GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מסעוד גנאים: בוא נגיד, פה יש הרב שטחים אפורים שצריך להביא אותם - - -
יצחק הרצוג: אבל זה מעצם טבעו של החינוך הבלתי פורמלי.
עמרם מצנע: כן, בבקשה, הפרעתי לך.
<אביעד לוין: בעצם השאלות העיקריות שלנו במועצה הן: למה בתי-הספר נמדדים רק על-פי ציונים?
<אביעד לוין: למה בעצם אין שילוב מסוים של החינוך הבלתי פורמלי?
<אביעד לוין: למה בתי-הספר לא מקבלים גם מדד לפי המתגייסים לצה"ל, לפי אחוז המתנדבים?
<אביעד לוין: ועוד הערה שעלתה בעצם, היא שבתי-הספר נותנים לנו מסר כפול, מצד אחד הם מעודדים אותנו להתנדב, להגיע ל"צופים", להיות במועצות, אבל מצד שני הם לא משחררים אותנו.
<אביעד לוין: אנחנו לא נגיד להם, יש לנו פעילות במועצה או משהו חשוב, והם יגידו, תצא שעה אחת קודם, זה לא יקרה בדרך כלל, לפחות ברוב בתי-הספר.
עמרם מצנע: דרך אגב, אתה יודע שהסיבה העיקרית שבימי שלישי, למוסדות שיש בהם יום לימודים ארוך, הלימודים נפסקים בצהריים, זה כדי לאפשר את פעילות תנועות הנוער.
<אביעד לוין: ידוע, אבל עדיין יש את הבעיה הזאת, עדיין כמובן אין 100% – בעצם מה שאנחנו אומרים - - -
עמרם מצנע: אבל כמה אתם כמועצת תלמידים עוסקים באמת בדרבון, הפנייה ועידוד בני-נוער ללכת לכל אותם מקומות של החינוך הלא פורמלי, תנועות נוער, ארגוני התנדבות ופעילויות שונות אחרות שנעשות על בסיס הבחירה שלך כנער, ולא מה שאתה חייב לעשות בבית-ספר?
<אביעד לוין: המועצה מורכבת לא רק מנציגים של בתי-הספר, יש לנו כמובן נציגים מארגוני נוער שונים, מ"הצופים", מהחברה הערבית יש לנו די הרבה נציגים.
<אביעד לוין: בעצם, המועצה מורכבת מאנשים שבאמת באים מהחינוך הבלתי פורמלי.
<אביעד לוין: המועצה זו רק עוד שכבה נוספת.
עמרם מצנע: יש מועצת תנועות נוער בנפרד?
<אביעד לוין: אני חושב שכן.
יעקב אשר: יש.
<קריאות: כן, יש.
עמרם מצנע: כי אני יודע שבחיפה, למשל, יש מועצת תלמידים, ודרך אגב היא מונחית ומטופלת על-ידי משרד החינוך, שהוא בעצם גם נותן לה את המסגרת, את ההדרכה, ויש מועצת תנועות נוער - -
יעקב אשר: ארצית.
עמרם מצנע: - - שזה דבר בפני עצמו.
עמרם מצנע: אני לא יודע אם במועצה הארצית יש גם כן חלוקה כזאת.
<אביעד לוין: בכל מקרה, מה שרצינו לסיכום, זה שבאמת המצב היום מבחינתנו בחינוך מאוד בעייתי.
<אביעד לוין: זאת אומרת, זה קצת לא קשור בנושא, באמת בתי-הספר מקשים עלינו לצאת למסגרות האלה גם כשרוצים, וזה סך הכול להקשות על ציבור שכן רוצה לעזור וכן רוצה לתרום לקהילה.
<אביעד לוין: אנחנו לא רוצים לשבת כל היום מול המחשב או מול הטלוויזיה או ללכת לצרוך אלכוהול או סמים או מה שזה לא יהיה.
<אביעד לוין: ובאמת, בקשר למה שאמרתם בחינוך, אין לנו בוא נגיד, התנגדות לזה שיגדילו את התקציב, כמובן שזה יהיה דבר מאוד מבורך מבחינתנו, וסך הכול זו באמת פעילות מסוג של מניעה שבני-הנוער יגיעו למצב של עבריינות או ונדליזם.
עיסאווי פריג': איך התמיכה של המינהל ונוער מתבטאת כלכלית במועצות?
עיסאווי פריג': מעניין אותי.
<ארז אשל: הוא יכול לענות.
<אביעד לוין: המועצה היא תחת מינהל חברה ונוער.
<אביעד לוין: אנחנו מקבלים מהם תמיכה מלאה, יש לנו מלוות מועצה, יש לנו - - -
עיסאווי פריג': יש לך מלווה?
