GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אריה לבנון: הכוונה לסרטים שבהם מסתפקים בפחות ממה שנקבע.
עדנה הראל: כן, 20% מהסרטים המאושרים באותה שנה.
זבולון אורלב: נציגי איגוד המוסיקאים לא נכחו בישיבה הקודמת, אבל הוועדה קיימה דיון נוקב בסעיף הזה.
זבולון אורלב: חששנו שהמחיר של יתר קשירת ידיים – ואותי קל מאוד לסחוף בדרישות שהסרט יהיה ישראלי יותר ויותר – הוא שלא יהיו הפקות כלל.
זבולון אורלב: לכן אישרנו מידה של שיקול דעת.
זבולון אורלב: יש גוף ציבורי שאחראי על כך.
מרב ישראלי: צריך לשים לב שהחריגה המותרת היא רק לאמור בפסקאות 4-3 בסעיף 2א ולא לכל סעיף 2.
מרב ישראלי: האלמנטים האחרים בסעיף 2 צריכים להמשיך להתקיים.
זבולון אורלב: אני זוכר שגם נתנו כאן דוגמאות לסרטים כאלה שיזדקקו להקלות האלה.
אייל מלובן: למשל הסרט "פה-לן-יה" של ברבש.
אייל מלובן: לכל קרן יש הקצאה של חמישית מהסרטים שלא יענו על כל הדרישות.
אייל מלובן: אנחנו יודעים שיש הרבה יוצרים מהגלות, לא כולנו ילידי הארץ, וחלק מהתסריטים לא יהיו בעברית.
אייל מלובן: למשל, מנחם גולן רוצה לעשות סרט על פי ספרו של א.
אייל מלובן: ב יהושוע "השיבה להודו".
אייל מלובן: כשיש לקרן אפשרות לאשר חמישית מכלל ההשקעה השנתית הכוללת לעשיית סרטים שחלקם העיקרי מצולם במקום אחר אך הם עדיין ייחשבו כישראליים.
שרה ליסובסקי: מדובר במצב שבו החריגה מהותית לסרט.
אייל מלובן: האחים ברבש רצו לעשות סרט על פולניה, על הסיפורים של אִמם, ומרבית הסרט בפולניה – ולכן אי אפשר לעמוד בכל התנאים.
אייל מלובן: עדיין יש חובה לאחוז מסוים של עובדים ישראלים.
אייל מלובן: זאת פשרה של כולנו שתאפשר בתוך הקרן גם הפקות מסוג זה, בהיקף של חמישית מהסרטים, וכך לא תיסגר לגמרי האפשרות לעשייה.
זבולון אורלב: תוך כדי הדיון חשבתי על הצעה: עולות כאן הרבה שאלות שאיננו יודעים לענות עליהן לגבי קו האיזון.
זבולון אורלב: שאלתי כרגע האם אפשר שהתקנות יהיו מוגבלות לשלוש שנים.
זבולון אורלב: בעוד שלוש שנים נחשוב מחדש, נצבור ניסיון.
זבולון אורלב: נראה האם ניצלו לרעה את המצב בסרטים כמו "השיבה להודו" וכו'.
ליביה חכמון: נבדוק אם העניין נפרץ.
אייל מלובן: אין שום בעיה.
אייל מלובן: אתה רואה, ח"כ אורלב, טוב שבאת.
יהודית גידלי: צריך רק לדאוג שח"כ אורלב יהיה היו"ר בעוד שלוש שנים.
זבולון אורלב: זאת ערבות, זאת סגולה לאריכות ימים.
קולט אביטל: בשלב זה אני נאלצת לעזוב.
מרב ישראלי: אני מפנה לסעיף 5 לתקנות: ההצעה הזאת מופיעה בצורה דומה גם במסמך של איגוד המוסיקאים וגם במסמך של "אשכולות".
מרב ישראלי: הסעיף קובע: "מוסד ציבורי מסייע יבחן את התקיימותם של התנאים להכרה בסרט ישראלי…".
מרב ישראלי: הם רוצים להוסיף כאן "כספי הסיוע לסרט" – כלומר שמוסד ציבורי מסייע נותן להפקת סרט – "ישמשו אך ורק לרכישת טובין בישראל או לרכישת שירותי הפקה ושירותי אמנים ישראליים בלבד".
מרב ישראלי: זה הנוסח המוצע על ידי "אשכולות".
מרב ישראלי: הנוסחים דומים.
אייל מלובן: אני חוזר על ההערה הקודמת לעניין הסרט של ברבש.
אייל מלובן: שם הבעיה.
זבולון אורלב: לא הבנתי את ההערה של שני הגופים.
עדנה הראל: הם מבקשים "לצבוע" את הכסף, לסמן אותו.
עדנה הראל: 50% מההוצאה הכוללת יכולה להיות לשכר עבודה בישראל, וההצעה היא שאת הכסף שמקבלים מהמדינה "יצבעו" ואותו יתנו לשכר בארץ.
עדנה הראל: את 50% האחרים, הפרטיים, מוציאים על הוצאות אחרות.
עדנה הראל: אי אפשר.
עדנה הראל: אני לא מבינה את הדרישה.
מרב ישראלי: אלה כל ההערות.
זבולון אורלב: מר לבנון, בזכותך נוסיף את הסעיף שמגביל את התקנות בשלוש שנים, אחרת זה לא היה נולד.
