GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: כשלא הגעת לישיבה, הייתי מאד מודאג, כי אני יודע עד כמה הנושא בדמך.
יעקב אגמון: אני מתנצל.
יעקב אגמון: הייתי בשבע בתל אביב.
יעקב אגמון: אמרתי לעצמי: אני אגיע קודם, אני עוד אספיק לשתות קפה ונתקעתי בפקקים.
יעקב אגמון: א', לדעתנו, המדינה מתקצבת לא בשמונה אחוזים את הספריות, אלא בארבעה אחוזים.
יעקב אגמון: אני אומר את זה כי לפי הנתונים שבידינו ההוצאה הכוללת של הרשויות המקומיות לספריות היא כמאתיים מיליון שקל ואם המדינה מעבירה כשמונה או תשעה מיליון –
זבולון אורלב: 11 מיליון.
יעקב אגמון: 11 מיליון עם ההוצאות העקיפות שאני לא מזלזל בהן, אבל ההוצאה הישירה לרכישת ספרים - - -
ויקטור בן-נעים: זה 11 מיליון.
יעקב אגמון: לרכישת ספרים?
זבולון אורלב: אם אתה אומר שההוצאה הכוללת היא מאתיים, אז פה ההקצבה הכוללת היא 11 מיליון.
יעקב אגמון: אוקי.
יעקב אגמון: אז זה 5.5% , אבל ה 11 מיליון, חלקם הוצאות עקיפות.
יעקב אגמון: אבל נניח שזה 5.5%.
יעקב אגמון: זה עדיין הרבה יותר נמוך מהמספרים שהיינו רגילים אליהם קודם.
יעקב אגמון: אני רוצה להזכיר לכם שהיה בג"צ שהורה לממשלה להגדיל את התקציב או לשנות את החוק.
יעקב אגמון: הורה.
יעקב אגמון: לא הציע ולא ביקש ולא הפציר, אלא הורה והממשלה מתעלמת.
זבולון אורלב: כדאי שתתן את הבג"צ הזה לעדנה הראל, כדי שזה יעזור.
עדנה הראל: על איזה בג"צ מדובר?
יעקב אגמון: האחרון.
עדנה הראל: הבג"צ האחרון עדיין תלוי ועומד.
עדנה הראל: הבג"צ של השנה שעברה נדחה מטעמים טכניים בגלל האיחור ויש בג"צ חדש שהורה לנו לתת תשובה.
עדנה הראל: זה לא הורה לממשלה להגדיל.
יעקב אגמון: תסלחי לי, הפסיקה של הבג"צ אמנם אפשרה לנו לחזור.
יעקב אגמון: אני לא משפטן ואני לא אתמודד אתך.
יעקב אגמון: אני מתפלא על העמדה שלך, כי השר שלך תומך מאד בעניין הזה ואת - - -
זבולון אורלב: אני חייב להגן עליה בעניין הזה.
זבולון אורלב: היא אומרת את העובדות שהיא יודעת.
יעקב אגמון: אלה לא עובדות.
יעקב אגמון: מי שקורא את הבג"צ – אני מודה שההשכלה שלי לא משפטית – אמר, קבע, שעל הממשלה לשקול או להגדיל את התקציב או לשנות את החוק.
יעקב אגמון: זה כתוב?
עדנה הראל: בג"צ המליץ לממשלה לשקול את צעדיה, זה נכון.
עדנה הראל: אבל הוא לא הורה לממשלה להגדיל את התקציב.
זבולון אורלב: המליץ במקום הורה.
יעקב אגמון: היועצים המשפטיים שלנו אומרים שהדברים נוסחו כך שאפשר לראות את זה כהנחייה לממשלה.
זבולון אורלב: מה שהוא אומר – כך אני מבין אותו – זה שדברי הבג"צ, שהם בדרך כלל דברים עדינים, רומזים ברמז לממשלה: אי אפשר להחזיק את המקל משני קצותיו.
זבולון אורלב: אי אפשר שיהיה חוק שימנע גבייה ומצד שני הממשלה תשתתף רק באחוז כזה.
זבולון אורלב: תעשו משהו.
עדנה הראל: אני אגיד יותר מזה: השאלה המשפטית פה בעצם היא האם שיעור ההשתתפות של המדינה – הרי שיעור ההשתתפות של המדינה לא נקוב בחוק.
עדנה הראל: רק כתוב שהמדינה תשתתף.
זבולון אורלב: זה כתוב בהצעת החוק שלי.
עדנה הראל: בעצם השאלה המשפטית היא האם שיעור ההשתתפות הנוכחי הוא סביר או לא סביר.
עדנה הראל: לגבי זה בית המשפט לא קבע עמדה.
עדנה הראל: זה נכון שהוא בא ואמר לממשלה בעצם: אני ממליץ לך לשקול שוב את עמדתך, האם אמנם זה סביר.
עדנה הראל: זה בעצם מה שאומרת ההחלטה של בג"צ.
יעקב אגמון: עם כל הכבוד, המשפטנים בדיוק מחזירים אותנו לנקודות הנמוכות ביותר בדיונים האלה.
יעקב אגמון: אני אגיד לכם מדוע.
