GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: אני מקבל את כל דבריו ורוצה להמשיך מכאן ולפתוח בשאלת מושגים.
דב חנין: אני עברתי על הרשימה המבהילה של האירועים שמופיעה בסקירה של "עיר עמים" על האלימות הלאומנית היהודית בירושלים.
דב חנין: ברור מהסקירה הזו, אדוני היושב-ראש, שאנחנו לא יכולים לדבר, אסור לנו לדבר על עשבים שוטים.
דב חנין: אסור לנו לדבר על חריגים.
דב חנין: אנחנו צריכים להבין שאנחנו מדברים על תופעה רוחבית, על בעיה רוחבית, על וירוס קטלני, על סכנה רצינית מאוד.
דב חנין: אני מברך על דברי נציג המשטרה.
דב חנין: את המושג ""תג מחיר"" צריך לבער.
דב חנין: אנחנו עוסקים בפשיעה לאומנית וגזענית מסוכנת.
דב חנין: זה השם שלה, לא צריך שמות אחרים.
דב חנין: אדוני היושב-ראש, הגזענות היא סכנה איומה לחברה.
דב חנין: היא סכנה איומה לחברה.
דב חנין: זו שאלה שהיא לא רק שאלה ערכית ומוסרית, אלא זו גם שאלה קיומית.
דב חנין: הנשיא ויצמן הראשון אמר בזמנו שמבחנה העליון של החברה הישראלית יהיה מבחן יחסה למיעוט הערבי, ובמבחן הזה אני חושש, אדוני היושב-ראש, שאנחנו נכשלים.
דב חנין: ההתמודדות חייבת להיות התמודדות רב-ממדית.
דב חנין: אני מקבל לגמרי את הדברים ששמענו כאן על כשל מערכתי באכיפה בכל הרמות, אבל כמובן שהנושא שהוועדה הזו ממוקדת בו הוא הנושא של מערכת החינוך שהיא חוליה קריטית בהתמודדות עם תופעות של גזענות.
דב חנין: כאן, אדוני היושב-ראש, אי חושב שאנחנו צריכים לסמן לעצמנו בדאגה גם את הדברים שנעשו וגם את הדברים שלא נעשו.
דב חנין: החינוך לחיים משותפים מאוד נשחק בשנים האחרונות ואני אומר את הדברים בצורה המתונה ביותר שאני יכול לנסח אותם.
דב חנין: בכלל, כל הממד הדמוקרטי והאזרחי במערכת החינוך הישראלית נשחק, נפגע, צומצם, הותקף בכל מיני מנגנונים ושיטות של התקפות, כולל גם על-ידי המערכת הפוליטית.
דב חנין: אנחנו, אדוני היושב-ראש, נמצאים בבעיה של קונספציה שגויה.
דב חנין: זה לא טעות נקודתית, זה לא איזה מישהו במערכת שלא שם לב לאיזושהי שאלה או סוגיה.
דב חנין: יש כאן קונספציה שגויה שבה הצמרת של מערכת החינוך לא מזהה סכנה מרכזית ואיום קיומי דרמטי בדמותה של הגזענות המתפשטת בחברה שלנו, ולכן אין מנוס אלא להחליף את הקונספציה.
דב חנין: אני מצטרף לכל ההצעות שנשמעו כאן על חינוך לחיים משותפים, על לימודי ערבית באמת, כמו שאמרה חברת הכנסת זועבי, מכיתה א'.
דב חנין: אין שום סיבה שלא.
דב חנין: אני מדבר על חיים משותפים, בדו-קיום, בשוויון, בכל המילים היפות, ובלבד שהם יתממשו במציאות ולא רק במילים יפות.
דב חנין: אדוני היושב-ראש, המציאות שאנחנו חיים בה היא שרוב בתי-הספר ורוב התלמידים בבתי-הספר, גם בציבור הערבי וגם בציבור היהודי, לא נפגשים.
דב חנין: הנורמה הזאת של מפגשי תלמידים בכל מיני כיתות שהיתה קיימת יותר בעבר הצטמצמה מאוד.
דב חנין: היום זה החריג היוצא דופן וזוהי שגיאה מאוד מאוד גדולה.
דב חנין: אני מצטרף גם לגישה שאומרת שהסוגיה הזאת שאני חושב שמשרד החינוך גם צריך לחשוב איך בדיוק מגדירים אותה, אבל הסוגיה הזאת של החיים המשותפים חייבת להיות מרכיב מרכזי מלימודי ליב"ה.
דב חנין: אנחנו מדברים על לימודי ליב"ה בחברה הישראלית.
דב חנין: זה לא רק מתמטיקה, זה להבין באיזה חברה אנחנו חיים, עם מי אנחנו חיים, ואיך חיים ביחד פה, בכל בתי-הספר מכל הסוגים ובכל הצורות שלהם.
דב חנין: אנחנו כמובן מדברים פה על מהלכים שהם מהלכי עומק, הם לא ייפתרו ביום ולא ביומיים.
דב חנין: אני פונה אליך, אדוני היושב-ראש, מתוך היכרות עם העבודה שלך רבת השנים בתחומים רבים והיסודיות שאפיינה אותך גם בתפקידים קודמים שלך, שאתה תיקח את הסוגיה הזאת ותוביל בה את הוועדה לאיזושהי עבודה עקבית ויציבה ושיטתית של מעקב ופיקוח אחרי מה שקורה כדי שיהיה פה שינוי אמיתי.