זבולון אורלב: התעוררו כאן שאלות שאין להן תשובת אמת מוחלטת.
זבולון אורלב: הניסיון יברר מי צודק יותר, ונראה זאת במהלך הדברים.
שרה ליסובסקי: האם לא יהיה נכון לכתוב "עד שלוש שנים, ובלבד שיהיו תקנות אחרות"?
שרה ליסובסקי: לפעמים עדכון התקנות אורך זמן.
זבולון אורלב: כבר מהיום ידוע שהתקנות תקפות לשלוש שנים.
זבולון אורלב: אפשר להתכונן.
זבולון אורלב: אם אנסח זאת לפי הצעתה של גב' ליסובסקי, לא יהיו תקנות.
שרה ליסובסקי: "פה אחד" – זה נכון.
זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את הישיבה ואת הפרוטוקול.
זבולון אורלב: אנחנו תפסנו טרמפ על כך שיש יום שבוע הספר העברי בכנסת ושיש אירוע חגיגי באודיטוריום בחסות השר.
זבולון אורלב: חשבנו שמן הראוי להקדים ישיבה קצרה בנושא הספריות הציבוריות ולכן הישיבה תהיה קצרה מאד ותסתיים דקות ספורות לפני השעה 09:30.
זבולון אורלב: בשבוע שעבר הועלו במליאה שלוש הצעות חוק בנושא הספריות הציבוריות.
זבולון אורלב: של חברת הכנסת נעמי חזן, של חברת הכנסת ענת מאור ושל חבר הכנסת זבולון אורלב.
זבולון אורלב: שלושת הצעות החוק עניינן במשבר הכספי של הספריות הציבוריות.
זבולון אורלב: באופן כללי בשנת 1975 כשחוקק החוק, השתתפות הממשלה היתה בערך כחמישים אחוזים, במהלך השנים גדל היקף הספריות הציבוריות מ 47 ספריות ב 1975 ל כ 220 אלף ספריות ב 1999 והיום המצב הוא שהשתתפות המדינה בתקציב של הספריות הציבוריות היא בערך כשמונה אחוזים, משהו כזה.
זבולון אורלב: אם עלות הספריות הציבוריות היא משהו כמו מאה מיליון שקל פלוס מינוס כמה מיליונים - - -
ויקטור בן-נעים: ההוצאות הן 160 מיליון.
זבולון אורלב: 160 מיליון?
ויקטור בן-נעים: של כל הספריות.
זבולון אורלב: והשתתפות המדינה?
ויקטור בן-נעים: כאחד עשר מיליון.
ויקטור בן-נעים: רגע, סליחה.
ויקטור בן-נעים: אני מתקן: 100 מיליון הספריות הנתמכות, 161 מיליון כלל הספריות, כולל אלה שאינן נתמכות.
זבולון אורלב: כתוצאה מהשתתפות פוחתת והולכת של הממשלה, יש רשויות מקומיות שהתחילו לגבות דמי קריאה תחת שמות שונים, שזה דבר אסור על פי החוק באופן מפורש.
זבולון אורלב: כתוצאה מזה היו לנו עדויות כאן בישיבה, לפחות מנס ציונה ותל אביב, שירדה כמות הקוראים.
זבולון אורלב: היום, מ 30% משתמשים בספריות הציבוריות ירדנו לכדי 16%-17%.
זבולון אורלב: עכשיו נשמע מה היה בוועדת השרים.
עדנה הראל: ועדת השרים לחקיקה, שבה הופיע גם המנכ"ל מטעם המשרד, קבעה התנגדות, בניגוד לעמדת המשרד שתמכה.
עדנה הראל: היה דיון בתוך הממשלה, בסופו של דבר נקבעה עמדת הממשלה כמתנגדת, בדיון בוועדת השרים.
עדנה הראל: עכשיו, קודם שהחלטת ועדת השרים הופכת להחלטת ממשלה, רשאי שר לערער לממשלה ולבקש דיון נוסף בעניין.
זבולון אורלב: החלטת ועדת שרים של הכנסת בתוקף, אם תוך שבועיים לא הוגש ערעור.
עדנה הראל: למחרת הוגש ערעור על ידי שר המדע, התרבות והספורט לממשלה.
עדנה הראל: לפיכך, בשלב הזה, ההחלטה של ועדת השרים תלויה בדיון בממשלה, אבל על פי התקנון עמדת הממשלה היא שהיא מתנגדת, כל עוד לא נקבע אחרת.
זבולון אורלב: על רקע זה ביקשה מאתנו הממשלה בדיון ביום רביעי, לדחות את תשובת השר ולדחות את ההצבעה והסכמנו לכך, מתוך תקווה ששר המדע, התרבות והספורט יצליח לשכנע את הממשלה, בעיקר כשיש לו תגבורת כל כך רצינית.
זבולון אורלב: המנכ"ל, ראש המינהל, היועצת המשפטית, אז בוודאי יצליח לשכנע את השרים לתמוך בו.
זבולון אורלב: קודם כל אני חושב שראוי מאד לשבח את השר שמגלה עמדה עקבית בעניין הזה.
זבולון אורלב: השאלה עכשיו היא, קודם כל מבחינת הנתונים, מה קורה בתקציב 2001 בספריות הציבוריות?
זבולון אורלב: האם ממשיכה השחיקה או האם לפחות השחיקה נעצרה?
