GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יחיאל לסרי: שמענו קודם את ההחלטה, השמועה, להוסיף 1.5 מיליארד שקל להתנחלויות, ככה בהינף יד.
זבולון אורלב: אין החלטה כזאת.
זבולון אורלב: הלוואי שהיתה.
יחיאל לסרי: אפשר להגדיל את תקציב התרבות.
יחיאל לסרי: אני חושב שאנחנו יכולים לעזור בעניין הזה לשר וילנאי.
יחיאל לסרי: בנוגע לזמר הישראלי: מר אילי גורליצקי, אני שמח שאתה מברך, אבל לא עושים לך טובה.
יחיאל לסרי: את מיליון השקלים האלה היית צריך לקבל מזמן, וגם הם לא מספיקים.
יחיאל לסרי: זה יפה, אתה מנומס ונחמד, אבל זה לא העניין.
יחיאל לסרי: שאלה מעניינת אחרת המפורטת בדוח הזה היא איך הכספים מחולקים בין הגופים השונים.
יחיאל לסרי: דיברו קודם על שוויוניות, על החשיבות של פלורליזם ושל דיאלוג רב-תרבותי, כמו שמצוטט כאן באחת המטרות של מינהל התרבות לשנת 2001.
יחיאל לסרי: כדי לדעת בדיוק מה קורה שם צריך לדעת מה החלוקה הפנימית, איך מוסדות התרבות מתוקצבים, התיאטראות והספרות, וכמה הולך לכל אחד ממגזרי התרבות.
יחיאל לסרי: אנחנו יודעים מה המצב.
מיכה ינון: שמים את זה בגלוי.
יחיאל לסרי: המצב הוא גרוע מאוד, במיוחד עכשיו, במיוחד במבנה הרב-תרבותי המיוחד של מדינת ישראל.
יחיאל לסרי: הייתי מאוד רוצה לדעת מה החלוקה הפנימית.
יחיאל לסרי: אולי כדאי שנקדיש לזה דיון מיוחד.
יחיאל לסרי: צריך בעניין הזה לעשות עבודה מאוד יסודית ורצינית.
יחיאל לסרי: חברי מכירים את הבעיה ויודעים את העמדות שלי.
יחיאל לסרי: אולי המטרה הבאה, אחרי הגדלת התקציב, צריכה להיות יצירת שוויוניות בין כל המגזרים, מזרחיים, ערבים וכן הלאה.
ראיד נסראללה: אני מנהל תיאטרון אל-מידאן (החצר) בחיפה.
ראיד נסראללה: אני מרגיש הקלה מסויימת כי כולם בכו לפני ועכשיו יותר קל לי לבכות ולצעוק.
ראיד נסראללה: נגמרו לנו הדמעות.
ראיד נסראללה: אנחנו במצב קשה מאוד.
ראיד נסראללה: אם כולם מדברים על הזנחה, אז מה נגיד אנחנו?
ראיד נסראללה: אם כולם מדברים על כך שהם נמצאים מתחת למדרגה הלפני אחרונה בסולם העדיפויות, מה נגיד אנחנו?
ראיד נסראללה: במשך 53 שנים אפילו משכן תיאטרון אחד לא נבנה במגזר הערבי.
ראיד נסראללה: אז איפה יראו מופעי תיאטרון?
ראיד נסראללה: קורה שאנחנו מציגים במגרש כדורגל.
ראיד נסראללה: על הדשא בכפר איכסל ראו הצגה במגרש כדורגל.
ראיד נסראללה: אני נמצא פה לא רק כדי להציג את הבעיה של תיאטרון אל-מידאן, שיחסית לכל גופי התרבות במגזר הערבי מקבל המון כסף.
ראיד נסראללה: אבל מה זה המון?
ראיד נסראללה: זה פינצטה מהפינצטה של התרבות.
ראיד נסראללה: דרך אגב, לדיון הזה אני לא הוזמנתי, לא המוסד שלי ולא אני, ולא אף מוסד תרבות אחר, לא סופרים, לא ציירים ולא שחקנים.
ראיד נסראללה: אני הוזמנתי על-ידי חבר הכנסת עסאם מח'ול וזה אומר הרבה דברים.
ראיד נסראללה: יש מוסדות פעילים במגזר הערבי.
ראיד נסראללה: תתייחסו אליהם כמוסדות ששווה לשמוע אותם.
ראיד נסראללה: מבחינת הבטחות, מבחינת יחס טוב ואישי עם מר אריה שומר, עם מר מיכה ינון, עם גברת שרה ליסובסקי, עם כולם, אנחנו שבעים.
ראיד נסראללה: הם באים לבקר, רואים ומתייחסים טוב לתוצאות שיש לנו.
ראיד נסראללה: אנחנו התיאטרון שמסווג לפי הסיווג של משרד המדע, התרבות והספורט בין תשעת התיאטרונים הגדולים בארץ, אנחנו התיאטרון האחרון ברשימה אבל זה שלפנינו מקבל פי 3 מאיתנו.
ראיד נסראללה: אנחנו לא רוצים שיקחו מאף תיאטרון, להיפך, שיתנו גם להם, אפילו יותר.
ראיד נסראללה: אני בעד שלתרבות תהיה עדיפות.
ראיד נסראללה: המאבק של כל האנשים שעוסקים בתחום הזה, בתרבות, ביצירה הספרותית, הוא מאבק משותף.