יעקב אגמון: משום שאני יושב עם השר, אני יושב עם המנכ"ל, אני יושב עם כל אנשי המשרד וליועץ המשפטי יש עמדה משלו, שאנחנו מכירים אותה ואנחנו תמיד שואלים את עצמנו האם בשנת 1974, כשהחוק הזה נחקק, הממשלה עשתה חוק אנמי שמטרתו בעצם להגיד שהמדינה תשתתף במשהו?
יעקב אגמון: כאילו שלזה היינו צריכים חוק.
יעקב אגמון: כאילו שעל הדבר הזה היינו צריכים לדבר.
יעקב אגמון: להפך.
יעקב אגמון: אנחנו חושבים שלמדינה היתה אמירה.
יעקב אגמון: נכון שטכנית אפשר לומר שלא כתוב בדיוק, אבל אם ההשתתפות בעבר היתה 40% עד 50% וירדה לארבעה עד חמישה אחוזים, אי אפשר להגיד שזה עדיין סביר.
יעקב אגמון: לכן, היועצים המשפטיים שלנו בהחלט אמרו לנו שיש פה אמירה מאד ברורה למדינה ואנחנו שמחים שגם השר וגם המנכ"ל וגם מיכה הבינו את העניין, הביעו עמדה מאד אמפתית - - -
אריה שומר: גם היועצת.
יעקב אגמון: היועצת?
יעקב אגמון: היא תמיד עם הדברים שלה.
זבולון אורלב: יעקב, אנחנו ב 9:25 חייבים לסיים.
יעקב אגמון: היות והבג"צ איפשר לנו לחזור אליו, אנחנו אכן חזרנו.
יעקב אגמון: אנחנו גם חוששים ששוב יאמרו לנו שיש איזושהי הצעת חוק כזאת או אחרת - אף על פי שאני רואה התעוררות אמיתית בממשלה ואני מרגיש שהיא כנה – אני חושש ששוב אנשי אגף התקציבים יקפצו כמוצאי שלל רב על האמפתיה שאתם מגלים ויגידו: הנה, המשרד פועל בכיוון ושוב ידחו אותנו.
יעקב אגמון: ואנחנו, את הריטואל הזה, כל כך מכירים.
יעקב אגמון: כרגע אנחנו ממתינים להודעה מבית המשפט.
יעקב אגמון: כמובן שאם המדינה תחלץ לעזרתנו זה יהיה אחרת, אבל אני מאד סקפטי.
זבולון אורלב: תראה.
זבולון אורלב: ביום ראשון הקרוב או ביום ראשון הבא תדון הממשלה בערעור של שר המדע, התרבות והספורט על החלטת ועדת השרים.
זבולון אורלב: אני מייעץ לכם, למרכז השלטון המקומי – בוועדת שרים היה תיקו.
זבולון אורלב: זה לא מצב לאחר ייאוש – בואו נעשה מאמץ להעביר רוב בממשלה.
זבולון אורלב: שבו עם הספריות הציבוריות.
זבולון אורלב: חלקו ביניכם את העבודה.
זבולון אורלב: הרי ראשי ערים זה לובי מאד מאד רציני.
זבולון אורלב: אני אקח על עצמי, ניקח גם חברי ועדת החינוך, נחלק את העבודה בינינו.
זבולון אורלב: אני לוקח חלק מהשרים.
דוד עמר: מי הביא את זה לדיון?
זבולון אורלב: שר המדע, התרבות והספורט.
זבולון אורלב: יש הצעות חוק שמחייבות את הממשלה להשתתף בחמישים אחוז מהעלות.
זבולון אורלב: ועדת שרים החליטה, הלך שר המדע וערער על ההחלטה, זה יבוא לדיון בממשלה והממשלה חייבת לעשות את זה בהקדם האפשרי, כי יש גם בג"צ תלוי ועומד.
זבולון אורלב: לכן אני אומר: עכשיו יש הזדמנות.
זבולון אורלב: אם מרכז השלטון המקומי יתגייס, הליכוד ידבר עם הליכוד והמערך ידבר המערך, כולם ידברו עם כל אחד, ניתן להעביר החלטה נקודתית כזאת.
זבולון אורלב: כי יש פה גם עילה.
זבולון אורלב: יש פה מצב משפטי בעייתי.
דוד עמר: מי התנגד בוועדת השרים?
זבולון אורלב: בעיקר שר האוצר.
ענת רוט: משרד המשפטים תמך בחוק?
עדנה הראל: היועץ המשפטי של הממשלה - - - של המצב הקיים.
עדנה הראל: העמדה שלו הובעה שם.
זבולון אורלב: מה היתה עמדתו?
עדנה הראל: שבהמשך להמלצת הבג"צ נוצר מצב שמחייב - -
זבולון אורלב: עמדתו תומכת.
זבולון אורלב: אני יודע מידע אישי.
אריה שומר: יושב ראש הוועדה התנגד.
דוד עמר: זה דבר חשוב, מה שאמר המנכ"ל.
דוד עמר: יושב ראש הוועדה התנגד, שר המשפטים.
זבולון אורלב: אז אפשר לדבר אתו.
זבולון אורלב: צריך לדבר עם שטרית.
זבולון אורלב: עכשיו בואו נדבר פוליטית.
זבולון אורלב: אנחנו בכנסת שהיא גם פוליטית.
זבולון אורלב: אז צריכים לקחת שרי ליכוד את שטרית ולהגיד לו: בגללך.
זבולון אורלב: אתה רוצה להיות שר חינוך - - - אני צריך להגיד לך מה להגיד לו? ולהעלות את זה.
