GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דורית בר חי: אני אנצל את הדברים שאמרת, ואציין שביום שני, שלשום, נערכה ועידת מועצת התלמידים והנוער הארצית, ושם ישבנו כמרכז הועידה במאות תלמידים – 800 בני נוער לפחות, בשולחנות עגולים שישבו יהודים וערבים ובוגרים וצעירים, וכולם ביחד, ואחד משולחנות השיח היה בנושא מיגור האלימות והגזענות.
<דורית בר חי: זה נושא שעולה על שולחננו וטופל.
<דורית בר חי: אני יכולה לציין שיש לי כאן על סדר היום האחרון שיצא במרץ 2013, בעקבות האירוע של המורה הערבייה בביקור ניחום האבלים.
<דורית בר חי: הנושא האלה הם נושאים על שולחננו כל הזמן, מטופלים לאורך השנה בשעות מחנך, אפילו לשרות משמעותי שאני אמונה עליו בשיח עם בני הנוער על אירועים כאלה ואחרים, ואיך צריך להתנהג – כבוד האדם, ערכי יסוד של אהבת האדם, אלה הנושאים על שולחננו כל שנה.
<דורית בר חי: זה לא משהו שצריך להוציא אותו מן הכלל, דבריו של הנער מדברים בעד עצמם.
חנין זועבי: אני רוצה להגיד לנציגים של משרד החינוך, שאתם לא שכנעתם פה אף אחד אחד, לא בגלל שאנחנו לא רוצים להשתכנע, אלא בגלל שאנחנו מכירים את המערכת.
חנין זועבי: דעת הקהל, סקרי דעת הקהל שמודדת את מדדי הדמוקרטיה בכל שנה, ומראה התדרדרות אדירה, זה התוצר שלכם.
חנין זועבי: אם אנחנו רוצים לנתח את מערכת החינוך, בטח אנחנו לא נביא אתכם, אנחנו נביא חוקרים, כי אף מוסד – לא בגללכם – אף מוסד לא יכול לבקר את עצמו.
חנין זועבי: החוקרים של ספרי האזרחות אומרים ככה: "הערבי נמצא בספרי האזרחות בתוך פולקלור או דת.
חנין זועבי: ושיח הגזענות אל תהיה גזען, מופרד" - זה טענות של מומחים, לא שלי.
חנין זועבי: "מופרד משיח הזכויות ומשיח השוויון", כלומר, אתה אומר לו אל תהיה גזען, נלמד את הדת המוסלמית, אבל אנחנו לא נלמד את הפלסטינים בתור ילידים שהמולדת הזאת היא גם המולדת שלהם.
חנין זועבי: גם אם לימדת על המוסלמים ועל הפולקלור שלי ומה אני אוכלת ואיך אני מתלבשת, ואני בן אדם, אם השיח הזה של זכויות ושל שוויון ושל הילידים לא נמצא, אז שיח הגזענות הוא לא שיח מוסרי.
חנין זועבי: כל הזמן מערכת החינוך לפי החוקרים אחרי אוסלו, דווקא אחרי אוסלו 1995, השיח האידיאולוגי, שיח הבעלות, שיח ההתיישבות, שיח שפה זו המולדת שלנו הלך והתחזק.
חנין זועבי: מבקרים שחקרו את הספרים האלה, לכן אני חושבת שאנחנו צריכים לחקור ברמה של חוקרים, לא ברמה שאתם מייצגים רק את הטוב.
חנין זועבי: דבר שני, מה שאמר האדון שם – מדד התוצאה.
חנין זועבי: אלה הגזענות היא תוצר של נוער שהוא התוצר של מערכת החינוך.
<לילי הלפרין: משרד החינוך זה רק צד אחד - - -
חנין זועבי: נכון, אני מסכימה, אבל צד מרכזי משרד החינוך.
<ארז אשל: משרד החינוך יחד עם ארגון מתחברים שעובד עם משרד החינוך ב-23 למאי, בכפר עילוט בשעה שש בערב, מתקיים מעגלי מפגשים בין מאות בני נוער יהודים וערבים במשך שעות מוזמנים לבוא ולראות, ונראה שהדבר הזה הוא לא מקרה יוצא דופן אלא קורה.
חנין זועבי: מה התוצאה?
עמרם מצנע: אני יודע שלא כל מי שרצה להשמיע דברו, קיבל הזדמנות.
עמרם מצנע: אני גם יודע שהדברים חשובים של זוויות נוספות לא עלו.
עמרם מצנע: כפי שאמרתי בדיון הראשון, אנחנו נמשיך לקיים פעילות בנושא.
עמרם מצנע: אני יזמתי את המפגשים האלה, אני מוכרח לומר לכם שלא הייתי מודע גם אני, עד כמה הבעיה הזאת היא בעיה קשה שאני לא בטוח שאנחנו באמת מספיק מודעים לנזק שזה גורם לחברה הישראלית ולנו כחברה שמחשיבה את עצמה כחברה מוסרית וערכית.
עמרם מצנע: נעשה המון, אני יודע, אני בא מתחום העשייה, גם בצבא, הייתי אלוף פיקוד המרכז בתקופת האינתיפאדה הראשונה, אני יודע את זה מחיפה, חיפה היא עיר שחיים בה משותף יהודים וערבים, ואני יודע מהתקופה בירוחם עם הסביבה הבדואית שנמצאת בדרום - נעשה המון.