עמרם מצנע: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.
יוני שטבון: ברשותך, אני יוצא לוועדה לזכויות הילד.
יוני שטבון: אני מבקש סליחה מכולם.
עמרם מצנע: בסדר גמור.
עמרם מצנע: נציגת משרד המשפטים עו"ד לילך וגנר.
<לילך וגנר: אני אבקש מעו"ד שלומי אברמזון מהפרקליטות, אני אעביר לו את הדגל.
<שלומי אברמזון: שלומי אברמזון מפרקליטות המדינה.
<שלומי אברמזון: אני קודם אתייחס באופן כללי ואחרי זה לדברים שעלו פה והיו לא מדויקים.
<שלומי אברמזון: מערכת אכיפת החוק על כל חלקיה שזה כולל את המשטרה, את הצבא, את הפרקליטות, את השב"כ, רואה חשיבות רבה בטיפול בתופעה החמורה הזאת, ובנושא הזה באמת עוסקים הדרגים הבכירים ביותר במשרדים הרלוונטיים.
<שלומי אברמזון: היה הצוות בראשות השר לביטחון הפנים ושר המשפטים, והיום מתקיימים דיונים גם אצל ראש הממשלה עצמו בנוגע לתופעת תג המחיר ודרכי ההתמודדות איתה.
<שלומי אברמזון: כל הגופים עובדים באמת בצורה רצינית, משולבת.
עמרם מצנע: דרך אגב, אני מציע לאמץ את גישת המשטרה למחוק את המונח "תג מחיר".
<שלומי אברמזון: ברמת המינוח.
<שלומי אברמזון: מתקיימות ישיבות עבודה בנושא הזה, ובאמת אחרי עבודה רבת שנים הוקמה יחידה ייעודית במשטרה לטיפול בפשיעה לאומנית ותוקצבה באמת על מנת לקדם את הצורך הזה שכולם מזהים אותו באכיפה.
<שלומי אברמזון: מבחינת הפרקליטות ומשרד המשפטים, נערכה עבודת מטה בנושא, לרבות בחינת סעיפי העבירה שבהם ניתן להעמיד לדין.
<שלומי אברמזון: יצאה הנחייה מפורטת על-ידי פרקליט המדינה שבמסגרת ההנחיה כל תיקי פשיעה לאומנית ילוו אישית על-ידי פרקליטי מחוז, ירוכזו על-ידי המשנה לפרקליט המדינה תפקידים מיוחדים.
<שלומי אברמזון: אני יכול להגיד שחלק מהתיקים האלה גם עולים לבחינת פרקליט המדינה עצמו.
<שלומי אברמזון: אנחנו שואבים את סמכותנו, בסופו של דבר, מכוח החוק.
<שלומי אברמזון: עם כל הרצון לטפל בתופעה הזאת יש חקיקה והחקיקה הפלילית יש לה תנאים מסוימים ורכיבים מסוימים, ועל בסיס זה אנחנו מקבלים החלטות ופועלים.
<שלומי אברמזון: אם יש ראיות להעמיד לדין, יש ראיות למניע גזעני, יש ראיות להסתה לגזענות או הסתה לאלימות, אנחנו נפעל.
ג'מאל זחאלקה: גם רבנים שהתבטאו בגזענות?
עמרם מצנע: השאלה שלי היא אותו הדבר.
עמרם מצנע: האם הוגש אישום נגד מישהו בנושא של הסתה עד היום?
<שלומי אברמזון: הסתה לגזענות - שוב, הסעיף הוא סעיף מורכב בגלל שהוא נושק לחופש הביטוי, ולכן כמו שאמר נציג המשטרה, הוא מצריך אישור היועץ המשפטי לממשלה.
עמרם מצנע: הבנתי.
עמרם מצנע: האם הוגש עד היום?
<שלומי אברמזון: בשנים האחרונות כמעט שלא הוגשו כתבי אישום בנושא הזה.
עמרם מצנע: זאת אומרת, לא הוגשו.
עמרם מצנע: לא כמעט.
חנין זועבי: לא הוגשו.
<קריאה: כי אתה הגדרת את "תורת המלך" כבירור הלכתי.
<שלומי אברמזון: אין מה להגיד "לא יאומן".
גלעד קריב: הוגשו נגד אוהדי כדורגל, לא רבנים.
גלעד קריב: את האוהדים של בית"ר לקחו לכתב אישום.
<קריאה: נגד מסיתים במסגדים הוגשו כתבי אישום?
<שלומי אברמזון: אין מה להגיד "לא יאומן" כי אנחנו מנתחים סעיפי עבירה ואת המגבלות לסעיפי העבירה.
<שלומי אברמזון: יבוא המחוקק ויחליט לשנות את סעיפי העבירה, אנחנו - - - הביקורת פה היא ביקורת אולי יפה ברמה הרעיונית.
<שלומי אברמזון: הפרקליטות פועלת מכוח סעיפי החוק.
עמרם מצנע: הביקורת היא קודם כל במבחן התוצאה.
עמרם מצנע: העובדות שיש כל כך הרבה מקרים של הסתה לגזענות ולחוסר סבלנות, אתה אומר שהמשפט הזה כפי שהוא מנוסח בחוק הוא לא נותן לכם כלים?