זבולון אורלב: אני אומר לכם: אפשר להעביר את ההחלטה הזאת.
זבולון אורלב: ד"ר מרדכי פרידמן, חבר המועצה לספריות ציבוריות.
מרדכי פרידמן: בגלל הזמן הקצר, אני אגש ישר לעניין.
מרדכי פרידמן: אני רוצה להעלות את הצורך של העולים.
מרדכי פרידמן: לא את הצד הטקטי, פוליטי, מה כדאי כך או אחרת.
מרדכי פרידמן: יש לנו במדינת ישראל למעלה ממיליון עולים מחבר העמים.
מרדכי פרידמן: האנשים הללו הם צרכנים גדולים מאד מאד לספריות ולקריאת ספרים.
מרדכי פרידמן: בכלל, בכל נושא התרבות.
מרדכי פרידמן: אני חושב שמחובתנו, כגוף שקשור בזה וכל הקשורים בזה, לסייע לאנשים הללו, גם בקליטה תרבותית-רוחנית של עם ישראל.
מרדכי פרידמן: לפי התרשמותי מהמעט שאני כן יודע, אין בספריות הללו חומר בשפה הרוסית בנושאים שקשורים לתרבות ישראל, למסורת ישראל, להיסטוריה של עם ישראל ולציונות של עם ישראל.
דוד עמר: יש, אבל מעט.
מרדכי פרידמן: מעט מאד.
מרדכי פרידמן: יש מעט מאד.
מרדכי פרידמן: לכן אני חושב שיש צורך חיוני, הכרחי, ערכי, שהגוף הזה ייתן את דעתו כיצד לתגבר את הספריות הציבוריות שלנו בחומרים הללו, כדי שאותו ציבור שמהווה היום למעלה ממיליון נפש, יוכל להגיע, לקרוא, להתעשר ולהשתלב בתחום הזה.
זבולון אורלב: אם לא – אני מציע לסכם.
אורה נבנצל: אני מוכרחה לומר שאנחנו מדברים כל כך הרבה על שירות לפריפריה וכמה שחשובה הפריפריה.
אורה נבנצל: אין מוסד בישראל שפרוש על פני כל המדינה – בפריפריה ובמרכז – יותר מהספריות הציבוריות.
אורה נבנצל: התיאטרונים, אם הם רוצים להגיע לפריפריה, הם צריכים לנסוע לשם.
אורה נבנצל: אנחנו כבר שם.
אורה נבנצל: אם יש איזשהו מוסד שהמנדט שלו והיכולת שלו היא באמת להביא את הציבור למצב שלא ירוצו במגרש כדורגל וידרסו אחד את השני, זאת הספריה.
אורה נבנצל: אם הוועדה הזו תגלגל את הכדור ותגיד: אתם צריכים רק ללכת ולעשות לכם לובי בכנסת, אז אני מוכרחה לומר שוועדת החינוך לא תעשה את מלאכתה אם היא מגלגלת את זה לפתחנו.
אורה נבנצל: אנחנו את מלאכתנו נעשה – וגם עשינו – משנת 1998 אנחנו מתחילים להיפגש עם חברי כנסת, אחד אחד, אבל ועדת החינוך, זה כוחה, זה המנדט שלה ואת זה היא צריכה לעשות.
אורה נבנצל: היא לא צריכה לגלגל את זה לפתחם של ספרנים שעובדים בספריות הציבוריות.
אורה נבנצל: אני מצטערת לחלוק עליך, אבל זה המצב.
זבולון אורלב: זאת מדינה דמוקרטית ואנחנו חיים בתרבות של מחלוקת, אבל לצערי אני משתדל לא להיות פופוליסט, אלא להיות תכליתי.
זבולון אורלב: אין לי שום בעיה להקים אוהל מול משרד ראש הממשלה.
דוד עמר: ביום ראשון נקים.
דוד עמר: יש כבר החלטה.
זבולון אורלב: מזה לא יצא כלום.
זבולון אורלב: אני משתדל לראות איך אפשר להשיג את המטרה.
זבולון אורלב: אנחנו לא יושבים פה עכשיו עם טלוויזיות ואני מגלגל וכולי, אלא אני רואה את זה כמשימה משותפת.
זבולון אורלב: אנחנו נעשה את שלנו, תעשו, אני אומר, גם אתם את שלכם.
זבולון אורלב: ועדת החינוך, עם כל הכבוד שאני מייחס לה – ותאמיני לי, יש לי הרבה כבוד לוועדת החינוך – אין בכוחה להוציא היום מהאוצר שישים מיליון שקל.
זבולון אורלב: היא לא תוציא לבדה עם כל הבעיות שיש לה, כי מחר אנחנו נדון בכך שחסרים מאתיים עשרים מיליון שקל לפתוח את שנת הלימודים בגלל בעיות בטיחות ובשבוע שלאחר מכן נדון על כך שחסרים שמונים מיליון שקל, קיצוץ של החינוך הטכנולוגי.
זבולון אורלב: יש הרבה בעיות.
זבולון אורלב: אז מתוך כך שאני רוצה לפתור את הבעיה, אני אומר לך, שאני חש שבשונה מדברים אחרים שבהם יש גיבוי ציבורי יותר רחב, בנושא של הספריות הציבוריות אין גב ציבורי מספיק חזק.
זבולון אורלב: כך אני חש.
