GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דובר: הרוב דווקא לומדים יום ארוך, אבל הסידורים שלהם...
דובר: לאה שקד:     	אני אומר על מה מבוסס התקציב של למעלה מחצי מיליארד שקל.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	עצה טובה -  תני למשה להציג את התקציב.
דובר: משה שגיא:     	היא ערכה את התקציב, היא תציג אותו.
דובר: לאה שקד:     	אני אומר על מה זה מבוסס.
דובר: לגבי התלמידים עם חריגויות קלות יחסית, שלא חל עליהם יום לימודים ארוך, נכון להיום – יש להוסיף כחמש שעות לימוד ביום.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	כמה תלמידים?
דובר: על כמה כיתות מדובר?
דובר: איך עשיתם את החשבון?
דובר: לאה שקד:     	126 כיתות – תוספת של שעת הוראה אחת נוספת דורשת ...
דובר: דובר:     	5,200 שקל לשנה.
דובר: אורי שוסטרמן:     	היא מדברת על כל המערכת.
דובר: לאה שקד:     	על 126 כיתות, תוספת של שעה אחת ביום – זה כפול חמש, כלומר 2,059,310, לפי תחשיב של 4,246 שקל לשעת הוראה שנתית, מפני שצריך לקחת בחשבון שמדובר בתחשיב של 137%.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	126 כיתות, תוספת חמש שעות.
דובר: הלאה.
דובר: יש לי בקשה – אם אפשר להגיש לנו את התחשיב בצורה מסודרת בהקדם האפשרי.
דובר: לאה שקד:     	את זה אגף התקציבים מגיש.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	אנחנו נעביר את זה גם לחבר הכנסת אילן גילאון – איך בנויה התוספת התקציבית הדרושה ליישום החוק הזה.
דובר: לאה שקד:     	אני רק אומר את המרכיבים.
דובר: מאחר שאם עוברים ליום לימודים ארוך, צריך לתת שירותי הזנה, היום אנחנו מתקצבים את זה לפי תשעה שקלים ליום לתלמיד, לא כולל חופשות, בגלל היעדר תקציב.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	תכתבו הכל – חשבון מפורט: הזנה, שעות, הסעות, וכו'.
דובר: לאה שקד:     	תוספת של סייעות, שמירה, נלוות – כל המרכיבים האלה.
דובר: בגדול, אם אנחנו מחשבים את התוספת הדרושה לחריגיות קשות מול החריגויות הקלות, זה כ- 200 מיליון...
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	לא הבנתי מה שאת אומרת כעת.
דובר: לאה שקד:     	חילקתי את זה לשתי קטגוריות גדולות.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	אבל החריגויות הקשות, כבר היום יש להן גם שנת לימודים...
דובר: לאה שקד:     	כן, אבל אם אתה רוצה להשוות אותן לחמש, אתה צריך להוסיף עוד שלוש שעות.
דובר: אילן גילאון:     	לכל המוסדות.
דובר: לאה שקד:     	לכל המוסדות.
דובר: למשל לגבי  הפיגור הבינוני שלומד היום עד 14:30, שזה שבעה שיעורים ביום, אתה צריך לשלם שלושה שיעורים.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	הבנתי.
דובר: והחריגויות הקשות כמה לומדות?
דובר: לאה שקד:     	אני אומר זאת שוב בצורה מאד ברורה – על מנת להשוות את התקציב למה שהיום מקבלים התלמידים האוטיסטים – כפי שחבר הכנסת גילאון אמר, שילמדו במהלך שנת הלימודים ובמהלך החופשות...
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	11 וחצי חודשים בשנה עד שעה רבע לחמש.
דובר: לאה שקד:     	יש צורך במעל לחצי מיליארד שקל.
דובר: תלמידים שאין לגביהם הארכה, צריך להוסיף להם חמש שעות לימוד ביום, כפול חמישה ימים בשבוע.
דובר: אילן גילאון:     	אני בכל זאת רוצה להציע – יש לי פשוט תרגיל מבריק בכלכלה: זה ועוד ופחות.
דובר: לקחת את המערכת ולהשוות אותה עד שעה רבע לחמש, 11 וחצי חודשים בשנה, ולהפחית ממנה את עלות המערכת הנוכחית, ואז תגיעו למספר.
דובר: לאה שקד:     	את החלק הראשון הבנתי.
דובר: את ההפחתה לא הבנתי.
דובר: אילן גילאון:     	כדי להבין מהי תוספת העלות על מה שקיים כרגע.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	אני מבקש לקבל ממשרד החינוך, לצורך עבודת הוועדה, פירוט מדוייק של התחשיב של יישום החוק כפי שהוא מוצע – שכל מוסדות החינוך המיוחד, כל מסגרות החינוך המיוחד, כל כיתות החינוך המיוחד, באשר הן, ילמדו עשר שעות ביום, 11 וחצי חודשים בשנה – לפי קטגוריות.
דובר: כלומר, קטגוריה זו לומדת עד היום כך וכך, צריך להוסיף כך וכך, שנדע את כל הקבוצות ואת כל הקטגוריות, כדי שאם ירצו לעשות בהדרגה, גם ניתן יהיה לראות את העניין מודולרית.