ויקטור בן-נעים: השחיקה נעצרה.
זבולון אורלב: דבר במספרים.
ויקטור בן-נעים: במספרים.
ויקטור בן-נעים: במהלך שנת 2000 התקבלו תקציבים מיוחדים לפרוייקטים מיוחדים, חד פעמיים.
ויקטור בן-נעים: כגון: חיזוק קו הגבול בצפון.
ויקטור בן-נעים: כגון: רכש מיוחד של ספרים, של ספרות עיונית.
ויקטור בן-נעים: כגון שאריות של תקציב מינהל התרבות בסוף השנה.
ויקטור בן-נעים: בתחילת 2001 הדברים האלה אינם מופיעים בתקציב - - -
זבולון אורלב: כי כולם לא היו בבסיס התקציב.
ויקטור בן-נעים: כי כולם לא היו בבסיס התקציב.
ויקטור בן-נעים: לעומת זה התווסף מיליון שקל לבסיס התקציב לתחילת פרוייקט חיזוק הספריות בדרום, שזה קו המדיניות של המשרד לשנים הקרובות: חיזוק מדע, תרבות וספורט – וביניהם הספריות – בדרום.
ויקטור בן-נעים: אז אין שחיקה, אבל אין תוספת משמעותית לעומת שנת 2000.
זבולון אורלב: כלומר: לא תהיה ירידה אחוזית בשיעור השתתפות הממשלה בספריות הציבוריות?
ויקטור בן-נעים: אמת.
מרים רצאבי: אי אפשר לדעת, סליחה.
מרים רצאבי: אי אפשר לדעת עד שלא רואים.
זבולון אורלב: את הסגנית שלו?
מרים רצאבי: אני הסגנית של ויקטור.
מרים רצאבי: כן.
זבולון אורלב: אין לכם עמדה מתואמת?
ויקטור בן-נעים: ניתוח שונה, אולי.
ויקטור בן-נעים: ניתוח שונה.
אריה שומר: זה רק מפרה.
מרים רצאבי: זה קורה במשפחות הכי טובות.
זבולון אורלב: אני משבח את הפתיחות.
מרים רצאבי: אני אומרת שאי אפשר לדעת אם תהיה או לא תהיה שחיקה, כי אנחנו יודעים את זה רק כעבור שנתיים, כשנאספים כל הנתונים התקציביים.
מרים רצאבי: סך הכל המצב הוא מאד מאד חמור ואסור להגיד משהו אחר.
מרים רצאבי: המצב הוא חמור.
מרים רצאבי: מצב הקריאה בארץ הוא חמור.
זבולון אורלב: מה זה מצב חמור?
מרים רצאבי: המצב הוא חמור כי אנחנו חייבים להשוות את עצמנו למדינות אחרות.
מרים רצאבי: אנחנו חייבים להשוות את עצמנו למדינות נאורות.
מרים רצאבי: אז אם אנחנו משווים את עצמנו לבריטניה, אנחנו רואים שבבריטניה 65% מהאוכלוסייה רשומים בספריות הציבוריות ומשתמשים בשירותים שלהן, אם אנחנו משווים את עצמנו לפינלנד, שבה יש פי עשר השאלות מאשר במדינת ישראל, אז אנחנו פשוט במצב גרוע.
מרים רצאבי: סליחה, לא עשר.
מרים רצאבי: כמעט פי עשרים.
זבולון אורלב: השאלות או רשומים בספריות הציבוריות?
מרים רצאבי: השאלות.
מרים רצאבי: קוראים לוקחים ספרים מהספריות.
מרים רצאבי: הממוצע בפינלנד הוא שיש להם 19.6 השאלות לתושב, בישראל יש 1.8.
ורדה מאור: זה פי עשר.
מרים רצאבי: פי עשר.
מרים רצאבי: סליחה.
זבולון אורלב: מה פירוש 1.8?
מרים רצאבי: השאלות לתושב לשנה.
ויקטור בן-נעים: תושב במדינת ישראל שואל בממוצע שני ספרים לשנה.
זבולון אורלב: כלומר, משאילים במדינת ישראל שישה מיליון x 1.8? זו המשמעות?
מרים רצאבי: אלה 11 מיליון השאלות בשנה.
זבולון אורלב: ובפינלנד פי עשרה.
מרים רצאבי: 11 מיליון השאלות.
זבולון אורלב: פי עשר או פי עשרה?
ויקטור בן-נעים: עשרת מונים.
אורה נבנצל: זה עושה אותם לעם הספר ואותנו לעם הארץ.
יואל כהן: אם יורשה לי להוסיף, מה שקורה כאן זה שמכנסת לכנסת אנחנו נמצאים כאן בדיון דומה ויש פה איזו תחושה שדווקא משום שהנושא הוא כל כך זול מבחינה כספית בהוצאות הממשלה, הוא מונצח באותה רמה ואז כל פעם המשחק הוא האם אנחנו נרד בחצי מיליון או לא.
זבולון אורלב: הניתוח שלך הוא לא נכון.
זבולון אורלב: זה לא זול.
זבולון אורלב: הצורך להשלים את זה ל 50% זה למעלה מחמישים מיליון.
