GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה דקלו: נתון אחר הוא אחוז הזכאים לבגרות: יש לנו 843 תעודות בגרות יותר מאשר בשנה שעברה.
משה דקלו: זהו המספר האבסולוטי, אבל בגלל שמספר ה-100 אחוז השתנה, גם המספר הזה השתנה.
משה דקלו: כל אלה דברים זניחים.
משה דקלו: בסך הכל, מספר הילדים שנשרו מהמערכת הוא מספר לא טוב.
יוסף יצחק פריצקי: תאמר לי מה האפיון של התלמיד הנושר?
עזמי בשארה: בן למשפחה אשכנזית ועשירה, האב פרופסור והאם עורכת-דין.
זבולון אורלב: זוהי שאלה חשובה.
זבולון אורלב: כפי שאמרתי, יש ועדת חקירה של חברי הכנסת שעוסקת בכך, בראשותה הנמרצת של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.
משה דקלו: זוהי הנשירה הפיזית מבתי הספר.
משה דקלו: יש נשירה נוספת בסדר היום החבוי של בתי הספר: אלה שאין מגישים אותם לבגרות.
משה דקלו: בסך הכל הם ילדים שלא הצליחו בלימודים, הם תלמידים חלשים.
משה דקלו: הנתונים שלנו מדברים על-כך שכ-12 אלף ילדים אינם מגיעים ל-5 יחידות לימוד בסך הכל.
משה דקלו: גם זהו נתון שאנחנו צריכים להתייחס אליו.
משה דקלו: עם כל המאמצים של אבי לוי ואגף "שחר", הם לא מצליחים להעביר את הילדים האלה למסגרת הלימודים.
משה דקלו: זוהי בעיה של נשירה פנימית בתוך בתי הספר.
זבולון אורלב: נשירה סמויה.
זבולון אורלב: משלמים שכר לימוד עבור התלמידים האלה, אבל הם אינם משתתפים בתהליך הלימודים.
משה דקלו: הנשירה המהותית ביותר היא של אותם ילדים שנושרים במהלך שנת הלימודים בכיתה י"ב.
משה דקלו: או שהם מרימים ידיים כי נמאס להם, או שהם לא מסוגלים לעמוד בעומס הבחינות.
משה דקלו: זוהי תופעה שצריך לחקור בתוך המערכת שלנו.
משה דקלו: תלמיד ניגש הוא תלמיד שניגש ולו לבחינת בגרות אחת.
זבולון אורלב: כלומר אם נעשה סטטיסטיקה של אחוז הניגשים בכל המקצועות המזכים בתעודת בגרות, אחוז הניגשים בעצם יורד.
זבולון אורלב: אתה יכול להעריך בכמה?
משה דקלו: אני יכול לומר לכם שבמשך השנים בסך-הכל משלימים מבחנים נוספים עוד 11 אחוז, לאחר שסיימו את בית הספר.
יוסף יצחק פריצקי: ל-73 אחוז חסר יותר ממקצוע אחד, ל-27 אחוז חסר רק מקצוע אחד.
זבולון אורלב: אם הבנתי נכון, אם 40 אחוז זכאים, אתה אומר שבמהלך הזמן יתווספו אליהם עוד 11 אחוז.
זבולון אורלב: בסך הכל כ-51 אחוז מהשנתון יהיו זכאים לתעודת בגרות.
משה דקלו: זה נכון, בערך.
משה דקלו: בבתי הספר סדר הגודל הוא של למעלה מ-50 אחוז מאלה שלומדים.
משה דקלו: השקפים שאני מציג בפניכם הם ממש מתוך החוברת.
משה דקלו: נכון שקיימים הבדלים בין המגזרים, אבל צריך לומר שיש הבדל גם בדרישות.
משה דקלו: השפה השלישית שנדרשת מסטודנט ערבי, אין ספק שהיא מכבידה.
משה דקלו: הם לומדים גם ערבית, גם עברית וגם אנגלית.
משה דקלו: הדרישה במגזר הערבי היא ל-3 יחידות לימוד בשפה הערבית, בשונה מהמגזר היהודי בו נדרשות 2 יחידות לימוד.
משה דקלו: יש כמה דרישות של המפקחים במגזר הערבי.
משה דקלו: ישנם 13 סוגים של תעודות בגרות: חינוך טכנולוגי, חינוך ערבי, חינוך דרוזי ועוד, ולכן הנתונים הם פר זכאות בכל מגזר, והדבר מעורר פרובלמטיקה נוספת.
משה דקלו: אנחנו רואים שישנה יציבות במספר התלמידים הלומדים במגזרים השונים.
משה דקלו: השנה היה גידול במגזר היהודי, אבל אם נלך על-פי אחוז הזכאים, תראו בשורת הרוחב השלישית שישנה עליה בהחלט יפה במגזר הבדואי בנגב.
משה דקלו: בכל היתר אנחנו רואים ירידה של אחוז או קצת למעלה מאחוז.
משה דקלו: אם אני מבקש לצלול אל תוך הנתונים, מה שקריטי בעינינו הוא תחום המקצועות.
משה דקלו: כאן התמונה חוזרת על עצמה: מתמטיקה ואנגלית הם שני המקצועות המככבים באופן שיטתי, ובגללם אין לתלמידים תעודות בגרות.
משה דקלו: אילו היינו מחזקים את שני הלימודים בשני המקצועות האלה, הרי שכ-5000 ילדים נוספים היו זכאים לתעודת בגרות, כ-5 אחוז מכלל הזכאים.
