GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ארז אשל: אבל מידות ואמות מידה שניתנים במה שאתה מעלה פה בוועדה הראשונה שלנו, וזו זכות, החינוך הבלתי פורמלי, החינוך הערכי-רעיוני – אנחנו הולכים למצב שבו תלמיד יקבל את תעודת הבגרות החברתית, שלא כל אחד יכול לקבל אותה, אלא היא באמת נותנת מדדים כמו באיזשהו מקום באוניברסיטאות החשובות ביותר בעולם, ששם אחרי שעברת סף מסוים, הם רוצים קורות חיים, מה סיפור החיים שלך, שאתה רוצה להיות בציר ההשפעה.
<ארז אשל: אסכם במשפט – ההבנה שלנו במדינת ישראל ביחס לכלל אזרחי ישראל – ומינהל חברה ונוער מגיעה לכל המגזרים, יש לנו שבעה מחוזות, ביניהם מחוז ערבי, מוביל אותו ביד רמה ג'לאל ספדי עם כל העובדים שמגיעים לכל מקום עד לכל קייטנה ולכל פעילות, ויש עוד דרך ארוכה מאוד להגיע – אם אנחנו לא נדרוש מכל בן ובת נוער גדוּלה, ולקחת את החיים שלהם ברצינות, אנחנו לא נגיע להישגים.
<ארז אשל: אנחנו מגיעים לכאן עם נכונות להציג כל דבר, ותפילה גדולה לשותפות בתהליכי ההעצמה.
שמעון אוחיון: אפשר לשאול?
שמעון אוחיון: רק לשאול, הבהרות.
עמרם מצנע: תודה לארז.
שמעון אוחיון: רציתי הבהרה בעניין הזה.
שמעון אוחיון: החינוך החברתי בבית-הספר, איפה הוא?
<ארז אשל: איפה הוא נמצא החינוך החברתי.
שמעון אוחיון: אין.
<ארז אשל: אתן לך דוגמה.
<ארז אשל: החינוך החברתי – לפחות בכניסה של הממד מעבר לתביעה של המחנך – שאנחנו מצפים, ואתה יודע, כשאנחנו מנסים להגדיר עם שר החינוך - - -
שמעון אוחיון: הוא תחת הפעילות שלך?
שמעון אוחיון: תחת הסמכויות שלך?
<ארז אשל: גם.
<ארז אשל: כן.
שמעון אוחיון: זה רק מה שרציתי להבהיר, כי אתה דיברת על - - -
מסעוד גנאים: רגע, איך תחת הסמכות שלך?
<ארז אשל: דרך מורי השל"ח ורכזי הטיולים שנמצאים בבית-ספר.
מסעוד גנאים: אני מתכוון לזה – הייתי רכז חינוך חברתי בבית-ספר תיכון, למשל - - -
<ארז אשל: איזה?
מסעוד גנאים: בסח'נין.
עיסאווי פריג': תאופיק זחאלקה מפקח.
מסעוד גנאים: זה היה לפני חמש שנים.
מסעוד גנאים: כן, אני יודע, יש מפקח, יש הכול.
עיסאווי פריג': ג'לאל החליף אותו.
מסעוד גנאים: זה הכול בידי המנהל, הוא ממנה, וכל הדברים האלה.
<ארז אשל: קודם כל מיקומו – אבל לא נפתח.
<ארז אשל: אוסיף, ברשותכם, עוד משפט, כי התרגשתי, אבל - - -
מסעוד גנאים: אמרתי שזה חינוך חברתי שמנהל - - -
<ארז אשל: אין ספק שמנהל ומנהלת בית-הספר הם דמויות מרכזיות בכל המערך החינוכי.
<ארז אשל: יש שיגידו, אפילו מחקרית, שמנהל בית-ספר, מנהל מוסד חינוכי, בין אם גדול או קטן, שקול לכל המערכת.
<ארז אשל: אבל אנחנו מוצאים – אם אתה היית רכז חברתי – שכשיש מחנכים בלתי רגילים, לפעמים גם בזמני מעבר, אותן דמויות נותנות את ההשפעה.
<ארז אשל: אני יכול להגיד ששר החינוך הרב שי פירון ומנכ"לית המשרד, לפחות ביעדים שהם מציבים לשנה הבאה – זה מהכניסה, והצגתי לך את זה, יושב-ראש הוועדה – מתקנה של ארגוני נוער שלאט לאט יצמחו כמקבילה לתנועות הנוער, ויגיעו גם להיקפי הנוער שאנחנו מדברים עליהם; תקנות משל בתי-מדרש ולמידה של תחום הצעירים; תקנות ייחודיות לתחום של נוער וקידום נוער.
עיסאווי פריג': ברור.
שמעון אוחיון: זה ברור, אבל ההבהרות פה מאוד חשובות, משום שאתה פתחת ועשית את ההבחנה של וולונטרי, לא וולונטרי.
שמעון אוחיון: החינוך החברתי בבית-הספר איננו על בסיס וולונטרי, ולכן ההבחנה הזאת חשובה, הפעילות שמתקיימת שם – ודיברת על דמות – לכן חשוב מאוד להבהיר מהבחינה הזו.
עמרם מצנע: ארז, שנייה.