יואל כהן: לנו כאן לא תהיה בעיה, אבל אנחנו צריכים לשכנע לפחות 61 חברי כנסת או לפחות רוב באותה ישיבה, שבנושא הזה קודם כל, אפילו מבחינה כספית – ואני לא משוחד, למרות שאני מאד מקורב לנושא – כל שקל שמוציאים זה יותר משקל חיסכון.
יואל כהן: לצערי הנושא הזה עוד לא הוכח בעבודות של אנשי מדע למרות שניתן לעשות את זה, אבל הספרייה הציבורית, לא פחות מבית הספר, קובעת אם יהיה דור צעיר של יושבי קרנות או אנשים שהספר הוא חלק מהנוף שלהם.
יואל כהן: הספר זה דבר הרבה יותר רחב מפעולת קריאה סתם.
יואל כהן: פעולת הקריאה, שלא כפי שמצטייר לעתים, היא לא פעולה נהדרת אבל סבילה.
יואל כהן: זו פעולה שגורמת לאנשים לחשוב, זו פעולה שגורמת לאנשים לשנות דעות, זו פעולה שגורמת לאנשים להעשיר את לשונם, להיות אנשים שונים וזה חשוב, בייחוד במדינה שהחיים בה הם די קשים, לכל הדעות, בלי להתייחס לדעות הפוליטיות של כל אחד ואחד מאתנו.
יואל כהן: אני בדרך כלל לא מאלה שמצדדים ואומרים: בואו לפחות ניתן לנוער.
יואל כהן: אני חושב שצריך לתת לכולם.
יואל כהן: גם לאלה שיוצאים למילואים לכמה חודשים וגם למי שעובד קשה וחוזר הביתה.
יואל כהן: לפחות, שיהיה שירות אחד שגורם לבן אדם קצת להתרומם.
יואל כהן: לכן, גם למבוגרים , אבל בוודאי ובוודאי גם לילדים שבשבילם זה השער, זה נושא חשוב מאד.
יואל כהן: אני מציע לכם, לוועדה הזאת, אני חושב שזה רעיון מצוין, לעשות ישיבה באחת הספריות.
יואל כהן: אני מציע לכם את הספריה בכפר סבא, אבל זו יכולה להיות אחרת.
יואל כהן: אנחנו למשל עובדים הרבה על פתיחת הספריה בפני תינוקות, כי אז, כשהפתיחה היא טובה, לא צריך לעודד אותם.
יואל כהן: הם כבר מעודדים את ההורים לבוא לספריה.
יואל כהן: אבל אי אפשר לפתוח ספריה כשהספרים שם הם טלאי על טלאי.
זבולון אורלב: אתם גובים כספים עבור השירות?
יואל כהן: לצערי כן.
יואל כהן: היום, נדמה לי, שמונים אחוז מהספריות גובות.
יואל כהן: נכון, ויקטור?
ויקטור בן-נעים: מרבית היישובים העירוניים.
זבולון אורלב: וזה השתנה בשנים האחרונות?
יואל כהן: אין לי כל כך יכולת השוואה, כיוון שהגבייה היתה כמעט מלכתחילה, אבל אפשר לומר כמעט בביטחון שברגע שתופסק הגבייה, יגדל מספר הקוראים.
יואל כהן: במי זה פוגע?
יואל כהן: שוב: חשובה לנו יותר מכל אותה קבוצת אנשים שהיא "הקולות הצפים", אם לדבר במונחים פוליטיים.
יואל כהן: אם הם יבואו או לא יבואו לספריה.
יואל כהן: אלה שיושבים על הגדר ואותם לפעמים, על ידי זה שיהיה הארי פוטר בכמויות, הספרים החדשים הנוצצים, ספריה עם מיזוג אוויר ושטיחים ולא במרתף מאולתר, נצליח להביא.
יואל כהן: יש אנשים שבכל מקרה יבואו והם באים – גם להם מגיע, אגב, שירות יותר טוב -אבל ודאי וודאי שאנחנו רוצים למשוך את אלה שאומרים: אנחנו באים, אם אתם משכנעים אותנו שכדאי לנו לעשות את הצעד הזה ולרדת מהגדר ומהישיבות חסרות התכלית של בני נוער עם בני נוער.
יואל כהן: הם ניגשים לספריה, מגלים שם את האינטרנט ששומעים עליו ולא יודעים מה זה ויש מישהו שמדריך אותם ומראה מה זה וכן הלאה וכן הלאה.
יואל כהן: לכן, אם יש מטרה שהמסים צריכים ללכת אליה – אולי יש עוד – זו המטרה.
יואל כהן: מה המשמעות של גביית מסים ונתינתם חזרה לציבור הרחב, אם לא דוגמה מצוינת כזאת?
יואל כהן: לכן אני אומר שההקצבה הנוכחית, לפי כל קנה מידה, גם כספי וגם תועלתי – מינימלית.
זבולון אורלב: מה תקציב הספריה בכפר סבא?
יואל כהן: בכפר סבא התקציב הכולל הוא כשני מיליון ואנחנו זקוקים בערך לשלושה מיליון.
זבולון אורלב: התקציב הוא שני מיליון.
זבולון אורלב: מתוך זה כמה משתתפת הממשלה?
יואל כהן: כמאה אלף.
יואל כהן: בדיוק 5%.
אורה נבנצל: זה נכון לכל העיריות.
אורה נבנצל: אני גם רוצה להתייחס לנושא של שחיקה.