עמרם מצנע: אני חושב שגם התמונה שהוצגה כאן על ידי הדוברים, מצביעה על כך שנעשה המון.
עמרם מצנע: אבל אסור לנו להתעלם שלמרות שנעשה באמת הרבה, התוצאה לא רק שהיא לא משביעת רצון, אלא היא הרבה פחות מזה.
עמרם מצנע: המציאות שבה אנחנו חיים יוצרת יותר מדי הזדמנויות שליליות לשנאת האחר.
עמרם מצנע: וזה נכון, אמרה את זה לילי שעוסקת לא כמו חלקנו במלים, אלא בפועל במפגש עם הנוער.
עמרם מצנע: זה נכון שהבעיה היא לא הנוער, הבעיה היא אנחנו.
עמרם מצנע: זה אמצעי התקשורת, זה אנחנו חברי הכנסת, זה אנחנו המבוגרים, כי בסוף חינוך הוא קודם כל ובראש וראשונה דוגמה אישית.
עמרם מצנע: הנוער מסתכל על הבית, על המשפחה, על המנהיגות, המנהיגות המקומית, המנהיגות הלאומית, המנהיגות בכל מקום, זה נכון בצבא.
עמרם מצנע: החייל מתנהג כפי שהמ"מ, או המ"פ נראה לו לחייל שהוא מתכוון, גם אם הוא אומר אחרת, וכן הלאה.
עמרם מצנע: צודקים אלה שרואים את המציאות כחמורה, והיא חמורה שבעתיים דווקא בגלל שאנחנו מדינת ישראל ביתו של העם היהודי והרוב היהודי הנמצא כאן, ואנחנו לפעמים ממשיכים להתנהג כמו מיעוט נרדף.
עמרם מצנע: ומשתמשים בשם השואה לשווא, בלי להבין את לקחי השואה האמתיים, ומשתמשים במאבק שעדיין, לצערי הרב, לא הגיע לסיומו כאן על חלקת האלוקים הקטנה הזו בין יהודים לערבים, מאבק קשה, מתיש, שהוא מוציא מכל הצדדים את כל הרע שיש בנו, אבל הסכנה הכי גדולה שהמאבק הזה נותן איזה לגיטימציה, איזה תירוץ לאותן תופעות שאנחנו מדברים.
עמרם מצנע: לאלה מבינינו, ונשארו אני רואה בודדים שמייצגים כביכול את תפיסת ארץ ישראל השלמה, ונמצאים בצד הימני של הוויכוח הפוליטי שנמצא במדינת ישראל, אני אומר לכם, שאחד הדברים החשובים ביותר, זה לנסות לעשות הפרדה בין הוויכוח הפוליטי הציבורי האזרחי המאוד קשה שיש פה, ומלווה אותנו לאורך עשרות שנים.
עמרם מצנע: אבל אם אנחנו לא נצליח לעשות הפרדה, ויש ויכוח, אני לא מתעלם, ואני נמצא בצד אחד של הוויכוח, אם לא נצליח לעשות הפרדה בין המלחמה הבלתי מתפשרת בין מי שקם עלינו, בין אם הוא זורק אבן, או בן אם הוא השתמש ברובה, או בן אם הוא משתמש בכל אמצעי אחר, זו מלחמה, ומלחמה כמו במלחמה, יש לנו צבא חזק, יש לנו משטרה טובה, יש לנו חוקים מתאימים, ואנחנו משתמשים בהם, לא תמיד אולי מספיק, לפעמים אולי יותר מדי בעוצמה.
עמרם מצנע: אבל אסור למצוא תירוץ במאבק הזה שיש לו את הכלים להיאבק בו, ולהפוך את זה לשנאה אינדיבידואלית אישית של בין אחד לשני.
עמרם מצנע: זה עובר כמובן מהקונפליקט היום יומי על הכבישים ועל אזורים השונים ביהודה ושומרון, וזה עובר לתוך החברה הישראלית, במגרשי הכדורגל.
עמרם מצנע: מי שלא ראה את הסרטון של ערוץ 10 על מישהו שהיה באוטובוס של נערי בית"ר בנסיעתם לסכנין למשחק, מה הם שרים, וכיצד הם מדברים, אני אומר לכם, זה מחריד.
עמרם מצנע: אני יודע זה עשבים שוטים, אני יודע זה מיעוט קטן, אבל זאת בדיוק הסכנה.
עמרם מצנע: אנחנו בוועדה נמשיך להתמודד בין אם בקשר עם משרד החינוך על התוכניות השונות, ולא מספיק מה שאנחנו עושים.
עמרם מצנע: אם מזהים פה סכנה, צריך להתייחס אליה בצורה יותר מקיפה ויותר עמוקה שמביאה גם לתוצאות.
עמרם מצנע: דבר שני, הועדה הולכת לקיים דבר שאולי הוא חדש, אולי הוא לא, של שיח מורים.
עמרם מצנע: דיברתי על זה עם שר החינוך, אנחנו נעשה את זה עוד החודש לפני שיוצאים לחופש.
עמרם מצנע: אני מתכוון שבשיח מורים הראשון אנחנו נעסוק בנושא הזה.
עמרם מצנע: אנחנו נביא לכאן 50 מורים מכל הקשת הציבורית במדינת ישראל, נושיב אותם ביחד ונדבר על התחום הזה.