ראיד נסראללה: אבל הכאב של המגזר הערבי ושל תיאטרון אל-מידאן, שמייצג את המגזר הזה ועשה רבות במשך שלוש שנים, גדול מאוד.
ראיד נסראללה: היינו בבעיה אך לא קיבלנו אפילו גרוש אחד בשביל לצאת מהגרעון התקציבי שהיה לנו.
ראיד נסראללה: עשינו את זה בכוחות עצמנו.
ראיד נסראללה: מה שקיבלנו ב-1996 הוא יותר מאשר אנחנו מקבלים עכשיו.
ראיד נסראללה: ב-1996 קיבלנו 2.2 מיליון שקל, שהוא שווה לאור עליית המדד ל-2.6 מיליון שקל, אך היום אנחנו מקבלים 2.5 מיליון שקל.
ראיד נסראללה: קיבלנו הבטחה לפרוייקט השיפוצים של משכן הבית של התיאטרון הערבי היחיד בישראל, שהוא אולם שכור שקודם היה בית קולנוע שנסגר.
ראיד נסראללה: עכשיו אנחנו עושים הסבה לתיאטרון, וכולם יודעים מה מחייבת הסבה כזאת: חדרי שחקנים, במה, חשמל וכן הלאה.
ראיד נסראללה: עד עכשיו קיבלנו מהמשרד בשנה שעברה 100,000 שקל ו-30,000 שקל מקרן העזבונות.
ראיד נסראללה: יש לנו הבטחה בכתב למיליון שקל, שהם ממילא לא מספיקים אבל אנחנו כבר בחודש מאי ועוד לא קיבלנו אגורה אחת.
ראיד נסראללה: אם בוכים על מצב השחקנים במגזר היהודי, אז מה נגיד במגזר הערבי?
ראיד נסראללה: אנחנו לא מחתימים שחקן ליותר מ-4 חודשים ואחר-כך הוא נאלץ לעבוד כנהג מונית, צבע או רתך.
ראיד נסראללה: רק למר מוחמד בכרי, השחקן הגדול ביותר, עשינו מחווה והחתמנו אותו ל-6 חודשים בהצגה החדשה.
ראיד נסראללה: זה המצב על קצה המזלג.
ראיד נסראללה: לטיפולכם.
ג'יימס סניידר: (מדבר באנגלית ודבריו מתורגמים על-ידי מר הלל ניומן) אקצר בדברי.
ג'יימס סניידר: אני מעריך את הזמנתי לוועדה הזאת מידי פעם בפעם ב-5 השנים האחרונות ואני מעריך את העניין שוועדה זאת מגלה בענייני תרבות.
ג'יימס סניידר: אני מצטער שחברת הכנסת קולט אביטל עזבה מכיוון שאני חושב שכולנו מעריכים את יוזמתה להקמת לובי חזק לתמיכה בנושא התרבות.
ג'יימס סניידר: אנחנו לא פועלים אחד נגד השני אלא היפוכו של דבר, כולנו בעלי אינטרס משותף, הן לוועדה, הן למדינה והן כמובן למשרד המדע, התרבות והספורט.
ג'יימס סניידר: האינטרס המשותף של כולנו הוא למען התרבות וגם למען המדינה.
ג'יימס סניידר: על אף שאני אמור לייצג פה את המוזיאונים, אני חושב שלנציגי כל מגזרי התרבות יש אותן שאיפות בליבם.
ג'יימס סניידר: הנושא כאן איננו רק עניין של חלוקת העוגה התקציבית.
ג'יימס סניידר: אי אפשר לחלק את העוגה הקיימת בצורה שתספק את כולם, וזה מוסכם על כולם.
ג'יימס סניידר: אפילו אם קיימת התחייבות של המדינה לתמוך בנושא הזה, אי אפשר לחלק בצורה שתספק את כולם.
ג'יימס סניידר: אולי מה שנחוץ כאן זה גיבוש פילוסופיה של סדר עדיפויות.
ג'יימס סניידר: יש אנשים שאמרו שהמצב כאן לא שונה מארצות-הברית, כי גם שם אין תמיכה בתרבות, אך זה לא מדוייק.
ג'יימס סניידר: בארצות-הברית יש הבחנה בין מוסדות לאומיים, שמקבלים תמיכה ממשלתית ב-100%, לבין מוסדות פרטיים, שמקבלים חופש פעולה לפעול מול מערכת המיסוי בצורה הנראית להם והם יכולים לפעול באופן עסקי כמו בשוק החופשי.
ג'יימס סניידר: האלטרנטיבה השניה שניתן להשוות אליה היא הדוגמא האירופית.
ג'יימס סניידר: צריך להגיד שהכסף המוקצב לעניינים האלה באירופה הוא נמוך מדי.
ג'יימס סניידר: כשחוזרים למצב בישראל, 30 מיליון ש"ח מוקצבים למוזיאונים ויש להדגיש שזה לא עונה על הדרישות בשום פנים ואופן.
ג'יימס סניידר: נאמר שחצי מזה מוקצב למוזיאון ישראל וגם זה לא מספיק.
ג'יימס סניידר: בסך הכל זה מהווה אך ורק 15% מכלל התקציב של המוזיאון.
ג'יימס סניידר: נקודה אחרונה שרציתי להדגיש, שהיא גם מאוד חשובה ודחופה, שכל מוסדות התרבות מושפעים מהמצב הנוכחי במדינה.