זבולון אורלב: לפני שאת מדברת, אנחנו נפגשנו בפעם האחרונה בנובמבר 1999, אני רואה.
זבולון אורלב: שנה וחצי.
זבולון אורלב: את יכולה לעדכן אותנו מה קרה בשנה וחצי?
זבולון אורלב: מה תמונת המצב להיום?
אורה נבנצל: היא בדיוק כמו שהיתה אז או יותר גרועה.
אורה נבנצל: יש לנו ירידה מתמשכת בתמיכה.
אורה נבנצל: פעם היו ספריות נתמכות בין 25% ל 50% ואפילו היו גם ספריות שנתמכו ב 75%, בשנים עברו, בשנות השבעים.
אורה נבנצל: אז השחיקה היתה שבשנת 1982 נתמכו בשיעור של 15% ובשנת 1999 זה כבר ירד ל 8% כשבערים זה היה 5%, כמו בכפר סבא ומקומות אחרים.
אורה נבנצל: מדובר גם עכשיו על איזשהו קיצוץ בתקציבי הממשלה שאני מבינה שיהיה בשיעור של ארבעה אחוז.
אורה נבנצל: אז אני לא יודעת איך משרד ממשלתי יכול לומר לי שלא תהיה שחיקה.
אורה נבנצל: מטבע הדברים תהיה שחיקה.
אורה נבנצל: את השחיקה הזאת בוודאי ובוודאי שצריך לעצור.
אורה נבנצל: זה דבר אחד.
אורה נבנצל: דבר שני, הספריות עומדות במצב שהוא בלתי אפשרי בנושא של הגבייה.
אורה נבנצל: פשוט נשחקות בין שתי רשויות והדבר הזה דורש מהמדינה להיכנס לתמונה ולעשות את החלק שלה.
אורה נבנצל: היא חייבת לתת את החלק שלה.
אורה נבנצל: עכשיו אני רוצה להשוות לך, מה תומכת המדינה במוסדות אחרים.
אורה נבנצל: אני אגיד לך.
אורה נבנצל: על מוסדות תרבות אחרים אני מדברת, אני לא מדברת על דברים אחרים.
אורה נבנצל: כולנו אוהבים תיאטרון, כולנו אוהבים אופרה וכולנו אוהבים מוסיקה.
אורה נבנצל: אז כך: בתיאטרון משרד המדע תומך בערך ב 31 גופים, כשהתמיכה של מינהל התרבות מגיעה בערך ל 35% מההכנסות של הגופים האלה.
אורה נבנצל: זה תשעה תיאטרונים גדולים, 13 תיאטרונים קטנים, חמישה תיאטרוני עולים וארבעה פסטיבלים.
זבולון אורלב: אפשר לשאול מה מקור המידע?
אורה נבנצל: הדו"חות של המשרד.
אורה נבנצל: דבר שני, מוזיאונים.
אורה נבנצל: מוזיאונים זה קצת יותר קרוב אלינו.
זבולון אורלב: מוזיאון זה כמו נר חנוכה.
זבולון אורלב: אתה רק מסתכל.
זבולון אורלב: ספר זה משהו אחר.
אורה נבנצל: בסדר, אבל הם יותר קרובים בעניין של התמיכה.
אורה נבנצל: מוזיאונים נתמכים בשיעור של 11%.
אורה נבנצל: זאת אומרת 32-33, משהו כזה, שמינהל התרבות נותן והממשלה כולה נותנת כ 39.
אורה נבנצל: מחול.
אורה נבנצל: מחול נתמך בשיעור של 39%.
זבולון אורלב: את יודעת מה מעניין בנתונים שאת קוראת?
זבולון אורלב: אני לא יודע אם שמת לב, באותם נושאים שיש חוק, השתתפות הממשלה היא פחותה.
זבולון אורלב: באותם נושאים שאין חוק היא גדולה יותר.
אורה נבנצל: כן.
אורה נבנצל: אני יודעת את זה.
זבולון אורלב: תראי, שנינו אזרחים באותה מדינה.
אורה נבנצל: נכון.
זבולון אורלב: מה ההסבר שלך שהמשרד לדורותיו הגיע למצב כזה שבמחול, למשל, ההשתתפות עולה על 39% מהעלות ובספריות היא כ 8%?
מיכה ינון: אני יכול להציע לזה הסבר.
אורה נבנצל: ההסבר שלי הוא שמינהל התרבות רוצה לתמוך בדברים שיש להם רעש וצלצולים ומופיעים על במות.
אורה נבנצל: יש קהל ויש תקשורת וספריה היא לא מוסד מהסוג הזה.
אורה נבנצל: זה מה שאני מרגישה כיושבת ראש המועצה לספריות.
זבולון אורלב: מיכה?
מיכה ינון: התשובה היא לדעתי מעניינת יותר ממה שאת אומרת.
מיכה ינון: זו התשובה האמיתית לדעתי.
מיכה ינון: קיים מאבק היסטורי בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי, מי יממן את המוסדות האלה.
מיכה ינון: השלטון המרכזי חושב שספריה זה שירות שהרשות המקומית צריכה לתת לציבור ואילו הרשות המקומית רוצה את ההשתתפות של השלטון המרכזי לא כדי לחזק את הספריה, אלא כדי להחליף כסף בכסף.
מיכה ינון: שניה אחת.
מיכה ינון: תני לי לגמור את התזה.