עמרם מצנע: אין ספק, תראו, בית-הספר, מנהל בית-הספר, המורים, עוסקים בהרבה מאוד נושאים חברתיים כל דקה ודקה, אבל עדיין יש את החינוך הלא פורמלי, שזה מנהל בית-הספר עם הצוות העומד לרשותו, עם השעות, עם הנהלים, עם היעדים והחינוך הבלתי פורמלי, מה לעשות, הוא - -
יצחק הרצוג: כמה שעות יש?
עמרם מצנע: - - בעיקר מצביע על אותו חלק של היום, או של השבוע, או של השנה, שבית-ספר כבית-ספר לא פועל.
עמרם מצנע: זה שיש - - -
יצחק הרצוג: אבל, היושב-ראש, כמה שעות יש?
יצחק הרצוג: אף אחד לא נתן לנו - - -
עמרם מצנע: אין שעות.
עמרם מצנע: מה זה שעות?
יצחק הרצוג: אמרת, לכל מנהל בית-ספר יש שעות לחינוך בלתי פורמלי.
עמרם מצנע: לא, לא אמרתי שעות.
עמרם מצנע: אמרתי, יש פעילות - - -
יצחק הרצוג: שנדע את הכמות.
עמרם מצנע: לא, אני לא רוצה - - -
עיסאווי פריג': תן לנו לדבר.
עיסאווי פריג': ככה לא - - -
מסעוד גנאים: להבהיר.
יצחק הרצוג: לפחות שנקבל את הנתונים.
עמרם מצנע: בוז'י, כשמנהלת בית-ספר עושה אירועי יום - -
עיסאווי פריג': מה אנחנו רוצים?
עיסאווי פריג': ב-11:00 הוא הולך.
עמרם מצנע: - - העצמאות, זה חברתי.
עיסאווי פריג': תבין, אני יודע מה שאני אומר.
עמרם מצנע: כשהיא עושה אירועי חגים שונים, כשעושים - - -
יצחק הרצוג: אתה לא מדבר על מערכת מוסדרת של חינוך ותפעול - - -
עיסאווי פריג': אני מכיר אותו.
עמרם מצנע: המערכת המוסדרת של החינוך הבלתי פורמלי כשמו כן הוא.
מסעוד גנאים: זו השאלה.
עמרם מצנע: הוא לא מחייב, זה הילד רוצה – הוא צורך את זה - -
יצחק הרצוג: שיקול דעת.
עמרם מצנע: - - הוא לא רוצה – הוא לא שם.
עמרם מצנע: ולכן, אני חושב שההפרדה הזו מאוד חשובה.
מסעוד גנאים: רק הערה אחרונה – העניין לא חינוך חברתי או לא, העניין לשאלה הבסיסית יותר, שאולי תענה עליה, שחינוך בלתי פורמלי בישראל הוא לא מוסדר, לא מסודר.
מסעוד גנאים: החוק היחיד, זה שהיה בקדנציה שעברה, חוק הנוער וזהו, שבא להסדיר את החינוך הבלתי פורמלי.
יוני שטבון: חוק מנהלי יחידות הנוער.
עמרם מצנע: מה זה לא מוסדר?
עמרם מצנע: תנועות הנוער מוסדרות?
יוני שטבון: אבל זה הדבר הנכון על החוק הבלתי פורמלי.
עמרם מצנע: כשמו כן הוא: לא פורמלי.
עמרם מצנע: והוא איננו חלק מחייב.
יצחק הרצוג: אבל עדיין לשעות חברה, למשל, יש מכסה, יש בכל זאת איזושהי תשתית לפעילות הזאת, היא לא באוויר, וכל אחד עושה מה שבא לו, אלא אם אני טועה, ואז תלמדו אותי.
<ארז אשל: רק במעבר מתוך התחום הבית-ספרי - - -
עמרם מצנע: לא, השאלה של בוז'י, אנחנו זוכרים שעת מחנך, שעת חברה - - -
עיסאווי פריג': הוא לא נותן את התמונה.
עיסאווי פריג': אני יודע שהוא לא נותן.
<ארז אשל: קודם כל יש שעת מחנך, ואם אנחנו רוצים להגיע למספרים המדויקים, יובל בנימין יוכל לתת את המספרים המדויקים.
<ארז אשל: יש לנו היום ארבעה חוקים – זה לא מספיק – שמעגנים את החינוך הבלתי פורמלי.
<ארז אשל: הלוואי שיהיה גם חוק של שעות הפנאי ושל תרבות הפנאי, וזה ייתן מענה לדברים שיושב-ראש הוועדה פתח אתם.
<ארז אשל: אבל אם רק נסת
<ארז אשל: כל על תחום המד"צים והמש"צים בתוך בית-הספר, כתוצאה מהחינוך הבלתי פורמלי הם לא תנועות נוער, אבל מתוך בתי-הספר סומכים המש"צים והמד"צים – וכמו שעוזר השר חילי טרופר, כמנהל בית-ספר, נהג לומר: מחנך צריך להיות הדמות המשמעותית ביותר בחייו של התלמיד, או הדמות המשמעותית לצד הוריו, ומחנך אמיתי צריך להיות זמין לתלמיד גם אחרי שעות הלימודים.
<ארז אשל: אנחנו מוצאים גם בקיץ הקרוב – כשאנחנו פועלים לחופש של משמעות – תופעה מדהימה של עשרות אחוזים של מורים בבתי-ספר שבהתנדבות – וזה רק כי זה חופש גדול – מחויבים, כל אחד או יוצר מצב של חמישה עד שבעה תלמידים שהוא בקשר אתם לאורך כל החופש.