ג'יימס סניידר: היום, יחסית לעבר, יש פחות מ-50% מבקרים המשלמים דמי כניסה וזה כמובן משפיע על מצבנו הכלכלי, במיוחד במוסדות שמשלמים בהם דמי כניסה.
חנן יובל: כבר באמת נאמר הרבה וקשה להוסיף.
חנן יובל: כאשר אני פוגש את מר יצחק שני, שהוא במאי, ואני שואל אותו מה נשמע אז הוא אומר: אם אני אחפור 400 מטר למעלה אני אגיע לרצפה.
חנן יובל: זאת אמירה מוגזמת אמנם אבל היא בהחלט מבטאת את התחושה שלנו.
חנן יובל: אני מייצג פה את אמ"י, שכולל אומנים עצמאיים בכל שטחי האומנות והתרבות.
חנן יובל: אין להם שום קופה כזאת או אחרת, אין להם שום בית כזה או אחר.
חנן יובל: הם שורדים.
חנן יובל: מעבר לנושא התקציבי יש גם עניין תדמיתי, שגם הוא היה אולי עוזר לאנשים לשרוד בשטח.
חנן יובל: זה הגוף, אגב, שאין שום פעולת התנדבות או גיוס כספים או פעולת הזדהות או כל דבר ציבורי אחר שיכול להיעשות בלעדיו.
חנן יובל: אין, לא היה ולא יהיה.
חנן יובל: אני יודע באופן אישי, רק שלשום הייתי ברמב"ם בחיפה.
חנן יובל: ממש כל הזמן יש התנדבות של אומנים.
חנן יובל: זה ציבור שאני חושב שהחברה צריכה לשמור עליו, מכיוון שהוא באמת תורם.
חנן יובל: אני נזכר במשבר שהיה לפני שנתיים, לפני יום העצמאות, כשמרכז השלטון המקומי הכריז על הציבור הזה מלחמה כוללת כשודדי הקופה הציבורית.
חנן יובל: אז אף אחד, גם לא מהמשרד, לא קם להגן על הציבור הזה, שכל יום, כל הזמן משתמשים בו.
חנן יובל: אני חושב ששינוי התדמית יעזור לנו גם להילחם את המלחמה היומית שלנו.
חנן יובל: כעצמאים אנחנו באים בקשר לא רק עם המוסדות המסובסדים אלא עם השלטון המקומי.
חנן יובל: זה מחלחל כמו במי תהום, אנחנו בסוף ניזונים ממה שמגיע למטה.
חנן יובל: מוסר התשלומים, מה שכבר משולם, הוא פשוט בלתי נסבל ובלתי ניתן לתיאור.
חנן יובל: בגלל התדמית שלנו, אם צריך לבטל תקציב מסיבה כזאת או אחרת בגופים שצורכים תרבות ונהנים מהעשרת החברה, אנחנו הראשונים שנפגעים.
חנן יובל: מתייחסים אלינו כאל קבלנים, כאל ספקים, לא כאל אומנים או כאל אנשים שמתפרנסים מיגיע כפיהם.
חנן יובל: לסיום אני רוצה לומר שאחת היוזמות הברוכות של אמ"י בתחילת שנת ה-80, כשמר אילי גורליצקי עמד בראשה, היתה הקמת "אשכולות", שהעבירה בכנסת את חוק זכויות המבצע וכך איכשהו אומנים נעזרים, גם בתמלוגים שמגיעים בגין החוק הזה וגם בקרן לעזרה הדדית שכל הזמן עוזרת לחבריה.
חנן יובל: אולי צריכים להעשיר את הדברים האלה.
חנן יובל: אולי זאת דרך לעזור לאומנים.
חנן יובל: לאומן העצמאי אין אבא ואין אמא, אין לו בית ואין לו כתובת.
חנן יובל: אנחנו מקיימים את איגוד אומני ישראל בלי שום תקציב, מהכסף שלנו.
חנן יובל: אף אחד גם לא שילם לי על הנסיעה לכאן.
יוסף עוזיאלי: דבר הספריות הציבוריות לא נשמע.
זבולון אורלב: אנחנו לא נספיק.
זבולון אורלב: אם תרצו, נעשה דיון מיוחד על נושא הספריות הציבוריות.
זבולון אורלב: אין ספק שאנחנו רואים את שליחותנו לא רק בהגנה על מערכת התרבות כי אנחנו מבינים שאין מדינה, אין אומה ואין עם בלי תשתית תרבותית ראויה והולמת.
זבולון אורלב: אנחנו צריכים לא להסתפק בסיסמאות אלא להיכנס יותר לעומק ולראות מה בית הנבחרים מסוגל לעשות.
זבולון אורלב: זרוע אחת שלנו היא כמובן החקיקה.
זבולון אורלב: כבר הערתי על כך הערה כלשהי.
זבולון אורלב: אני לא יודע אם אתה תמשיך לטפל בתחום התרבות אבל אני מציע לך לקחת אותה ברצינות כי אתה תראה שיש פה מהלך מאוד רציני של חקיקת חוקי תרבות.
זבולון אורלב: חוק הקולנוע היה רק הראשון בהם.
זבולון אורלב: אני שומע שהולכים לקצץ את חוק הקולנוע.