<ארז אשל: יש לנו 36,000 תלמידים במועצות הנוער והתלמידים בכל המגזרים – זה חותך מגזרים, כולל המגזר החרדי – פעילים מאוד, וזה גוף כמו מד"צים מש"צים, שהוא ממש משרד החינוך, מינהל חברה ונוער.
<ארז אשל: בכל בית-ספר יש לך - - -
עיסאווי פריג': אתם מפעילים את ה-36,000 תלמידים האלה?
<ארז אשל: קודם כל, הם מפעילים את עצמם.
<ארז אשל: אנחנו תומכים בהם.
עמרם מצנע: מלווים.
<ארז אשל: אנחנו מלווים.
יעקב אשר: הם עושים את הפעילות והם - - -
עמרם מצנע: חבר הכנסת שטבון, ואחריו נציג ההורים.
יוני שטבון: קודם כל, באמת אני מברך את היושב-ראש ואת כל החברים על הנושא החשוב הזה, ששמו אותו בתחילת הדיונים בוועדת החינוך.
יוני שטבון: אני רוצה לשים בקדמת הבמה את הסוגיה שפחות הזכירו אותה, זה כל מה שקשור לנוער בסיכון.
יוני שטבון: דיברנו על פריפריה, דיברנו על אוכלוסיות יותר מוחלשות, ואני שמח שד"ר יובל בנימין עוסק בתקצוב לרשויות המקומיות.
יוני שטבון: נאמרה פה עוד אמירה חשובה, שלדעתי צריך להתייחס אליה, ודווקא בוועדה הזו, זו המשמעות של ראש הרשות המקומית או ראש העיר בפסיפס הזה של התקציב והשקעת המשאבים בנושא, גם בהיבט כוחות הנפש והקשב, וגם מבחינת התקציב הכספי לנושא.
יוני שטבון: למעשה, לפני שבאתי לוועדה הזאת נפגשתי עם מספר מנהלי מועדוניות נוער בסיכון, קידום נוער, גם עם ראשי ערים, ראשי רשויות מקומיות שביקשו לא להגיד את שמם, ולמעשה, הדבר המרכזי שעומד בבסיס, שהיום ראש העיר מחליט להתעסק בנושא – זה קורה, ראש העיר מחליט שלא להתעסק בנושא – זה לא קורה.
יוני שטבון: זה בעצם מקרין על סוג של קפריזות.
יוני שטבון: יש דברים שקשורים כמובן לאופי של ראש העיר – כמה נושא החינוך הבלתי פורמלי מוצא מקום, במיוחד בפריפריה, שאנחנו מכירים שזה משחק סכום אפס, הנער או שנמצא ברחוב, או שהוא מוצא את עצמו במקום יותר משמעותי.
יוני שטבון: ויש דברים שקשורים לגרעון של עיר, מועצה מקומית.
יוני שטבון: בוודאי יש פה אנשים שמכירים את זה יותר טוב ממני, כמו מר יעקב אשר ויושב-ראש הוועדה.
יוני שטבון: אני חושב שהגיע הזמן שהרגולציה בנושא, ואשמח לשמוע דווקא מכם, ד"ר בנימין, שעוסק בתקצוב שקשור לרשות המקומית, איך זה עובר ומה התנאים, למה ראש העיר נמצא במעמד כל כך מרכזי בנושא כל כך חשוב, שקשור לשלושה תחומים: נוער בסיכון, להבנתי יש בו צד חינוכי שוודאי שזו הוועדה שאנחנו נמצאים בה, יש בו את צד הרווחה וביטחון הפנים.
יוני שטבון: שלושת המרכיבים האלה הם מרכיבים מאוד מרכזיים.
יוני שטבון: להבנתי, צריך לחשוב, בתוכנית העבודה שהיושב-ראש הזכיר, איך אנחנו צועדים לקראת רגולציה גם על הרשויות המקומיות – מי מבקר אותם, מי מפקח עליהם, שהתקציבים יופנו בחלוקת עוגת התקציבים המקומית לנושא הזה.
יוני שטבון: והזכיר פה ראש המועצה בשלטון המקומי ועדה בין-משרדית.
יוני שטבון: בגלל שבנושא של נוער בסיכון, במיוחד בפריפריה, יש כל כך הרבה מרכיבים, מעבר רק למרכיבים החינוכיים, כמו, לפעמים פרוסה עם שוקולד, שאני זכיתי לראות – אמרתי את זה גם בוועדה הקודמת – לצד הלימודים ושיעורי הבית יש ילדים שמקבלים פרוסה עם שוקולד והם רצים, אני ראיתי את זה, למנהל המתנ"ס; וילדים אחרים, שאנחנו יודעים שהם יכולים להיות עבריינים, הם לא יהיו, שזה מרכיב של ביטחון פנים.
