי: הנתונים שמסרתי הם רק באורט.
חיים בן-עמי: אנחנו נהנים מ-25 ויזות, מפני שחיים איילון, ידידי, כנראה אינו פותח במקום אחר כיתת מחשבים, ובאיזושהי רשות מקומית לא פותחים.
חיים בן-עמי: אני אומר את הדברים פשוט כדי שתבינו לאן מערכת החינוך מובילה את המסר של החינוך הטכנולוגי.
חיים בן-עמי: יותר מזה – תחת ההשראה וההנחיה של ועדת החינוך של הכנסת, התקיימה ועדת ברודט, כפי שזה נקרא, שהוציאה מסמך, שעל חלק מההנמקות ומהנתונים שלו אנחנו חולקים, ועוד נוציא את הנייר המתקן בנושא הזה, אבל הוועדה הזו קבעה שני דברים – ראשית, שהקיצוץ הרטרואקטיבי נעשה שלא כדין.
חיים בן-עמי: ניהלנו תביעה משפטית נגד משרד החינוך ואני רוצה לדווח לוועדת החינוך של הכנסת – יש תוקף של פסק-דין להחלטה להחזיר לרשתות ולרשויות המקומיות את הקיזוז שעשה משרד החינוך.
חיים בן-עמי: ברשת אורט מדובר על ארבעה מיליון וחצי שקלים, אינני יודע על רשתות אחרות.
חיים בן-עמי: להווי ידוע לוועדת החינוך של הכנסת - מדינת ישראל לא החזירה את הכסף, למרות פסק-הדין.
חיים בן-עמי: ושנית, דו"ח ברודט, עוד לפני התיקונים, אומר: "הקיצוץ אינו ראוי, בוודאי לא גודלו כמו שהוא", ואף אחד לא עשה שום דבר.
חיים בן-עמי: אז ישבו בוועדת הכספים של הכנסת, ואמרו מלים, וכבר שמענו מלים והצהרות למכביר.
חיים בן-עמי: אני רוצה להגיד לציבור, שידידי ראש הממשלה היוצא, אהוד ברק, עמד בערב פתיחת שנת הלימודים התש"ס בירוחם ואמר, היה שם גם רן ארז ושמע את הדברים: "אורט, כי זה עולם של הייטק.
חיים בן-עמי: העדפה לחינוך הטכנולוגי".
חיים בן-עמי: אז אם הגענו ל-150 מיליון קיצוץ בשנתיים האחרונות, איננו מבינים איזו העדפה היא זו.
חיים בן-עמי: יותר טוב שלא יעדיפו אותנו, אם זוהי ההעדפה.
חיים בן-עמי: אז זה המסלול הראשון – י"ג-י"ד, שלא יהיה.
חיים בן-עמי: שייכרת מהעולם.
חיים בן-עמי: בניגוד למה שאמר חבר הכנסת הרב הלפרט, תפיסת העולם שלנו, בבתי-הספר המקיפים, אומרת שבתי-הספר הללו הם מקיפים באמת, ואנחנו פועלים בעיקר ביישובי הפריפריה, ברוב המקומות כבית-ספר על-יסודי יחיד ביישוב.
חיים בן-עמי: אנחנו יכולים לתת את המניפה האפשרית כדי להתמודד עם הסוגיה הזו, ובניגוד למה שאמר כבוד הרב, ברשת אורט, בנתונים של שנת תש"ס, עם אותם תלמידים, רק עם השקעה יותר ממוקדת ויותר נכונה, הקפצנו את מדרגת הבגרות בארבע השנים האחרונות ברשת אורט מ-39%, כשהממוצע הארצי הוא 41.3%, לממוצע של 52.1% ברשת אורט היום.
חיים בן-עמי: כן, עם נתיב טכנולוגי חזק.
חיים בן-עמי: לא עשינו מאף אחד גאון, אבל בשיטה המוטמעת בתוך התהליך של החינוך הטכנולוגי, עם איזשהו מבנה מודולרי, עם דברים שאינם רק מופשטים, אלא גם מרגישים אותם בידיים, רואים אותם ועושים אותם, מגיעים להצלחות.