משה דקלו: אם נשקיע מאמצים בשני התחומים האלה, תתקבל תמונה טובה יותר.
משה דקלו: אנחנו רואים שיש בעיה גם בתחום האזרחות ובלימודי התנ"ך.
משה דקלו: בגרף שבתחתית עמ' 39 נראה שישנם 4877 תלמידים שלא ניגשו לבחינה במקצוע חובה, דבר בעייתי מאד.
משה דקלו: העובדה שבית הספר אינו מאפשר לילד לראות במקצוע אתגר, מונע ממנו מלכתחילה את האפשרות לקבל תעודת בגרות.
זבולון אורלב: אני יכול לומר לפחות שהכנסת דורשת מבתי הספר להגיש כל תלמיד לבחינות בגרות, אם באותו בית-ספר אכן מגישים לבחינות בגרות.
יוסף יצחק פריצקי: ואם לא מגישים?
זבולון אורלב: אז לא חייבים.
יוסף יצחק פריצקי: כולם מגישים, כולל החינוך המוכר שאינו חלק מהחינוך הממלכתי?
זבולון אורלב: נזהרתי בלשוני, לכן אמרתי כמעט.
משה דקלו: אני מדבר על בתי הספר המגישים.
משה דקלו: עוד שני נתונים שחשוב כי נראה: ישנם 2188 שקיבלו ציונים שליליים בבחינות הבגרות.
משה דקלו: אנחנו רואים את הנתונים על אלה שניגשו לבחינות בפחות מ-20 יחידות לימוד.
משה דקלו: אלה ילדים שכמעט הצליחו.
משה דקלו: הציון השלילי ובחינות בפחות מ-20 נקודות מקשים עליהם לקבל את תעודת הבגרות.
משה דקלו: ישנה בעיה שבקושי מתמודדים איתה והיא טוהר הבחינות.
משה דקלו: אנחנו נחשפים להתנהגויות בלתי הולמות של תלמידים.
משה דקלו: לצערנו, אנחנו מאתרים גם אנשי חינוך כולל מנהלי בתי-ספר שחוטאים בעניין זה.
משה דקלו: זוהי מלחמת חורמה שאנחנו מקיימים.
זבולון אורלב: למה במגזר הלא יהודי מחלקים את האוכלוסייה בין המגזר הבדואי בדרום, המגזר הדרוזי והמגזר הערבי, ואילו במגזר היהודי אין פילוח לפי עיירות פיתוח, שכונות מצוקה ועוד?
ד"ר יואב כהן: החלוקה היא לפי רמות טיפוח.
יוסף יצחק פריצקי: בתל-אביב יש יד-אליהו או דרום תל-אביב וסלמה, ויש מקום אחר.
יוסף יצחק פריצקי: אתם קובעים את החלוקה על-פי קביעה של המנדט הבריטי לגבי רשויות מקומיות.
זבולון אורלב: אתה עורך ממוצע בין התיכון שליד האוניברסיטה והגמנסיה לבין בתי-ספר תיכון שאני לא רוצה להזכיר את שמם.
זבולון אורלב: כדי לדעת איפה הבעיה, צריך פילוח נכון של הבעיה.
זבולון אורלב: באותה רשות יכולים להיות פערים עצומים בין דרום לצפון, בין מזרח למערב.
יוסף יצחק פריצקי: בחיפה, בוואדי ניסנס ובכרמל זה אותו דבר?
יצחק כהן: אנחנו מעבירים נתונים בית-ספריים.
יצחק כהן: אנחנו מנסים להציג כאן תמונה שלוקחת בחשבון גם את הרמה היישובית.
יצחק כהן: ברור לכולנו שאלה אינם נתוני עבודה.
יצחק כהן: אלה אינם נתונים לצורך הקצאת משאבים.
זבולון אורלב: השאלה היא איך להציג את הנתונים.
זבולון אורלב: במקום להציג רשות על-פי האחוז הממוצע של טעוני טיפוח, תציג מוסדות חינוך על-פי פילוח.
משה דקלו: זה קיים, אבל לא בחוברת הזו.
משה דקלו: אלה הדברים המרכזיים שרציתי לומר.
זבולון אורלב: ד"ר נורה כהן מלשכת המדען הראשי, אשר מטפלת כפי שנמסר לי בניסויים חינוכיים.
ד"ר נורה כהן: כמה הערות והשלמות.
ד"ר נורה כהן: קודם כל אני רוצה להתייחס להערה המתייחסת לצורת ההצגה של הנתונים: בוודאי שאין זו רזולוציה אידאלית מבחינת הבנת התופעה החברתית, כאשר אנחנו מציגים כאן ישובים בשלמותם, אבל יש כאן מגבלה, כי לשם חלוקה בתוך היישובים נדרש ניתוח אחר שלא כל-כך קל לבצעו.
ד"ר נורה כהן: אנחנו מנסים להציג את מצב האוכלוסייה של בני 17, אלה שנקראים י"בניקים.
ד"ר נורה כהן: אנחנו לא יכולים לתת תמונה בית-ספרית, כי בעצם אנחנו מוציאים מאותו ניתוח את הילדים שאינם במסגרת בית הספר או שנמצאים בבית-ספר אחר.
ד"ר נורה כהן: ישנה זרימה גדולה מאד של תלמידים בין ישובים לבין בתי-ספר, ולצערנו ישנם גם תלמידים שאינם נמצאים במערכת הזו.