<ארז אשל: הדרישה להעצמה של המרחב הבלתי פורמלי, גם בתוך המרחב הבית-ספרי, וגם בקשר של אנשי החינוך והתלמידים מעבר – כשמינהל חברה ונוער שואל מה ציר ההצלחה שלו, זה כשבית-הספר יהפוך להיות המקום המשמעותי ביותר בחייו של התלמיד.
<ארז אשל: הוא יהפוך להיות המשמעותי כאשר הדמויות החינוכיות הן מעבר לציון.
שמעון אוחיון: זה ברור.
עמרם מצנע: חברת הכנסת הראשונה שנרשמה, חברת הכנסת יפעת קריב, ואחר כך אתן את רשות הדיבור למרכז השלטון המקומי, להציג את הדברים מהצד שלהם.
עמרם מצנע: בבקשה, יפעת.
יפעת קריב: קודם כל, בוקר טוב לכולם, ראשית, אני מברכת על הדיון.
יפעת קריב: ואפילו אמרתי לך קודם, שאני חושבת שזה דיון ממש ממש חשוב.
יפעת קריב: הנושא של החינוך הבלתי פורמלי, אני חושבת שזה אחד הנושאים שלפחות אותי כחברת כנסת מעסיקים מאוד.
יפעת קריב: לפני שאכנס, אני רק רוצה לומר מילה, יש לנו פה הזדמנות מאוד גדולה, אדוני יושב-ראש הוועדה, אני רואה את חברי הכנסת שנמצאים פה, את הכמות ביום רביעי ב-09:00 בבוקר, שהגיעו, ואני רואה כמה הנושא הזה חשוב.
שמעון אוחיון: וצריכים ללכת לוועדה אחרת עוד מעט.
יפעת קריב: בכנסת הקודמת באתי לכאן כאחת מעובדות הנוער והצעירים של ממשלת ישראל, של מדינת ישראל, והרגשתי שאין לי פרטנר לעבוד אתו.
יפעת קריב: הכנסת הקודמת לא הייתה מחויבת לנושא הזה.
יפעת קריב: ובכנסת הזאת אני מופתעת לטובה באמירה, שיש פה חברי כנסת רבים שמחויבים לנושא של הנוער והצעירים, וזה אומר שאנחנו הולכים כבר לשנות ולעשות דברים אחרים.
יפעת קריב: בתפקיד הקודם שלי הייתי ראש מינהל החינוך בשלטון המקומי.
יפעת קריב: כראש מינהל החינוך היה לי יעד אחד: להעביר את חוק החינוך הבלתי פורמלי, מה שבסוף נקרא "מנהל יחידת נוער ומועצות נוער".
יפעת קריב: זה דבר שהתחילו אותו: יולי תמיר, הרב מלכיאור, אלכס מילר, ומי לא ניסה להעביר את החוק הזה.
יפעת קריב: בסופו של דבר הועבר חוק, באמת בדחיפה מאוד משמעותית של שלמה בוחבוט ושל גדעון סער ובתמיכה של ראש הממשלה בנימין נתניהו.
יפעת קריב: אבל החוק הוא חוק רזה.
יפעת קריב: הוא חוק שהוא גם דל מבחינת התוכן שלו, והוא גם דל מבחינת התקציבים שלו.
יפעת קריב: לנו יש יעד, לקחת את החוק הזה, שנמצא פה לפני ולעבות אותו, פעם אחת בתוכן שלו ופעם שנייה בתקציבים שלו.
יפעת קריב: בעצם, אחת השורות הכי חשובות שבאה ואומרת שבכל רשות מקומית בארץ ימונה מנהל יחידת נוער, זו מהפכה.
יפעת קריב: עכשיו זה חוקק, אבל התפקיד שלנו לדאוג שאכן בכל רשות מקומית בארץ יהיה מנהל יחידת נוער, כי אנחנו יודעים שלמרות שהחוק חוקק, לא בכל רשות מקומית יש מנהל יחידת נוער, וגם כשיש מנהל יחידת נוער, לא בהכרח הוא מתוקצב.
יפעת קריב: וזאת המטרה שלנו כוועדה, וזה הנושא שאותו אנחנו צריכים לקדם.
יפעת קריב: תראו, מנהל יחידת נוער חייב להיות תפקיד עם הגדרות בצורה מאוד ברורה, עם תארים וניסיון וליווי.
יפעת קריב: דיברת על התקציבים המאוד מועטים, התקציבים היום של החינוך הבלתי פורמלי הם בסך הכול 2% מכלל תקציבי החינוך במדינת ישראל.
יפעת קריב: זה נתון מאוד קשה ומאוד נמוך.
יעקב אשר: זה טיפה מול ה-46 או 47 מיליארד.
יפעת קריב: נכון.
יפעת קריב: וכשאנחנו מדברים על בני-הנוער – אגיד עוד משהו ברמה האישית, אני אמא לארבעה ילדים, שניים מהם מתבגרים, אני רואה מה קורה אתם אחרי שעות בית-ספר, אני יכולה להגיד לכם במילה אחת, כלום.
יפעת קריב: די כלום.
יפעת קריב: הם חוזרים אל הרשות המקומית, אם המתנ"סים לא מספיק פעילים.
יפעת קריב: במקרה ברשות המקומית שבה אני גרה - - -
עמרם מצנע: ואת באה מרשות מקומית שיכולה להרשות לעצמה להקצות.