מיכה ינון: לכן במשרד החינוך לדורותיו – גם כשידידנו זבולון היה המנכ"ל - סמנכ"לי הכספים והתקציבים וכל מי שהיה קשור בזה כל הזמן אמר את זה.
מיכה ינון: למשל, בתקופה שאני נלחמתי על זה אמרו לי: אל תהיה כזה פייטר ואל תהיה כזה גיבור.
מיכה ינון: הרי ברגע שתתן כסף ממינהל התרבות לספריות, הרשות המקומית תקטין את חלקה.
מיכה ינון: יש לנו דוגמאות לזה גם בתחומים אחרים, לא רק בתחום הספריות.
מיכה ינון: יש לנו דוגמא מרכזית במדינת ישראל.
מיכה ינון: יש תקנת ירושלים.
מיכה ינון: מה קרה עם תקנת ירושלים לתרבות?
מיכה ינון: נכנס כסף ממשלתי ויצא כסף עירוני.
מיכה ינון: הכסף החליף כסף.
מיכה ינון: לא קרה שום שיפור במצב התרבות בירושלים כתוצאה מ 25 מיליון שקל נוספים שהממשלה משקיעה, אלא העירייה העבירה לצרכים אחרים שהם גם חשובים.
מיכה ינון: אני לא יודע: ביוב, מים, מדרכות, חינוך, לא יודע מה.
מיכה ינון: יש אלף צרכים לכל עירייה.
מיכה ינון: זה מה שקורה.
מיכה ינון: לכן, יש פה איזה מאבק בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי מי יממן את הספריות.
אורה נבנצל: המאבק בין השלטון המרכזי למקומי תמיד קיים ובכל הנושאים.
מיכה ינון: נכון.
מיכה ינון: אבל הוא לא קיים בתחום המחול.
זבולון אורלב: אגב, בשורש הדברים, אין סתירה כל כך גדולה ביניכם.
זבולון אורלב: אני רוצה להאיר את זה באור אחר.
זבולון אורלב: כשראש עיר בא לשרת החינוך ופורש את צרותיו, אני אגיד לך מה סדר הדברים.
זבולון אורלב: סדר הדברים קודם כל הוא שחסרים לו מבני חינוך.
זבולון אורלב: הוא מדבר קודם כל על כך שחסרים לו כך וכך כיתות, כך וכך בניינים.
זבולון אורלב: אחרי זה הוא מדבר אתו על המעבדות.
זבולון אורלב: המעבדות בבתי הספר – אי אפשר ללמד שם.
זבולון אורלב: לא יהיה דור עתיד.
זבולון אורלב: אין מעבדה לפיסיקה, אין מעבדה למחשבים, אין ציוד.
זבולון אורלב: אחרי שני הדברים האלה, הוא מתחיל לדבר אתו על בעיית הבטיחות במוסדות חינוך.
זבולון אורלב: אומר לו: תשמע, סכנת נפשות.
זבולון אורלב: הנה דו"ח של המהנדס.
זבולון אורלב: אחרי שלושת הנושאים האלה מגיע נושא ההסעות.
זבולון אורלב: הוא אומר לו: תשמע, מה שהמשרד נותן לנו עבור ההסעות – הסעות זה מאות מיליוני שקלים – מה שאתם נותנים לנו לא פותר את הבעיה וראש העיר מסכן.
זבולון אורלב: כל בוקר הוא צריך להסיע את ילדי החינוך המיוחד וילדים כאלה וילדים אחרים.
זבולון אורלב: הוצאות אדירות.
זבולון אורלב: הוא מגיע לספריה אולי במקום העשרים ואני מוכן להעיד על הדברים.
זבולון אורלב: אגב, הוא גם לא ידבר על המוזיאון.
זבולון אורלב: הוא גם לא ידבר על התיאטרון.
זבולון אורלב: אז תשאלי בכל זאת: איך להם יש?
זבולון אורלב: מפני שהאנשים שעוסקים בדברים האלה, סליחה שאני אומר, לא נרדמו.
זבולון אורלב: הם פעלו.
זבולון אורלב: הם לחצו.
זבולון אורלב: אם יעיזו לגעת בתיאטראות יתייצבו פה עשרת מנהלי התיאטראות ולא יעזבו את הכנסת.
זבולון אורלב: הם יעשו פה כזאת מהומת אלוהים, הם יתפסו כל חבר כנסת, ידברו אתו, יסבירו.
זבולון אורלב: הבימה, יש לה תוכנית הבראה.
זבולון אורלב: את לא יודעת כמה טלפונים אני מקבל.
זבולון אורלב: על הספריות הציבוריות אני לא מקבל, חוץ מיעקב אגמון, שהוא הצדיק היחידי שאחת לחודש וכל פעם שהוא רואה אותי הוא שואל: זבולון, מה עם הספריות הציבוריות?
זבולון אורלב: טוב, אצלי הוא מתפרץ לדלת פתוחה.
זבולון אורלב: אבל, אני מוכן לקחת מאה ועשרים חברי כנסת ולשאול אותם אם מישהו דיבר אתם, אם הם בכלל מודעים לבעיה.
זבולון אורלב: אין מודעות.
זבולון אורלב: לעומת זאת, במחול או באופרה, אם מישהו יעיז לגעת, תראי איזו מהומה תהיה פה.