זבולון אורלב: לכן אני אומר גם לראשי השלטון המקומי, גם לראשי המועצה הציבורית: אנא מכם, אני מבקש מכם, תקדישו יותר כוחות ודחוף.
זבולון אורלב: עומדת ליפול החלטת ממשלה.
זבולון אורלב: עזבו עכשיו את חברי הכנסת, תתלבשו על השרים.
זבולון אורלב: ברוך השם יש הרבה.
זבולון אורלב: צריך לשבת עם ציפי לבני, צריך לשבת עם דני נווה.
זבולון אורלב: דני נווה בחור טוב.
זבולון אורלב: שר.
זבולון אורלב: מה הוא יודע מהספריות הציבוריות?
זבולון אורלב: הוא מחר צריך להחליט בממשלה.
זבולון אורלב: יקרה מה שקרה כמו שהוא תיאר את הישיבה בוועדת השרים.
זבולון אורלב: זה יעלה בדיוק לשלוש דקות.
זבולון אורלב: צריך שציפי לבני ודני נווה יגידו: רגע, אדוני ראש הממשלה, יש לנו פה נתונים קשים מאד.
זבולון אורלב: כל הדברים שדיברו כאן.
זבולון אורלב: לכן אני אומר: תתחלקו.
זבולון אורלב: ראשי הערים ידברו אתם פוליטית.
זבולון אורלב: אתם, דברו אתם מקצועית.
זבולון אורלב: הדברים האלה – אני אומר לכם מניסיוני הציבורי העשיר – הם עושים.
זבולון אורלב: הם פועלים.
זבולון אורלב: הם מועילים.
זבולון אורלב: זו לא השחתת מאמץ.
זבולון אורלב: הדברים האלה מועילים.
זבולון אורלב: לכן, אין כאן עניין של גלגול.
זבולון אורלב: אנחנו גם נעשה את שלנו.
זבולון אורלב: נקים צעקות.
זבולון אורלב: אני אנצל את הבמות שלי ואני מודיע לך שלא רק אני.
זבולון אורלב: גם נעמי חזן, גם יהודית נאות, גם חברי כנסת אחרים, גם החברים הערביים.
זבולון אורלב: זה באמת קונצנזוס מאד רחב הנושא הזה.
זבולון אורלב: הספריות הציבוריות הן תשתית תרבותית בסיסית במדינת ישראל.
זבולון אורלב: הוועדה הצטערה לשמוע שמאז הדיון בנובמבר 1999 לא חל שיפור והשתתפות הממשלה נעה בין חמישה לשמונה אחוזים מעלות אחזקת הספריות הציבוריות על ידי הרשויות המקומיות.
זבולון אורלב: הוועדה קוראת לממשלה לאשר את הצעות החוק של נעמי חזן, ענת מאור וזבולון אורלב, המסדירות את תקצוב הספריות הציבוריות.
זבולון אורלב: הוועדה קוראת לראשי השלטון המקומי ולמועצה הציבורית לפעול להעלאת המודעות, ההכרה והתודעה, של חשיבות הספריות הציבוריות בקרב השרים ובקרב חברי הכנסת.
זבולון אורלב: אנחנו נפגשים בשעה 09:30 באודיטוריום.
זבולון אורלב: תודה לדודו דותן, סופר ויושב-ראש אמ"י, חבריי בנשיאות, שי האוזמן, יושב-ראש ההתאחדות להוצאות ספרים בישראל, הסופרת נירה הראל, שספרים שלה מקסימים נמצאים גם בחוץ, ידידי אריה שומר, מנכ"ל המשרד.
זבולון אורלב: קודם כל, אני רוצה להצטרף ולברך את כל העושים בשבוע הספר, את ההתאחדות, את הסופרים, את המו"לים, את כל הארגונים, את כל מי שיש לו יד ורגל.
זבולון אורלב: גם בעיניי זהו חג ובעיניי הוא מהחגים החשובים ביותר.
זבולון אורלב: ספר הוא באמת תשתית.
זבולון אורלב: הוא התשתית הבסיסית ביותר של תרבות.
זבולון אורלב: אנחנו כולנו מוקפים וחשופים לאירועי תרבות, מופעי תרבות, סביבת תרבות.
זבולון אורלב: אבל כשאנחנו מנתחים את הדברים אנחנו אומרים שבעצם הכל חשוב, תיאטרון חשוב, מוזיאון חשוב, מחול חשוב, אופרה חשובה, הכל חשוב, ואני אומר זאת ברצינות.
זבולון אורלב: אני מוכן להעיד על כך שזה מאד חשוב.
זבולון אורלב: אני לא רואה חברה שיכולה להתקיים יום אחד בלי שיש לה סביבה תרבותית עשירה.
זבולון אורלב: ככל שהסביבה התרבותית עשירה יותר כך האומה, העם, המדינה, יהיו טובים יותר.
זבולון אורלב: אבל מכולם אין ספק שהספר עולה על כולם, מכיוון שגם בתרבות יש היררכיה, גם בתרבות יש ספר.
זבולון אורלב: האות הכתובה היא הבראשית, היא ההתחלה.
זבולון אורלב: עם שלא קורא לא יילד לתיאטרון.
זבולון אורלב: עם שלא קורא לא יהיה בקונצרט.
זבולון אורלב: התרבות מתחילה בספר.