<שלומי אברמזון: אני אומר שבשביל להגיש כתב אישום בהסתה לגזענות אני צריך להוכיח שהמטרה, שהמטרה היתה להסית לגזענות.
<שלומי אברמזון: לא בכל סכסוך בין אנשים המטרה היתה גזענות, ולא כל אמירה, אמירה - - -
עמרם מצנע: כשאומר רב בישראל למנוע מערבים לשכור דירה.
<שלומי אברמזון: סליחה, אדוני היושב-ראש, אני מבחין בין אמירה לבין מעשה.
עמרם מצנע: הסתה זה אמירה.
<שלומי אברמזון: הסתה זה אמירה.
<שלומי אברמזון: יותר קל יהיה לנו, ובדרך כלל שם יותר קל לטפל במעשה.
<שלומי אברמזון: באמירה בגלל הרגישות של חופש הביטוי ובגלל סעיף החוק המקשה באמת להגיש כתבי אישום, וגם יש הגנות בתוך החוק.
<שלומי אברמזון: למשל, על פרסום מתוך כתבי דת.
ג'מאל זחאלקה: מסיבות פוליטיות לא חוקתיות.
ג'מאל זחאלקה: רק עניין פוליטי, שום סיבה אחרת.
ג'מאל זחאלקה: אתם מפחדים לעשות נגד רבנים.
ג'מאל זחאלקה: אתם מפחדים, זה הכול.
עמרם מצנע: חבר הכנסת זחאלקה, לא צריך לתקוף אותו באופן אישי.
ג'מאל זחאלקה: לא אותו, את המערכת.
<קריאה: ואת עמירה הס חקרו על ההסתה שלה לאלימות ולגזענות?
עמרם מצנע: אני רוצה להבין.
עמרם מצנע: אתם דנתם בהצעה אולי לתת פירוש יותר טוב ושהמחוקק ייתן לכם כלים יותר טובים?
<שלומי אברמזון: פרשנות של סעיפי העבירה עולה לבית-המשפט.
עמרם מצנע: כן, אבל צריך להגיש את זה לבית-המשפט.
<שלומי אברמזון: כולל בית-המשפט העליון דן בסעיפי העבירה האלה וקבע את הקווים המנחים לסעיפי העבירה האלה, והפרשנות היא מאוד מאוד מצמצמת.
<אשרת מימון: כעורכת-דין אם אני יכולה להעיר שכשאנחנו הגשנו את התלונה נגד ראש ארגון להב"ה אז אני הייתי צריכה להתווכח עם החוקר כדי שהעבירה תהיה איומים לתקיפה.
<אשרת מימון: יש גם איזה זליגה מהירה להצגת העבירות כהסתה לגזענות ואני מודה כמשפטנית, גם אני בעד חופש הביטוי ככל שניתן.
<אשרת מימון: אבל הרבה מהעבירות הן עבירות שניתן להגדיר אותן כאיומים לתקיפה, ומשום מה המשטרה מסרבת לחקור אותן כאלה.
<חני לוז: אני מוכרחה לציין שאנחנו הגשנו תלונות מהצד השני וקיבלנו תשובות גם מהפרקליטות שהם לא חוקרים אותן.
<חני לוז: חופש הביטוי מקבל קידום מאוד גדול.
<חני לוז: זה שיקול מאוד חשוב במשרד המשפטים, וטוב שכך.
<חני לוז: לא צריך להציג את זה פה באופן חד-צדדי.
<חני לוז: בכלל כל הדוברים פה מציגים צד אחד, כל ארגוני הקרן לישראל החדשה.
<חני לוז: אף ארגון אחר לא קיבל פה זכות דיבור.
<חני לוז: אני יודעת שאתם בעד דמוקרטיה, איפה הדמוקרטיה?
עמרם מצנע: גברתי, אנחנו ניתן לך מיד זכות דיבור.
<שלומי אברמזון: אני שמח שאני אומר פה שהמדיניות שלנו היא עקבית, לפחות זה.
<שלומי אברמזון: ראשית, אני לא יכול להתייחס לטענות בנוגע לתיקים קיימים.
<שלומי אברמזון: אני רק אציין שלא מדויק מה שנאמר פה.
<שלומי אברמזון: אם הגברת תרצה לדבר איתי אחרי הדיון, בשמחה.
<שלומי אברמזון: מניע גזעני לא מצריך אישור פרקליט המדינה, היועץ המשפטי לממשלה.
<שלומי אברמזון: מצריך אישור לשם הגשת כתב אישום מהמשנה לפרקליט המדינה.
<שלומי אברמזון: לא צריך בשביל זה לפתוח בחקירה.
עמרם מצנע: כתוב: לא יוגש כתב אישום.
<שלומי אברמזון: אתה מסתכל, אדוני, על הסעיף הלא נכון.
<לילך וגנר: אני אולי אדייק.
<לילך וגנר: יש את סימן א1 – הסתה לגזענות, לאלימות או טרור, שקובע את עבירות הביטוי שהן הסתה לגזענות והסתה לאלימות או טרור, והן דורשות אישור היועץ להגשת כתב אישום.
<לילך וגנר: לעומת זאת, סימן א2 עבירות שנאה, הנסיבה המחמירה שמכפילה את הענישה בעבירות אחרות - - -
עמרם מצנע: אוקיי, עשייה.
עמרם מצנע: לא הסתה.