יפעת קריב: רשות מקומית חזקה.
יצחק הרצוג: אין תנועת נוער?
יצחק הרצוג: איפה "הצופים"?
יפעת קריב: שניהם פעילים ב"נוער העובד והלומד" - -
יצחק הרצוג: אז זה כן.
יפעת קריב: - - פרט ליום שלישי ופעילות ביום שבת, זה מעט מדי.
יפעת קריב: אבל אני אומרת, דווקא ברשות המקומית שלי, שהיא רשות מקומית חזקה, אין את החברה למתנ"סים, אין מרכזים קהילתיים, אין כמעט פעילויות לבני-נוער, שלא נדבר על נושא של מקומות בילוי לבני-נוער.
יפעת קריב: בני-הנוער במרכז הארץ צריכים לנסוע לתל-אביב או לעיר גדולה כלשהי, הם נוסעים בתחבורה ציבורית, אין להם איך לחזור חזרה.
יפעת קריב: רק לא מזמן, בחודש האחרון, ברשות המקומית שבה אני חיה, היתה תופעה קשה של שכרות של בני-נוער, שמצאו אותם פשוט יושבים על הדשא מחוץ לבית-ספר שותים, משתכרים - - -
מסעוד גנאים: איזו רשות מקומית?
יפעת קריב: הוד-השרון.
יפעת קריב: יושבים באחד מעשר בתי-הספר הטובים ביותר בארץ – אותם בני-נוער ישבו, שתו, השתכרו, ואנחנו כהורים נזעקנו לתופעה הזאת, ושאלנו את עצמנו, מה עושים.
יפעת קריב: אז ברור שנדבר על זה פה בוועדה, נחפש מה לעשות.
יפעת קריב: אני רוצה לדבר בקצרה כדי לתת את זכות הדיבור לאנשים אחרים ולחברי כנסת.
יפעת קריב: אסיים ואומר, נושא החינוך הבלתי פורמלי בעיני הוא הנושא הכי חשוב, כי כולם מתעסקים בחינוך הפורמלי – כן מקצועות ליבה, לא מקצועות ליבה, מה קורה בתוך בית-ספר, יש מנגנון שלם של מורים, של אנשי עשייה, של ארגונים.
יפעת קריב: החינוך הבלתי פורמלי עד היום לא היה לו מקום מרכזי, לא בכנסת ולא בממשלה.
יפעת קריב: אני מבקשת לשים אותו על סדר-היום.
יפעת קריב: אני מודה לך ששמת אותו.
יפעת קריב: אני אישית מוכנה להיות כמה שיותר פעילה.
יפעת קריב: הקמתי גם, דרך אגב, יחד עם מרכז השלטון המקומי ועם עובדי הנוער את "השדולה למען השלטון המקומי", למען הנוער והחינוך הבלתי פורמלי בשלטון המקומי, שכמובן תפעל בשותפות מלאה עם הוועדה.
יפעת קריב: נפגשתי כבר, מאז שנכנסתי לתפקיד, עם כל מנהלי יחידות הנוער בארץ.
יפעת קריב: אני אומרת לכם, זה הנושא שצריך - -
יצחק הרצוג: איך הספקת?
יפעת קריב: ראית מה זה.
יצחק הרצוג: איך הספקת לפגוש את כל מנהלי יחידות הנוער?
יפעת קריב: בכנס שלהם.
יפעת קריב: הגעתי, פגשתי, דיברתי, הייתי אתם בכנס שלהם.
<קריאה: הייתה ועידה.
יפעת קריב: בוועידה.
יפעת קריב: אז רק אני אומרת, זה הנושא החשוב והמרכזי, ויש מלא עבודה בנושא הזה.
עמרם מצנע: תודה רבה לחברת הכנסת יפעת קריב.
עמרם מצנע: ובאמת, אני חושב שזה מחדד – דווקא ביישוב חזק ובבתי-ספר חזקים – את הצורך בחינוך הלא פורמלי.
יפעת קריב: דיברנו על הפריפריה ועל יישובים חלשים - - -
עמרם מצנע: ועל אחת כמה וכמה כמובן במקומות אחרים.
עמרם מצנע: וזה באמת נותן את הזמן ואת המקום למרכז השלטון המקומי, שנדמה לי שהוא מאוד מאוד דומיננטי בנושא הזה של החינוך הלא פורמלי, ברצותו – החינוך הבלתי פורמלי מקבל מעמד ברשות, באי-התייחסותו – אז זה כמובן נראה אחרת.
עמרם מצנע: זיו בר, בבקשה.
<זיו בר: ראש תחום חינוך נוער וצעירים במרכז השלטון המקומי, ונמצא אתי שלומי לנגר, יו"ר ועדת נוער במרכז השלטון המקומי.
<זיו בר: אני רוצה לפתוח בנימה אישית, שאני נמצא פה בתקווה מעורבת בחשש.
<זיו בר: התקווה קיימת כי אני יודע שזה נושא שחשוב ליו"ר ועדת חינוך, ואני מאוד שמח שאנחנו פותחים בו, זה אחד הנושאים הראשונים שאתה מעלה על סדר-היום, ורואים את מגוון האנשים שמשתתפים; וחשש, כי הנושא החשוב הזה עלה הרבה פעמים סביב השולחן הזה, היו פה אנשים שישבו בכיסאות שלנו עם לא פחות מוטיבציה, לא פחות מוכשרים, ועדיין המצב הוא שעושים מעט מדי בחינוך הבלתי פורמלי, ואני רוצה להתייחס לזה.