זבולון אורלב: לצערי, גם דברים מובנים מאליהם לא זוכים לקבל את התמיכה המעשית, אולי בגלל שאנחנו נחשבים לעם הספר.
זבולון אורלב: - עם שבהיסטוריה של אלפי שנים הביא את בשורת הספר לעולם, עם שהיה דבוק בספר, עם חכם, לומד, קורא, יודע.
זבולון אורלב: אולי מפני זה שהגענו למדינת ישראל שכחנו את המחוייבות שלנו לספר.
זבולון אורלב: לצערי, הנתונים אודות הקריאה במדינת ישראל הם נתונים מאד מאכזבים וקשים.
זבולון אורלב: כבר אמר מישהו שאולי במקום עם הספר הפכנו להיות עם הארץ.
זבולון אורלב: במדינת ישראל רק כ-15% מהאוכלוסיה משתמשים בספריות הציבוריות, לעומת ממוצע של יותר מכפול במדינות אירופה.
זבולון אורלב: מה גם שיש מדינות באירופה שבהן האחוז עולה על 100%.
זבולון אורלב: במדינת ישראל הצריכה לספר היא 1.8 ספר לאדם מול 20 ספרים לאדם בפינלנד.
זבולון אורלב: נכנס עתה שר המדע, התרבות והספורט, מר וילנאי, שבחסותו התקיים האירוע הזה.
זבולון אורלב: שלום אדוני.
זבולון אורלב: הספריות הציבוריות, שצריכות להיות התשתית והמסד, מצויות בבעיה מאד קשה.
זבולון אורלב: ספריות העיון וההשאלה בבתי הספר גם הן בבעיה קשה.
זבולון אורלב: אנחנו מאד מקווים שנצליח שהקואליציה של הספר תהיה מספיק חזקה ומספיק איתנה, כדי לשנות את המגמה ולהחזיר את העטרה, עטרת הספר, ליושנה.
זבולון אורלב: על שולחן הכנסת יש כרגע כמה הצעות חוק.
זבולון אורלב: יש הצעת חוק אחת שהגישו שלושה חברי כנסת, פרופ' נעמי חזן, ענת מאור ואנוכי.
זבולון אורלב: הצעת החוק באה להסדיר את השתתפות הממשלה בתקציב הספריות הציבוריות, שיהיה לפחות 50%.
זבולון אורלב: אני רוצה לנצל את הבמה הנכבדה הזאת ולהודות לשר המדע, התרבות והספורט על כך שחרף כך שוועדת השרים לחקיקה לא אישרה את החוק הזה – וזה מדהים – החליט השר וילנאי להגיש ערעור בממשלה.
זבולון אורלב: אנחנו נעשה הכל כדי לשכנע שרים לתמוך בהצעת החוק הזאת.
זבולון אורלב: יש גם הצעת חוק נוספת שעברה קריאה טרומית.
זבולון אורלב: יזם אותה מי שמכהן היום כשר התיירות, רחבעם זאבי.
זבולון אורלב: היא באה לפטור ספרים ממע"מ.
זבולון אורלב: הצעת החוק הזאת עברה קריאה טרומית.
זבולון אורלב: אבל משנבחר חבר הכנסת זאבי לשר, אזי מבחינת תקנון הכנסת ההצעה שלו נמחקה.
זבולון אורלב: לכן, אני הזדרזתי והנחתי כבר על שולחן הכנסת את ההצעה המחודשת שלו.
זבולון אורלב: אני מקווה שבעזרת נציגנו בממשלה, השר וילנאי, גם ההצעה הזאת תוכל לעבור את הליכי החקיקה.
זבולון אורלב: אני מאמין שהכנסת בוודאי תרצה לתרום את תרומתה.
זבולון אורלב: נוסף על כך, אני רוצה לומר שיש עוד חוק אחד שקשור לספרים שהתקבל והוא חוק השאלת ספרי לימוד, על-מנת לאפשר למוסדות חינוך לקיים מפעל השאלת ספרים.
זבולון אורלב: לצערנו, יש אחוז לא מבוטל של תלמידים שאין להם את כל ספרי הלימוד.
זבולון אורלב: אני רואה כאן תלמידים רבים שבוודאי יכולים להעיד שבלי ספרים קשה מאד להצליח בלימודים.
זבולון אורלב: החוק הזה עבר את כל שלבי החקיקה בתמיכה רחבה מאד, חרף התנגדות האוצר.
זבולון אורלב: אבל הממשלה החדשה כרגע הקפיאה את החוק הזה לשנה.
זבולון אורלב: לכן, אנחנו מקווים שבתשס"ב, 2002, תוכל הממשלה להפעיל את החוק הזה.
זבולון אורלב: בקיצור, אם השתתפות הממשלה היום בנושא הספרים, דרך הראי של ספריות ציבוריות, עומד על בין 5% ל-8% - ותלוי באיזו רשות מקומית מדובר – במקום 50%, אזי אני מקווה שבשנה הבאה, כשנשב כאן ונחגוג את שבוע הספר העברי, נוכל לציין בסיפוק את ההתקדמות.
זבולון אורלב: אני אומר לציבור הרחב: אל תסמכו רק על חברי הממשלה ורק על חברי הכנסת, ואל תראו בהם כתובת בלעדית.
זבולון אורלב: צריך שלספר העברי תהיה תמיכה רחבה יותר.