דובר: מרים גראזי-רוזנבאום:     	כיוון שעסקנו בסקירה, רציתי גם להביא, בשם איציק כהן, את דבריו לחוק הזה.
דובר: כמובן שמשרד החינוך לא רוצה להתנגד לשום דבר שייעשה טוב לתלמידיו – זו נקודת המוצא שלנו- למרות שכידוע הממשלה התנגדה לחוק הזה.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	אני זוכר את חילופי הדברים בין השר שריד לבין חבר כנסת אילן גילאון.
דובר: זה עניין אותי במיוחד כי שניהם מסיעת מרצ.
דובר: אגב, אני הצבעתי עם אילן גילאון.
דובר: מרים גראזי-רוזנבאום:     	אנחנו בוודאי רוצים שלילדי ישראל ככלל, ולילדי החינוך המיוחד על כל קבוצותיו ותת-קבוצותיו, יהיה כמה שיותר טוב ויינתן שירות חינוך כיאות.
דובר: למה היתה הסקירה חשובה לנו?
דובר: יש רקע חוקי למצב הזה.
דובר: אנחנו נמצאים במצב שאנחנו אמורים להגיע ליום חינוך ארוך וגם אנחנו נמצאים במצב שהסמכות ישנה, זאת אומרת השר – במידה שיהיה לו תקציב – ישמח מאד להאריך את יום הלימודים, וזאת למרות שכמו ששמענו בסקירה, כבר במצב הנתון, גם ללא חוק...
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	מה זה גם ללא חוק?
דובר: יש חוק – סעיף 14 וסעיף 15.
דובר: הוא אות מתה?
דובר: מה התכוונו שם, שלא יאריכו?
דובר: הרי כל סעיף 14-15 – כוונת המחוקק שזה כן יהיה.
דובר: מרים גראזי-רוזנבאום:     	מה שהתכוונתי להגיד הוא שגם ללא הארכה על ידי השר, אנחנו ראינו שלקבוצות רחבות מאד כן נמצאו פתרונות ליום לימודים ארוך, ואפילו יותר ארוך ממה שהחוק רוצה – גם יותר מחמש, אפילו עד שש ושבע.
דובר: הסמכות ישנה, הרצון ישנו, והבעיה הידועה היא בעיית התקציב.
דובר: השאלה שלך לגבי יום חינוך ארוך בדיוק מדגימה את הבעייתיות של חוקים עתירי תקציב, זאת אומרת יום חינוך ארוך – אולי לפני שנחקק החוק, אני  לא יודעת אם היתה נכונות לבצע זאת.
דובר: ברגע שיש את החוק, אנחנו לכאורה חייבים לבצע אותו כמובן בהדרגה, ובגלל היעדר תקציב הדבר הזה מתמשך.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	אני רק רוצה להזכיר לך שאת מהממשלה, ואנחנו מהרשות המחוקקת.
דובר: מרים גראזי-רוזנבאום:     	אני לא שוכחת.
דובר: אני גם מהממשלה ואני גם ממשרד החינוך.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	אני רוצה להזכיר לך שיום חינוך ארוך מתעכב גם בגלל שמשרד החינוך לא יודע להגיע  להסכמים עם המורים.
דובר: אל תזרקו כל דבר על האוצר.
דובר: מרים גראזי-רוזנבאום:     	הצעת החוק הזאת, לדעתי – במיוחד כשהמשרד לא מסוגל, במיוחד עם התקציבים הדרושים, הרי אי אפשר יהיה להחיל את זה מהיום למחר – אנחנו חוששים שהיא תהיה עוד כוונה טובה ברצף של הכוונות הטובות שיש לכולם בנושא הזה.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     תודה רבה.
דובר: שמואל אבואב – יושב-ראש ועדת החינוך בשלטון המקומי וראש המועצה המקומית קרית טבעון.
דובר: שמואל אבואב: 	 	קודם כל אני רוצה לומר שמי שלא נתקל – לא עלינו – במקרה של ילד אוטיסט או ילד עם לקות קשה, לא מבין מה זה לאבד את אורח החיים הנורמלי, להשתעבד למצב כזה ולהכפיף משפחה שלמה לאורח חיים שונה ואחר מזה שאנחנו מורגלים בו.
דובר: לכן, אני לא מציע להתייחס לעניין הזה כאל עוד פרוייקט, אלא לראות בכך משהו שהוא מחוייב המציאות.
דובר: שנית – מי שלא מבין מה המשמעות של להביא ילד בשעה 14:00 הביתה ושמשפחה צריכה להחזיק אותו עד למחרת – לנו זה נראה שטויות.
דובר: ילד בא מיום לימודים רגיל, הולך לחוג והיום נגמר.
דובר: אצל משפחות מסויימות זהו פשוט סיוט.
דובר: יש לנו משפחות עם ילדים אוטיסטים, עשיתי ביקורי בית – זה פשוט מזעזע.
דובר: יש מצבים שילדים מטפסים על הארון, והמשפחה מאבדת שליטה.
דובר: דבר שלישי שרציתי לומר – זה עולה הרבה מאד כסף למשפחה כי המשפחה מחוייבת לקחת כוח עזר נוסף.