<זיו בר: אני גם רוצה להגיד, כולם פה יודעים על החשיבות של החינוך הבלתי פורמלי, אבל אקריא משהו מחומר שקראתי אתמול, משנת 2000 של ראובן כהנא.
<זיו בר: הוא כותב על הנעורים ועל הצופן הבלתי פורמלי: "צעירים מחפשים אחר משמעות אותנטית לחייהם.
<זיו בר: ב"אותנטיות" הכוונה" היא "למידה הרבה ביותר של ביטוי עצמי מצד פרטים או קבוצות.
<זיו בר: ביסוס של משמעות הוא משימה קשה כיום, בשל השינויים המהירים המתחוללים בחברה.
<זיו בר: מסגרות חברתיות מסוימות" "מעודדות יצירת משמעות, בכך שהן מציעות הזדמנויות לפרשנות ולהבניה של חוויות".
<זיו בר: הוא מסיים: "למרות הריבוי העצום של פרשנויות אפשריות לחוויה, רוב הפרטים יבחרו באופן רציונלי בקירוב" "את הפרשנויות בעלות הדרגה הגבוהה ביותר של משמעות או אותנטיות עבורם".
<זיו בר: ניתן "להניח כי אותנטיות תתפתח בעיקר בהקשרים חברתיים המבוססים על צופן שמדגיש חופש ובחירה".
<זיו בר: וזה מה שיש לנו בחינוך הבלתי פורמלי – בחירה, מרחב לתהות, מקום לגבש את הזהות העצמית, מקום לגבש תפיסת עולם.
<זיו בר: ופה אני מגיע, עם החשיבות הגדולה הזאת, לשתי נקודות מאוד מאוד בעייתיות.
<זיו בר: נתונים שפרסם מרכז המידע של הכנסת – 1.5 מיליון ילדים ובני-נוער לומדים במסגרות החינוך הבלתי פורמליות.
<זיו בר: ילדים ובני-נוער שוהים בין 30%-25% מזמנם במסגרות הפורמליות, מה שאומר ש-70% מזמנם הם במסגרות החינוך הבלתי פורמליות, או בכלל לא במסגרות.
<זיו בר: ממחקר של דוח מבקר המדינה, שדיבר על מעורבות ממשלתית בחינוך הבלתי פורמלי, הוא כותב: "משרד החינוך הוא הגורם האחראי לכל החינוך הניתן בישראל, לרבות החינוך הפורמלי והבלתי פורמלי".
<זיו בר: עד היום אין חובה חוקית לספק שירותי חינוך בלתי פורמלי, זה נכתב ב-2010 לפני החוק החדש.
<זיו בר: והוא מסיים בפסקה: "למרות מעורבותם של משרדי ממשלה רבים בתחום החינוך הבלתי פורמלי, אין גורם ממשלתי המתווה מדיניות בהקשר הזה".
<זיו בר: ואם אנחנו שואלים משפט שנאמר: איפה הכסף?
<זיו בר: יש מעט מאוד חקיקה, אין מספיק תקצוב, אין מדיניות אחידה וכמעט אין רגולציה.
<זיו בר: ואיפה הבעיה?
<זיו בר: ואני מגיע לבעיה השנייה – אם אני מסתכל על נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ההוצאה על תרבות, ספורט ובידור – 83% מההוצאות האלה זה משקי הבית, 11,4% זה הרשויות המקומיות, והמדינה זה 3.8% מהתקציב של הדבר הזה.
<זיו בר: ומה הבעיה?
<זיו בר: אנחנו חיים בתחושה שאין בעיה, כי אנחנו מסתובבים בערים ורואים שיש חוגים, יש פעילות של תנועות נוער, יש מד"צים, יש פעילות, אבל בעצם אם אנחנו מסתכלים על הנתונים האלה, זה סוג של מותרות.
<זיו בר: זה ילד שחי עם הורים שיש להם, וילד שחי ברשות שיש לה יקבל יותר מילד אחר, וזה פער מאוד גדול לאי-שוויון.
<זיו בר: וזה בלי להתייחס למציאות יותר מורכבת, שרק מעטים באמת מגיעים לפעילות שכבר קיימת, ובאוכלוסייה הערבית, ונוער בסיכון עוד פחות צורכים את התרבות הזאת.
<זיו בר: ואז ננסה גם להגיע לפתרונות ולהצעות שלנו, ולכך התייחס יו"ר ועדת הנוער.
<זיו בר: אבל כאמירה, בלי כסף, בלי תקצוב שיגובה בחקיקה, השינוי יהיה מינורי.
<זיו בר: מינהל חברה ונוער וארז אשל עושים ככל שהם יכולים, אנשים מצוינים, עובדים 24 שעות, אבל יש מדינות אחרות שבתפקיד של ארז יש על זה שר שאחראי – בצרפת יש שר נוער וצעירים, המדינה לוקחת אחריות וגם מתקצבת.
<זיו בר: וצריך לעזור להם לעזור למדינה לגרום לזה לקרות.
עמרם מצנע: שלומי, בבקשה.
<שלומי לנגר: בוקר טוב, אני רוצה להתחיל מהסוף ולהתחבר לאיזשהו שיח שהיה בין ארז לבין חברי הכנסת לגבי - - -
עמרם מצנע: מי שלא מכיר, שלומי הוא גם ראש מועצה מקומית אורנית.