ד"ר נורה כהן: לכן חשוב מאד לתת תרומה בסיסית.
ד"ר נורה כהן: ברגע שאנחנו רוצים לתת תמונה לגבי אוכלוסיית התלמידים, אין לנו אפשרות להתייחס לשכונות או לבתי-ספר, כי יש ערבוביה בין האזורים.
ד"ר נורה כהן: אפשר לחשוב אולי על אפיונים אחרים ליישובים או לשכונות, כך שנתייחס לתלמידים הגרים בשכונה, אבל זוהי עבודה החורגת מאד מן היכולת שלנו על-פי הנתונים האלה.
ד"ר נורה כהן: אנחנו טוענים שמוסד אינו מייצג את האוכלוסייה אלא את אוכלוסיית תלמידיו.
ד"ר נורה כהן: אנחנו רוצים לספר לציבור מהו המצב למשל באוכלוסיית בני 17 בנתיבות.
זבולון אורלב: מי אמר לך שזה מה שמעניין?
ד"ר נורה כהן: ואם יתברר שבנתיבות יש בעיה עם אחוז הלומדים?
זבולון אורלב: נדע את זה דרך המשבר או ההצלחה של התלמידים.
ד"ר נורה כהן: אפשר להציג גם את זה.
זבולון אורלב: אני חושב שכך תהיה לך תמונה יותר מדוייקת ופילוח יותר מדוייק, מכיוון שכולנו מכירים כמה ערים בתוכן ישנם פערים מדהימים בין מזרח למערב, בין צפון לדרום, ולפעמים בין שני צדי אותו רחוב.
ד"ר נורה כהן: אנחנו מרימים את הכפפה שאומרת שננסה לעדן את האפיון של ערים גדולות.
ד"ר נורה כהן: אם בית הספר הוא סלקטיבי, נקבל את ההצלחה היוצאת מן הכלל של התלמידים באותו בית-ספר, מבלי להתחשב בעובדה שבית הספר הזה בוחר את תלמידיו.
זבולון אורלב: אבל יהיה אפיון סוציו-אקונומי של התלמידים.
זבולון אורלב: יש קשר בין מצב חברתי-כלכלי של התלמיד לבין הישגיו.
ד"ר נורה כהן: אמרתם שהדבר החשוב מבחינת
ד"ר נורה כהן: כם הוא לא אותו חצי אחוז, אבל חשוב להדגיש את הדבר.
ד"ר נורה כהן: השקף שאני מציגה בפניכם מציג אותו נתון שמשה הציג בפניכם לפני רגע: הגרף התחתון מייצג את אחוז הזכאים מתוך קבוצת הגיל, החל משנת תשנ"ה.
ד"ר נורה כהן: שימו-לב שהתופעה של ירידות נקודתיות היא לא תופעה חדשה.
ד"ר נורה כהן: העברנו קו רגרסיה שמראה כי כאשר אתה מחליף את המגמה, אתה רואה את התמונה בשלמותה.
ד"ר נורה כהן: בסך הכל יש עליה אמנם לא משביעת-רצון, עליה מתונה מאד, אבל בסך הכל המגמה היא עליה.
ד"ר נורה כהן: כדי שנוכל להתגבר על מגמות של ירידה, אני חוששת שנצטרך לחכות, או שלא נראה זאת כלל.
ד"ר נורה כהן: שימו-לב, גם שני הנתונים הקודמים על אחוז הניגשים לבגרות מצביעים על ירידה נקודתית, כאשר המגמה הכללית היא של עליה.
ד"ר נורה כהן: זוהי הנקודה שרציתי להצביע עליה כאשר מחליפים את הקו.
ד"ר נורה כהן: השקף השני מפלח את הנתון של זכאים לבגרות מתוך קבוצת הגיל על-פי מדגם.
זבולון אורלב: מהו הגרף העליון?
ד"ר נורה כהן: זהו המגזר היהודי, החינוך העברי.
זבולון אורלב: שהוא יציב פחות או יותר.
ד"ר נורה כהן: יש איזו שהיא מגמה קלה של עליה, באמת לא גדולה.
ד"ר נורה כהן: המגזר הערבי נמצא בגרף האמצעי, והתחתון הוא המגזר הבדואי.
ד"ר נורה כהן: שם המגמה של העליה יותר בולטת.
ד"ר נורה כהן: שימו-לב שכל שנה יש עליה מסוימת או ירידה מסוימת.
ד"ר נורה כהן: צריך לראות את התמונה הכללית.
ד"ר נורה כהן: והערה אחרונה: כל הזמן אנחנו מדברים על 40 אחוז הזכאים לבגרות.
ד"ר נורה כהן: יש שתי אוכלוסיות הכלולות בנתון הזה: תלמידי מזרח ירושלים כלולים בסך הכל.
זבולון אורלב: איך בגרף שלך, במעבר מתשנ"ט לתש"ס במגזר הערבי היתה עליה.
יוסף יצחק פריצקי: היתה השקעה.
עזמי בשארה: צריך יותר.
יוסף יצחק פריצקי: אין ויכוח על-כך שצריך להשקיע יותר, אבל זה מוכיח שכאשר לא לומדים בבדונים ובפחונים, התוצאות אחרות.