זבולון אורלב: אני יכול כבר להודיע לכם שיהיה פה לובי של 100 חברי כנסת שיעבירו חוק נגד הקיצוץ.
זבולון אורלב: אני לא מציע לכם להתעסק בזה.
זבולון אורלב: אני אומר לך את זה באחריות.
זבולון אורלב: אתם תצליחו להקפיץ פה את כל הכנסת.
זבולון אורלב: פעם אחת ביטלתם את זה כבר בחוק ההסדרים ואז באה הכנסת וחברי הקואליציה פעלו נגד הממשלה.
זבולון אורלב: לא עולה על הדעת שממשלה תיתן סטירות לחי לבית המחוקקים, וזה מה שהולכים לעשות.
זבולון אורלב: תהיו זהירים.
זבולון אורלב: אנחנו רואים את עצמנו באמת אחראים לנושאים הללו, שהם לא כולם תקציב.
זבולון אורלב: למשל הנושא של מעמד התרבות, מעמד האומן, איפה הוא באמת עומד בסולם העדיפויות, כאשר יש צורך לקצץ ברשות מקומית במה מחליטים לקצץ.
זבולון אורלב: פה גם אתם צריכים לא רק להגיד לנו שצריך לעשות אלא מותר לכם גם להגיד לנו מה צריך לעשות.
זבולון אורלב: גם סדר היום שלנו הוא לחוץ ועמוס, מפה אני רץ לישיבה אחרת.
זבולון אורלב: אני חושב שתוכלו למצוא פה משענת.
חנן יובל: אגב, אנחנו חשים בזה.
זבולון אורלב: אני מכיר את חברי חברי-הכנסת שיהיו מוכנים לתת כתף לפעולות שמחזקות את מעמדה של התרבות, את מעמדו של האומן ושל היוצר.
זבולון אורלב: אתמול העבירו הצעת חוק ממשלתית בקריאה ראשונה, שהיא תיקון לחוק שמירת זכויות, שמסדירה את עניין השיפוט בענייני תמלוגים.
זבולון אורלב: מטבע הדברים כיושב-ראש הוועדה השתתפתי בדיון ושמעתי את חברי הכנסת.
זבולון אורלב: נהניתי לשמוע שבבית המחוקקים זה היחס לתרבות.
זבולון אורלב: אני מרגיש שיש נכונות, יש פתיחות וכדאי לנצל את זה.
זבולון אורלב: אני מציע שתקיימו דיונים גם בתוככם ותחשבו מה צריך לעשות כדי שהיושבים באגף התקציבים יבינו שהתרבות היא חשובה ושגם אם עושים קיצוץ, ששם יקצצו פחות.
זבולון אורלב: אני מסכים עם מה שאמר חבר הכנסת ד"ר לסרי, שבאמת עיקר הבעיה שלנו היא הגודל של העוגה.
חנן יובל: צריך להוסיף קצת קמח לעוגה כשאופים אותה.
זבולון אורלב: הגדלת התקציב - זה חלק מהמטרות שלנו.
זבולון אורלב: אנחנו נמשיך לקיים את הדיון הזה בקטעים שונים, על-פי הסקטורים השונים: מוזיאונים, תיאטראות וכדומה.
זבולון אורלב: אני רוצה להודות לכולם על ההשתתפות.
זבולון אורלב: אני מקדם בברכה את שרת החינוך, הגברת לימור לבנת, ואת סגן שר החינוך, משולם נהרי, שניהם בוגרי הוועדה.
זבולון אורלב: זאת השתתפות ראשונה של שרת החינוך בוועדה, ואנחנו ביקשנו שהדיון הראשון של ועדת החינוך עם השרה יוקדש לכך שהשרה תוכל לפרוש בפנינו את עיקרי מדיניותה החדשה, ואני מאוד שמח שהיא נענתה לכך.
זבולון אורלב: יחד עם השרה אני מקדם בברכה את מנכ"לית המשרד ומאחל לה הצלחה.
זבולון אורלב: נמצא אתנו גם פרופסור יעקב כץ, שנבחר בשבוע שעבר פה אחד על-ידי ועדת המכרזים ליושב-ראש המזכירות הפדגוגית של המשרד.
זבולון אורלב: אנחנו מקדמים בברכה גם את כל יתר חברי ההנהלה של המשרד ואת עובדי המשרד שנמצאים כאן, החדשים והוותיקים.
זבולון אורלב: שרת החינוך והתרבות, בבקשה.
לימור לבנת: אני שמחה להיות כאן בוועדה.
לימור לבנת: חדר הוועדה מוכר לי היטב מזה עשר שנים, כאן התחלתי את פעילותי הפרלמנטרית כחברה מאוד פעילה בוועדת החינוך, כשאברום בורג, יושב-ראש הכנסת היום, היה היושב-ראש שלה.
לימור לבנת: מכוח זה אני מכירה את הנושאים.
לימור לבנת: כפי שראיתם בעיתונים, התבטאתי בעבר בנושאים שונים, ואני מבקשת לתת דגשים נוספים לדברים שאמרתי, אבל שתפסו פחות כותרות.
לימור לבנת: ראשית אני מאמינה שבית הספר צריך לחנך לערכים, מעבר להיותו המקום שבו ילדים ובני-נוער קונים ידע והשכלה.