<שלומי לנגר: זה לא סוד, ומי כמוך יודע, שלמעשה ראש הרשות בעצם קובע את סדר-היום ואת המדיניות ואת סדרי העדיפויות וכו'.
<שלומי לנגר: יש רשויות חזקות יותר, יש רשויות חזקות פחות, והנגזרת לגבי החינוך הבלתי פורמלי, אם אנחנו מדברים על החברה הישראלית ככלל, האופציה הזו או מתן הפלטפורמה הזו למעשה בראייה ארוכת טווח, לפחות 30 שנה אחורה, לטעמנו, רק מגביר את הפערים בחברה הישראלית.
<שלומי לנגר: ואף אחד מהיושבים פה לא בעד העמקת הפערים האלה.
<שלומי לנגר: במסגרת הפורום נוער בשלטון המקומי הכוונה שלנו, יחד עם כלל ראשי הרשויות, למעשה, להתמקד בראש ובראשונה בשלושה נושאים עיקריים – כאשר דיברה יפעת על נושא חוק הנוער, בהחלט מדובר בפריצת דרך, אבל רק בתחילת הדרך.
<שלומי לנגר: חייבים לעבות את החוק הזה, חייבים לתקנן אותו, חייבים לתקצב אותו, חייבים להגדיר יעדים וחייבים לעשות פיקוח, כי ללא פיקוח, כמו בכל תחום, גם בתחום הזה יהיו רשויות שלא יהיו שם.
<שלומי לנגר: הנושא השני בו אנחנו מתכוונים להתמקד, אני חושב שיש גם לגביו תמימות דעים, זה הנושא של תעודת בגרות חברתית.
<שלומי לנגר: אני יודע ששר החינוך מאוד בעד הנושא הזה, שמענו את ארז גם מדבר על הנושא הזה, העסק הזה חייב לקרום עור וגידים – לא כמו שאמר זיו – עם הרבה מאוד ציפיות למשהו שכבר בשנה הבאה יהיה שפה אחידה לכלל הרשויות.
<שלומי לנגר: הנושא הנוסף שלא עלה פה עד עכשיו, זה הנושא של חוק המכיר בחינוך כעבודה מועדפת.
<שלומי לנגר: אין לי מושג לגבי ההיסטוריה, מי החליט שלתדלק בתחנת דלק, או בבניין, יקבל העדפות של חייל משוחרר בעבודה מועדפת.
<שלומי לנגר: אנחנו סבורים שמדריך בצופים או מדריך נוער או רכז נוער חייב להיות כלול בנושא הזה של עבודה מועדפת.
יצחק הרצוג: זה רק לחצי שנה, אתה מודע לזה, שלומי.
יצחק הרצוג: זה מייצר תחלופה מאוד גבוהה בכל מי שעושה את העבודה המועדפת.
יצחק הרצוג: זה לא מייצר יציבות.
<שלומי לנגר: זה לא אומר שמי ש"ישים על זה v" – זה לא אומר שמי שיזכה בנתח, חצי שנה לאחר מכן יעזוב, אבל היום - - -
יצחק הרצוג: ההפך - - -
עמרם מצנע: זה די בעייתי.
עמרם מצנע: אני יודע שזה נמצא על השולחן, הוא די בעייתי, כי גם זו פרצה עצומה להעסקת כל מיני אנשים שגם לא מוכשרים, לא מתאימים לעסוק בנוער, לעסוק בחינוך.
<שלומי לנגר: לא, יש הגדרות של תפקידים.
<קריאה: מערכת מיון.
יצחק הרצוג: לכן הוא נועד לעבודות הרבה יותר פשוטות, אם אפשר להגדיר את זה ככה.
עמרם מצנע: עבודות כפיים, עבודות שיש בהן חוסר.
יצחק הרצוג: ושהן מייצרות תחלופה גבוהה בגלל המאפיינים של החצי שנה של עבודה מועדפת, אפשרות לחסוך ולנסוע או ללמוד.
<שלומי לנגר: אם אני זוכר נכון, הצורך הזה נולד כדי לתת עבודה, במקום לעובדים הזרים בבניין וכו'.
יצחק הרצוג: אפשר לקיים דיון פה עם ביטוח לאומי, ללמוד את העסק, אין בעיה.
עמרם מצנע: כן, זה רשום אצלי, אני יודע שהנושא הזה עלה.
<שלומי לנגר: הדבר הנוסף שאנחנו חושבים שצריך לחשוב עליו, ולחשוב עליו טוב, זה למעשה איזושהי ועדה בין-משרדית.
<שלומי לנגר: יש הרבה מאוד גורמים שמטפלים בנוער, אין הלימה ואין קורלציה, אין חשיבה משותפת בין כל הגורמים.
<שלומי לנגר: אנחנו חושבים שצריך להקים ועדה בין-משרדית לקידום תוכנית לאומית בנושא הנוער, יחד עם המשרד לביטחון פנים, שמתעסק ב"עיר ללא אלימות", יחד עם משרד הקליטה, יחד עם משרד הרווחה, משרד החינוך כמובן, ואני לא חושב שנכון להשאיר גם את הקרנות שמתעסקות בנושא הנוער.
<שלומי לנגר: לשבת, להקים צוות היגוי יחד עם השלטון המקומי ועם כל השחקנים, לקבוע סדר-יום, לקבוע אג'נדה מסודרת ולצאת לדרך.