ד"ר נורה כהן: אני רוצה להעיר עוד הערה טכנית שהיא הערה מהותית: כאשר אנחנו סוקרים את קבוצת הגיל עליה מבוססים כל הגרפים, היא כוללת בתוכה שתי אוכלוסיות שצריך להביא בחשבון שאו שהן בפנים או שהן בחוץ, ולעולם לא תהיינה פוטנציאל לאחוזים גדלים והולכים של הצלחה בבחינות הבגרות.
ד"ר נורה כהן: האחת היא אוכלוסיית התלמידים במזרח ירושלים אשר נבחנים על-פי בחינות הבגרות הירדניות, ואנחנו כן8 כוללים אותם בתוך הנתונים.
ד"ר נורה כהן: זוהי אוכלוסיה שלמעשה אינה נבחנת לקבלת תעודת בגרות ישראלית.
ד"ר נורה כהן: האוכלוסיה השניה היא האוכלוסיה החרדית הלומדת במוסדות שאינם מגישים לבגרות.
ד"ר נורה כהן: אין ציפיה שנגיש את האוכלוסיה הזו לבגרות, וזאת מסיבות אידאולוגיות שלהם.
יוסף יצחק פריצקי: אתם פושעים, תסלחו לי.
יוסף יצחק פריצקי: זה פשע לקחת ילדים ולא לאפשר להם לצאת לעולם.
יוסף יצחק פריצקי: אפשר לעשות את זה.
ד"ר נורה כהן: אני חושבת שנכון לכלול את האוכלוסיות האלה בסטטיסטיקות.
ד"ר נורה כהן: אני מקבלת את ההערה של חבר הכנסת פריצקי.
ד"ר נורה כהן: זה המצב נכון ל-2001.
ד"ר נורה כהן: אנחנו יודעים שהמוסדות האלה לא מגישים לבגרות.
עזמי בשארה: באיזה סעיף אתם כוללים אותם, בקבוצת הגיל או גם בקבוצת הגיל וגם בקבוצת הלומדים?
ד"ר נורה כהן: בקבוצת הגיל.
ד"ר נורה כהן: אנחנו צריכים לזכור שמדובר על 45 אחוז הזכאים לבגרות מתוך קבוצת הגיל הזו.
ד"ר נורה כהן: הלוואי ויהיו שינויים לטובה.
עזמי בשארה: אדוני היושב ראש, אני חושב שהנושא הזה כבד מאד, והייתי מציע שתהיה אפשרות לוועדת החינוך של הכנסת לנהל כמה ישיבות עליו, כדי שנוכל לבחון את הסוגיה הזו מכמה וכמה היבטים, כולל צדדים כלכליים וחברתיים.
עזמי בשארה: על-פי הנתונים הידועים לנו מהעבר, תלמידי כיתה י"א מרקע חברתי-כלכלי שונה מתחילים כשהם קרובים יותר האחד לשני, אבל הפער ביניהם הולך ומתרחב עד כיתה י"ב, כאשר באוניברסיטה הפער עוד יותר גדול בלימודים לתואר ראשון, ואין מה להשוות את הנתונים כאשר מגיעים לדוקטורט.
עזמי בשארה: כלומר, ככל שאנחנו מתקדמים בדרגת החינוך, הפער הכלכלי-חברתי הולך ומתרחב.
עזמי בשארה: הפער בין האנשים מרקע חברתי-כלכלי שונה הולך וגדל.
עזמי בשארה: יכול להיות שהחפיפה היא עדתית ומגזרית, ויכול להיות שלא.
עזמי בשארה: נכון שהחלוקה אינה יכולה להיות על-פי רשויות, שכן יש הבדל בין צפון תל-אביב ודרום תל-אביב.
עזמי בשארה: אני חושב שאי אפשר להתחיל בנושא המורים, גם אם הנושא חשוב.
עזמי בשארה: ככל שאתה מכניס דמוקרטיזציה לתחום החינוך, שכבות אוכלוסיה רחבות יותר משתלבות בו.
עזמי בשארה: לכן נראה שיש ירידה בחינוך.
עזמי בשארה: אין ירידה בחינוך, החינוך מתרחב לשכבות כלכליות-חברתיות אחרות, והיא מורידה את הממוצע.
עזמי בשארה: דרך אגב, התרחבות זו מורידה את הממוצע האוניברסיטאי בכל העולם.
עזמי בשארה: העובדה שאנשים משכבות רחבות משתלבים עכשיו באוניברסיטאות באנגליה, הורידה את הרמה.
עזמי בשארה: פעם היו באוניברסיטאות רק ילדי האריסטוקרטיה, והחינוך נחשב למצויין, למרות שלא היה כזה.
עזמי בשארה: פשוט מאד, רבים לא למדו.
עזמי בשארה: כך נראה שרמת שירותי הבריאות יורדת, ואין זה כך: אחוז התמותה של הילדים ירד, וישנם אנשים רבים חלשים גופנית שהצטרפו למערכת הבריאות.
ד"ר אבי לוי: זה לא הוריד את הרמה אלא את האחוז.
עזמי בשארה: זה הוריד את ממוצע ההצלחה.
ד"ר אבי לוי: לא את רמת הלימוד, לא את איכות הלמידה.
עזמי בשארה: לא חובה שכך יקרה, אבל זה קורה.
ד"ר אבי לוי: על-פי הטענה הזו אתה עוזר לאליטיסטים לא להפיץ את הלמידה בקרב שכבות רחבות.
ד"ר אבי לוי: הרי זה מה שהאוניברסיטה טוענת, שככל שתכניס יותר סטודנטים, רמת הלימודים באוניברסיטה תרד.