חיים בן-עמי: ולעשות בכיוון הזה, לטובת המשך למידה והמשך הכשרה, ולבנות עתיד לאוכלוסייה, שהיא בעיקר בפריפריה, נדמה לי שזו המשימה הלאומית של מערכת החינוך, ואנחנו עושים את זה כמלאכת קודש.
חיים בן-עמי: אבל באה המאכלת המתנופפת מהמערכת וחתכה, וגם זו הערה פה לדיון, את כיתות ט'.
חיים בן-עמי: כיתות ז', ח' ו-ט' בבתי-הספר המחוטבים קיבלו העדפה של שעות.
חיים בן-עמי: שש שעות מדע וטכנולוגיה בכל חטיבות הביניים.
חיים בן-עמי: הן אינן מבוצעות עדיין בכל חטיבות הביניים, אנחנו יודעים, אבל מה שחשוב לענייננו הוא, שהדבר אינו חל על מקום שאינו מחוטב.
חיים בן-עמי: בת-ים איננה מחוטבת, גבעתיים איננה מחוטבת, יש עוד הרבה מקומות שאינם מחוטבים.
חיים בן-עמי: יש בתי-ספר שמתחילים מכיתה ט'.
חיים בן-עמי: ימי אשדוד, פנימייה לאוכלוסייה שמגיעה מאזור רחב, תלמידים קשי יום ממשפחות קשות יום מתחילים שם את לימודיהם בכיתה ט', אז הם בוחרים את בית-הספר ואת הנתיב.
חיים בן-עמי: אז התלמידים האלה, שכשלא למדו בבית-ספר מחוטב בבית-ספר יסודי, הם קופחו, כי לא קיבלו את ההעדפה של השעות, באים לכיתה ט' בבית-ספר תיכון, מה שנקרא, ועכשיו עשקו אותם גם מהשעות האלה.
חיים בן-עמי: התלמידים יצאו מקופחים פעם אחת פה, ופעם אחת שם.
חיים בן-עמי: ואני שואל – למה?
חיים בן-עמי: מנה בסיסית שמכינה את התלמידים האלה, כדי שיוכלו לרוץ במסלול הבחירה, כי הם קופחו בכיתות ז'-ח' בבית-ספר שלא היה מחוטב, איזושהי יד נעלמה במשרד החינוך משכה אותה, ואינני יודע לאן, אני יודע בוודאות דבר אחד – לא למה שכולם מכריזים שהוא ההעדפה.
חיים בן-עמי: ישבה פה הגברת יעל פרבר והצהירה על העדפה, וראש הממשלה הנכנס הצהיר על העדפה, והיוצא הצהיר על העדפה, ושר האוצר הצהיר על העדפה לחינוך הטכנולוגי, והנה - כיתות ט' קוצצו גם הן, ואף אחד לא עשה עם זה שום דבר.
חיים בן-עמי: זו אפילו אינה החלטת ממשלה, אלא החלטה פנימית במשרד.
חיים בן-עמי: להפתעתנו, אנחנו נדהמים לגלות בתוך ספר התקציב, כי הכל שקוף וגלוי, למעט המספרים, עד ששמים את היד באמצעים שמחוץ למשרד החינוך, שלא הממשלה, אלא הפקידות, מתכוונת לקצץ בשנת תשס"ב לפחות תשעים מיליון שקלים בחינוך הטכנולוגי, והכל בהצהרות שנראות בסדר, אלא מה?
חיים בן-עמי: באו פקידי המשרד, ושיסלחו לי, כי באמת, ידידי אדי הרשקוביץ, גם אני לא, אבל ודאי גם הוא, לא ניהל אף פעם בית-ספר, ואמרו: "תלמידי החינוך הטכנולוגי, את השעות העיוניות, ילמדו כמו בתקן של כיתה עיונית".
חיים בן-עמי: ואני שואל את הפקידות, שלא היססה להציע את הקיצוץ הזה, אם הם בכלל יודעים מה קורה באמת ואיך עושים את זה.
חיים בן-עמי: התקן של כיתה טכנולוגית הוא 26 וחצי תלמידים.