עמרם מצנע: זה חלק קטן, אבל אפשר לעשות הרבה מאוד.
<דוד בדין: השאלה מה קורה בחינוך הערבי בירושלים.
עמרם מצנע: ניתן לך לדבר בפעם הבאה.
עמרם מצנע: קורים כל מיני דברים, אתמול עסקנו במערכת החינוך בירושלים, וביום ראשון אנחנו מבקרים בירושלים.
עמרם מצנע: אני רוצה לומר רק את הדברים שאמר אשר - "אין כמו מפגשים".
עמרם מצנע: אנשים, בעצם השנאה, המקור שלה זה פחד.
עמרם מצנע: אתה מפחד מהשונה ממך, כי אתה לא מכיר אותו.
עמרם מצנע: העניין הזה של מפגשים והיכרויות הוא חיוני ממדרגה ראשונה.
עמרם מצנע: פתאום ליהודים – לא תמיד יש להם אף ארוך, יש לפעמים כאלה שכן, אבל לא לכולם, ואין קרניים, ופתאום הערבי הוא כמונו, כמו כל אחד מאתנו.
<דוד בדין: מערכת הלימודית מבוסס על השמדת - - -
עמרם מצנע: שמענו מספיק, ואת האווירה הבנו.
עמרם מצנע: אני אומר לכם, כמי שעמד בראש עיר מעורבת, ועדיין אתה יכול לגור בבית משותף אחד, ואתה לא מכיר את השכנים, ואתה לא יודע מה קורה מעבר לדלת במסדרון שבו את גר, ולכן להסתפק בכך שרואים אחד את השני, אלא להבין שהמפגשים והתוכניות המשותפות הן חשובות מאוד כדי להתמודד עם הבעיה שבפניה אנחנו נמצאים.
עמרם מצנע: אנחנו נמשיך לעסוק בנושא, כל אחד בתחום שלו.
עמרם מצנע: אני רק מחזק את ידיכם.
עמרם מצנע: ישיבה זו נעולה.
עמרם מצנע: הנושא שאנחנו רוצים לדון בו הבוקר הוא בנושא המכללות להוראה, אבל נושא נקודתי, ממוקד.
עמרם מצנע: הסתבר לנו – בעיקר דרך התקשורת, כמו הרבה דברים – שלא מועברים התקציבים למכללות, והדבר הזה נמשך כבר הרבה זמן, נגרר הרבה זמן, הוא גם עובר משנה לשנה וצובר גירעונות.
עמרם מצנע: לכן, מצאנו לנכון לקיים את הפגישה הזאת ולשמוע את הנתונים, להבין את העובדות וכמובן לנקוט צעדים.
עמרם מצנע: לא צריך במקום הזה להסביר את חשיבותן של המכללות להכשרת מורים, לא צריך להסביר במקום הזה ולאנשים שישנם פה את מעמד המורה, איכויות המורה, מעמדו בסולם החברתי כגרעין או כעוגן לאיכותה של מערכת החינוך ולאיכות המוצרים שמערכת החינוך מספקת, וזה החינוך.
עמרם מצנע: אנחנו בוועדה גם נשים על סדר-היום שלנו בכלל את נושא המכללות להוראה, נושא שעולה מדי פעם בהקשר למקומן של המכללות להכשרת מורים – האם זה המקום הנכון בתוך משרד החינוך או האם הן צריכות להיות חלק מהמל"ג, ות"ת, על כל המשמעויות שיש לכך.
עמרם מצנע: לא נעסוק בזה היום.
עמרם מצנע: אם מישהו רוצה להגיד על כך משהו, כמובן לא נחסום אותו, ובכלל.
עמרם מצנע: אנחנו שמנו בוועדה את אחד הנושאים המרכזיים, מעמד המורה, וזה בהחלט קשור באופן ישיר לכל ההיבטים האחרים.
עמרם מצנע: אנחנו נתחיל, נקפוץ מייד אל הבריכה.
עמרם מצנע: לצערי הרב, לא הצלחנו להביא לפה את נציג משרד האוצר.
משולם נהרי: הכי חשוב.
עמרם מצנע: אפשר להבין גם במידה מסוימת את העיסוקים שלהם בימים אלו.
עמרם מצנע: לצערי הרב, גם החשב של משרד החינוך לא מצא לנכון לבוא.
משולם נהרי: חשבת, לא?
<יהודית גידלי: חשבת.
עמרם מצנע: אבל אנחנו עמדנו על כך שהדיון יתקיים, לא לדחות אותו, ואני מקווה שנוכל פה להבין את הנתונים.
עמרם מצנע: אתם יודעים שבמדינת ישראל מתווכחים על העובדות, והמשמעויות והמסקנות – עליהן כמעט אין ויכוח.
עמרם מצנע: אני מקווה שעל זה לפחות נוכל לשים מכנה משותף.
עמרם מצנע: נח גרינפלד, אנחנו ניתן לך את רשות הדיבור ראשון, להסביר את פני המציאות.
<נח גרינפלד: תודה.
<נח גרינפלד: תקנת השיפוי נוצרה למעשה בהחלטה של ועדת וינוגרד לקביעת גובה שכר הלימוד, ובמקביל לכך, החלטת ממשלה לשפות למעשה את מוסדות ההכשרה, המוסדות האוניברסיטאיים, על לומדים לתואר ראשון, כאשר ההפחתה היא הפחתה של שכר הלימוד ללומדים לתואר ראשון.