ד"ר אבי לוי: אתה הרי מתנגד לטענה הזו.
עזמי בשארה: אני לא נגד הטענה הזו.
עזמי בשארה: אני רוצה שהחינוך יתרחב וישפיע על העלאת הרמה.
עזמי בשארה: אני נגד הטענה האליטיסטית לפיה פעם הלימוד היה טוב יותר.
יוסף יצחק פריצקי: ד"ר עזמי בשארה, אין רע באליטיזם.
יוסף יצחק פריצקי: אנשים רוצים לשאוף להיות יותר טובים.
עזמי בשארה: אני אומר שצריך להבדיל בין מה שאני רוצה לבין ניתוח מדעי של המצב.
עזמי בשארה: אני רוצה שרמת החינוך תעלה ככל שהוא מתרחב, בעוד שהאוניברסיטאות מעוניינות לצמצם את הקבלה, כדי שרמת החינוך לא תרד.
עזמי בשארה: עובדה שככל שההשכלה מתרחבת, הרמה יורדת.
עזמי בשארה: פעם היו שלושה בתי-ספר במגזר הערבי, וכולם היו מצויינים.
עזמי בשארה: גם המורים היו מצויינים, כי באו ממשפחות של מורים.
עזמי בשארה: אני לא חושב שצריך לחכות עד שישתנה המצב החברתי-כלכלי בעוד 20 שנה, כדי לטפל בנושאים נקודתיים, למשל בחינוך לאזרחות.
עזמי בשארה: האם צריך לשפר את המצב הכלכלי-חברתי, כדי לשים את האצבע על הדברים האלה?
עזמי בשארה: האם אפשר בכלל לנהל חברה מודרנית בלי לימודי אזרחות, כאשר הערך הדמוקרטי כה חשוב בחברה הישראלית?
עזמי בשארה: בלי אנגלית, מתמטיקה ואזרחות אין חברה מודרנית.
עזמי בשארה: בלי זה אין חברה מודרנית.
זבולון אורלב: בשבילי התנ"ך חשוב לא פחות מאנגלית.
עזמי בשארה: לכן המקצוע הזה קיים.
עזמי בשארה: אבל אתה רואה שהמכשול הגדול הוא אנגלית, מתמטיקה ואזרחות.
עזמי בשארה: בדברים האלה צריך להשקיע, ועד שישתפר המצב הכלכלי-חברתי יש דברים שהוכיחו את עצמם.
עזמי בשארה: ישנו פרוייקט "מיכאל" שבמסגרתו הלכו לג'סר א-זרקה שכולנו ביקרנו בה.
עזמי בשארה: אני רוצה שאחוז ההצלחה בבגרות שם יהיה לפחות כמו אחוז ההצלחה בנצרת, אם לא כמו בחדרה או בזכרון-יעקב.
עזמי בשארה: קידמו את בית הספר, ואני רואה שיש בו שיפור משנה לשנה.
עזמי בשארה: עד שמצבה הכלכלי-חברתי של ג'סר א-זרקה יהיה כמו מצבה של זכרון יעקב, יעבור זמן רב.
יוסף יצחק פריצקי: להפך, אם יעבדו על בית הספר, מצבה הכלכלי-חברתי של ג'סר א-זרקה ישתפר.
עזמי בשארה: אם נדון בהשפעה של המצב הכלכלי-חברתי, תמצא לצערי הרב שלמרות שהחינוך אמור לצמצם פערים לפי כל התאוריות הנשמעות בבית הזה מימין ועד שמאל – כל ליבראל אומר שהוא בעד הפרטה ובעד הריסת כל דבר כלכלי שהמדינה הזו בנתה עבור השכבות החלשות, ובעד השקעה בחינוך – תמצא שמשקיעים יותר אצל החזקים ופחות אצל החלשים.
עזמי בשארה: משקיעים יותר בחינוך של ילד בצפון תל-אביב מאשר בדרום תל-אביב, ובמגזר היהודי משקיעים כפול מאשר משקיעים במגזר הערבי בכל תלמיד.
עזמי בשארה: הפער הוא 200 אחוז.
עזמי בשארה: אני רוצה שנקיים ישיבה על-כך.
עזמי בשארה: עד אז, אני בעד העמקת לימודי המתמטיקה והאנגלית.
עזמי בשארה: במקומות בהם הדבר נעשה, התלמידים לקחו את עצמם בידיים, וכך גם המורים, והתוצאות השתפרו.
עזמי בשארה: אני חייב להגן על המורים שחבר הכנסת בוים דיבר עליהם.
עזמי בשארה: מוטיבציה של המורים אינה נתון סטטי.
עזמי בשארה: כאשר ההורים עוזרים בבית, כאשר הרקע החברתי מתאים יותר וכאשר מתקיים דיאלוג בין המורים לתלמידים – גם המוטיבציה של המורים עולה.
עזמי בשארה: אם תציב אותם במקומות בהם אין כלום בבית התלמיד, המוטיבציה תרד.
עזמי בשארה: מדברים על פערים בחינוך בין המגזר הערבי למגזר היהודי, וכן על הפערים בתוך המגזר הערבי.
עזמי בשארה: אותם מורים למדו כולם באוניברסיטאות, לכולם אותו תואר ב.א.
עזמי בשארה: מי שמלמד בבית-ספר אליטיסטי בנצרת, יש לו מוטיבציה גבוהה יותר מאשר למי שנמצא בבית-ספר אחר.