חיים בן-עמי: בפועל, בממוצע הארצי הוא מאויש ב- 23 תלמידים, אבל הרי אין אופק, כי לקחו את י"ג-י"ד, אז אתה בא ליישוב כמו בית-שאן, ואתה מצליח להוציא 14 תלמידים למגמת טכ"ם – טכנולוגיית מידע, ואתה מצליח לגייס גם 12 תלמידים לאלקטרוניקה.
חיים בן-עמי: יחד עשית 26.
חיים בן-עמי: עוד לא 26 וחצי.
חיים בן-עמי: כשאתה מפצל אותם, הם לא 26 וחצי – הם 14 ו-12.
חיים בן-עמי: עכשיו אומרים לנו: "תחברו אותם עם התלמידים שלומדים היסטוריה או תנ"ך או ספרות, כאילו היו 36 תלמידים בכיתה".
חיים בן-עמי: מאיפה נביא את ה-36?
חיים בן-עמי: גם יחד הם אינם 36.
חיים בן-עמי: ביתרה, משום שהם היו 26 על תקצוב שכל"ט ולא שכל"מ, בחיסכון של השעות העיוניות יכולנו לאפשר את הנתיב הטכנולוגי.
חיים בן-עמי: אי אפשר לארגן מערכת כזו בכלל - לחבר אותם ולאסוף אותם.
חיים בן-עמי: למעשה, מה שהכריזה הפקידות במשרד החינוך, לא הממשלה, הוא: "רבותיי, תסגרו את הנתיב הטכנולוגי".
חיים בן-עמי: כי כך אי אפשר לקיים אותו.
חיים בן-עמי: אינני יכול להחזיק 14 ילדים בתקן, כי אין לי ממה למממן אותם, אם רוצים ממני שהם ילמדו בתקן של 36.
חיים בן-עמי: גם כשמחברים את שתי המגמות הם לא 36, התקן ההולם של שכל"ט.
חיים בן-עמי: הפקידות אומרת: "מה אפשר לעשות?
חיים בן-עמי: הונחינו לקצץ", אז רבותיי, עם כל המלים היפות שמדברות על העדפה - גם השוחט מעדיף את התרנגולת, אבל כנראה מבושלת.
חיים בן-עמי: אז תגידו שהחלטתם שלא יהיה חינוך טכנולוגי.
חיים בן-עמי: יש סעיף נוסף, שנקרא "תמיכה ברשת".
חיים בן-עמי: רבותיי, רשת אורט ישראל, יגידו גם חבריי, משקיעה עשרות מיליוני שקלים בחינוך, ממקורותיה - לא ממקורות אחרים.
חיים בן-עמי: חלק מהם זה matching, שאנחנו עושים על בסיס המקורות של התמיכה ברשת.
חיים בן-עמי: תמיכה ברשת הוכרזה לפני עשר שנים בתקנה.
חיים בן-עמי: אז דובר על 11 מיליון שקלים, והיום זה עדיין 11 מיליון שקלים, כאילו אין ערך לכסף, כאילו שכחו שצריכים לשדרג מחשבים, כאילו שכחו שמחשבים צריכים גם תקן של טכנאי, כאילו שלא מבינים שצריכים גם תקשורת, אם יש מחשבים - - -
עמי זאבי: חיים, גם זה קוצץ.
חיים בן-עמי: רגע.
חיים בן-עמי: גם זה קוצץ, אבל לא כל שכן לא הוסף.
חיים בן-עמי: וכל שנה אנחנו במרדף, כי התקנה הזאת פתאום נמחקת ונעלמת ומתפזרת, ואף אחד אינו יודע לאן.
חיים בן-עמי: התקנה קיימת, ומתמלאת מדי שנה, ומתרוקנת מדי שנה.
חיים בן-עמי: אז רבותיי, נדמה לי, וחבל ששרת החינוך הנכנסת איננה פה, ואני שמח שנמצא פה יו"ר ארגון המורים, כי הוויכוחים שלי אתו הם על כך שאנחנו, כאילו בכוונה, לפעמים סוגרים מגמות.
חיים בן-עמי: לא אנחנו סוגרים מגמות, רן ארז.
חיים בן-עמי: משרד החינוך הכריז, כמו בעבודת שב"כ, בשקט, מתחת לשולחן, שלא יהיה יותר חינוך טכנולוגי.