עמרם מצנע: תודה, שלומי.
עמרם מצנע: אני רוצה רק להדגיש את המשפט הראשון שאמרת, שהמעורבות של ראש הרשות היא המכרעת ביותר בכל נושא הטיפול בחינוך הלא פורמלי, גם בצעירים כשנעבור לזה.
עמרם מצנע: זה לא רק עניין של כסף, זה עניין של מודעות רשותית, ואני מקווה מאוד שבאמת מרכז השלטון המקומי ייתן לזה משקל הרבה יותר גדול מעצם הנושא התקציבי.
עמרם מצנע: ואחריו נציג מועצת הנוער הארצית, בבקשה.
עיסאווי פריג': שלום לכולם, היוזמה מבורכת, והנושאים החשובים כל כך רבים שאתה לא מספיק ללמוד את כל החומר.
עיסאווי פריג': אני חייב לציין את הסוגיה של החינוך הבלתי פורמלי במגזר.
עיסאווי פריג': אני רוצה להתמקד בדברי בחברה הערבית, ברשותכם, כלל החברה חשובה לי, אבל אני מתמקד עכשיו בחברה הערבית, איפה שאני חי ואיפה שאני מרגיש את זה.
עיסאווי פריג': בשנים האחרונות אני מרגיש את התזוזה בחינוך הלא פורמלי בכמה יישובים ערבים, במיוחד בתוכנית של"ח, בידיעת הארץ, אני חייב להגיד, אני מרגיש שיש שינוי, אבל אתייחס לזה בסיכום דברי.
עיסאווי פריג': אני שואל שאלה פשוטה, החינוך הבלתי פורמלי בא לתת מסגרת לתלמידים שלא נקלטים במערכת הפורמלית.
עיסאווי פריג': הבנתי נכון?
יפעת קריב: לא.
יפעת קריב: לכלל הנוער.
<ארז אשל: לכלל הנוער.
עיסאווי פריג': אבל במיוחד לתלמידים שלא נקלטים במערכת הפורמלית.
עיסאווי פריג': לתת מענה.
מסעוד גנאים: גם.
מסעוד גנאים: אבל לכולם, לכל התלמידים.
עיסאווי פריג': למה אני אומר את זה?
עיסאווי פריג': אני מחזיק דוח ממ"מ, מיחידת המחקר אצלנו, הרי החינוך הבלתי פורמלי אמור לתת מענה לחטיבה ולתיכון.
<ארז אשל: לא.
עמרם מצנע: גם ליסודי.
עיסאווי פריג': גם ליסודי יש חינוך בלתי פורמלי?
<ארז אשל: מגן עד - - -
עיסאווי פריג': יפה, בסדר.
עיסאווי פריג': מהנתונים שאני מחזיק ביד, אחוז הנשירה בחברה הערבית, בבתי-הספר הערבים, אני רואה שיש חלוקה: בדואים, דרוזים וערבים, יש שלוש קבוצות בממ"מ, ככה מחולקים.
עיסאווי פריג': אתמקד בנתון הערבי.
עיסאווי פריג': בנתון הערבי, איך שאני מחשב את אחוז הנשירה, אם אגיד את זה במספרים – 24,000 תלמידים נשרו ממערכת החינוך הערבית בששת השנים האחרונות.
עיסאווי פריג': לקחתי מהחטיבה ומהתיכון, לעומת 26,000 תלמידים – ארז, תתמקד אתי - - -
<ארז אשל: אני רק אתך.
עיסאווי פריג': 24,000 תלמידים נשרו ממערכת הערבית בשש השנים האחרונות, לעומת 26,000 תלמידים בחברה היהודית, זה מספרים שונים, אבל מספרי הנשירה מאוד קרובים.
עיסאווי פריג': 25% מהתלמידים בחברה הערבית נשרו, לא סיימו, לא הגיעו לי"ב.
עיסאווי פריג': אז באופן טבעי השכל הישר אומר לי, שצריך כאן שהאלמנט הלא פורמלי יהיה משמעותי – השל"ח ויחידות הנוער וכל האגפים שאתם מציינים.
עיסאווי פריג': עיינתי בתקציב של החינוך הלא פורמלי, התקציב שלכם – כמה כסף, אדוני?
עיסאווי פריג': 800 מיליון שקל, אם אני לא טועה, כמה?
<יובל בנימין: כל התקציבים - - -
עיסאווי פריג': אני רוצה לדעת מה האחוז על-פי הנתונים האלה, כמה החברה הערבית מקבלת לחינוך הבלתי פורמלי, בסדר, אדוני?
עיסאווי פריג': עיינתי בנתונים – יש לכם שלושה אגפים: יש לך את של"ח - - -
<ארז אשל: ארבעה אגפים.
עיסאווי פריג': ארבעה אגפים, כולל "הצופים".
<ארז אשל: "הצופים" היא תנועה נוער שנמצאת בתוך האגף לחינוך חברתי.
עיסאווי פריג': אקח את הנושא שהכי חם והכי מצליח – של"ח, ידיעת הארץ.
עיסאווי פריג': ידיעת הארץ במגזר הערבי – באמת אין לי נתונים לגבי המגזרים הבדואי והדרוזי, "פיצלו לנו את הראש" בגלל המספרים.
עיסאווי פריג': במגזר הערבי יש 50 בתי-ספר שאתם מחויבים לתת להם של"ח.