לימור לבנת: אני יודעת שהיום, בעידן של הגלובליזציה, שנהוג לחשוב שבעולם כולו יש רק צד אחד ואמצעי התקשורת המודרניים מחברים את קצווי העולם עם קצווי העולם, לרבות טלפונים לווייניים באמצע הג'ונגל, יש מי שחושבים שהמשמעות של זה צריכה להיות, שאנחנו כמדינה, אנחנו כעם, לא צריכים בכלל להיות עם ערכים לאומיים שלנו, אלא יותר להיות חלק מתוך הכפר הגלובלי, מתוך העולם הערכי, ההומניסטי, הדמוקרטי של רוב מדינות העולם.
לימור לבנת: אני חושבת אחרת.
לימור לבנת: אני חושבת שאין כל סתירה, אלא אדרבה, יש שילוב ויש קואורדינציה בין שני העניינים.
לימור לבנת: אנחנו צריכים לפתח את שני הדברים, הן את הנושאים הטכנולוגיים - את הקדמה, את המדע, את המתמטיקה, את השפות, את כל אותם הנושאים שבהם אנחנו חלק מהעולם, ובחלקם אנחנו גם מובילים בעולם ואנחנו מאוד גאים בכך, ואנחנו רוצים להמשיך ולהיות אור לגויים גם בעניינים האלה – והן את החלק של השורשים שלנו, התרבות, הבסיס היהודי, הדתי, הלאומי, הציוני, שבגינו אנחנו נמצאים פה.
משה גפני: אל תגידי "הדתי", תשאירי לנו משהו.
לימור לבנת: אני מדברת ועוסקת בדיוק באותם נושאים, שלשמחתי היום, כמו בעבר, הם קונסנסוס מאוד רחב.
לימור לבנת: אלה שתוקפים הם אלה שנמצאים בשוליים הפוליטיים והחברתיים במדינה.
לימור לבנת: אני מרגישה מאוד נוח עם הדברים הללו, לכן אני מודה על הפניית תשומת לבי.
לימור לבנת: כפי שאמרתי, אני רואה חשיבות גדולה מאוד בחינוך הטכנולוגי, אבל אני חושבת שצריך להמשיך וללמוד ולהדגיש ולהכיר ולהוקיר את הערכים הבסיסיים שלנו.
לימור לבנת: לפני שבועיים הייתי בארצות-הברית ונפגשתי שם עם רעייתו של סגן נשיא ארצות-הברית, דיק צ'ייני.
לימור לבנת: שמה לין צ'ייני והיא עוסקת בחינוך ובמחקרים.
לימור לבנת: היא פרסמה ספר שבטעות לא הבאתי אותו אתי, אשמח להביא לכם אותו.
לימור לבנת: הספר הזה עוסק בפוסט-מודרניזם.
לימור לבנת: קראתי חלקים מתוכו, ונראה כאילו הוא עוסק בפוסט-ציונות, אבל במונחים האמריקניים שלו.
לימור לבנת: היא תוקפת דילמה מאוד קשה, שגם בארצות-הברית מתמודדים אתה, ומתברר שגם במקומות אחרים בעולם, של הפוסט-איזם, אותו ניסיון למחוק את כל מה שנמצא בשורשים שלנו ולשכתב מחדש את ההיסטוריה ולייתר את הערכים הלאומיים של כל לאום וכל מדינה בפני עצמה.
לימור לבנת: אני מאמינה שעם שלא זוכר את ההיסטוריה שלו ואת העבר שלו – אין לו גם עתיד.
לימור לבנת: כדי שאנחנו וילדינו וילדי ילדינו יידעו תמיד מדוע אנחנו בכלל במדינה הזאת, שלפעמים לא קל לחיות בה, כדי שנזכור את הדברים הללו ונוכל להנחיל את זה גם לילדינו, מה ההבדל בין לגור כאן או לגור בלוס-אנג'לס, אנחנו צריכים להמשיך את הנושא הזה ולהזכיר ולהכיר אותו.
לימור לבנת: אז תוקפים אותי, ואני לא נבהלת מזה.
לימור לבנת: מצד שני, קיבלתי תמיכה אדירה מהציבור במכתבים ובטלפונים, ואנשים אומרים: סוף-סוף.
לימור לבנת: הרי איש אינו חושד בי שאני רוצה איזושהי כפייה דתית או החזרה בתשובה.
לימור לבנת: אני לא אציג היום את כל התוכניות שאנחנו מתכוונים להמשיך.
לימור לבנת: צריך לזכור שאנחנו פחות מחודשיים בתפקיד, וחלק מהדברים יבואו במהלך התקופה הקרובה.
לימור לבנת: אציין כמה נקודות.
לימור לבנת: אגב, אנחנו נקפיד מאוד על מדיניות של שקיפות מלאה, אין לנו כוונה להסתיר דבר.
לימור לבנת: מנכ"לית המשרד תציג את הנושאים השונים, לרבות היישום של דוח שנהר, שיושב-ראש הוועדה היה חבר בוועדה.
לימור לבנת: הוועדה הזאת עשתה עבודה מאוד חשובה, אלא שהיישום שלה בשנים שלאחר מכן היה מועט מדי, הוא היה יישום חלקי בלבד ואנחנו סבורים שצריך ליישם את הדברים.
לימור לבנת: כשנכנסתי למשרד מצאתי דבר שהזדעזעתי ממנו מאוד, הוא פוגע בכל ילדי ישראל.