<לילך וגנר: על הסעיף הזה - עבירות השנאה, דיבר שלומי והסביר שלא צריך אישור יועץ משפטי לממשלה.
<לילך וגנר: זה מניע של שנאה שמחמיר את הענישה על עבירה קיימת.
<לילך וגנר: למשל, עבירה של הצתה, עבירה של פגיעה ברכוש, עבירה של תקיפה שהיא נעשית מתוך מניע גזעני יש החמרה.
עמרם מצנע: פעולה פיזית.
<שלומי אברמזון: ריסוס גרפיטי על מסגד שאתה יכול לטעון שהוא פגיעה ברגשי דת, ואתה אומר אם זה נעשה מתוך מניע גזעני אני יכול להכפיל את העונש שנקבע בסעיף העבירה המקורי.
שמעון אוחיון: אבל עמרם מעוניין לדעת לגבי הסתה, ואנחנו לא שומעים בעניין הזה.
שמעון אוחיון: כלומר, בגדר של אמירה והיא כנראה פועלת לכל הצדדים.
שמעון אוחיון: שמענו גם את אמירה הס ואפשר לדבר על מחצית עיתון "הארץ".
שמעון אוחיון: אבל לא ניכנס, יש כנראה בעיה.
עמרם מצנע: זאת הסיבה שהנושא הזה הוא באמת מאוד רגיש.
עמרם מצנע: בכל מדינות המערב הוא מאוד בעייתי.
<שלומי אברמזון: עוד שתי הערות קצרות.
<שלומי אברמזון: ברגע שיש ראיות או פליליות או מינהליות יש פעולה של הרשויות.
<שלומי אברמזון: אני יכול לתת דוגמה שהוזכרה פה אולי בביקורת, ואני לא רואה את זה כביקורת, בנוגע לישיבות שפעלו ביצהר ולגביהן היו ראיות מינהליות לגבי פעילות הסתה שנעשית שם ופעילות של תלמידים נגד כוחות ביטחון ונגד פלסטינים.
<שלומי אברמזון: לגבי הישיבה הגבוהה - הופסקה התמיכה.
<שלומי אברמזון: מדינת ישראל לא מתקצבת יותר את הישיבה הגבוהה.
<שלומי אברמזון: לגבי הישיבה התיכונית שמצריכה רישיון מהמדינה - הופסק הרישיון.
<שלומי אברמזון: כלומר, ברגע שיש מידע, יש ראיות - - -
עמרם מצנע: גם שם לא הוגש כתב אישום אלא המדינה השתמשה בכלים שלה.
עמרם מצנע: זה בסדר גמור.
<שלומי אברמזון: כי שם המידע התבסס על ראיות מינהליות שהיו חסויות.
<שלומי אברמזון: חשוב לי להגיד, הנושא באמת מטופל על-ידי הדרגים הבכירים ביותר ואף אחד לא מקל בו ראש.
<שלומי אברמזון: הצלחה כזאת או הצלחה אחרת, אפשר להתווכח על זה.
<שלומי אברמזון: אבל יש גם הצלחות.
<שלומי אברמזון: אני כן חושב שהמוקד של הדיון פה צריך באמת להיות בהיבט החינוכי.
<שלומי אברמזון: אני יכול להסתכל על זה במשקפים שלי שרואה תיקים.
<שלומי אברמזון: אם ילד בן 12 וחצי שנחקר בנוגע לפעילות פשיעה לאומנית שותק בחקירה מתוך נוגדנות לשלטון, מתוך נוגדנות למשטרה, יש לנו בעיה חינוכית אל מול הילד הזה, אל מול נערי הגבעות.
<שלומי אברמזון: אני חושב שפה ועדת החינוך צריכה לפעול.
<קריאה: וכשהרב ליאור שותק?
<שלומי אברמזון: הרב ליאור לא שתק.
עמרם מצנע: גברתי, בבקשה.
עמרם מצנע: תציגי את עצמך.
<חני לוז: שמי חני לוז, אני מנהלת ארגון שנקרא מרכז תדמית לתגבור הדמוקרטיה במדיה הישראלית.
<חני לוז: זה שייך לפורום המשפטי למען ארץ-ישראל.
<חני לוז: הבאתי עוד נציגה שהיא עוזרת לי בעבודות שטח שהיא גם עובדת בארגון "הצלה".
<חני לוז: אני גם עיתונאית.
<חני לוז: אני רוצה להקדים ולומר שילדים, בני נוער וצעירים מקבלים את המידע שלהם על העולם מארבעה מקורות עיקריים.
<חני לוז: אנחנו מדברים פה על חינוך.
<חני לוז: הם מקבלים את הידע האישי ממה שהם רואים בחיים שלהם, האנשים שהם מכירים סביבם, ממה שהם רואים ממקור ראשון – לא העיתון, מבתי ספר, מערכת החינוך עד האקדמיה, התקשורת הרשמית שהיא מקור מידע מאוד גדול והתקשורת הלא רשמית, התקשורת החלופית אם זה רשתות חברתיות ופורומים באינטרנט.
<חני לוז: כדי לגדל דור צעיר שיש לו השקפות מבוססות על מידע אמין ורחב וראייה נכוחה של המציאות צריך להנגיש בשבילו את המידע.
<חני לוז: בישראל יש מציאות קשה של פשעי שנאה וגזענות והרבה פשעי שנאה וגזענות, אבל רובם המוחלט של העבירות האלה מכוונות נגד הציבור הישראלי והיהודי.