זבולון אורלב: מקבלי ההחלטות, שנמצאים בלחצים רבים ותחת צרכים רבים – ואינני רוצה למנות בפניכם את כל הצרות – לא תמיד מבינים, מכירים ומודעים לבעיות של הספר העברי.
זבולון אורלב: הואיל ויושבת פה קואליציה רחבה מאד של אוהבי הספר, אני קורא לכולכם להשתתף ממש במאמץ הלאומי, שכל אחד יגדיר לעצמו משימה לקחת תחת חסותו איזשהו שר, איזשהו חבר כנסת, איזשהו ראש עיר, על-מנת לשכנע את האנשים להכיר בחשיבות ובנחיצות של הספר ולראות בספר את היסוד, את התשתית, את המסד לכל התרבות העברית הישראלית היהודית.
זבולון אורלב: אני מקווה מאד ששבוע הספר העברי יעבור בהצלחה רבה.
זבולון אורלב: כל הכבוד לאלה שעושים.
זבולון אורלב: נעשה ונצליח.
דודו דותן: תודה רבה לחבר הכנסת אורלב.
דודו דותן: כשהתכנסנו - ההתכנסות היתה איטית וקצת חיכינו למאחרים – ישבתי כאן בשורה הראשונה באולם ואחד הנערים עקב אחר השמות של חברי הנשיאות.
דודו דותן: הוא ראה שבין המברכים מצוי שר התרבות, המדע והספורט, והוא אמר: אוה, איזה יופי, הוא ידבר על כדורגל.
דודו דותן: אתם יודעים ששר התרבות, המדע והספורט התעכב בישיבת הקבינט, אבל הוא עשה שלום והגיע לכאן.
דודו דותן: שר התרבות, המדע והספורט, בבקשה.
מתן וילנאי: בוקר טוב.
מתן וילנאי: לפי השעות שלי זה כבר צהריים.
מתן וילנאי: ידידי, חבר הכנסת זבולון אורלב, שי האוזמן, גב' נירה הראל, התלמידים, חובבי הספר וכל מי שנמצא איתנו כאן.
מתן וילנאי: אני עזבתי את ישיבת הקבינט - והיא תימשך לפחות עוד שעה-שעתיים – כדי להגיע לכאן, מכיוון שההתמודדות שעם ישראל נמצא בה היום, והיא לא פשוטה ואנחנו משלמים קרבנות יום-יום, היא התמודדות שעוסקת בחוסן הנפשי של החברה הישראלית.
מתן וילנאי: התרבות וקריאת הספרים הם מרכיב מרכזי בחוסן של החברה שלנו.
מתן וילנאי: לא במקרה אנחנו נקראים עם הספר.
מתן וילנאי: לצערי, בתקופה האחרונה – וזה לא חודשים, זה שנים – עניין עם הספר הולך ומתכרסם כל הזמן.
מתן וילנאי: חשיבות שבוע הספר היא בהעלאת הנושא בתודעה ובכותרות.
מתן וילנאי: חשיבות שבוע הספר היא בכך שכולנו עוסקים בזה באותו השבוע.
מתן וילנאי: אנחנו עושים זאת כאן, בירושלים, שנתונה להתקפות טרור מכל סוג ומכל מין, ולמרות זאת אנחנו נעשה זאת.
מתן וילנאי: השבוע גם יתקיים פסטיבל ישראל, למרות התקופה הקשה הזאת.
מתן וילנאי: חלק מההתמודדות שלנו היא לא צבאית בלבד, אלא היא גם בדברים שנעשים על ידיכם, אזרחי המדינה מכל סוג ומכל מין, צעירים ומבוגרים כאחד.
מתן וילנאי: ראו עצמכם כחיילים בחזית הזאת, כחיילים בחזית של החוסן הנפשי של החברה הישראלית.
מתן וילנאי: זה כל אחד ואחת מאיתנו.
מתן וילנאי: זה לא מישהו אחר.
מתן וילנאי: שבוע הספר וכל עיסוק בתרבות הוא מרכיב מרכזי בדבר הזה.
מתן וילנאי: אנחנו מקדישים את היום, או את השבוע הזה, בדגש על הנושא של הילדים.
מתן וילנאי: הילדים הם המרכיב החשוב ביותר בחברה, כי הם הם העתיד של כולנו.
מתן וילנאי: מי שיושב כאן – מפה ייצאו המנהיגים, מכאן ייצאו אנשי הצבא, מכאן ייצאו אנשי המדע, אנשי התרבות, חברי הכנסת.
מתן וילנאי: הם יושבים פה, באולם הזה, וכך צריך להתייחס אליהם.
מתן וילנאי: יאנוש קורצ'אק, אחד מגדולי המחנכים לדורותיהם בהיסטוריה שלנו, של העם היהודי, ובהיסטוריה בכלל בעולם, אמר שילד הוא כבר איש מושלם, פשוט עוד קשה לו להתבטא, הוא עוד לא מכיר את כל ה"טריקים", בלשון שלנו, אבל הוא כבר איש, וכזה הוא.
מתן וילנאי: כשתשמעו עוד מעט את דודו דותן, תבינו בדיוק למה יאנוש קורצ'אק התכוון.
מתן וילנאי: נושא הספריות עלה כאן בדיוק כשנכנסתי, על-ידי חבר הכנסת אורלב.