לימור לבנת: התקציב שירשנו מהממשלה הקודמת הוא תקציב שבו היה קיצוץ מובנה של 20,000 שעות שבועיות וקיצוץ בחינוך הטכנולוגי.
זבולון אורלב: המשרד התנדב לעשות קיצוץ.
לימור לבנת: נכון, המשרד התנדב לעשות קיצוץ, משום שהשר הקודם, יוסי שריד, בנה תוכנית חומש למגזר הלא-יהודי, תוכנית חומש שנקפיד להמשיך אותה כפי שהיא, מבלי לפגוע בה כמלוא הנימה.
לימור לבנת: כדי להשיג את התקציבים הדרושים לתוכנית החומש היה צריך למצוא את התקציבים, ולכן הוחלט לקצץ 20,000 שעות שבועיות, שהיקפן התקציבי הוא כ-80 מיליון שקלים, ועוד קיצוץ בחינוך הטכנולוגי, שהיקפו הוא כ-110 מיליון שקלים, יחד הם 190 מיליון שקלים.
לימור לבנת: סכומים נוספים נלקחו מעוד כמה מקומות, אבל זה היה הקיצוץ המסיבי.
לימור לבנת: למעשה הקיצוץ בחינוך הטכנולוגי כמעט יכול היה לחסל את החינוך הטכנולוגי.
לימור לבנת: זאת החלטה אומללה, שיכולה היתה לפגוע לרוחב כל המערכת, בכל התלמידים.
לימור לבנת: יש 20,000 כיתות בבתי-ספר יסודיים ברחבי הארץ.
לימור לבנת: אם יש 34 שעות שבועיות, קיצוץ של שעה משמעו היה שעוברים ל-33 שעות שבועיות.
לימור לבנת: אילו היו מחילים את זה על כלל בתי-הספר היסודיים, זה היה מתפזר על כל המערכת, אבל קיצוץ של שעה שבועית אחת בכל כיתה של בית-ספר יסודי?
לימור לבנת: דבר ראשון שביקשתי לעשות כשנכנסתי לתפקידי הוא לנסות ולמנוע את הקיצוץ.
לימור לבנת: זה לא פשוט, כי לא רציתי לפגוע בתוכנית החומש לערבים, שלשם כך נלקח הכסף, וגם לא בצרכים חיוניים אחרים של ילדי ישראל.
לימור לבנת: הרי הדבר הקל ביותר הוא להגיד, שאם לא יתנו לנו את 20,000 השעות בחזרה, נקצץ במסלולים המיוחדים לבגרות בירוחם ובדימונה.
לימור לבנת: אני סבורה שאסור לפגוע בשום צורך חיוני, ולכן הוחלט על התייעלות פנימית, גם תקציבית אבל גם בתקציב השעות, ונמצאו הדרכים להחזיר את 20,000 השעות הללו ולהחזיר חלק מהקיצוץ בחינוך הטכנולוגי.
לימור לבנת: בחינוך הטכנולוגי מדובר בהחזרה של כ-55 מיליון שקלים מתוך 110 מיליון השקלים.
לימור לבנת: במקביל הגשתי תביעה לראש-הממשלה ולאוצר, לבטל את החלטת הממשלה שביטלה את כיתות י"ג-י"ד ולהחזיר חלק מאותם נושאים שהם בגדר החלטות ממשלה, ולהוסיף לזה את תקציב משרד החינוך.
לימור לבנת: נכון לעכשיו עדיין אין לי תשובה חיובית, ואני מניחה שבעתיד נצטרך את הוועדה הזאת גם במאבקים הללו.
לימור לבנת: אני מדברת כרגע על החלטות ממשלה ועל התחייבויות שלטוניות שהיו, שבגינם אנחנו דורשים להוסיף תוספת תקציבית.
לימור לבנת: את 20,000 השעות הללו החלטנו לצבוע בחלוקה הבאה: 6,000 שעות מתוך 20,000 השעות שמוחזרות למערכת יינתנו כשעות לצורך שעת מורשת.
לימור לבנת: הנושא של מורשת, בעקבות המלצות שנהר, יתחיל השנה רק בחטיבות הביניים, משום שנהפוך את זה למהלך תלת-שלבי, תוך שלוש שנים יושלם המהלך הזה.
לימור לבנת: ההתחלה תהיה באמצעות תוכניות בר-מצווה, בת-מצווה, היכרות עם נושאים יהודיים וגם עם מנהיגים ציוניים, כמו אחד-העם, הרצל וכיוצא בזה.
לימור לבנת: מדובר כאן על תוכניות קיימות, שיופעלו בשלוש הכיתות של חטיבות הביניים.
לימור לבנת: מעבר לכך יוקצו 4,000 שעות מתוך 20,000 השעות לחינוך המיוחד במגזר הערבי.
לימור לבנת: עוד 6,000 שעות יוקצו לחינוך לכישורי חיים.
לימור לבנת: תוכנית כישורי חיים היא תוכנית שקיימת במערכת, והיא עוסקת בנושאים של עמידה במצבי לחץ, סובלנות ומיומנויות חיים.
זבולון אורלב: זה התחיל בזמנו מהעניין של זהירות בדרכים.
לימור לבנת: 20,000 השעות הן לא רק עניין של כסף, אלא גם של התייעלות.
לימור לבנת: בתוך המערכת מצאנו 24 שעות לכלל המערכת שמוקדשות לעניין הבריאות.