<חני לוז: אני מוחה נמרצות על זה שיש פה דוברים שאמרו שאנחנו מתעלמים מהצד ההוא, אנחנו מכוונים רק לפשעי שנאה שמכוונים נגד ערבים.
<חני לוז: אני לא מוכנה שאנחנו נתעלם.
<חני לוז: בגדול, מערכת החינוך מתעלמת מהמצב הזה, במקרה הטוב.
<חני לוז: במקרה הרע, יש כמה תיכונים - אחד מהם בתל-אביב, לא נציין שמות - שיוצאים בהצהרות כוללניות נגד יהודים שגרים באזורים מסוימים.
<חני לוז: באקדמיה אנחנו מוצאים גורמים קיצוניים שאפילו מעודדים ונותנים לגיטימציה למעשי שנאה, למעשי אלימות.
<חני לוז: מערכות התקשורת הרשמיות.
<חני לוז: ראינו את מערכת "הארץ" לפני שבועיים-שלוש, הלגיטימציה שהיא נתנה למעשי קונדס כאלה של זריקות אבנים ובקבוקי תבערה.
<חני לוז: באופן שיטתי מערכות החדשות.
<חני לוז: אני אישית עוקבת אחרי התקשורת הממסדית, התקשורת הגדולה.
<חני לוז: אני פועלת מול כתבים ומול מערכות חדשות ובאופן מוסמך אני אומרת לכם שהן מתעלמות.
<חני לוז: מקסימום יש כותרת במבזק, יש כמה מילים במהדורות חדשות.
<חני לוז: האם מישהו פה יודע כמה פעמים זורקים אבנים שמכוונות ליהודים ובקבוקי תבערה?
<חני לוז: אתם לא יודעים כי אף אחד לא מפרסם את זה בגדול.
<חני לוז: מידי פעם יש מבזקים.
חנין זועבי: איפה זורקים אבנים?
חנין זועבי: בתל-אביב?
<חני לוז: סליחה, אני לא הפרעתי לאף אחד.
<חני לוז: ישבתי פה שעתיים ושמעתי בכבוד רב את כל חברי הכנסת ואת כל נציגי הארגונים.
<חני לוז: אני מבקשת שתינתן לי גם זכות לדבר.
<חני לוז: אנחנו יהודים, אנחנו בני אדם, גם אם מדובר בכביש 60 בשומרון וגם אם מדובר בכביש 1.
<חני לוז: בכור ג'אן נהרג בכביש החוף לכביש 4, מגשר ג'סר א-זרקא, בתחילת פרעות 2000.
<חני לוז: הוא לא היחיד שנרגם באבנים גם מחוץ לאותו קו ירוק שאת רואה אותו כקו קדוש.
<חני לוז: ארגון "הצלה יו"ש" מוציא כל שבוע דוח שבועי לכתבים ולמערכות העיתונים עם כמות פשעי השנאה והאלימות.
<חני לוז: בדקתי, אף אחד לא מפרסם את זה, לא גלי צה"ל, לא ערוץ 2.
<חני לוז: אתמול היו כתובות נאצה על בית כנסת ובתל-אביב, בבית-ספר בבת-ים.
<חני לוז: לפני ארבעה ימים צלב וכתובות נאצה על בית כנסת בקריית מלאכי, לפני חודש ביפו מוות ליהודים ולפני כחודשיים כתובות נאצה על בית בגין בירושלים.
<חני לוז: לפני כארבעה חודשים צלבים רוססו על בתים בשכונה חרדית בירושלים, כתובות נאצה בערבית על בית כנסת במושב מאור ליד חדרה, בית כנסת בכוכב יעקב חולל ורוססו עליו כתובות נאצה, ישיבה במצפה יריחו.
<חני לוז: יושבים כאן נציגים שיכולים לתאר מה שהיה שם לפני כחודש.
<חני לוז: אתמול שני בקבוקי תבערה נזרקו ליד כפר עציון, ליד הכפר צוריף - אותו מקום בערך שבו נזרק בקבוק תבערה שהובער ומשפחה נפגעה קשה.
<חני לוז: אני מגנה בכל תוקף את מי שעשה מעשה כזה.
<חני לוז: אני יודעת מה זה מחלקת הכוויות.
<חני לוז: תאמין לי, הייתי שם שלושה שבועות עם הבן שלי.
<חני לוז: אבל אתם לא פותחים את הפה כשבקבוקי התבערה האלה נזרקים על יהודים יום אחרי יום אחרי יום.
<חני לוז: בשנה שעברה כאשר נזרקו בקבוקי תבערה על אותה משפחה ערבית והיא נפגעה, היה גינוי מראש הממשלה ועד הנשיא בתקשורת במשך יום שלם.
<חני לוז: אנחנו לא יודעים מי עשה, אין אף ארגון שנטל את זה על עצמו.
<חני לוז: זה לא שלא חוקרים.
<חני לוז: חקרו, ילדים בני 11 נעצרו.
<חני לוז: אבל הקול הציבורי נדם כשמדובר על בקבוקים בכיוון השני.
<חני לוז: אני גרה בבית-אל.
<חני לוז: במשך חודשיים רצופים לפחות יש ליד הבית שלי בסוף שבוע – חמישי, שישי, שבת - וגם באמצע השבוע לפעמים התפרעויות קבועות ליד גדר היישוב.