חיים בן-עמי: "איך נעשה את זה?" שאלו את עצמם פקידי המשרד, וענו: "ניקח את הכסף".
חיים בן-עמי: זו המציאות שלנו.
חיים בן-עמי: נדמה לי שזה לא צריך להיות קול זעקה, מה שנשמיע מכאן, אלא צריך להרים נס מרד בעניין הזה, כי אחרת זה כרת.
זבולון אורלב: רשת עמל.
חיים אילוז איילון: כן.
חיים אילוז איילון: חיים באמת הציג את הדברים, ואנחנו לא נחזור עליהם.
חיים אילוז איילון: המצב מאוד קשה.
חיים אילוז איילון: אני שמח גם על המעורבות של הרב הלפרט.
חיים אילוז איילון: באמת, מאוד הערכתי את העובדה שנכנסת לסיפור הזה, כי לצערי הרב, לא הרבה אנשים מנסים לסייע בידינו, ובעיקר יש לי הערכה ליו"ר הוועדה, שכל הזמן מנסה לעזור ותומך בנו מאוד.
חיים אילוז איילון: אני אגיד דברים אולי קצת שונים ממה שחיים אמר, כי אינני רוצה לחזור, רק להוסיף, ולהגיד, שגם אנחנו, בשלוש השנים האחרונות, מכמעט 30% ממוצע בגרויות הגענו ל-51% ממוצע בגרויות, ואנחנו מדברים בעיקר על הפריפריות, ועל 20% שהם במגזר הלא-יהודי, כי אנחנו נמצאים גם ביישובי בדואים ודרוזים, בנצרת, ובקיצור - מקריית-שמונה ועד אילת.
חיים אילוז איילון: חשוב מאוד להגיד, שאו שזו החלטה אסטרטגית או שזו החלטה שבושלה בחדרי חדרים, כי על הקיצוץ האחרון אף אחד לא ידע.
חיים אילוז איילון: זה היה הסוד הכי כמוס במדינת ישראל.
חיים אילוז איילון: ברגע שדיברנו, אנשים התפלאו איך אנחנו בכלל יודעים שיש קיצוץ כזה.
חיים אילוז איילון: לא רצו שנדע.
חיים אילוז איילון: רצו שנפתח את שנת הלימודים, ופתאום נתעורר ונראה, אחרי שביטלו לנו את כיתות ט', אחרי שביטלו לנו את טכנאים והנדסאים, ואנחנו מבטלים כיתות בדיוק כמו שחיים ציין, בקריית מלאכי, בצפת, בטבריה, בזרזיר וכדומה, שנראה עם מה נשארנו ונסגור בכלל את בתי-הספר.
חיים אילוז איילון: אינני יודע מה לעשות - אני אומר בכנות.
חיים אילוז איילון: אנחנו מנסים להיאבק יחד, למצוא דרכים איך לא לקצץ במורים, ולא לפטר, כי מגיעים למצב שאי אפשר להחזיק יותר מורים.
חיים אילוז איילון: כך אי אפשר להזיק את המערכת.
חיים אילוז איילון: פרויקט פנימיות יום, לדוגמה, שאני חייב לציין אותו פה - פרויקט מדהים, שהיום יש לנו בו כאלף תלמידים, הוא בעלות של מיליונים.
חיים אילוז איילון: מי מביא את הכסף?
חיים אילוז איילון: אנחנו מביאים אותו - מתרומות, מקרנות, מאנשים טובים שעוזרים לנו בחוץ-לארץ.
חיים אילוז איילון: איך אנחנו עושים את כל העבודה הזאת?
חיים אילוז איילון: בנוסף לזה יש בעיה, שאני חייב לציין אותה פה, של אלימות - אין מספיק מורים בחצר, ואין מספיק תוכניות, וכל תוכנית שמביאים היא בעלות של מיליוני שקלים, שצריך למצוא לה מימון, ומהיכן?
חיים אילוז איילון: לכן, אני ממש אומר את זה כך, קצת לא נעים, הבחירות האלה אולי באו לנו בזמן.
חיים אילוז איילון: כי כל ההכרזות, וכל ההצהרות- - -
זבולון אורלב: אתה מתכוון לבחירות - או לתוצאות שלהן?