זבולון אורלב: תארי לך שהשר היה מחליט לקצץ בהשתתפות בפסטיבל ישראל.
זבולון אורלב: אני אומר לך, היתה מהומת אלוהים פה.
זבולון אורלב: כל ראשי התרבות במדינת ישראל היו מתייצבים, היו מגיעים עד ראש הממשלה.
זבולון אורלב: היו אומרים לו: השתגעת?
זבולון אורלב: נהיה מדינה מפגרת, מדינה לא תרבותית, מדינה לא נאורה, אתה לא יודע מה שיקרה פה וכולי וכולי.
זבולון אורלב: תאמיני לי, אף אחד לא מתחיל להתעסק אתם.
זבולון אורלב: עם הספריות מתעסקים.
זבולון אורלב: יודעים: יקצצו, יעבור בשקט.
זבולון אורלב: יעבור בשקט.
זבולון אורלב: לכן, מה שאני חושב זה, שאתם צריכים להבין שבאיזונים של החיים הדמוקרטיים יש משהו שנקרא דעת קהל, יש משהו שנקרא תודעה.
זבולון אורלב: אני לא רוצה לקרוא לזה בשמות מהצד הלא יפה של העניין, של לחצים וכדומה, אבל לדעתי גם אתם צריכים לעשות חשבון נפש ואת הדברים המאד מאד יפים שאמר מר יואל כהן, מנהל הספריה בכפר סבא, לא להשמיע רק באוזני.
זבולון אורלב: לבוא לאותם חברי כנסת שלא באים עכשיו לישיבה.
זבולון אורלב: הם יודעים מה הנושא.
זבולון אורלב: זה לא מעניין אותם, או יותר נכון: יש דברים אחרים שיותר מעניינים אותם, כי עובדה שהם לא פה.
זבולון אורלב: אני אומר לך: כשהיה דיון פה על תוכנית ההבראה של הבימה – אתה זוכר מי הגיע, מיכה?
זבולון אורלב: – הגיעו לפה כל ראשי הסיעות בכנסת.
זבולון אורלב: כל ראשי הסיעות בכנסת – אתה, מר שומר, עוד לא היית מנכ"ל – הגיעו לפה לדיון בתוכנית ההבראה של הבימה.
זבולון אורלב: כשתקציב ההבראה שלהם הוא פי שניים מכל התקציב שלכם.
זבולון אורלב: בא טומי לפיד ואם באה שינוי אז באה גם מרצ, יוסי שריד וכולי.
זבולון אורלב: באו כולם.
זבולון אורלב: פה, זה יכול לעבור בשקט.
זבולון אורלב: יקצצו עוד ארבעה אחוזים ועוד ארבעה אחוזים.
זבולון אורלב: לכן, אני אומר שגם אתם צריכים לשבת ביניכם ולהקדיש כוחות לא רק לעבודה הטובה שאתם עושים פנימה, אלא להבין שחלק מהמשימה שלכם כגוף ציבורי, זה חלק מחובה דמוקרטית.
זבולון אורלב: זה להעלות את התודעה, לדבר עם אנשים, להזמין לביקורים, לדבר גם עם ראשי ערים – כדי שזה לא יהיה סעיף 20 בשיחה שלהם עם שר התרבות ועם שרת החינוך.
אריה שומר: אני יכול להתייחס?
אריה שומר: אדוני היושב ראש, תראה, מאז שאני בתפקיד הזה, אם אני יכול להגיד לך פה חד וחלק, ממה שאני שומע וממה שאני מכיר – אני נפגשתי עם אורה נבנצל פעמיים, אני חושב, גם במשרד וגם בטיפול אחר, נפגשנו גם ברשויות המקומיות – אם אתה שואל אותי, אני אומר לשר התרבות הבוקר: לא מעניין אותי הבימה – גם לפרוטוקול – לא מעניין אותי כל המחול, כל זה יעבוד.
אריה שומר: פרוייקט הפרוייקטים – איך אמר לי המנכ"ל של משרד ראש הממשלה: מה הפרוייקט הכי הכי הכי בנושא התרבות?
אריה שומר: אז אמרתי לו: ספריות ציבוריות.
אריה שומר: אז הוא אמר: אתה בטוח?
אריה שומר: אמרתי לו: כן.
אריה שומר: איפה הוא ואיפה הספריות הציבוריות – סליחה.
אריה שומר: אז כשאני בא ואני בודק את הנושא הזה של הספריות הציבוריות, אני אומר לך עכשיו, אדוני היושב ראש: בוא נפסיק להיות בכיינים ובוא נפסיק לקטר.
אריה שומר: אני מעריך את מה שאתה עושה ואני חושב שעצם העובדה שאתה מקיים את הדיון הזה, אפילו שעשינו את זה בנובמבר 1999 ואם תעשה את זה בעוד שבועיים עוד פעם, זה חשוב מאד.
אריה שומר: אנחנו לא נפסיק במשרד לטפל במה שנקרא ספריות ציבוריות.
אריה שומר: צריכה להיות פה החלטה ברורה אחת של האוצר.
אריה שומר: אני הופעתי בוועדת שרים לענייני חקיקה ואני אומר לכם, איך שנתקבלה ההחלטה שמה זה ביזיון.
אריה שומר: אפשר לרשום את זה בפרוטוקול.