עזמי בשארה: יכולים להיות אותם מורים, אותו ציוד, אותן כיתות ואפילו אותו מספר תלמידים בכל כיתה – אם אלה בני המעמד הבינוני ומעלה ואלה בני המעמד הנמוך, המוטיבציה של המורים בשני המקומות תהיה שונה, וכך גם אחוז ההצלחה בבחינות הבגרות.
עזמי בשארה: לכן צריך להשקיע כאן יותר מאשר שם.
עזמי בשארה: המורים הטובים והפחות טובים אינם מחולקים על-פי מגזרים.
עזמי בשארה: ישנם ילדים שנולדו בבית שיש בו ספרים ומחשב, ואחרים שנולדו בבית אחר.
עזמי בשארה: בוודאי שיש מזל גם בחינוך, אם נולדת למשפחה הנכונה.
עזמי בשארה: מערכת החינוך נועדה לגרום לכך שגם אם נולדת במשפחה הלא נכונה, זה לא יהיה גורלך לתמיד, אלא שתצליח להגיע אף לדוקטורט.
עזמי בשארה: לכן אני נלחם באוניברסיטאות ובבחינה הפסיכומטרית.
עזמי בשארה: אני רוצה שכולם יוכלו להיכנס לאוניברסיטאות.
עזמי בשארה: אני רוצה שציוני השנה הראשונה באוניברסיטה הם שישמשו מבחן.
זבולון אורלב: כתבתי אתמול למנהלת הוועדה, שנקיים דיון על נושא הפערים בחינוך.
זבולון אורלב: היתה לי שיחה מקיפה על-כך עם מנכ"ל האוצר.
זבולון אורלב: תלמיד הרי אינו נבחן מגן הילדים ועד סוף כיתה י"ב.
זבולון אורלב: בחינות הבגרות הן בעצם השיקוף הראשון האמיתי שאנחנו מקבלים מרגע שהתלמיד נכנס לגן הילדים.
יוסף יצחק פריצקי: ואולי זו הבעיה.
יוסף יצחק פריצקי: האם יש למשרד החינוך איזו אינדיקציה לגבי רמת התלמיד, לא בכיתה י"ב?
יוסף יצחק פריצקי: פעם היה סקר בכיתה ח', אבל הסיפור נגמר.
יוסף יצחק פריצקי: האם יש לכם איזו שהיא אינדיקציה בסוף בית-ספר עממי.
זבולון אורלב: אחרי הסקר, בראשית שנות התשעים, הציעו לערוך מבחני משוב ארציים בכיתה ג' ובכיתה ו', בהבנת הנקרא ובחשבון, אבל זה פעל שנה אחת בלבד.
זבולון אורלב: אני לא אומר שאין בבחינות האלה בעיות, אבל לצערי שרת החינוך דאז, שולמית אלוני, אמרה שבעקרון כל החלטה של המר ושל אורלב היא כנראה החלטה שגויה, ולכן היא ביטלה את מבחני המשוב האישיים ועברו לשיטת בחינות משוב שאינן אישיות.
זבולון אורלב: הן לא נותנות אינדיקציה אישית.
זבולון אורלב: אני חושב שתפקידה של ועדת החינוך אינו להיות במקום אנשי המקצוע ולייצר את הפתרונות, אלא להפעיל את המערכת גם שתגבש את הפתרונות, ולהציג אותם לפנינו.
עזמי בשארה: שוויון הזדמנויות בחינוך הוא שקר וכזב.
עזמי בשארה: אין שוויון בנקודת המוצא.
עזמי בשארה: אין שוויון הזדמנויות, אם אתה לא משקיע יותר אצל החלשים ופחות אצל החזקים.
עזמי בשארה: אם נקודת המוצא אחרת, שוויון ההזדמנויות רק מרחיב את הפער.
עזמי בשארה: אסור שיהיה שוויון הזדמנויות, צריך יותר הזדמנויות לחלשים ופחות לחזקים, כדי שהתוצאה תהיה שונה.
זבולון אורלב: זו העדפה מתקנת.
זבולון אורלב: מפני שאני מרגיש שמערכת החינוך לא נוטה לבדוק את עצמה , הגשתי הצעת חוק להקמת מכון לאומי במשרד ראש הממשלה שיהיה ממונה על בדיקת ההישגים בחינוך, כדוגמת ארצות הברית.
זבולון אורלב: בארצות הברית לא מערכת החינוך בודקת את עצמה, אלא יש מכון לאומי חוץ ממשרד החינוך אשר מגיש דו"ח לאומה לאחר בדיקות שהוא ערך, לגבי מצב הבנת הנקרא בכיתות ג' או מה מצב ידיעות החשבון.
זבולון אורלב: ללימודים יש מגרעת אחת, הם לא מודולריים.
זבולון אורלב: תלמיד שאין לו הבנת הנקרא, אתה יכול לנבא כבר בכיתה ד' שלא יהיה בין הניגשים לבגרות, ואם ייגש – יהיה בין הנכשלים.
יוסף יצחק פריצקי: אבל אתה מסכים שצריך לתפוס אותו בכיתה ד' ולא בי"ב.
זבולון אורלב: זאת במסגרת הצעת חוק שהנחנו, ואני מקווה שנוכל להשיג לשם-כך הסכמה, למרות שיש כאן קצת איבוד יוקרה או כח של מערכת החינוך.