חיים אילוז איילון: גם לתוצאות.
חיים אילוז איילון: כל ההכרזות וההצהרות, שבאו בצורה מאוד גלויה, בנושא החינוך הטכנולוגי, נראה שאין מאחוריהן דבר.
חיים אילוז איילון: אנחנו מייצגים פה מאה אלף תלמידים, בעיקר בפריפריות, ובשכונות, ובמקומות שבהם אנחנו נותנים להם את ההזדמנות להתקדם, בדיוק כמו שלנו נתנו, ואנחנו מגיעים למצב, שאיננו יכולים לקיים את המערכת.
חיים אילוז איילון: אם תעלה השאלה, אם לבטל את המערכות האלה - נבטל אותן.
חיים אילוז איילון: כי אם משרד החינוך צריך לקצץ, כפי שהבנו, 180 מיליון שקל, בקיצוץ פנימי, והוא מפיל את כל התיק על החינוך הטכנולוגי, זה פשוט לא הוגן.
חיים אילוז איילון: אמרה את זה המנכ"לית היוצאת, שלומית עמיחי: "למען ההגינות", היא אמרה: "היינו צריכים לשבת יחד, אולי באמת נמצא מקורות שמהם נוכל לסייע".
חיים אילוז איילון: דיברנו על זה גם בוועדה.
חיים אילוז איילון: אם היו יושבים אתנו, אולי היינו באמת מוצאים שיש מקום שאפשר לקצץ בו.
חיים אילוז איילון: אין בעיות.
חיים אילוז איילון: אף אחד לא אמר שלא.
חיים אילוז איילון: אבל להנחית הנחתות כאלה, ולפגוע בתלמידים, שכל-כך זקוקים לזה, ממש כואב הלב.
חיים אילוז איילון: ואני פה אומר חד וחלק, אנחנו נצטרך יחד, כמו שאמר חיים, להרים דגל, לצאת למלחמה.
חיים אילוז איילון: כי אם החינוך הטכנולוגי ייפגע, ואנחנו לא נוכל לתת לילדים שלנו, בעיקר בפריפריות, בשכונות, בערי הפיתוח וגם במגזרים הלא-יהודיים, את מה שאנחנו צריכים לתת, חבל מאוד.
חיים אילוז איילון: באמת חבל.
זבולון אורלב: רשת אמי"ת, ד"ר עמי זאבי.
עמי זאבי: אני כמובן לא אחזור על הדברים שנאמרו, אני סומך את שתי ידי על כל מה שאמרו שני חבריי.
עמי זאבי: זה כולל גם אותנו.
עמי זאבי: אני רק רוצה אולי לציין את הייחודיות של רשת אמי"ת, שבשנת 1980 הוכרזה על-ידי משרד החינוך כרשת המובילה בחינוך הטכנולוגי במגזר הממלכתי-דתי, אותו מגזר שכמעט לא למדו בו חינוך טכנולוגי, כי הלכו לישיבות מאורגנות ולמקומות אחרים.
עמי זאבי: אנחנו ברשת הגדלנו את מספר התלמידים פי חמש במשך עשרים השנים האחרונות.
עמי זאבי: 75% מהם לומדים בחינוך טכנולוגי בחטיבה העליונה.
עמי זאבי: המצב מזכיר לי את הסיפור על אותו סוס, שניסו להרגיל אותו לאכול כל יום פחות ופחות, ובסוף הוא מת.
עמי זאבי: אז אנחנו, באמי"ת, בשלב הגסיסה.
עמי זאבי: לא אחזור על הדברים, אני רק רוצה לומר, חיים בן-עמי מנה רשימה של כיתות שנסגרו.
עמי זאבי: אם מדברים על פריפריות, כדאי שתדעו במה מדובר - אנחנו סגרנו מכללה לטכנאים ולהנדסאים ברמלה-לוד.
עמי זאבי: מאה תלמידים.
עמי זאבי: איננו יכולים להמשיך להחזיק את זה.
עמי זאבי: ברמלה לוד, שבה אין - - -
זבולון אורלב: בגלל הקיצוץ?
עמי זאבי: בגלל הקיצוצים, ודאי.
עמי זאבי: אי אפשר יותר להחזיק.