דובר: נושא רביעי – לילדים זה משבש את אורח החיים.
דובר: ילדים אוטיסטים שמרגילים אותם לסדר יום ופתאום חופשת הקיץ משנה את הסדר השגרתי – זה יוצר שיבוש מוחלט שקשה להם מאד מאד להסתדר איתו.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	אבל אני מבין שלגבי האוטיסטים זה מסודר.
דובר: הם לומדים כל יום עד רבע לחמש.
דובר: תמי יונה:     	זה לא מסודר.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	אני אתן לך רשות דיבור.
דובר: עכשיו מדבר שמואל אבואב.
דובר: הבנתי מגברת לאה שקד שהילדים האוטיסטים – אלה שנמצאים במסגרות החינוך המיוחד – לומדים כל יום עד רבע לחמש, 11 וחצי חודשים בשנה.
דובר: שמואל אבואב:     	אני תיכף אגיע לזה, אני אעבור בצורה שיטתית.
דובר: דבר חמישי שרציתי לומר – אם אנחנו הולכים לשיטת יום הלימודים הארוך, אני מציע שנתחיל את יום לימודים ארוך ונלחץ שהוא קודם כל יבוא לידי ביטוי בחינוך המיוחד, על כל שלביו, ורק אחר כך נעבור לתחומים אחרים.
דובר: שנבין כולנו היטב שיום לימודים ארוך זה חוק שמתנהל בעצלתיים, גם לא מעט באשמת משרד החינוך.
דובר: זו דעתי לפחות.
דובר: נושא שישי – יש לנו בעיה קשה מאד בחופשות הקיץ – לנו כרשויות מקומיות – למצוא כוח אדם.
דובר: זה מאד מאד בעייתי וזה על חשבון הילדים.
דובר: אבי סלומה:     	גם על חשבון ההורים.
דובר: שמואל אבואב:     	אני אומר: לנו קשה לספק את מה שמצופה מאיתנו על ידי ההורים למצוא את כוח האדם.
דובר: ברור שלהורים – אני פתחתי בכך ואמרתי שמי שנושא בנטל העיקרי זה ההורים.
דובר: רציתי לומר שכאשר אין מסגרת מסודרת, אנחנו נאלצים לפתוח כל מיני חוגים אחר הצהריים וגם זה כרוך בהרבה מאד הוצאות.
דובר: אנחנו מנסים למצוא כל מיני מסגרות שמאד מאד קשה להחזיק אותן.
דובר: אני יודע שבטבעון אנחנו מחזיקים סוג כזה של מועדון לילד החריג – מאד מאד מסובך, מאד מאד קשה, ועבור ההורים להוציא אותם לפעמיים זה עולם ומלואו, רק שניקח אותם לשעתיים אחר הצהריים.
דובר: משרד האוצר.
דובר: אורי שוסטרמן:     	אין לי שום הערה על הצורך שחבר הכנסת המציע הציג כאן, כמו שזה מגולם גם בדברי ההסבר, אבל אם אני אתחבר לדברים של משרד החינוך, אזי דברי ההסבר מדברים על נושא אחד ומאד ספציפי, זאת אומרת עזרה למשפחות של ילדים אוטיסטים בזמן חופשת הקיץ, אבל הצעת החוק אומרת או מביאה את המערכת למצב אחר לגמרי.
דובר: לכן, קטונתי מלהציע לחבר הכנסת איך לשנות את הצעות החוק שלו, אבל למה לא לגשת ולדבר עם משרד החינוך קודם ולא להתוודע לדברים האלה כאן ואז להגיד: אל תיכנסו לפרטים.
דובר: הרי יש מצב מסוים במערכת, אז למה לא לבוא ולבנות עליו הצעת חוק שתתאים למה שקורה במערכת, ולא לנסות במכה אחת ליישר קו?
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	אני לא מבין אותך.
דובר: אורי שוסטרמן:     	אני אומר שיש מצב בפועל.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	הוא יודע את המצב.
דובר: אורי שוסטרמן:     	מסתבר שלא.
דובר: אילן גילאון:     	עכשיו, אחרי שאורי דיבר, אני כבר יודע את המצב.
דובר: עכשיו אני יודע את המצב, אני לא אחוקק יותר לפני שנגיע להסדר – בהסכמת שר האוצר.
דובר: אורי שוסטרמן:     	אני אנסה להתייחס בכל הכבוד לחבר הכנסת.
דובר: בואו נראה את הצעת החוק כלשונה, למה היא בעצם תגרום.
דובר: היא תיאלץ את האגף לחינוך מיוחד במשרד החינוך באחת להשוות את כל יום הלימודים לשעה 17:00, למה זה יגרום?
דובר: הרי התקציב לא יגדל בן-רגע והשירות לכל שאר הפעילויות של האגף לחינוך מיוחד ייפגע.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	ההנחה הזאת שלך היא לא נכונה.
דובר: אורי שוסטרמן:     	ההנחה שלי מתבססת על איך  שהממשלה עובדת, אלא אם כן חבר הכנסת יוסיף מאיפה יקחו את התקציב הזה.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	גם את זה נכתוב.