<נח גרינפלד: זו למעשה ההחלטה הכוללת.
<נח גרינפלד: היו לזה תנודות מתנודות שונות.
<נח גרינפלד: ההחלטה של וינוגרד היתה ברצון להוריד את שכר הלימוד עד ל-50%, היא בסופו של דבר נעצרה ב-26%, וזה למעשה הסכום.
<נח גרינפלד: בעיקרון, שכר הלימוד של תואר שני מינוס 26% הוא שכר הלימוד של תואר ראשון, ותואר ראשון נקבע בהחלטת ממשלה כמו תואר שני, זאת אומרת המוסדות האקדמיים לא יכולים לגבות יותר מאשר גובה של שכר הלימוד לתואר ראשון.
<נח גרינפלד: הם לא יכולים – אם הם לא מקבלים את השיפוי – להטיל את זה על הסטודנטים ולהעלות את שכר הלימוד לסטודנטים כתוצאה מהחלטת ממשלה.
<נח גרינפלד: גם מה שנלווה להחלטת הממשלה, שיוצר את הקושי – החלטת הממשלה היתה קביעה של סכום שלמעשה מיועד לשיפוי, וכל היתר במידה כזו או אחרת, תשברו את הראש מאיפה תשיגו את התשלומים עצמם.
<נח גרינפלד: כמובן שבשנים הראשונות הסכום הספיק.
עמרם מצנע: תשים לנו קצת מספרים.
<נח גרינפלד: אני אשים מספרים.
<נח גרינפלד: התקציב הנדרש בשנת הלימודים תשע"ג, או אם ניקח את זה ב-2013, לטובת שיפוי לכל הלומדים במכללות האקדמיות לחינוך הוא כ-80 מיליון שקלים - זה 79 פסיק, נדבר במספרים עגולים על מנת שבסופו של דבר יהיה קל יותר לסבר את האוזן.
<נח גרינפלד: בסיס התקציב הוא כ-60 מיליון, זאת אומרת 20 מיליון שקלים למעשה חסר בבסיס התקנה, בלי שאנחנו מדברים על תקציב מעבר, לא תקציב מעבר.
<נח גרינפלד: השנה, דבר הרבה יותר חריף, בתקציב המעבר האוצר אישר 38 מיליון שקלים כתקציב מעבר, ואם מחלקים את זה 1 חלקי 12, המשמעות היא מאוד מאוד פשוטה – ברור שזה קיצוץ אדיר לעומת ה-60 מיליון שקלים, ברור שהקיצוץ עוד יותר גדול יחסית ל-80 מיליון שקלים שלמעשה נדרש.
משולם נהרי: זאת תקנת תמיכה או תקצוב?
<נח גרינפלד: תקנת תקצוב, אבל היא איננה תקנת אפס.
<נח גרינפלד: היא איננה תקנה שהכפולה של מספרי הלומדים יוצרת את בסיס התקנה אלא הסכום שיש בתקנה הוא הסכום - - -
משולם נהרי: מתחלק בין התלמידים.
<נח גרינפלד: הכסף שקיים, אחוז מסוים.
<נח גרינפלד: נכון לעכשיו, בתקציב המעבר כ-40% למעשה המכללות מתוקצבות, זאת אומרת שהמחסור בתקציבים הוא 60%.
עמרם מצנע: מראש אתה אומר, זה תקציב סגור, איננו מתחשב במספר התלמידים.
<נח גרינפלד: כן.
עמרם מצנע: דבר שני, אתה אומר, שלשנה הנוכחית, מאחר שזו שנה שאין בה תקציב בינתיים, שמו תקציב של 38 מיליון שקלים מול ה-60 מיליון ששמו שנה קודם ומול ה-80 מיליון שזה הצרכים.
<נח גרינפלד: נכון.
עמרם מצנע: דרך אגב, בתקציב שמוגש לממשלה היום, מחר - - -
<נח גרינפלד: יש הבטחה של האוצר שלמעשה מונחים שם 60 מיליון שקלים.
עמרם מצנע: זאת אומרת, חוזרים ל-60 מיליון.
<יהודית גידלי: האם יש גידול במספר הסטודנטים?
<נח גרינפלד: ודאי שיש גידול במספרי הסטודנטים.
<יהודית גידלי: זה אומר שכל סטודנט זה פחות.
<נח גרינפלד: יש גידול בצרכים של מערכת החינוך.
משולם נהרי: האם יש שם מכסות?
משולם נהרי: זה מוגבל למכסות?
<נח גרינפלד: מוגבל למכסות, כן, אבל אני יכול פה להסביר את זה יותר.
<נח גרינפלד: היתה תקופה שלא כל הלומדים בתואר ראשון היו זכאי שיפוי, זאת אומרת מי שקיבל סיוע, אבל אחר כך היתה החלטה שלמעשה כל לומדי תואר ראשון ישלמו את אותו תעריף לתואר ראשון ולא יהיו לומדים שישלמו לתואר ראשון כמו תואר שני, ולמעשה זה גם יצר את התנועה בחלק הזה.
<נח גרינפלד: מורים בפועל שילמו, מורים בשבתון שילמו סכומים יותר גדולים, וכן הלאה, באוכלוסיות שנתמכות וקיבלו מימון ממקור אחר.
<נח גרינפלד: ההחלטה שונתה שכל הלומדים לתואר ראשון ישלמו את אותו שכר לימוד, וזה כמובן הגדיל את מספרי הלומדים.