לימור לבנת: זה נושא חשוב, אבל לא ברור לי מה מיליון ו-890 אלף תלמידים יכולים לעשות עם 24 שעות.
לימור לבנת: כאלה זנבות יש כל מיני.
יהודית נאות: ל-20,000 שעות צריך למצוא הרבה זנבות.
לימור לבנת: נמצאו לא מעט כאלה.
לימור לבנת: לא אמרתי שהכל נלקח משם, אמרתי שחלק מזה הוא התייעלות.
לימור לבנת: צריך לזכור, שכאשר מדובר ב-20,000 שעות שבועיות, אז בשנת התקציב 2001 מדובר רק ב-7,000 שעות, משום ש-20,000 השעות השבועיות מתפזרות על-פני תשס"ב מה-1 בספטמבר 2001 עד 31 באוגוסט 2002.
לימור לבנת: לכן ממילא לא היה צריך לשנת התקציב הזאת לתקן את מלוא התקציב לתקן ולממן את מלוא השעות, ולכן היה קל יותר יחסית לעשות את זה מתקציב השנה הבאה.
לימור לבנת: יש תוכנית שהיא פרויקט מיוחד נגד אלימות, והוא יוצג בתקופה הקרובה ונשמח להציג אותו גם בפני הוועדה.
לימור לבנת: הוא יופעל החל משנת הלימודים תשס"ב ויהיה חלק מאותן 6,000 שעות.
לימור לבנת: גם זה בתוכנית שתהיה תלת שנתית.
לימור לבנת: יש 4,000 שעות נוספות שנותרו מ-20,000 השעות, והן יוקדשו לדבר נחוץ ביותר, שלא היה קודם במערכת.
לימור לבנת: מדובר ביועצים וביועצות לבתי-ספר יסודיים.
לימור לבנת: זה נכנס השנה ל-250 בתי-ספר יסודיים בשעות צבועות.
לימור לבנת: כל 20,000 השעות הן צבועות, כך שאי-אפשר יהיה לקחת אותן לצרכים אחרים.
לימור לבנת: היועצות נועדו להתמודדויות לא רק עם הילדים שזקוקים לזה, אלא גם למצבים של אלימות ושל שימוש בסמים.
לימור לבנת: כל יועצת כזאת מחויבת גם בשמונה שעות הוראה בכיתה, שגם אותן היא תנצל לצרכים האלה, שיתגברו את המערכת במאבק שכולנו חושבים שהוא מאוד חשוב.
לימור לבנת: נושא הדמוקרטיה, נושא הסובלנות, נושא האזרחות יישאר ואף יתוגבר.
לימור לבנת: אנחנו רוצים להגיע באזרחות לבגרות של חמש יחידות, בשעה שמה שיש היום זו רק יחידה אחת.
לימור לבנת: בעניין צמצום הפערים, בוודאי ששוויון הזדמנויות בחברה הוא ערך חשוב ביותר בעינינו.
לימור לבנת: הקדשתי את הפתיחה שלי לנושאים של מדיניות, שיכולה להיות שנויה במחלוקת, למרות שנראה לי שרוב הציבור מזדהה אתה במלואה.
לימור לבנת: מנכ"לית המשרד תציג גם את הנושאים האחרים.
לימור לבנת: חלק מהפעולה שלנו יהיה גם שוויון הזדמנויות בין המינים, ואנחנו כבר מתחילים לבצע אותו.
לימור לבנת: יש גם הנושא של המורים וכוח ההוראה, שהמנכ"לית תתייחס אליו.
לימור לבנת: בתחום הכלכלה אני מאמינה מאוד בהפרטה, בכוחות שוק ובתחרות חופשית.
לימור לבנת: זאת תפיסת עולמי הכלכלית.
לימור לבנת: תפיסת עולמי החברתית שונה מזאת, כי אני סבורה שבחינוך אי-אפשר לסמוך על כוחות שוק, אי-אפשר להפריט הכל.
לימור לבנת: אני עושה את ההבחנה הזאת, משום שצריך לעשות אותה.
לימור לבנת: צריך להבין ולדעת, שהנושאים החברתיים דורשים שוויון הזדמנויות.
לימור לבנת: אנחנו נפעל השנה למסד מפגש שבועי של מנהל או מנהלת בית הספר עם צוות המורים והתלמידים בבתי הספר היסודיים, שבו יועלה נושא ערכי עדכני שעומד בבסיס אירועי השבוע.
לימור לבנת: המפגש השבועי הזה יאפשר להעלות נושאים אקטואליים, נושאים חברתיים ונושאים ערכיים.
לימור לבנת: המפגשים השבועיים הללו יסתיימו בשירת "התקווה", והם יבטיחו שההמנון יהיה שגור בקרב התלמידים.
זבולון אורלב: האם זה יהיה מפגש בוקר?
לימור לבנת: אנחנו לא קובעים את המתכונת המדויקת, בתי הספר יעשו את זה על-פי דרכם.
לימור לבנת: זה לא בהכרח צריך להיות דווקא במתכונת כזאת או אחרת.
לימור לבנת: בנוסף, בחטיבות הביניים ובבתי הספר העל-יסודיים נמליץ לקיים מפגשי פרלמנט של נוער, שהם יעלו לדיון דילמות ערכיות, שקשורות באקטואליה ובאירועי השבוע והם יוכלו להביע את דעותיהם, תוך לימוד הדדי להקשבה, להרצאה, להצגת נושאים, לוויכוח בצורה תרבותית.