מתן וילנאי: בנושא זה אני רוצה להגיד לכם כך: בשנה שעברה, ממש בעת הזאת פלוס-מינוס, היינו במאבק על חוק הקולנוע.
מתן וילנאי: לא היתה כוונה בממשלת ישראל לאפשר יצירה קולנועית אמיתית, ישראלית.
מתן וילנאי: אף אחד לא ידע להסביר.
מתן וילנאי: אבל אף אחד לא התכוון לעזור בזה.
מתן וילנאי: אנחנו יצאנו למאבק.
מתן וילנאי: אני כשר ביטאתי עמדה המנוגדת לעמדת הממשלה, וחברי כנסת עזרו, ביניהם חבר הכנסת אורלב, יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות, וחבר הכנסת יורי שטרן שהוא מהאופוזיציה, והעברנו את חוק הקולנוע על אפם ועל חמתם של פקידים, כולל שרים, שחשבו שזה לא חשוב.
מתן וילנאי: דרך אגב, את הכסף הם עוד לא העבירו, אבל זה לא יעזור להם כי החוק לצידנו.
מתן וילנאי: זה ייקח עוד חודשיים, עוד שלושה, אך דבר לא יעזור להם, הכסף יעבור.
מתן וילנאי: אנחנו נמצאים עכשיו ממש באותו מצב בנושא הספריות הציבוריות.
מתן וילנאי: עם הספר לא מסוגל לתת את הסכום הזניח, כשלכל אחד שמנהל פה ספרייה או לכל אחד שמנהל קהילה זה הון תועפות, אבל ברמה לאומית ממשלתית זה סכום זניח, על-מנת לתפעל את הספריות כמו שצריך.
מתן וילנאי: ספרייה בכל פינה ובכל מקום היא מוקד לחיי תרבות.
מתן וילנאי: אי-אפשר לגדל דור ללא ספרים.
מתן וילנאי: יש קשר ישיר בין דור ללא ספרים לבין מה שקורה לנו אחר-כך במקומות אחרים, כולל במגרשי הכדורגל, אם מישהו רוצה לקשר את זה לכדורגל.
מתן וילנאי: לכן, אנחנו לא ניכנע ולא ניתן למישהו לקפל אותנו בעניין הזה.
מתן וילנאי: נלך עד הסוף.
מתן וילנאי: אם זה לא יצליח השנה, זה יצליח בשנה הבאה.
מתן וילנאי: אני מניח שנצליח עם זה כבר השנה.
מתן וילנאי: לא נוותר בנושא זה, על-מנת שתהיינה בארץ ספריות ציבוריות ברמה, מודרניות, של שנות האלפיים, עם כל מה שמשתמע מכך, עם קהילה של אנשים שקוראים ספרים, בדגש על הנוער והילדים, שיהיו מוקד בכל פינה ובכל מקום, בעיר, בעיירה, בשכונה, בקיבוץ, במושב, בכל פינה ובכל מקום.
מתן וילנאי: ואנחנו נעשה את זה.
מתן וילנאי: אבל צדק זבולון אורלב בזה שצריך אתכם לעניין.
מתן וילנאי: צריך לחץ ציבורי.
מתן וילנאי: צריך שאנשים יכתבו על זה, יתראיינו על זה, ידברו על זה ולא ישאירו את זה רק למחוקקים, כי אם נשאיר את זה רק למחוקקים רחוק לא נגיע.
מתן וילנאי: בלי תמיכה ציבורית ניכרת של מי שיושב כאן, ושכמותכם, לא נתקדם.
מתן וילנאי: אני שמח שהאולם הזה מלא, והופתעתי כשראיתי את מספר היושבים פה, כי חשבתי לעצמי שיהיו עוד כמה שורות ובזה זה ייגמר.
מתן וילנאי: אבל זה מוכיח שהעניין קיים.
מתן וילנאי: אני יודע שחלק מהנמצאים פה הם תלמידים שאמרו להם: בשעה עשר אתם פה, ובשעה עשר הם כאן כי תלמידים הם ממושמעים.
מתן וילנאי: אבל זה ממש לא משנה לי.
מתן וילנאי: אני אומר לכם, אני גדלתי בבית שכתבו בו ספרים.
מתן וילנאי: אני זוכר את אבי כותב כל ימיו.
מתן וילנאי: האוזמן, האבא, עבד עם אבא.
קריאה: גם הבן הספיק לעבוד עם אביך.
מתן וילנאי: תראה, אפילו את זה לא זכרתי.
מתן וילנאי: הייתי בצבא.
מתן וילנאי: לא שמתי לב.
מתן וילנאי: אבל משם אני מכיר אותו.
מתן וילנאי: אני זוכר את המשרד שהיה ברחוב מסילת ישרים.
מתן וילנאי: אני יודע את הקושי של הסופר, את הקושי של הוצאות הספרים ואת המאמץ העצום לשים כותר ישראלי על השולחן או על הדוכן.
מתן וילנאי: אני גם יודע שילדים שקוראים, שקהילה שקוראת היא קהילה מסוג אחר.
מתן וילנאי: מה שהחזיק אותנו בגולה אלפיים שנה היה הספר, ולא שום דבר אחר, לא טנקים, לא מטוסים; להם זה היה – בהשאלה לימים ההם – והספר שלנו ניצח.
מתן וילנאי: לכן, לנו אין ספק בעניין הזה שאנחנו נמצאים היום במאבק הזה.