<חני לוז: בית-ספר נמצא אונר"א נמצא סמוך לגדר היישוב.
<חני לוז: אנחנו קוראים לו כבר תלמוד טרור כי כל יום יוצאים משם התפרעויות טרור.
<חני לוז: אבנים, ביום חמישי נזרק סלע שנכנס לבית של מנחם צור שאבא שלו ואימא שלו ואחיו נרצחו בפיגוע טרור לפני כ-17 שנה.
<חני לוז: יש לנו כל יום התמודדות עם התפרעויות כאלה ובתקשורת שקט.
<חני לוז: אף אחד לא יודע מזה.
<חני לוז: תשובת מערכת הביטחון: נמצאים שם.
<חני לוז: אף אחד לא מדווח על זה.
עיסאווי פריג': יש לנו סיפורים על מקרים.
עיסאווי פריג': מה הפרקטיקה?
עיסאווי פריג': מה עושים?
<חני לוז: כוועדת חינוך אני רוצה לשאול, איך המציאות הזאת משפיעה על הנוער ועל הילדים?
<חני לוז: מה קורה לצעירים האלה?
ג'מאל זחאלקה: - - -מה זה קשור?
עיסאווי פריג': מה עושים בפרקטיקה?
עיסאווי פריג': בואו ונהיה פרקטיים.
מסעוד גנאים: מסכנים אתם.
מסעוד גנאים: באמת, הדמעות שלנו - - -
עמרם מצנע: רבותי, תנו לה לדבר גם אם - - -
<חני לוז: קשה לכם לשמוע דעות אחרות, אני מודעת.
<חני לוז: אתם גם לא רגילים לשמוע את הקולות האלה.
<חני לוז: איך המציאות הזאת משפיעה על הילדים ועל הנוער?
<חני לוז: כבר גדל דור שלישי של ילדים שרגילים לנסוע עם מכוניות שחלקן ממוגנות ובאוטובוסים עם מיגון נגד ירי כי הם רגילים לזה שמותר לזרוק עליהם אבנים ושזה כבר לגיטימי.
<חני לוז: זה קיבל לגיטימציה בחברה הישראלית.
<חני לוז: מה קורה להם בדור השני והשלישי?
<חני לוז: האם מערכת החינוך בדקה וחקרה מה זה עושה?
<חני לוז: ידוע לנו שילדים שסופגים אלימות בבית הם בסיכון מאוד גבוה להיות בעצמם הורים אלימים בדור הבא.
<חני לוז: ידוע שמי שנפגע מינית הוא גם בסיכון גבוה להיות פוגע מינית אחר כך בילדים ובצעירים.
<חני לוז: האם מישהו רואה פה אחוז דומה של מה שקורה של ילדים שהופנה נגדם פשעי אלימות במספרים מסיבים כאלה?
<חני לוז: אני אומרת שצריך לתת תעודות כבוד והוקרה למערכות חינוך על מספרים הזעומים של אלימות שיהודים מפעילים נגד ערבים, מספרים זעומים יחסית למציאות.
<חני לוז: זו תעודת כבוד למערכת החינוך הרשמית.
<חני לוז: אני רוצה להפנות בקשה לוועדת החינוך.
<חני לוז: אני חושבת שהגיע הזמן שוועדת החינוך תפנה גם לאו"ם לפעול נגד מעוזי הטרור שיוצאים מבתי-הספר של אונר"א שנמצאים בכל מרחב יהודה ושומרון.
<חני לוז: תודה.
עמרם מצנע: חבר הכנסת אוחיון, בבקשה.
שמעון אוחיון: שמעתי באמת בקשב רב מגוון, ואני שמח שגם היושב-ראש מצא לנכון בוודאי גם לאזן את התמונה, במיוחד על-ידי הדברים של הדוברת האחרונה, הגברת לוז.
שמעון אוחיון: כחבר כנסת בוודאי, וכיהודי, וכיהודי דתי וציוני, וכיהודי דתי בכלל שמאמין בערכים יהודיים, בוודאי שאני מגנה את כל התופעה שאנחנו ראינו כלפי ערבים, במיוחד כלפי המורה הערבייה כפי שזה בא לידי ביטוי בדבריה והיא שיתפה אותנו במה שעבר עליה.
שמעון אוחיון: אבל מכאן ועד לאיזושהי האשמה גורפת והשימוש בגזענות, אני דוחה מכל וכל.
שמעון אוחיון: כי מי שמשתמש בביטוי גזענות בעניין הזה עוסק גם בזהות שלי.
שמעון אוחיון: גם הזהות שלי כזהות יהודית מזרחית בוודאי ובוודאי היא איננה מתנגדת, היא איננה דוחה את הצד שמישהו שבא ואומר: יש עניין גזעני - לא.
שמעון אוחיון: אני אסביר.
שמעון אוחיון: זה על יסודות לאומניים.
שמעון אוחיון: יש פה קונפליקט שמתנהל למעלה ממאה שנים במדינת ישראל.
שמעון אוחיון: אני מאוד גאה שמדינתי יכולה באמת להתנהל במצב של קונפליקט ייחודי בעולם.
שמעון אוחיון: אין לנו אומה שנייה.
שמעון אוחיון: יכול לבוא צה"ל ולהציג לי את התוכנית היפהפייה הזאת שאני גאה בה, וכל מדינת ישראל, וזה למרות המציאות ההזויה שבה אנחנו חיים.