דובר: אורי שוסטרמן:     	במה הוא מציע לפגוע, כי אם הפגיעה בסעיף אחר לא תימצא כאן – הפגיעה תהיה בשירות שהילדים האלה מקבלים בכל אופן.
דובר: אילן גילאון:     	בכל מקרה הוא צודק, למרות שאנחנו כל פעם אומרים את אותו דבר.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	אני מכבד מאד שבאים לכאן עובדי מדינה, אומרים את מה שהם מאמינים בו, מה שהממונים עליהם אומרים, זה בסדר גמור.
דובר: לא היתה לי שיחה מוקדמת עם חבר הכנסת אילן גילאון.
דובר: מבחינתי, אני לא אתמוך בחקיקה חינוכית שהיא באה לגרוע שירותים חינוכיים מאוכלוסיות קיימות.
דובר: אנחנו רק רוצים להוסיף.
דובר: אורי שוסטרמן:     	זה מה שיקרה בפועל.
דובר: אורי שוסטרמן:     	כי יש הרבה פעולות שלא מעוגנות בחוק, אז יקחו מהן.
דובר: עד שלא תחוקק כל פרט וכל שעת עבודה, כנראה שזה מה שיקרה.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	אני חושב שהחקיקה החינוכית – אתה יודע שאנחנו כבר עושים את זה –  לפחות בתקופתי, תהיה כך שהיא גם תגדיר חובת תוספת תקציב לאותה מטרה ממשרד החינוך, כי אנחנו באמת לא רוצים להגיע לתוצאה הזו של אות מתה.
דובר: אני עובד על הנושא הזה.
דובר: אורי שוסטרמן:     	בפועל, זה מה שיקרה.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	אינני יודע בפועל.
דובר: בפועל יש שלטון פקידים שאנחנו נלחמים בו.
דובר: מה זה בפועל?
דובר: בפועל אתה אומר: אין דמוקרטיה במדינת ישראל, כלומר המחוקק יחוקק והממשלה תעשה מה שהיא רוצה.
דובר: אורי שוסטרמן:     	בפועל, אין מקורות בלתי נדלים.
דובר: בפועל, יש עוגה קיימת, והשאלה ממה לוקחים.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	בפועל, המחוקק לא קבע שתפטרו בהיקף של עשרה מיליארד שקל מס מעסיקים.
דובר: המחוקק לא קבע, אתם החלטתם.
דובר: אורי שוסטרמן:     	מי זה אתם?
דובר: הממשלה?
דובר: זה סדר העדיפויות שהממשלה קבעה.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	כן, הממשלה.
דובר: המחוקק לא הטיל חובה על שר האוצר לוותר על מיליארד ורבע שקל מס קנייה.
דובר: אתם החלטתם, כך שזה לא כך.
דובר: הבעיה שלנו זה המאבק מי הריבון.
דובר: אורי שוסטרמן:     	הממשלה קבעה, סליחה.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	אבל זה בשיעור אזרחות, לא כרגע.
דובר: עכשיו נאפשר לאורחים שלנו לדבר, לפי הסדר.
דובר: יש נציג ממשרד הבריאות?
דובר: ד"ר דליה גלבוע:     	אני רוצה להתייחס לנושא של האוטיסטים כי אני אחראית במשרד על הטיפול בתחום של האוטיסטים.
דובר: אין לי שום ספק שהמשך ההסדר – ורצוי ועדיף בחקיקה – הוא חיוני.
דובר: אין צורך להכביר במלים, הסבל למשפחות הוא אדיר.
דובר: אם אנחנו דואגים במשרד הבריאות לבריאות של האוכלוסייה של המשפחות של האוטיסטים, הדבר הזה הוא צורך שאי אפשר לברוח ממנו, כך שאנחנו בהחלט ממליצים על חקיקה.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:     	תודה רבה.
דובר: דוד ברק – ארגון ההורים הארצי, יושב-ראש הוועדה לחינוך מיוחד.
דובר: דוד ברק:
דובר: הילדים האלה מגיעים הביתה – יש כאלה שמגיעים היום הביתה בשעה 13:00 ויש כאלה שמגיעים בשעה 14:30, יש כאלה שמגיעים בשעה 16:00 ויש כאלה שמגיעים ב- 17:00 – עד למחרת אין להם מה לעשות.
דובר: הם לא משתלבים בחוגים, בפעילויות, ולכן בית הספר משמש להם כמעין פעילויות.
דובר: סך הכל מדובר ב- 220 מוסדות של החינוך המיוחד.
דובר: היו"ר זבולון אורלב:
דובר: נציגי אלו"ט, בבקשה.
דובי עופר: שמי דובי עופר, אני מייצג את אלו"ט.
דובי עופר: אני אב לשני ילדים אוטיסטים: אחד בחינוך המיוחד ואחד לשמחתי משולב בחינוך הרגיל, אולי זה קשור בהצעת החוק השנייה שלך.
דובי עופר: יכול להיות שאם יהיה חוק, לא תהיה ברירה ומשרד האוצר ייאלץ לתת את מה שניתן היום בהתנדבות.