זבולון אורלב: לא שיש לי חס וחלילה איזו שהיא טענה אישית נגד היחידות השונות במשרד החינוך, אבל מטבע הדברים הם לחוצים יותר מה לבדוק, איך לבדוק וכדומה, והבדיקה צריכה להיות מחוץ למערכת החינוך.
זבולון אורלב: אברהם סנפירי, יושב ראש ארגון ההורים הארצי.
אברהם סנפירי: אני חושב שצריך לקרוא לממשלה וגם לוועדת הכספים של הכנסת, שלא לאשר את הקיצוץ שנקבע אתמול בתקציב החינוך.
אברהם סנפירי: אני חושב שכמו שהחליטו שכל תקציבי ההשקעה של מדינת ישראל הם תקציבים שלא צריך לקצץ בהם, כך צריך להתייחס גם לתקציב החינוך כאל תקציב השקעה, והשקעה בחינוך הילדים היא השקעה יותר חשובה מהשקעה בכבישים או בכל נושא פיזי אחר.
אברהם סנפירי: צריך להתייחס לכך כאל הנושא החשוב ביותר במערכת הישראלית.
אברהם סנפירי: אסור להסכים לאיזה שהוא קיצוץ בתקציב החינוך.
אברהם סנפירי: ודבר שני, אני חושב שאנחנו מנסים להיות צמודים יותר מדי להגדרות, בעוד שאנחנו צריכים להתייחס לכיוונים.
אברהם סנפירי: כאשר אנחנו מדברים על ההשוואה בין תל-אביב לבין המגזר הערבי או בינו לבין עיר אחרת, או כאשר אנחנו מנסים לערוך דיפרנציאציה בתוך תל-אביב, אין זה נכון כי עיריית תל-אביב משקיעה הרבה מאד משאבים, הרבה מעבר למה שמשקיעה ירושלים, פי שניים בהשוואה לירושלים ופי שלוש או פי ארבע בהשוואה למגזר הערבי.
אברהם סנפירי: לכן מעבר לכל מה שמשרד החינוך נותן, גם הרשות המקומית מקצה הרבה מאד משאבים באותן רשויות שיש להן.
אברהם סנפירי: לכן הגיוני מאד להציג את מה שהוצג כאן דווקא במונחים אגרגטיביים של רשות מקומית, גם אם היא רשות מקומית גדולה, כי רשות גדולה משקיעה הרבה יותר.
אברהם סנפירי: היא משקיעה בחינוך הרבה יותר מרשות מקומית אחרת.
אברהם סנפירי: אני חושב שאנחנו חייבים למצוא פתרון שעיקרו להגיע למצב בו כל מי שמגיע לכיתה י"ב ייגש לבגרות.
אברהם סנפירי: אני משוכנע שאנחנו צריכים למצוא את הסיבות העיקריות לכשלונם של אלה שיכולים לגשת לבגרות, ושם להשקיע.
אברהם סנפירי: ההשקעה לא צריכה להתחיל בכיתה י"א-י"ב, אלא כבר בכיתה א' צריך לראות איפה הבעיה.
אברהם סנפירי: אם הבעיה היא בכיוון מתמטיקה או אנגלית בכל אחד מהסקטורים שצויינו כאן, צריך לנסות לפתור את הבעיה כבר היום בכיתה א', כדי שכאשר יישבו כאן בעוד 10 שנים, לא יבואו ויגידו לנו שלא השקענו בזמן, והתייחסנו רק לפתרונות אד-הוק.
אברהם סנפירי: צריך להתייחס לכך לאורך זמן, ולהתחיל להשקיע כבר היום בכיתות הנמוכות ביותר.
יוסף יצחק פריצקי: אפשר לתקן את הזכאות לבגרות גם לאחר תום הלימודים.
יוסף יצחק פריצקי: ישנם הרבה מאד אנשים שבמהלך השירות הצבאי רוצים לגשת לבחינות הבגרות, אך הבעיה היא המחיר.
יוסף יצחק פריצקי: המוסדות הפרטיים המכינים לבגרות גובים מחיר גבוה מאד.
יוסף יצחק פריצקי: אני אומר לכם שאפשר למצוא את הכסף גם בתקציב הקיים של משרד החינוך.
יוסף יצחק פריצקי: אפשר גם לנהל משא ומתן ולהוציא מכרז בין בתי הספר המכשירים לבגרות.
יוסף יצחק פריצקי: אפשר לתת עידוד לאנשים שרוצים ללמוד אנגלית או מתמטיקה גם בגיל 18-19, כלומר כאלה שיצאו מהמערכת.
יוסף יצחק פריצקי: במקום שישלמו הון תועפות לבתי הספר הפרטיים, בין בשיטה של מכרז ובין בשיטה של תמיכה תקציבית, אפשר יהיה לעשות זאת.
יוסף יצחק פריצקי: אני לא מניח שזה יעלה כסף רב.
יוסף יצחק פריצקי: אני מודיע לכם שאין תקנה תקציבית לתמיכה כזו.
זבולון אורלב: דווח כאן שיש 24 אלף תלמידים שאינם משתתפים בלימודים בכיתה י"ב.
עזמי בשארה: 6500 מהם ערבים.
זבולון אורלב: גם עבורם נגבה ביטוח לאומי, ולתלמידים האלה יש זכות לחינוך חינם ואין הם מממשים את זכותם.