עיסאווי פריג': של"ח קיים ב-50% מהמגזר, לא בכל המגזר הערבי.
עיסאווי פריג': אין יחידות של"ח, והיחידה הזו, ידיעת הארץ – הבת שלי הייתה שם, סיפרה לי דברים יפים, דברים מעודדים, אתה שואל, רק ל-50% מהמגזר יש של"ח.
עיסאווי פריג': יחידות נוער – מתוך יחידות הנוער, אני רוצה לדעת, אדוני, כמה בתי-ספר - - -
עמרם מצנע: יחידות נוער זה לא בית-ספר, זו הרשות המקומית.
עיסאווי פריג': אה, ברשות, סליחה.
עיסאווי פריג': כמה יחידות נוער, ארז, יש ברשויות הערביות מתוך הכלל בהם אתם מטפלים?
<ארז אשל: יש 16 מנהלים חדשים שנקלטו.
<ארז אשל: תוך שנה וחצי אנחנו קולטים עוד 33 מנהלים.
עיסאווי פריג': כמה יש לכם היום מתוך אלה שאתם מטפלים?
עיסאווי פריג': אני ארכז את הנתונים, תענה לי אחרי זה.
עמרם מצנע: לא, רק שתבין, אחריות לאיוש מנהל יחידת הנוער זה לא משרד החינוך.
עמרם מצנע: זו הרשות המקומית.
<ארז אשל: אנחנו מתקצבים אותם ומלווים אותם.
עיסאווי פריג': השאלה הבאה שאני צריך להבין – יחידות הנוער, אדוני, היישובים שאתם מטפלים בהם, יש קבוצות נוער – בערבית קוראים לזה "אוולד שביבה", ילדים צעירים – נמצאים בטיפין טיפין בכמה כפרים.
עיסאווי פריג': אני רוצה שתגיד את המספרים המדויקים.
עיסאווי פריג': ציינת בדבריך תנועות נוער – כמה תנועות נוער בכלל יש במגזר הערבי?
עיסאווי פריג': אם בכלל יש תנועות נוער במגזר הערבי.
עיסאווי פריג': ידוע לי על איזה תנועת נוער "אג'יאל" חצי נכה ואיזה תנועת נוער – כמה תנועות נוער?
עיסאווי פריג': על מה אתם מדברים?
עיסאווי פריג': החינוך הבלתי - - -
עמרם מצנע: תרשום לך.
עיסאווי פריג': אני רוצה את כל התשובות.
עמרם מצנע: חבר כנסת פריג', זהו?
עמרם מצנע: או שיש עוד שאלות?
עיסאווי פריג': יש לי עוד שאלות, אבל אני לא רוצה לקחת את הזמן של אחרים, אני אשלים.
עמרם מצנע: נציג מועצת התלמידים והנוער הארצית, אביעד לוין.
<אביעד לוין: בוקר טוב לכולם, אגב, גם מועצה היא חלק מהחינוך הבלתי פורמלי, כמובן.
יפעת קריב: וזה גם מופיע בחוק.
<אביעד לוין: קודם כל, חשוב להבין שתלמידים רואים את החינוך כמכלול בעצם, גם שיעורי השל"ח, גם החינוך לערכים, כל הדברים האלה בעינינו, גם אם בזמן הלימודים, הם עדיין חלק מהחינוך הבלתי פורמלי.
<אביעד לוין: כמובן, אנחנו לא חולקים על זה שיש להשקיע עוד תקציבים ועוד משאבים בחינוך הבלתי פורמלי, שבעינינו הוא לפעמים יותר חשוב מהחינוך הפורמלי.
<אביעד לוין: כי בעצם, האם תלמיד יפיק יותר מפעילות ב"צופים" או מבחינת בגרות מסוימת?
עמרם מצנע: של"ח זה חלק מתוכנית הלימודים, זה לא - - -
<ארז אשל: חינוך בלתי פורמלי, זה אצלנו.
עמרם מצנע: כן, אבל זה לא - - -
<ארז אשל: של"ח בתוך בית-הספר, זה מחוץ לבית-ספר.
עמרם מצנע: כן, אבל פעילות של"ח בתוך בית-ספר היא מנדטורית.
עמרם מצנע: תלמיד לא יכול להגיד, אני לא משתתף בשל"ח.
שמעון אוחיון: זה חלק מהתוכנית.
<ארז אשל: זה חלק מהתוכנית.
<קריאה: היא רק לא פועלת בכל בתי-הספר.
עמרם מצנע: אני רוצה מאוד להדגיש – למרות שחינוך לא נגמר ולא מתחיל בנקודת זמן שאנחנו קובעים, חינוך זה כל מה שבו אנחנו עוסקים, אבל צריך להבין שההגדרה של חינוך לא פורמלי – לפחות במונחים שאני מכיר – זה כל אותם חלקים שהם לא חלק מתוכנית הלימוד המחייבת והמחויבת.
<קריאה: אבל של"ח אין בכל בתי-הספר.
עמרם מצנע: יכול להיות, אני לא אומר שלא.
עמרם מצנע: יש גם בתי-ספר של מורות לאנגלית.
<קריאה: שהם לא פחות חשובים.
עיסאווי פריג': אין מספיק תקציב לתת להם.
<ארז אשל: בלתי פורמלי, אם נרחיב, זה כל מקום שאין ציונים ואין מבחנים, והיחס של השייכות והמאמץ - - -
שמעון אוחיון: הדברים החשובים, בקיצור.