דובי עופר: היו"ר זבולון אורלב:
דובי עופר: בכל אופן, אני מברך גם על הקביעה הזאת ואני אתמוך בהשוואת התנאים של כל ילד חריג ונצרך.
תמי יונה: נציגת אלו"ט ומשמשת כיושבת-ראש אלו"ט ירושלים.
תמי יונה: אני אם לילד אוטיסט בן שמונה עם תפקוד נמוך במוסד לחינוך מיוחד.
תמי יונה: הפגיעה באחים היא קשה מאד כל השנה.
תמי יונה: אנחנו משלמים מחיר כבד, אנחנו נאלצים כל השנה לפצות את האחים וכאשר להם יש חופשות, להביא את הילד הביתה זה מצב בלתי אפשרי.
מרים גראזי-רוזנבאום: זה גם לא המצב הקיים.
תמי יונה: מה זה המצב הקיים?
תמי יונה: המצב הקיים היום הוא שלפני כל חופשה, כשמגיעה חופשה כמו פסח עכשיו, כל המשפחות נכנסות להיסטריה, אנחנו נפגשים עם לאה, אנחנו מתחננים והיא מלווה אותנו והיא מתחננת למנהלות ומתחננת לצוות שיעבוד.
תמי יונה: עד עכשיו אני לא יודעת אם בית הספר הגדול ביותר בירושלים – עם האוכלוסייה הקשה ביותר בירושלים של האוטיסטים, כלומר עם התפקוד הנמוך – יעבוד או לא יעבוד.
תמי יונה: ואז מתחילה מלחמה.
תמי יונה: המורות לא חייבות לעבוד, אי אפשר לחייב אותן ותמיד עד הרגע האחרון אנחנו לא יודעים אם תהיה לנו קייטנה או לא תהיה, וזה גורם להמון מתח ולמריבות בין הצוות לבין ההורים לבין הרשות לבין משרד החינוך, כשאנחנו באמצע: מתחננים, מבקשים ומתווכים.
תמי יונה: היו"ר זבולון אורלב:
תמי יונה: הם יודעים את זה טוב מאד.
אהוד ברק: בחינוך המיוחד יש בעיה.
אהוד ברק: היו"ר זבולון אורלב:
שמואל אבואב: אתה אוהב את הסעיף הזה.
שמואל אבואב: היו"ר זבולון אורלב:
תמי יונה: אולי באמת היה כדאי לפנות למר יואל לוסטיג, ממונה על החינוך המיוחד בירושלים.
לאה שקד: אגב, משרד החינוך - מתוך הידיעה שלנו שמאד קשה להפעיל זאת, אנחנו מעבירים את התקציב מראש ורק לאחר חופשה, אם יש צורך אנחנו עושים קיזוז.
לאה שקד: היו"ר זבולון אורלב:
לאה שקד: אבל משרד החינוך מעביר את זה מראש.
לאה שקד: שר החינוך הוא שר החינוך, הוא צריך לדאוג שהכסף יגיע לייעודו.
לאה שקד: זה שאתם בחרתם להעביר דרך הרשות המקומית – אתם בחרתם.
לאה שקד: תעבירו את זה דרך איל"ן, איל"ן תעביר את הכסף למורים, תעבירו דרך אלו"ט.
לאה שקד: מי אמר לכם להעביר דרך הרשות המקומית?
לאה שקד: למה אתם לא משלמים ישירות?
לאה שקד: כי אי אפשר.
דובר: כל כסף של החינוך המיוחד מגיע לרשויות.
לאה שקד: עמותות שמקבלות תמיכה – בעמותות לא יכולים לקבל תקציבים נוספים להפעלה.
זבולון אורלב: את אומרת דבר לא נכון.
לאה שקד: אלה ההנחיות שאנחנו קיבלנו.
לאה שקד: המשרד מעסיק נדמה לי כ- 100,000 עובדים, עובדי הוראה, יעסיק עוד כמה מורים.
לאה שקד: יושב כאן משה, אולי הוא יוכל להשיב.
תמי יונה: למשל, לאה פנתה לסטודנטים שנה רביעית שאמורים לעשות סטאז', ואמרה: זה יוכר לכם כסטאז' וגם תקבלו משכורת.
תמי יונה: בנו צוות, אבל הצוות הזה לא קיבל את המשכורת שלו בזמן ולא רצה להמשיך לעבוד.
תמי יונה: אין מה לדבר שהשותפים שלנו לקושי זה משרד החינוך.
דובי עופר: הסתייגות קלה, אני אעזור לך בתשובה.
דובי עופר: בבית ספר "רעות" בפתח-תקווה שאני יושב-ראש ועדת ההורים בו...
דובי עופר: בית ספר לחינוך מיוחד לאוטיסטים.
דובי עופר: בחופשות, בממוצע, מתוך כלל הילדים רק חצי מהילדים האוטיסטים נשארים לקייטנת אחר הצהריים.
דובי עופר: מקבלים על כך מכתב מראש מהעירייה: הצוות שיטפל בילדים שלכם אינו מיומן, אינו מכיר את הילדים, מגוייס אד הוק למטרה הזאת.
דובי עופר: אני רק מתאר את המצב.
דובי עופר: החוק אולי יסדיר את העניין מבחינה תקציבית ויאפשר להעסיק יותר מורים בבתי ספר לאוטיסטים.