זבולון אורלב: מישהו מרוויח מכך ש-24 אלף תלמידים אינם לומדים, כי לא צריך לשלם עבורם שכר לימוד.
זבולון אורלב: שכר הלימוד השנתי בחינוך העל-יסודי, כפי שאמר לי איציק כהן, הוא כ-6700 שקל בשנה.
זבולון אורלב: מדובר בסכום של 150 מליון.
יוסף יצחק פריצקי: זהו כסף שמתבזבז במערכת.
משה דקלו: חבר הכנסת פריצקי, אנחנו מריצים שלושה פרוייקטים גדולים ויפים.
משה דקלו: אחד הפרוייקטים שנמצא כבר 20 שנה על המדף הוא פרוייקט ההזדמנות השניה.
משה דקלו: אם תיסע עכשיו לביתן אהרון ליד נתניה, תראה 200 חיילים לומדים תוך כדי השירות הצבאי.
זבולון אורלב: במימון מי?
משה דקלו: צה"ל.
משה דקלו: הרמטכ"ל הוריד אותם מהג'בלאות והביא אותם לשולחן הלימודים.
משה דקלו: פרוייקט אחר של איתור חיילים בשנת השירות האחרונה שלהם, על מנת לממן להם את סיום הלימודים.
יוסף יצחק פריצקי: ומה קורה עם אנשים שלא הולכים לצבא?
ציון בן-כנען: אני שמח על-כך שחברי הכנסת הציגו את חצי הכוס הריקה ולא את חצי הכוס המלאה, כי נדמה לי שהבעיה נמצאת בעיקרה בחצי הכוס הריקה, באותם 50-60 אחוז שאינם מגיעים לסיום לימודים עם תעודת בגרות.
ציון בן-כנען: אפשר היה לנתח את הנתונים עוד כהנה וכהנה, אבל ראוי להבליט את העובדה שבין הלומדים בי"ב לבין הניגשים ולו לבחינה אחת בלבד, יש הפרש של 10,000 תלמידים, וזהו נתון מדהים.
ציון בן-כנען: אני אומר את הדברים משום שכאשר באים לעיין בפרופיל של התלמידים בי"ב שאינם משלימים את חובותיהם, כלפיהם המשרד עשה מאמץ גדול מאד בשנה האחרונה, בהמשך למאמצים הרבים שעושה אגף שח"ר, וכדאי לציין את המאמץ הזה.
ציון בן-כנען: אני אומר זאת אולי קצת בהיסוס, אבל נדמה לי שהמאמצים האלה זכו לאיזה שהם דברי לעג מיותרים, לדוגמה אותה הערה שמתייחסת למענק של 10,000 שקל לכל תלמיד שזוכה לבגרות.
ציון בן-כנען: אני רואה חובה לעצמי לומר לכם כמה מילים בעניין זה, כדי שלא נאבד פרופורציה וכדי שלא נדבר על נתונים שאינם נכונים.
ציון בן-כנען: המשרד מפעיל 4 תכניות לתגמול דיפרנציאלי, שכוללות מורים, תלמידים ובתי-ספר.
ציון בן-כנען: התכנית הראשונה המוכרת גם לך, היא תכנית התגמול הדיפרנציאלי, שעד שנת תש"ס היתה מיועדת אך ורק לבתי-ספר שש-שנתיים יחידים ביישובים בארץ.
ציון בן-כנען: מדובר בכ-90 בתי-ספר.
ציון בן-כנען: החל משנת תש"ס הרחבנו את התגמול הדיפרנציאלי לכלל בתי הספר העל-יסודיים במדינת ישראל.
ציון בן-כנען: משמע שמורים ובתי-ספר מקבלים תגמול דיפרנציאלי על הישגיהם במניעת נשירה ובהישגיהם בבגרות, בהשוואה להישגים שהיו להם שנה קודם לכן ובהשוואה לפרופיל שלהם והצפי מבחינת היכולות שלהם.
ציון בן-כנען: התגמול הזה נועד לעודד בתי-ספר להחזיק יותר ויותר תלמידים ולא לשלוח אותם אל מאחורי גדר בית הספר, והוא הורחב לכלל המערכת.
ציון בן-כנען: על-כך נבנו נדבכים נוספים, וכאן אני עונה לך אדוני היושב ראש, אחד מהם הוא לקחת 20 בתי-ספר לצורך ניסוי, אותם בתי-ספר שאחוז ההצלחה בהם בבחינות הבגרות היה מאחוז אחד ועד כ-25 אחוז, משמע בתי הספר הנמוכים ביותר, ושאחוז הנשירה בהם היה גבוה מאד, משמע מ-6 עד 20 אחוז.
ציון בן-כנען: אמרנו שניקח את בתי הספר האלה וננסה לבוא אל הנהלותיהם כדי לעודד אותם, גם במגזר היהודי וגם במגזר הערבי.
ציון בן-כנען: ננסה להגביר את כח המשיכה שלהם לגבי תלמידיהם, להשאיר את התלמידים בבתי הספר וגם להגישם לבחינות הבגרות.
ציון בן-כנען: אותם 10,000 שקל שכלפיהם הושמעו דברי בלע בתקשורת ובציבור, מחולקים כך שבי"א מקבל התלמיד שהוא בדרך-כלל ממשפחות מצוקה ומרגע סוציו-אקונומי נמוך, 500 שקל כמלגה.
ציון בן-כנען: בכיתה י"ב הוא מקבל עוד 1500 ₪ בתחילת השנה.