<נח גרינפלד: אני יכול לומר מה נעשה עד כה.
עמרם מצנע: לאיזה מכללות מחולק הסכום הזה?
<נח גרינפלד: המכללות האקדמיות לחינוך.
עמרם מצנע: כשאתה אומר אקדמיות, זה אלה שנותנים תואר?
<נח גרינפלד: אלה שלומדים תואר, כן.
עמרם מצנע: זאת אומרת, זה לא כולל את המכללות החרדיות, את הסמינרים החרדיים?
<נח גרינפלד: את הסמינרים החרדיים זה לא כולל.
עמרם מצנע: אבל כולל את הסמינרים של הממלכתי-דתי, נקרא לזה.
<נח גרינפלד: כל המכללות המוכרות על-ידי המל"ג, הפועלות מחוק המל"ג, זאת הקבוצה.
<נח גרינפלד: למעשה, המכללות והסמינרים כמוסדות, פועלים משני חוקים.
<נח גרינפלד: סמינרים פועלים מתוקף חוקי החינוך, והמכללות האקדמיות לחינוך פועלות מתוקף חוק המועצה להשכלה גבוהה.
<נח גרינפלד: כל אלה שפועלים מתוקף חוק המועצה להשכלה גבוהה, הם זכאי השיפוי.
<נח גרינפלד: אני יכול להיות איש בשורות בנושא אחד – למעשה, האוצר אישר לחזור לבסיס התקנה, זאת אומרת ל-60 מיליון שקלים.
<נח גרינפלד: הוויכוח נשאר מי צריך לממן את ההפרשים.
<נח גרינפלד: כולם מודים – גם משרד החינוך, מינהל כלכלה ותקציבים מודה שהמכללות זכאיות למלוא סכום השיפוי, בזה אין ספק.
עמרם מצנע: כשאתה מציין את הבשורה שאתה מביא, זה שלשנת התקציב הנוכחית, עוד קודם שאושר התקציב, האוצר בעצם אישר?
<נח גרינפלד: לפעול כתקציב המשכי.
עמרם מצנע: לפעול על 60.
<נח גרינפלד: על 60.
עמרם מצנע: והוא גם שחרר את הכספים בפועל?
<נח גרינפלד: היתה פנייה שלו לחשבת המשרד, חשבת המשרד הודיעה לנו שנריץ חישוב כבר לפי הסכום הגדול.
בועז טופורובסקי: אז מה ההפרשים בסך הכול?
<נח גרינפלד: ההפרשים גדולים.
<נח גרינפלד: בגדול, לחודש זה כשני מיליון שקלים.
<נח גרינפלד: אם נכפיל את זה עכשיו מינואר עד מאי-יוני, כמובן אנחנו מבינים שזה בסביבות 10 מיליון שקלים תוספת מבחינת התקציב למכללות, אבל זה עדיין משאיר את המחסור של 20 מיליון שקלים מבחינת החישוב.
<נח גרינפלד: כאן בדיוק עמדת משרד החינוך, למעשה, שהאוצר מחויב בזה כי זו פעולה מתוקף הוראת ממשלה, החלטת ממשלה, ממילא האוצר מחויב בזה, והאוצר מגלגל את האחריות למשרד החינוך.
עמרם מצנע: שנבין.
עמרם מצנע: אתה אומר שכרגע יש הוראה לשחרר עד 60 מיליון לשנת 2013, והמכללות אמורות לקבל את זה בקרוב.
עמרם מצנע: זה משאיר את הפער של 20 מיליון.
עמרם מצנע: האם אתה יודע משהו על גירעונות שנצברים מהשנים אחורה?
עמרם מצנע: זה אותם 20 או שזה יותר מזה?
<נח גרינפלד: בעיקרון, היו שנים למעשה שזה נסגר, ונסגר על-ידי האוצר לגמרי.
<נח גרינפלד: היו שנתיים שבהן משרד האוצר העביר מימון, והמימון הועבר גם לטובת הסטודנטים שלמעשה סיימו ושילמו שכר לימוד נוסף כי גם ות"ת היה מחויב בחלק הזה – בטח יניב זוכר את השנתיים האלה.
<נח גרינפלד: היתה תקופה שמשרד החינוך סייע בחלק הזה.
<נח גרינפלד: בשנת הלימודים הזו יש למעשה חובות למכללות, במעבר של תקופה ספטמבר-דצמבר לינואר-אוגוסט, אבל בסך הכול אם נסגור את הפער של ה-20 - - -
משולם נהרי: לא לפני זה.
<נח גרינפלד: אני לא יודע.
<נח גרינפלד: עדי, אתה יודע לגבי חוב בשנים קודמות?
<עדי קורסיה: לא, אין חובות של שנים קודמות.
<עדי קורסיה: מתנצל שאיחרתי.
<עדי קורסיה: החוב של 20 מיליון שקלים זה החוב שמגלם בתוכו שיפוי מלא.
<עדי קורסיה: יש פה איזושהי נגררת של שנים קודמות אבל סכום זה יכסה במלואו את כל הסכום שנדרש להשלמת 26% שיפוי שכר לימוד.
רות קלדרון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לבקש שבישיבות שלנו אנשים יציגו את עצמם בהתחלה, שנדע עם מי אנחנו מדברים.