מתן וילנאי: למי יש ספק בנושא הזה?
מתן וילנאי: במה מדובר?
מתן וילנאי: בכמה עשרות מיליוני שקלים שמשנים את כל הדבר בצורה של מאה שמונים מעלות?
מתן וילנאי: לכן, אני קורא לכולכם לא לעסוק בנושא רק בשבוע הספר, או ביום הספר, או לבוא לאודיטוריום בכנסת ולעשות יום כיף בכנסת.
מתן וילנאי: לא זו הכוונה.
מתן וילנאי: הכוונה היא לקיים מאבק ציבורי רצוף, שאומר שאתם, הציבור, יודעים מה חשוב ודורשים זאת מהקברניטים שלו.
מתן וילנאי: אני אחד מהקברניטים.
מתן וילנאי: אתם צריכים ללחוץ.
מתן וילנאי: זו חלוקת העבודה.
מתן וילנאי: יש מספיק אנשים גם בבניין הזה שרגישים לספר והם יהיו איתנו.
מתן וילנאי: אבל חייבים אתכם כדי להגיע לדבר הזה.
מתן וילנאי: אני שמח על השבוע הזה.
מתן וילנאי: אני שמח על ההתכנסות שלכם כאן.
מתן וילנאי: אני מצפה שכולם יתמכו בנו בעניין של הספר העברי במובן הפשוט של המילה.
מתן וילנאי: תודה רבה לכולם.
דודו דותן: תודה לשר וילנאי.
דודו דותן: השר דיבר על האולם הגדוש ואני חייב להעיד באופן אישי שלא פעם הזדמן לי להגיע לכאן לאירועים ובאמת לא ראיתי שמוסיפים כסאות כמו היום.
דודו דותן: לכן, אולי זה בכל זאת יקבע.
דודו דותן: זה הזמן וזה המקום להגיד שההתכנסות הזאת היום היא באמת תחת חסותם של משרד המדע, התרבות והספורט, התאחדות הוצאות הספרים בישראל, וגם ספריית הכנסת היא זו שלפחות היתה אחראית לתוכן שתראו מאוחר יותר.
דודו דותן: אני מבקש לזמן עכשיו את יושב-ראש התאחדות הוצאות הספרים בישראל, מר שי האוזמן.
שי האוזמן: מכובדי השר מתן וילנאי, יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת, חבר הכנסת זבולון אורלב, מנכ"ל המשרד, אריה שומר, הסופרת נירה הראל, והשחקן דודו דותן.
שי האוזמן: חבריי המו"לים, אורחים יקרים.
שי האוזמן: בעוד יומיים ייפתח ברחבי הארץ שבוע הספר העברי, הגדול באירועי החוצות המתקיימים בישראל.
שי האוזמן: ישראל היא המדינה היחידה בעולם המקיימת אירוע כזה, שבו רבים כל-כך גומאים במשך שבוע ימים קילומטרים רבים לאורך דוכני הספרים, כדי לעיין בספרים ולרכוש אותם.
שי האוזמן: זוהי שנתו ה-40 ברציפות של שבוע הספר.
שי האוזמן: גם זו מסורת שיש לברך עליה ולשמור שתוכל להוסיף ולהתקיים.
שי האוזמן: בכל שנה מוקדשים אירועי שבוע הספר לנושא מרכזי.
שי האוזמן: השנה בחרנו לציין ולהדגיש את הילדים והנוער שבמצוקה, ולא רק כמס שפתיים.
שי האוזמן: חברי התאחדות הוצאות הספרים יתרמו השנה ספרים לספריות, למועדונים, להוסטלים, למעונות, שבהם מטופלים או שוהים ילדים עצובים אלה, כדי למלא את חייהם רגעי שמחה, להעשיר את עולמם ולקרבם למחוזות קסומים, שאולי בעזרתם יתוודעו לצדדים היפים יותר של החיים, שעד עתה לא האירו להם פנים.
שי האוזמן: בשמי ובשם חבריי המו"לים, שמשוכת שבוע הספר נראתה להם השנה בלתי-עבירה בגלל שיקולי הביטחון, אני מבקש להודות לשר המדע, התרבות והספורט, מר מתן וילנאי, שפרש חסותו על האירועים, לכל אנשי משרדו ובמיוחד למר אריה שומר, מנכ"ל המשרד, שבלעדי התערבותו וסיועו הנמרץ ספק אם היינו מגיעים למעמד הפתיחה.
שי האוזמן: טכס פתיחת שבוע הספר מתקיים כאן, בבית המחוקקים של המדינה, ולא בכדי.
שי האוזמן: אין זה סוד כי הימים אינם ימים שבשגרה והאירועים מעוררי דאגה.
שי האוזמן: לכן, אני קורא לכם, שרי הממשלה וחברי הכנסת, זו העת לדוגמא אישית.
שי האוזמן: בואו לירידי שבוע הספר העברי ברחבי הארץ, התמזגו בקהל ובקרו את העם, שהרי אנחנו העם.
שי האוזמן: מובטחת לכם הנאה של ממש.
שי האוזמן: תודה לכם ובהצלחה לכולנו.
דודו דותן: תודה למר האוזמן.
דודו דותן: שבוע הספר הוא חגם של הספרים ושל הקוראים, אבל בראש וראשונה של הסופרים, שבדרך כלל נמצאים ליד שולחנות הכתיבה שלהם.