שמעון אוחיון: הלוא אף מדינה לא היתה מסוגלת להתמודד עם המציאות הזאת.
שמעון אוחיון: משרד החינוך מצביע, המשטרה מקצה משאבים.
שמעון אוחיון: שמענו את נציג המשטרה שדיבר על עוד מפלג ועל עוד הקצאת כוחות ומשאבים כדי לטפל בתופעה.
שמעון אוחיון: חברת הכנסת חנין זועבי, באמת חברתי, אני רואה בזה תופעה.
שמעון אוחיון: יש מקרים חריגים שאנחנו צריכים לטפל בהם ולא לנסות להיגרר.
שמעון אוחיון: יש לנו בעיה.
עיסאווי פריג': החריג הפך לשגרה.
עיסאווי פריג': כל יום יש לנו את החריגים האלה.
עיסאווי פריג': זאת תופעה.
שמעון אוחיון: נכון, אבל אתה שמעת מהגברת לוז, והלוואי שתהיה אותה מידת רגישות.
שמעון אוחיון: אני באמת מכבד את הרגישות של הרב קריב.
שמעון אוחיון: הייתי מגלה גם רגישות כלפי אותם ילדים שגדלים לאווירה הזאת, למציאות הזאת, שהם נוסעים ברכבים ואבנים נזרקות.
שמעון אוחיון: הלוא זאת המציאות של ימינו ואי-אפשר להתעלם מזה.
שמעון אוחיון: רבותי, יש פה קונפליקט.
שמעון אוחיון: אני לא רוצה להיכנס לכל הסוגיות האקדמיות.
שמעון אוחיון: אתה לא כל כך אוהב אקדמיה בעניין הזה.
שמעון אוחיון: חברתי, הבורות הזאת באה מכל הצדדים.
שמעון אוחיון: גם אני הייתי שמח שגם ילדיי ילמדו כפי שאני למדתי את השפה הערבית.
שמעון אוחיון: בוודאי ובוודאי שמי שרוצה ללמוד על תרבות האסלאם שלו יש לו את כל הזכות ללמוד בעניין הזה, ובוודאי יש לתת לו את המקום.
שמעון אוחיון: הבורות היא חופרת.
שמעון אוחיון: נסעתי לבקר את חבר הכנסת חמד עמאר בפסח.
שמעון אוחיון: הוא גר בשפרעם.
שמעון אוחיון: עצרתי בדרך נערים כדי שידריכו אותי לכיוון הבית שלו.
שמעון אוחיון: דיברתי בשפה העברית והם לא הבינו אותי.
שמעון אוחיון: הם הבינו אותי כשעברתי לדבר בשפה הערבית.
שמעון אוחיון: צעירים, ילדים, בכפר ערבי, בשפרעם, לא הבינו אותי.
עיסאווי פריג': בני כמה?
שמעון אוחיון: בני 12 - 13, אולי קצת יותר קטנים.
שמעון אוחיון: ציפיתי.
שמעון אוחיון: הבורות הזאת קיימת, לצערי.
שמעון אוחיון: בוודאי יסודה בקונפליקט.
שמעון אוחיון: מה שאנחנו יכולים לעשות בעניין הזה הוא באמת לטפח את כל התוכניות הללו שבאמת מאפשרות לנו דו-קיום, כבוד.
ג'מאל זחאלקה: אלו שני הילדים היחידים שלא יודעים עברית בכל הארץ.
ג'מאל זחאלקה: תטען טענות אחרות, עזוב את זאת.
שמעון אוחיון: אבל זה לא קרה, זה לא קרה.
שמעון אוחיון: הייתי מורה בבית-ספר ויצרתי קשר בין התיכון שבו לימדתי בבאר-שבע לבין התיכון בבאקה אל-גרבייה.
שמעון אוחיון: נפגשנו ובאותו זמן קראתי וראיתי שכן כולם לומדים את השפה העברית ולומדים הרבה הרבה מאוד מהתרבות הישראלית, עוד בתקופת השמאל, ואני כאן ברמיזה בעניין הזה.
שמעון אוחיון: יש כאן נסיגה, יש כאן נסיגה.
שמעון אוחיון: אני אומר לך, את לא יכולה לבוא בטענות בצה"ל ולהאשים אותו שהוא מלווה את המתנחלים בפעולות איבה.
חנין זועבי: כן, הוא מגן עליהם.
חנין זועבי: הוא מגן על מתנחלים.
שמעון אוחיון: הוא מגן על כל אזרח ואזרח, וזה תפקידו.
שמעון אוחיון: לא יכול להיות שמצד אחד הוא מעודד מתנחלים.
שמעון אוחיון: אגב, אני נזהר בעניין הזה.
חנין זועבי: אתה יודע מה?
חנין זועבי: אני אעביר לך הקלטות.
שמעון אוחיון: אני אומר לקרן אברהם, כל הפעילויות הללו הן מאוד מאוד - - -, והייתי שותף להן שנים רבות בסדנאות שעסקו בדעות קדומות ובמפגשים בין סטודנטים ערבים ויהודים, וגם אפילו בין ישראלים לפלסטינים באוניברסיטת אל-קודס.
שמעון אוחיון: המטרה באמת לנסות לקדם הידברות שתוביל לדו-קיום.
שמעון אוחיון: אני תמיד נרתע מהציפייה לחיים משותפים.