רות קלדרון: נעשה סבב, נדע עם מי אנחנו ואז נוכל לדבר כי כל פעם זו חידה בשבילי.
רות קלדרון: בכל זאת, ועדת חינוך.
<נח גרינפלד: נח גרינפלד, מנהל האגף להכשרת עובדי הוראה.
<נח גרינפלד: הרבה הצלחה, חברת הכנסת קלדרון.
<יניב כהן שבתאי: יניב כהן שבתאי, אגף התקציבים בוות"ת-מל"ג.
<תמר אריאב: פרופסור תמר אריאב, אני נשיאת המכללה האקדמית בית ברל ואני גם יושבת-ראש פורום רמ"א שהוא הפורום של כל נשיאי המכללות האקדמיות לחינוך.
<שמעון עמר: שמעון עמר, אני ראש מכללת אוהלו בקצרין.
<לאה קסן: פרופסור לאה קסן, נשיאת מכללת לוינסקי לחינוך, מכללה אקדמית.
<יצחק רסלר: ד"ר יצחק רסלר, מזכיר ארגון מורי המכללות בהסתדרות המורים.
<דפנה מלר: דפנה מלר, אני מהתאחדות הסטודנטים הארצית.
<אלירן שבו: אלירן שבו, יושב-ראש אגודת הסטודנטים בדוד ילין.
רם שפע: רם שפע, יושב-ראש אגודת הסטודנטים בסמינר הקיבוצים ונציג הוועד המנהל של התאחדות הסטודנטים.
רות קלדרון: רות קלדרון, אני מפה.
עמרם מצנע: בועז, הסטודנטים מכירים אותך?
בועז טופורובסקי: שמי בועז טופורובסקי, נראה לי שמכירים אותי.
בועז טופורובסקי: אני יכול להגיד כמה מלים?
עמרם מצנע: אני מציע קודם כול שנקבל קצת אינפורמציה, אחר כך נשמע אותך ברצון.
עמרם מצנע: פרופסור תמר אריאב.
<תמר אריאב: תודה רבה, מר מצנע.
<תמר אריאב: אני רוצה לתת איזשהו הקשר טיפה רחב, אחר כך אני אעשה את ה"זום" ברשותכם על הנושא הספציפי.
<תמר אריאב: צריך להבין שמוסד אקדמי עשה תכנון.
<תמר אריאב: ברגע שהוא פותח את שנת הלימודים, בסביבות 93%–94% מהתקציב שלו נעול.
<תמר אריאב: יש קורסים, יש סטודנטים, יש סגל, לא ניתן לעשות שום שינוי תוך כדי תנועה אם יש קיצוצים.
<תמר אריאב: אם אנחנו לא מקבלים – כל המוסדות שלנו עד היום לא קיבלו בסביבות 55–60 מיליון שקלים- אנחנו נתקלים בקשיים מאוד גדולים לשלם את המשכורות של הסגל שלנו, ובוודאי שהמקום היחידי שבו אנחנו יכולים לקצץ - זה המקום שפוגע מאוד בסטודנטים – זה למשל לפגוע בתשתיות המחשוב, לא לעשות את הרכש לספריה האקדמית, לא לתת שירותים אחרים לסטודנטים שצריך לתת להם, למשל לסטודנט עם לקויות למידה, כי יש דברים שחייבים לקיים אותם.
<תמר אריאב: זאת אומרת, אין מצב שפתאום בינואר מתחוור לנו, לכל מכללה, ששישה-שבעה מיליון לא הולכים להגיע, אין לנו מאיפה לקחת את זה.
<תמר אריאב: זה בא על רקע של גירעונות מצטברים שיש לנו לאורך השנים, כי כבר בערך 11–12 שנה משרד החינוך לא נותן לנו שום תקציבים לפיתוח ולבינוי, כך שמהתקציבים המאוד מדולדלים שאנחנו מקבלים אנחנו צריכים איכשהו לתחזק את המכללות שלנו.
<תמר אריאב: כל תקציבי הפיתוח האקדמי – תקציבי מחשוב, תקציבים למחקר – כל הדברים האלה נעלמו לאורך השנים, ואנחנו נמצאים היום במצב שמכללה, אפילו מכללה גדולה כמו מכללה אקדמית בית ברל, כשלא מקבלת סכום של חמישה מיליון שקלים לשנה שחייבים לה בגין שיפוי, אין לה מאיפה לקחת.
<תמר אריאב: פשוט אין, צריך להבין.
<תמר אריאב: זה בא על רקע של חוסרים מתמשכים לאורך השנים.
<תמר אריאב: חלק מזה נובע מכך שאנחנו נמצאים במשרד החינוך, ומשרד החינוך שאמור לטפל במערכת החינוך תמיד נותן קדימות לבתי-ספר, ואנחנו נדחקים לשוליים.
<תמר אריאב: זה מחזיר לשאלה העקרונית של איפה מוסדות שלנו צריכים להיות בכלל מתוקצבים.
<תמר אריאב: לגופו של עניין.
<תמר אריאב: אנחנו במכללות שלנו עשינו אומדן שעד היום העבירו לנו לא 40% בממוצע - עשינו סקר בין המכללות - 33% בממוצע העבירו לנו.
<תמר אריאב: יש מכללות שקיבלו רק 12% מהשיפוי, יש אומנם מכללות שקיבלו 40% מהשיפוי.