עמי זאבי: ואנחנו נמצאים אולי במצב טוב, יש לנו הנהלה אמריקאית, שמזרימה לכאן קצת כספים, מה שאמר חיים בן-עמי, ה- matching - - -
חיים בן-עמי: ואין לכם משרד העבודה.
עמי זאבי: נכון, אין לנו משרד העבודה.
עמי זאבי: אני פטור מעונשו של זה.
עמי זאבי: ואתם צריכים לדעת - מה שקורה הוא, שבכל קיצוץ, כמה שהממשלה נותנת פחות, האמריקאים, לפי שיטת ה-matching, שאינני מבין אותה, גם הם נותנים פחות.
עמי זאבי: זה הולך כך: "כמה קיבלת, כך וכך?
עמי זאבי: – עכשיו תקבל כך וכך".
זבולון אורלב: הם אומרים: "אם לממשלה לא אכפת, למה שלנו יהיה אכפת?"
עמי זאבי: בדיוק, זה מה שהם אומרים.
עמי זאבי: בעכו אנחנו עומדים לסגור את המכללה לטכנאים ולהנדסאים.
עמי זאבי: ההנהלה שלי היא הנהלה אמריקאית, שמזרימה לפה כספים, באותה שיטה, והיא אומרת: "אנחנו מבקשים דיון בסגירת החינוך הטכנולוגי ברשת.
עמי זאבי: בואו נקיים חינוך עיוני, יעלה לנו יותר זול, ואת הכספים שאנחנו מזרימים, אנחנו נמצאים בפריפריות, ניתן למשפחות עניות, ניתן לנצרכים, יש הרבה מלגות ודברים אחרים, אין צורך בחינוך טכנולוגי".
עמי זאבי: אנחנו רשת קטנה לעומת אורט.
עמי זאבי: הם בערך פי שלוש מאתנו.
עמי זאבי: אנחנו 15 אלף תלמידים, הם 45 אלף תלמידים, נכון?
עמי זאבי: הקיצוץ הזה, אצלנו, או שלושת הקיצוצים שהוזכרו כאן, כלומר העניין של מכללות, כיתות ט' והקיצוץ שעכשיו עומד לחול עלינו - - -
זבולון אורלב: הקיצוץ של שכר הלימוד?
עמי זאבי: כן, של שכר הלימוד של כיתות י'-י"ב, ואל תשכחו, רבותיי, שאנחנו סבלנו קיצוצים שסבלו גם אחרים – קיבלנו פעם את תגמול בגרויות – הורידו.
עמי זאבי: קרן השתלמויות שיש לנו – הורידו.
זבולון אורלב: ממלא מקום - - -
עמי זאבי: ממלא מקום - הורידו - - -
זבולון אורלב: אם תשכח משהו, אני אזכיר לך.
עמי זאבי: נכון.
עמי זאבי: אז אני אומר דבר אחד – אני מצהיר, ובזה אני קצת אקל על מצפוני - אם יוחלט לסגור את החינוך הטכנולוגי ברשת אמי"ת, אני אמרתי כאן, שזו הסכנה.
עמי זאבי: בנוסף על מה שהחברים אמרו.
עמי זאבי: הם דיברו על סגירת כיתות, ואני מודיע – אנחנו לא נוכל לקיים את המערכת בכלל.
עמי זאבי: זה עשרים מיליון שקל, הקיצוצים שאנחנו סבלנו, ועומדים עכשיו עם הקיצוצים האלה, שהם קרוב לשישה-שבעה מיליון שקל.
עמי זאבי: אצלנו.
עמי זאבי: לכן, אנחנו ישבנו, ואני יודע, זבולון אורלב ידידי, כמה אתה מקדיש לעניין.
עמי זאבי: אם זה היה תלוי בך, כבר מזמן היינו במצב הרבה יותר טוב.
עמי זאבי: כמה ישבנו פה, וכמה החלטות החלטנו.
עמי זאבי: תיקח רק את ההחלטה בנושא של כיתות ט', שישבנו פה, ובסוף, תקרא בפרוטוקול, היה מדובר, שתוקם ועדת חריגים, לבחון את האפשרויות, ובמקומות מסוימים אולי לא להניף את המאכלת.