תמי יונה: אמרה לאה שצריך להגדיל את הצוות שעובד כל השנה.
תמי יונה: אנחנו עדיין לא בחוק וכל חופשה אנחנו מתחננים מחדש.
תמי יונה: המצב האבסורדי הוא שדווקא בבתי ספר הגדולים ביותר – עם מספר הילדים הגדול ביותר ועם המצב הקשה ביותר – הם לא רוצים לעבוד ואי אפשר לחייב אותם.
תמי יונה: נעבור לאיל"ן, גברת מירה ברקאי.
מירה ברקאי: קצת התפלאתי שבכל הקבוצות שכאן מנו בכלל לא הוזכרו נכויות פיסיות קשות, כמו שיתוק מוחין.
מירה ברקאי: הסידור של להחזיק את הילדים אחר הצהריים – כיוון שזה לא מעוגן בחוק – דורש המון מעורבות של הורים, המון לחץ על בית הספר, ואיכשהו זה עובד באמצעות משרד העבודה והרווחה ומשרד החינוך ביחד.
מירה ברקאי: ההורים נדרשים לשלם ולרוץ לרווחה, עושים להם מבחן הכנסות, ואיכשהו העסק עובד באמצעות מועדונית שלוש פעמים בשבוע, ובקיץ קצת יותר.
מירה ברקאי: אני רוצה להתייחס לעניין של כוח האדם שכבר דיברו עליו.
מירה ברקאי: אני בהחלט מסכימה שזה שקשה להשיג כוח אדם זו לא סיבה לא לחוקק את החוק, אבל צריך לתת את הדעת מעבר לעניין של המורים, שסייעות שעובדות כל השנה בבית הספר – וזו עבודה פיסית מאד קשה עם נכים כאלה, הן צריכות לסחוב לשירותים, להאכיל וכו' – לא רוצות לעבוד וקשה למצוא כוח אדם.
מירה ברקאי: מצד שני, בית הספר לא יכול לפעול בחופשות אם אין לפחות חלק מהצוות וחלק מהסייעות שמכיר את הילדים, כפי שקורה עם האוטיסטים.
מירה ברקאי: צריך לדעת איך להאכיל, איך להרים וכו', וזו בעיה.
מירה ברקאי: אותו דבר אצלנו, כמו אצלכם, לפני החופשות מתחילים ההורים ללחוץ: תקיימו קייטנה, תעשו משהו.
מירה ברקאי: אנחנו לא יכולים לעמוד בכך, בגלל הסיבה של כוח אדם.
מירה ברקאי: היו"ר זבולון אורלב:
יגודה: אני רוצה להזכיר שזה כבר עוד מעט 13 שנה שחוקקו את חוק חינוך מיוחד והכוונה בחוק הזה היתה שיהיה חוק שלא כל שנה ההורים צריכים להילחם עבור החינוך המיוחד.
יגודה: היה חינוך מיוחד, אבל כל שנה ההורים היו חייבים להילחם כדי להמשיך.
יגודה: אנחנו מברכים על כך ויש הרבה חוקים כדי לתקן את חוק חינוך מיוחד השנה, נקווה שהכל יעבור.
יגודה: היו"ר זבולון אורלב:
יגודה: משרד המשפטים.
איל זנדברג: יש הערות שהן לגוף ההצעה כי עולה שיש כאן הרבה בעיות מעשיות בתחום החינוך.
איל זנדברג: היו"ר זבולון אורלב:
איל זנדברג: אני חושב שהבעיה היחידה היא לא כסף – כך לפחות האוזניים שלי שמעו בדיון – אם יש כסף ואין אנשים שיעבדו עבורו, או יש משרדים שונים למשל שמעורבים ויש קבוצות שונות, יש סוגי מוסדות.
איל זנדברג: אפילו בחוק הקיים, חוק חינוך מיוחד – וזה אחד התיקונים – סעיף 15 שאותו רוצים לתקן למשל מזכיר בסעיף קטן (ג) את הנושא של שר העבודה והרווחה.
איל זנדברג: יש גם שילובי משרדים, וצריך לתת את הדעת על ההיבטים האלה ולא רק להגיד: תהיה עכשיו חובה בחוק, נקודה, ואחרי כן תוכל הרשות המחוקקת לגעור ברשות המבצעת – ובצדק, ככל שהיא לא מבצעת חוק – מדוע לא עושים.
איל זנדברג: אפשר מלכתחילה אולי ליצור הסדר שהרשות המבצעת גם יכולה לעמוד בו.
איל זנדברג: החוק הזה, כפי שהוא, בוודאי לא יפתור את הבעיה.
איל זנדברג: צריך לתת את הדעת, יכול להיות שזו בעיה נוספת שלא קשורה לחוק, אבל כיוון שהיא נראית קשורה לחוק, צריך לחשוב האם אפשר כבר עכשיו, בניסוח הזה, לפתור את הבעיות ולא ליצור על ידי ניסוח כולל וגורף בעיות משנה כשאחר כך אנשים במערכות הגדולות של משרד החינוך, משרד העבודה והרווחה, אמורים לעבוד לפי הוראת חוק – רצוי שזו תהיה הנחיה שאנחנו מסתכלים קצת קדימה ורואים שאפשר לעבוד איתה.