שמעון אוחיון: בוודאי שיהודי דתי לא ילך לחיים משותפים.
שמעון אוחיון: החשש הוא שזה ישפיע עליו.
שמעון אוחיון: הלוא אני לא יכול לאכול בבית של חנין ואני לא יודע אם היא יכולה לאכול בבית שלי.
עמרם מצנע: חלקכם גם לא יכול לאכול בבית שלי, זאת הבעיה.
עמרם מצנע: שותפות זה לא אומר שצריך להיכנס לחדר ביחד.
שמעון אוחיון: נכון.
חנין זועבי: אתה רוצה לדבר איתי בשביל לשכנע אותי למה אנחנו לא שווים, למה אתה לא נותן לי זכויות שוויות?
חנין זועבי: בשביל זה אתה רוצה לדבר איתי, בשביל להגיד לי שזו המדינה שלי.
שמעון אוחיון: לא, לא.
שמעון אוחיון: חלילה.
חנין זועבי: בשביל זה אתה רוצה לדבר איתי.
חנין זועבי: אל תדבר איתי, תאמין בשוויון ותשנה את המדיניות פה בכנסת ואז אתה תשפיע על המציאות עליה אנחנו מדברים.
שמעון אוחיון: חנין, אני לא רוצה לגלוש לוויכוח הפוליטי בקטע הזה.
חנין זועבי: אלא מה?
חנין זועבי: מה אנחנו עושים פה?
חנין זועבי: אנחנו פוליטיקאים.
שמעון אוחיון: מה לעשות?
שמעון אוחיון: זו המדינה היהודית היחידה שיש לי בעולם.
עיסאווי פריג': גם לי אין מדינה אחרת.
עיסאווי פריג': גם לי זו המולדת היחידה, לא רק לך.
חנין זועבי: דווקא אתה נולדת במרוקו, אני נולדתי פה.
שמעון אוחיון: אני בא ואומר לכבד זכויות בתוך מדינת ישראל, ואני בוודאי ובוודאי בעד.
שמעון אוחיון: כל אחד ילמד ובוודאי שיש לה גם את הזכות ללמוד את המקורות ואת ההיסטוריה של האסלאם, וזו בוודאי זכותו של ערבי מוסלמי.
שמעון אוחיון: כולנו צריכים לשאוף ולהשתדל שגם נלמד את השפה הערבית ושידברו ושיכירו.
שמעון אוחיון: בנוסף לקונפליקט יש גם בורות.
שמעון אוחיון: שני הדברים הללו הם אם באמת כל חטאת, גם לא לדעת, גם לא להכיר, גם ההכללות השוטפות הללו.
שמעון אוחיון: לסיכום, אני חושב שאנחנו צריכים לצאת כאן בקריאה משותפת באמת לחזק את הפעילויות הללו, לחזק את צה"ל בעבודתו, לחזק את המשטרה בעבודתה, לחזק את השירות הפסיכולוגי במשרד החינוך וכל המערכות שמטפחות ומעודדות לימוד אינטגרטיבי של כבוד לאדם.
שמעון אוחיון: אני לא מדבר בסיסמאות ולא שונא אף אחד בעניין הזה.
שמעון אוחיון: אני מכיר בעניין הזה שהתרבות היהודית קיבלה הרבה מאוד מהתרבות הערבית האסלאמית, כל תחום השירה, הפיוט, הפילוסופיה, המתמטיקה, הדקדוק.
עיסאווי פריג': אתם ערבים יהודים על-פי ההגדרה האמיתית.
שמעון אוחיון: נכון, נכון.
שמעון אוחיון: אמרתי את כל זה כדי לשלול את העניין של גזענות.
שמעון אוחיון: לא, אין כאן גזענות.
שמעון אוחיון: יש כאן אולי יסודות לאומנים כי יש מאבק על המדינה הזו, מאבק על השטח, על הטריטוריה, ועל זהותה של המדינה.
שמעון אוחיון: את זה אני כן מוכן לקבל.
עיסאווי פריג': תגיד לי, על מה המיעוט הערבי בתוך המדינה נאבק על השטח?
עיסאווי פריג': הוא נאבק על שותפות חיים, על מה אתה אומר הוא נאבק על שטח?
עמרם מצנע: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה.
ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, אני רוצה להתייחס לנושא הדיון בהקשר למערכת החינוך.
ג'מאל זחאלקה: אבל לפני כן אני רוצה לקבוע ולהציג למשרד המשפטים את הגישה המשפטית בעולם כולו, חוץ מבישראל.
ג'מאל זחאלקה: בכל העולם הגישה הנוכחית המודרנית של טיפול בגזענות אומרת שגזענות היא לא צורה של חופש ביטוי אלא אקט פלילי שיש להעניש עליו.
ג'מאל זחאלקה: לך תקרא מה הולך בצרפת היום.
ג'מאל זחאלקה: על כל ציוץ גזעני מכניסים אנשים לבית-סוהר.
ג'מאל זחאלקה: ואפילו גדולי הדור בצרפת.
ג'מאל זחאלקה: רוז'ה גרודי הוא אחד האינטלקטואלים הגדולים ביותר במאה ה-20 בצרפת.
ג'מאל זחאלקה: גם אותו העמידו לדין על אמירה שלא היתה גזענית אבל פירשו אותה כגזענית.
ג'מאל זחאלקה: היו הרבה מקרים כאלה.