אריה שומר: דיברתי כל כך הרבה בעבר, לא עשו לי שום דבר, גם עכשיו לא יעשו לי שום דבר.
אריה שומר: אני אומר את הדברים ברצינות, כי אני כואב את העניין הזה – שלושים תיקים.
אריה שומר: ספריות ציבוריות?
אריה שומר: כן.
אריה שומר: מי בעד?
אריה שומר: מי לא? מי לא?
אריה שומר: זרקו את התיק הזה ולא התייחסו בכלום.
אריה שומר: אפילו לא נתנו להתבטא בעניין הזה.
אריה שומר: אני אמרתי את מה שיש לומר, רובי ריבלין, שהציע את ההצעה, סתמו לו את הפה.
אריה שומר: פשוט סתמו לו את הפה, שם.
זבולון אורלב: איזו הצעה הוא הציע?
ורדה מאור: הצעת החוק של נעמי חזן.
ורדה מאור: הוא חתום עליה.
אריה שומר: נכון.
אריה שומר: לתמוך בעניין של הספריות הציבוריות של נעמי חזן.
אריה שומר: רק בגלל שדיברתי שם עם שניים משרי ש"ס והם שאלו אותי: מה אתה אומר?
אריה שומר: אמרתי להם: תצביעו בעד - הם הצביעו בעד.
אריה שומר: היו שלושה נגד שלושה וזה נפל.
אריה שומר: זה היה ביזיון אחד גדול, איך שזה עבר בוועדת השרים לענייני חקיקה.
אריה שומר: אמרתי לשר: אל תוותר על העניין הזה.
אריה שומר: לא בגלל אבא שלך, זכרונו לברכה, אלא בגלל מדינת ישראל.
אריה שומר: אם ל"הבימה" או ל"הקאמרי" לא יהיו ספרים, לא יהיו להם הצגות.
אריה שומר: הם לא מבינים את הדבר הזה ואני לא צריך להגיד את הדבר הזה.
אריה שומר: מי אני שאני אגיד את הדבר הזה?
אריה שומר: הסתובבתי בארבעת-חמשת החודשים שאני בתפקיד, בכל מקום שאנחנו באים אליו אתה שואל ראש עיר מה הדבר הכי חשוב – ואתה צודק, זבולון.
אריה שומר: הם אמרו לי את כל הדברים האלה – אבל הם מדברים על ספריות ציבוריות.
אריה שומר: אם סוגר ראש העיר בשדרות את הספריה הציבורית שלו ושם אותה במרתף, אחר כך הולך על בג"צ אז ככה זה נראה.
אריה שומר: מרים רצאבי אומרת לי ש 14% זה לא עם הספר וחשבתי שהיא תדבר יותר בלהט, אבל היא מכניסה אותי ללהט הזה וכולנו מדברים על העניין הזה.
אריה שומר: נראה מה נעשה במשרד.
אריה שומר: ניקח מהתקציבים שאין לנו.
אריה שומר: אתמול ישבנו עם התרבות ועם כל מי שאתה רוצה, עם כל התיאטראות.
אריה שומר: אנחנו לא ניתן להם לבוא לכנסת.
אריה שומר: קודם כל אנחנו נעשה את העבודה בתוך הבית, אחר כך ניתן להם לבוא לצעוק – כי הבעיה של התקציב היא בעיה רצינית – אבל אם אתה שואל אותי פה, עכשיו, בוועדת החינוך והתרבות של הכנסת, אדוני היושב ראש – אנחנו את הנושא של הספריות הציבוריות נשים כעדיפות ראשונה בנושא התרבות אצלנו.
אריה שומר: אני אומר לך את זה חד וחלק בשמו של השר.
אריה שומר: מאיפה ניקח את הכסף אינני יודע, אבל החלטנו שאת המאבק על הנושא הזה של החוק מ 1975 בנושא הספריות הציבוריות, נעלה על שולחן הכנסת בעזרתך ובעזרת שאר חברי הכנסת בוועדה הזאת ונדחף את זה הכי חזק ונתמוך בך ואני מקווה שגם אתה תעשה את מה שצריך לעשות ואתה יודע לעשות.
אריה שומר: צריכה להתקבל החלטה באגף התקציבים ואני יודע להתמודד אתם בעניין הזה.
אריה שומר: אני אומר לך פה חד וחלק: מספיק עם הדיבורים.
זבולון אורלב: הקיצוץ שהחליטו עליו עכשיו, של הארבעה אחוזים, יחול גם על הספריות הציבוריות?
אריה שומר: אנחנו איננו רוצים לגעת בנושא הזה.
אריה שומר: אנחנו עובדים כרגע על השאלה איך נחלק את העניין הזה.
אריה שומר: איך נוריד.
אריה שומר: אנחנו איננו רוצים להוריד את הארבעה אחוז בצורה רוחבית וכולי, כי זה יפגע גם בהם וכרגע אנחנו במשא ומתן עם אגף התקציבים.
אריה שומר: אני אומר לך פה, שבנושא של הספריות הציבוריות לא ניגע.
אריה שומר: אפילו שצריך להוריד ארבעה אחוזים, בנושא הזה של הספריות הציבוריות לא נוריד ארבעה אחוז.
אריה שומר: לא נוריד.
זבולון אורלב: אגמון.
יעקב אגמון: אני רוצה לתקן כמה דברים ולומר מה קורה היום, מבחינתנו.