איל זנדברג: צריך לבדוק את התיאום עם משרדי הממשלה האחרים, שבעצם כנראה בצורה זו או אחרת, מכוח חוקים אחרים, נותנים את אותו שירות, או אפילו לבדוק את הסמכויות – עלה כאן הנושא של משרד העבודה והרווחה – לראות שאין התנגשות.
איל זנדברג: כהשוואה, במקביל – כאן אנחנו קובעים איזושהי קביעה כללית שנראית טוב כי אנחנו רוצים שילדים שסובלים מכל מיני בעיות יהיו במסגרת חינוכית עד שעה 16:45, אבל מה התוכן שהמחוקק בעצם מטיל חובה כאן:
איל זנדברג: האם הכוונה שזה בהכרח יהיה אותו תוכן כמו בשעה 9:00 בבוקר או אולי כיוון שהכוונה למנוע או להקל על ההורים, אנחנו רוצים שתתאפשר גם איזושהי פעילות אחרת שהיא לא באותה רמה, אבל עדיין שומרת על מסגרת.
אהוד ברק: אני אתן דוגמה לגבי חוק יום לימודים ארוך שהתקבל בכנסת.
אהוד ברק: במעלות למשל יש יום לימודים ארוך מתוקף חוק משום שזה ישוב קו עימות.
אהוד ברק: לחינוך המיוחד שם דווקא אמרו: לכם לא מגיע כי לכם יש חוק החינוך המיוחד.
אהוד ברק: נכון, ואז לחינוך המיוחד לא האריכו ולכל בתי הספר כן האריכו.
מירה ברקאי: רציתי לשאול בקשר לתוכן.
מירה ברקאי: כאן כתוב: יום לימודים ארוך, אבל בפועל – אני לא יודעת איך זה אצל האוטיסטים – באיל"ן הפעילות של בית הספר בקיץ, בחודש וחצי של יולי ומחצית אוגוסט זה בעצם לא לימודים, זו מעין פעילות של קייטנה.
מירה ברקאי: האם אצלכם זה לימודים ממש?
תמי יונה: לא, זו קייטנה.
דובי עופר: היינו שמחים אילו זה היה לימודים.
תמי יונה: חשוב לי לספר לך, יושב-ראש ועדת חינוך.
תמי יונה: ..
תמי יונה: למשל, בגלל הקושי עם ילדים אוטיסטים, פר"ח נטש וכבר לא מעורב בטיפול בילדים אוטיסטים.
תמי יונה: לא התאמצו, אני פניתי אליהם.
תמי יונה: לא מזמן, העובדים של בתי הספר לילדים אוטיסטים עשו שביתה כי הקש ששבר את גב הגמל היה ברגע שהם שמעו שהמורים בחינוך הרגיל מקבלים פיצוי על יום ארוך, והם – שעובדים שעה שביעית, שמינית ותשיעית – לא קיבלו פיצוי.
תמי יונה: אבל לגדל ילד רגיל זה לא לגדל ילד נכה.
תמי יונה: שנית, אני רוצה לספר לך שבהרבה מאד משפחות, בגלל הקושי והסינדרום הכל כך לא מובן הזה, הרבה מאד משפחות סובלות מבידוד חברתי, אפילו בתוך המשפחה.
תמי יונה: חבר הכנסת אילן גילאון, לאחר מכן ניתן לאנשי משרד החינוך לסכם ואני רוצה להציע מתודה של הטיפול בחוק.
אילן גילאון: אם הכל היה תקין ומסודר – אנחנו מעולם לא היינו מחוקקים דבר.
אילן גילאון: בסך הכל איפה אנחנו באים לחוקק?
אילן גילאון: במקום שאנחנו חושבים שיש בעיה, או שנוצר עוול מסוים, או שאנחנו חושבים שסדר העדיפויות צריך להיות שונה מאשר הוא היום.
אילן גילאון: מה שאני רוצה לומר – ברוב שנותיי, נער הייתי וגם זקנתי וגם למדתי שכל המרבה, הרי זה מסובך.
אילן גילאון: לכן, תבין את השיקולים שקיימים כאן.
אילן גילאון: זה סדר עדיפויות שמי שצריך לקבוע אותו בסופו של דבר – נכון, זה לא אתה וזה לא אשמתך לעולם.
אילן גילאון: אני יודע שאתם כולכם בחורים טובים, ובסופו של דבר זה עניין של קביעת סדר עדיפויות ומדיניות, ואתה ציינת חלק מן הדברים.
אורי שוסטרמן: שייכנס לחוק.
אילן גילאון: לא צריך לציין כל פעם.
אילן גילאון: אני חושב שזה עדיף לי במחיר מסוים, במחיר שאתה תנקוב אותו, לעומת דברים אחרים שנעשים.
אילן גילאון: נכון, צפויות בעיות.
אילן גילאון: העבודה היא עבודה "שיפוצניקית".