<תמר אריאב: בממוצע, קיבלנו עד היום, כל המוסדות שלנו בשנת הלימודים הנוכחית רק שליש.
עמרם מצנע: אנחנו גוזרים את האחוז הזה ממה?
<תמר אריאב: אנחנו יודעים כמה סטודנטים לתואר ראשון מתוקצבים במוסדות שלנו.
עמרם מצנע: לא, אבל מול ה60%–80% או שזה מול מספר הסטודנטים?
<תמר אריאב: לא.
<תמר אריאב: יש לנו מספר סטודנטים.
<תמר אריאב: אנחנו עושים תחשיב, על כל סטודנט מתוקצב אנחנו צריכים שיהיו לנו 13,500 שקלים, הסטודנט משלם כמעט 10,000, אנחנו מצפים לקבל ממשרד החינוך 3,500 שקלים, ואין 3,500.
<תמר אריאב: חלק מה-3,500 האלה קיבלנו, כשליש קיבלנו, שני-שלישים לא קיבלנו.
<תמר אריאב: שנת הלימודים מייד מסתיימת.
<תמר אריאב: אגב, השיפוי לא ניתן על פני 12 חודשים, הוא ניתן על פני עשרה חודשים, ספטמבר עד יוני, זאת אומרת החודש הבא הוא החודש האחרון לקבל את השיפוי, ואנחנו בגירעון של למעלה מ-52 מיליון שקלים במערכת של 22 המכללות האקדמיות.
עמרם מצנע: מספר הסטודנטים זה מכסה?
<תמר אריאב: זאת המכסה.
עמרם מצנע: זאת אומרת, המספר מתואם עם משרד החינוך.
<תמר אריאב: זאת המכסה המתוקצבת.
<תמר אריאב: נח הגיע ל-80 מיליון, לנו היה אפילו קצת פחות מ-80 מיליון בתחשיבים שלנו, כך שיש כמה מיליונים פער הפרש, דווקא הפעם לטובת החישוב שלכם, אבל אלה סטודנטים מתוקצבים.
<תמר אריאב: אנחנו בונים את התקציב על זה שיש לנו שכר לימוד, שיפוי, ומה שאנחנו מקבלים מהמדינה.
<תמר אריאב: השיפוי לא הגיע השנה, הוא הגיע באופן מאוד מאוד חלקי, ואנחנו או-טו-טו מסיימים את שנת הלימודים.
<תמר אריאב: כמו שהסברתי קודם, מאחר שזה כבר בא על רקע שבאמת את החגורה כבר אי-אפשר להדק יותר, וגם אין טיפת שומן לחתוך ממנו, המצב שלנו עלול להביא חלק מהמוסדות לקריסה.
<תמר אריאב: בשנה שעברה נתנו לנו את השיפוי, לעומת זאת משרד האוצר החליט שהוא לא נותן נסיעות מורים, ועד חודש אוגוסט לפני שנה המכללות לא קיבלו נסיעות מורים.
<תמר אריאב: כל שנה יש איזשהו סיפור אחר שמשרד האוצר מחליט שהוא לא מעביר לאגף להכשרת מורים.
<תמר אריאב: עם כל הכבוד, יש לנו גורם מתקצב, זה משרד החינוך.
<תמר אריאב: הוויכוח בין משרד החינוך והאוצר לא מעניין אותנו.
<תמר אריאב: אנחנו מוסדות אקדמיים, אנחנו מבקשים לקבל את התקצוב שהובטח לנו, אחרת אי-אפשר לנהל מוסד, אי-אפשר להכשיר מורים ברמה נאותה.
עמרם מצנע: בועז.
עמרם מצנע: כנהוג בוועדה, אנחנו נעשה פינג-פונג – חבר כנסת והדוברים, מי שירצה לדבר.
בועז טופורובסקי: קודם כול, נח, רק שתדע – אני מחפש אותך כבר משבוע שעבר, השארנו לכם הודעות במשרד – אני אשמח אם תחזרו כי רציתי קצת להיות יותר מוכן לישיבה.
בועז טופורובסקי: אני חייב להעיד, אני הייתי עם פרופסור תמר אריאב עוד בוועדה במועצה להשכלה גבוהה שטיפלה בכל המוסדות האקדמיים לחינוך, ויש הסכמה פחות או יותר רחבה שהמוסדות האקדמיים לחינוך יעברו ממשרד החינוך תחת המועצה להשכלה גבוהה ותחת ות"ת גם מבחינת התקצוב ולא רק מבחינת אישור תוכניות הלימודים.
בועז טופורובסקי: יש שני ראשים שהם לאו דווקא תמיד מקבילים – ראש אחד מאשר תוכניות לימודים וראש אחר מתקצב את זה, וזה יוצר באופן טבעי הרבה מאוד חוסר סנכרון.
בועז טופורובסקי: אני חושב שכדאי שגם בזה יתעסקו בוועדה – אני לא חבר בוועדת החינוך, אבל לדעתי זה נושא מאוד מאוד חשוב.
בועז טופורובסקי: לגבי נושא המחסור בשכר לימוד, שוב, לא היה לי את כל המידע שניסיתי להשיג כדי לברר בעצמי מול משרד האוצר – הרי יש לנו קשר עם משרד האוצר – לנסות לברר מה הסיפור ולמה יש את החור הזה.
בועז טופורובסקי: ברור שאם יש חור, ראוי מאוד שיתקצבו את זה, ויתקצבו את זה כמה שיותר מהר.