יהודית נאות: זה נעשה ביחידה לדמוקרטיה בעבר.
לימור לבנת: מראש אמרתי, שאנחנו לא חושבים שכל מה שנעשה בעבר הוא לא טוב.
לימור לבנת: אדרבה, אני סבורה שגם דוח שנהר, גם דוח קרמניצר וגם דוח וילנאי בנושא מניעת האלימות הם דוחות חשובים שצריך ליישם אותם, ולזה אנחנו נפעל, כדי ליישם את שלושתם בתוך המערכת.
לימור לבנת: לא טענתי שהמצאנו את הגלגל בעניין הזה, אבל אנחנו נדגיש נושאים שלצערי לא באו לידי ביטוי מספיק, ואנחנו סבורים שצריך להדגיש אותם בבית הספר כמחנך, ולא רק כגורם שמקנה השכלה, ידע ואינפורמציה.
לימור לבנת: לצורך זה אנחנו צריכים לעשות את כל התוכניות הללו, שהן תוכניות טובות.
לימור לבנת: אני לא יכולה להתאפק מלומר, ששמחתי הבוקר לשמוע את יוסי שריד כשהוא תוקף אותי ואחר-כך אומר לאריה גולן, ואני מצטטת: "אני אתן לך גם סקופ.
לימור לבנת: התוכנית הזאת 'מורשת' הוכנה בזמני וביוזמתי.
לימור לבנת: אתה הרי לא מתאר לעצמך שתוכנית הוכנה בחודשיים.
לימור לבנת: לימודי מורשת הם בהחלט לימודים ראויים, אני לגמרי בעד".
לימור לבנת: אם כך, כיוונתי לדעת גדולים.
לימור לבנת: אם נפלה לידי הזכות ליישם תוכנית שהכין יוסי שריד, אני רואה בזה זכות גדולה לעצמי.
זבולון אורלב: חשבתי שהוא הכין את יום כפר קאסם, את מוחמד דרוויש.
לימור לבנת: התוכניות הללו תוכננו על-ידי ועדת שנהר, שהוקמה על-ידי זבולון המר זכרו לברכה.
לימור לבנת: הן אומצו על-ידי שר החינוך לשעבר, אמנון רובינשטיין, בשנת 1994.
לימור לבנת: במהלך השנים הוכנו תוכניות, יוסי שריד ביטל את היחידה לחינוך ערכי והקים יחידה שמטפלת ביישום ועדת שנהר.
לימור לבנת: אני למדה מהשרים הקודמים לי ואני לוקחת את הדברים הטובים שהם עשו, כולל תוכניות שהם טוענים שהם יזמו.
לימור לבנת: אם יוסי שריד הקים במשרד יחידה שעוסקת ביישום דוחות שנהר וקרמניצר, אנחנו משתמשים בתוכניות שהוכנו בזמנו.
לימור לבנת: מלכתחילה אמרתי שמדובר בתוכניות שהוכנו קודם וצריך ליישם אותן.
לימור לבנת: אם התגלגלה לידי הזכות ליישם תוכניות של יוסי שריד, קטונתי, אני שמחה מאוד.
זבולון אורלב: בעיתון "הארץ" היתה לו תגובה אחרת.
זבולון אורלב: הוא אמר: "אם הם לימודי מורשת ברוח חופשית, חילונית, הומניסטית ופלורליסטית הם לימודים ראויים".
זבולון אורלב: כלומר אם זאת שטיפת מוח בכיוון הזה, זה בסדר.
זבולון אורלב: אבל אם התוכנית של לבנת נועדה לשטיפת מוח של לאומנות, אז התוכנית פסולה.
4400: חשבנו להכין תוכנית שתתפרס על פני שלוש שנים, משום הבעיות התקציביות העומדות בפנינו וחוסר היכולת ליישם הכל תוך שנה.
4400: התוכנית נוגעת לשלושת הנדבכים של מערכת החינוך, שהם התלמידים, תוכניות הלימודים והמורים, שהם הנדבך המחבר בין התלמידים לתוכניות הלימודים.
4400: חשבנו שראוי שניישם תוכניות בשלושת הנדבכים הללו, על-מנת שבצורה קוהרנטית נצליח להגיע להשגת יעדים ולתשומות אפקטיביות.
4400: השקף הראשון יאפשר לכם להתרשם מהיקף המספרים שבהם אנחנו מטפלים.
4400: אנחנו מדברים על 1,890,000 תלמידים במערכת, שכולם נמצאים ב-3,450 בתי-ספר, מפוזרים ב-268 רשויות.
4400: לרשותנו עומדים 116,000 עובדי הוראה.
4400: התקציב העומד לרשותנו הוא בהיקף של 23 מיליארד שקלים, וזה כמובן כולל את תקציב הפיתוח.
4400: שלושת הדגלים שאנחנו רוצים להניף באים בהקבלה לשלושת הנדבכים של מערכת החינוך.
4400: בהקשר הזה אנחנו רוצים לפעול למתן שוויון הזדמנויות לכל תלמידה ותלמיד בישראל, והדרך שלנו לפעול למתן שוויון היא על-ידי צמצום פערים, ובהמשך אפרט כיצד נצמצם פערים.