אילן גילאון: בוודאי שאחרי התיקון הזה בחקיקה יתווספו בעיות רבות חדשות משום שאנחנו חברה משתנה, בטכנולוגיה משתנה, בצרכים משתנים, ולכן כל פעם אנחנו מתקנים.
אילן גילאון: החוק הזה הוא דחוף וחשוב, ואדוני היושב-ראש – חשוב לי לדעת, אני ממתין עם החוק הזה, זה היה חוק הבתולים שלי בכנסת, אותו הנחתי ראשון.
אילן גילאון: היו"ר זבולון אורלב:
אילן גילאון: אני מקווה מאד שפרק הזמן שיעבור מעכשיו עד הדיון הבא לא יהיה ארוך.
אילן גילאון: לא הייתי רוצה שנזדקק להגיע לבית המשפט ולא שהשופטת אור תצטרך לשדל את משרד החינוך לעשות משהו שבעיני הוא זכות בסיסית של הילדים האלה ושל ההורים שלהם.
אילן גילאון: אני רוצה לסכם את הדיון.
אילן גילאון: אני חושב שמיצינו את דיון המבדק המוקדם.
אילן גילאון: לדעתי, בישיבה הבאה אנחנו נצביע על החוק לקריאה ראשונה.
אילן גילאון: שנית, אנחנו מבקשים ממשרד החינוך מסמך היערכות – אם החוק יאושר - מה חושב המשרד, מה לוח הזמנים ליישומו: הכשרת כוח אדם, בינוי, הזנות, הסעות.
אילן גילאון: עלו כאן בעיות של התארגנויות שונות, של תיאומים שונים.
אילן גילאון: אלה שני הדברים הנוגעים למשרד החינוך.
אילן גילאון: אני חוזר על הסיכום: משרד החינוך והתרבות יכין מסמך.
יהודית גידלי: המכתב לשרה כבר מוכן.
יהודית גידלי: היו"ר זבולון אורלב:
יהודית גידלי: שנית, משרד החינוך צריך להכין מסמך היערכות לביצוע – אם וכאשר יתקבל החוק – איך הוא רואה את משך הזמן.
יהודית גידלי: נניח שנותנים לו היום חצי מיליארד שקל ואומרים לו: תבצע את החוק, איך הוא רואה את שלבי הביצוע של החוק.
יהודית גידלי: אני חושב שמסגרת של חודש ימים היא מסגרת הוגנת להכין את המסמכים האלה.
יהודית גידלי: אני מבקש ממנהלת הוועדה, לא יאוחר משישה שבועות מהיום, לקבוע את ישיבת הוועדה לאחר שיהיו המסמכים, כאשר הכוונה היא שבישיבה הבאה זה אפשרי שאנחנו נסיים את הדיון לקריאה ראשונה ונצביע.
יהודית גידלי: אלה שלושת הסיכומים.
איל זנדברג: איזשהו נציג של מורים, הסתדרות, מטפלים – גוף שמאגד – אם הם רלוונטיים לדיון, לא יודע אם צריך להזמין אותם.
יהודית גידלי: הם הוזמנו, לא טרחו לבוא.
יהודית גידלי: אני רוצה להודות לאילן גילאון, חבר הכנסת המציע, ולכל האורחים שלנו.
זבולון אורלב: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה בעניין בקשתו לדיון מהיר בוועדה של חבר הכנסת גפני בנושא חלוקת חלב לילדי בתי הספר.
זבולון אורלב: חבר הכנסת גפני כתב ליושב ראש הכנסת על כך שבמשרד החינוך הוחלט על ביצוע ניסוי בשיתוף חברת "תנובה" לחלוקת חלב בבתי הספר.
זבולון אורלב: הוחלט שהניסוי יהיה בכמה בתי ספר בתל-אביב ובשישה בתי ספר באופקים.
זבולון אורלב: בתי הספר שנבחרו הם ממלכתיים וממלכתיים דתיים, אבל אף לא בית ספר חרדי אחד.
זבולון אורלב: שמעתי את חבר הכנסת גפני מדבר על כך במליאת הכנסת.
זבולון אורלב: בעקבות זה פניתי ל"תנובה", עוד לפני שידעתי על הבקשה של חבר הכנסת גפני לדיון מהיר, כדי לקבל תגובתם על כך שלא נכלל אף בית ספר חרדי.
זבולון אורלב: קיבלתי מכתב תשובה ממר עופר בלוך, מנכ"ל תשלובת החלב, ובו נאמר: "אני מודה לך על התעניינותך בפרוייקט "הפסקת חלב" ומבקש להביא לידיעתך, כי תנובה החליטה לחלק חלב גם לתלמידי בית ספר חרדי".
יעל פרבר: אז למה הישיבה היום?
זבולון אורלב: חבר הכנסת גפני ביקש דיון מהיר בנושא ואנחנו חייבים לקיים את הדיון תוך שבוע.
זבולון אורלב: "משרד החינוך ותנובה יזמו את הפעלת התוכנית בישראל.
זבולון אורלב: בשלב הראשון הוחלט על ביצוע פיילוט במשך כשלושה חודשים, כדי לבחון את הישימות, בעיקר הלוגיסטית, תוך תקווה שבעתיד תחולק כוס חלב מדי בוקר לכל ילד בישראל.