בועז טופורובסקי: דבר אחד קצת מפריע לי, תמר – אני מבין מאיפה זה מגיע אבל אני לא מקבל את זה.
בועז טופורובסקי: תמיד כשיש איזשהו מחסור, בסופו של דבר באים ואומרים, אנחנו ניאלץ לפגוע בסטודנטים.
בועז טופורובסקי: זה קצת מפריע לי.
בועז טופורובסקי: כשיש מחסור לא חייבים לפגוע קודם כול בסטודנטים.
בועז טופורובסקי: יש הרבה מאוד דברים.
בועז טופורובסקי: גם בהשכלה הגבוהה, קיבלתי הרבה מאוד – לא נקרא לזה איומים כי אנחנו כאן בוועדת החינוך – אלא הרבה מאוד הבהרות שאם יקצצו בתקציבי ההשכלה הגבוהה אז ייאלצו לפגוע בסטודנטים ובהוראה לסטודנטים, אף פעם לא מדברים על כך שייאלצו לפגוע בקרן קשרי מדע, שזו בעצם הקרן שמממנת את הנסיעות לחוץ-לארץ של המרצים.
<תמר אריאב: אין לנו.
בועז טופורובסקי: אני יודע שלכם אין.
בועז טופורובסקי: המוסדות האקדמיים לחינוך זה סיפור שמאוד חשוב שנטפל בו כמו שצריך.
בועז טופורובסקי: יש ועדות מאוד ברורות שמראות איך מעלים שם את הרמה, איך מעלים שם את הרמה של הסטודנטים, איך מטפלים בכל הקבלה ובנושא של התקצוב, ואני חושב שראוי שכבר ימלאו את כל מה שכולם מסכימים עליו.
בועז טופורובסקי: יש כאן איזשהו אבסורד – יש משהו שכולם מסכימים עליו, אבל זה לא קורה.
בועז טופורובסקי: אפילו ות"ת מוכנה לקחת על עצמה את הנושא של התקצוב.
עמרם מצנע: זה בגלל שכולם רוצים להיות מנומסים, אז כולם אומרים מסכימים – דרך אגב, זה להרבה נושאים – מסכימים אבל.
<יהודית גידלי: אם יקבלו את התקציב.
עמרם מצנע: עכשיו באים כל מיני "אבלים".
בועז טופורובסקי: נכון, אבל אתה יודע, האבל שלי זה שאנחנו חברי כנסת צעירים ואנחנו עדיין מרשים לעצמנו - -
עמרם מצנע: לא, אנחנו מותר לנו.
בועז טופורובסקי: - - להיות קצת נאיביים ולהגיד – אם כולם מסכימים, בואו נגרום לזה לקרות, אבל גם אנחנו יכולים להפוך שולחנות.
בועז טופורובסקי: בכל מקרה, הנושא של התקציב שחסר, אני חושב שראוי שנקרא למשרד האוצר לתקצב את זה, אבל בואו נבדוק גם מה הסיבה - אין לנו כאן נציג משרד האוצר – מה הסיבה לכך יש כאן את הפערים.
משולם נהרי: זה התחום היחיד שיש בו פערים?
משולם נהרי: נח יכול לתת לך הרצאה של שעה על עוד תקנות שבהן חסר הרבה יותר מ-20 מיליון שקלים.
משולם נהרי: זה באמת נאיביות להגיד שהאוצר יבוא לפה וייתן לנו תשובה, כי יכול להיות שתופתע וייקחו לך עוד.
עמרם מצנע: פה מדבר עכשיו איש בעל ניסיון.
שמעון אוחיון: ובכל זאת, משולם, תפקידנו כחברי ועדת החינוך – גם אם זה בצורה נאיבית – להיאבק על כך ולוודא שהתקציבים שנוגעים לחינוך, לכל המוסדות, יגיעו, גם אם זה נאיבי.
משולם נהרי: בוא נראה לגבי שני מיליארד או 2.5 מיליארד שקלים שהולכים לרדת ממשרד החינוך, איפה הם יפגעו.
<דפנה מלר: יש לנו איזשהן השערות למה משרד האוצר לא מעביר את הכספים.
<דפנה מלר: בועז, לשאלה שלך – יש לנו איזשהן השערות.
<דפנה מלר: הזכרת את המעבר לוות"ת ואת הרצון – אני חושבת שגם פרופסור תמר אריאב הזכירה את זה – יש לנו איזושהי סברה שבמשרד האוצר מנסים לעודד את הרפורמה הזאת, מנסים להעביר אותה על-ידי שמירה של התקציבים האלה, על-ידי חיסכון בכל מיני העברות של תקציבים כדי לנסות לגרום למכללות לעבור בכל תנאי.
<דפנה מלר: אמרנו שיש הסכמה רחבה לגבי המעבר אבל השאלה איך זה יעבור.
<דפנה מלר: ובאשר לאיך, יש כל מיני סעיפים לגבי המבנים של המכללות, לגבי גודל הכיתות ולגבי נושאים נוספים שקשורים במעבר לוות"ת, שיש אי-הסכמות לפחות בין נציגי אגודות הפורום לחינוך לבין משרד האוצר או לבין הגופים האחרים.
<דפנה מלר: היתה ועדה שניסתה לטפל בזה בקדנציה הקודמת, פרופסור אריאב היתה שותפה בה.