יוני שטבון: יש מקום באמת משמעותי להקים ועדה בין-משרדית, שאנחנו שותפים בה – זו יכולה להיות תת-ועדה פה, שיהיו בה נציגים של ועדת החינוך, ועדת הרווחה' וכל מיני ועדות שקשורות לוועדת הפנים – שתגבש תוכנית עבודה לנוער בסיכון, רווחה, ביטחון פנים וחינוך.
עמרם מצנע: זאביק, בבקשה.
<זאב גולדבלט: חבר הנהלת ארגון ההורים הארצי, מה שיותר חשוב, זה אבא של שחר, שגם משמשת כחונכת ב"כנפיים של קרמבו".
יצחק הרצוג: מעולה.
יצחק הרצוג: ארגון נהדר.
<זאב גולדבלט: כאן זה מתקשר למה שאנחנו מדברים כרגע.
יפעת קריב: באיזה יישוב?
<זאב גולדבלט: גבעתיים.
<זאב גולדבלט: אמרתי, זה יותר חשוב, ולא במקרה.
יפעת קריב: זה צמח בהוד-השרון.
<זאב גולדבלט: לפני שאני נוגע בשני נושאים שאני רוצה להתמקד בהם, אני רוצה לאחל לכולנו, שהוועדה תמשיך להיות מלאה ותוססת גם בעוד שנה-שנתיים ושלוש, כפי שהיא כרגע - - -
עיסאווי פריג': גם אתה מאיים?
<זאב גולדבלט: לא, להפך, זה לא מה שאני רגיל אליו בשנה שחלפה, ולכן אני מאחל לכולנו, שהאווירה תמשיך להיות כזו, זאת אומרת, גם יהיה ביקוש להגיע לכאן, וגם שהאווירה תהיה תוססת וחיונית.
<לילי הלפרין: אפשר להגיד שזו פונקציה של אישיות ראש הוועדה.
<זאב גולדבלט: בוודאי, בוודאי, בהנהגה של יושב-ראש הוועדה.
עמרם מצנע: לא צריך להגזים במחמאות.
<זאב גולדבלט: שני הנושאים שאני רוצה להתמקד בהם – משרד החינוך, לדעתנו, חייב לקחת אחריות גוברת והולכת על החינוך הבלתי פורמלי, בעיקר ובדגש על הפעילות של הילדים ובני-הנוער במהלך החופשות הארוכות.
<זאב גולדבלט: נושא שעלה למושב במהלך השבוע האחרון, כשדובר על ימי הלימודים לעומת ימי החופשה שיש לתלמידי בתי-הספר, והפער שיש בין ימי העבודה וימי החופשה של ההורים.
<זאב גולדבלט: שימוש בבתי-הספר, אם זה להשתלמויות, אם זה לקורסים משלימים במהלך החופשות, דבר שיכול להתבצע, זה יכול גם להוות פתרון חלקי, כפי שארגון ההורים הארצי העלה גם לשר החינוך וגם למנכ"לית.
<זאב גולדבלט: לכן, יש כמובן להקצות למטרה זאת נתח גדול יותר ומשמעותי יותר, גם תקציבית, אבל בעיקר בתשומת לב של המערכת, ולתת את הדעת על הנושא הזה.
<זאב גולדבלט: הנושא השני – וזה מתקשר לאיך שהצגתי את עצמי בהתחלה – על מערכת החינוך הבלתי פורמלי לתת מענה הולם גם לתלמידים ולילדים, בני-נוער, שמאותגרים גם פיזית וגם נפשית.
<זאב גולדבלט: זה לא רק בארגון שדיברתי עליו קודם, "כנפיים של קרמבו", זה קיים גם ב"צופים" ובארגונים נוספים, יש חלקים שמתמודדים עם האתגר הזה.
<זאב גולדבלט: לדעתי, צריכים לחזק את זה, כי לדעתי חברה נבחנת תמיד בתשומת הלב שהיא נותנת לחוליות החלשות שלה.
<זאב גולדבלט: החזקים מסתדרים.
<זאב גולדבלט: החוליות החלשות צריכות את הסיוע, וכאן זו דוגמה קלאסית של חוליה חלשה שצריכה לקבל חיזוק.
עמרם מצנע: זאביק, השאלה ששאלתי את אביעד, עד כמה אתם כגוף מאוד משמעותי, ההורים, באמת עוסקים בלעודד ולדחוף ולכוון לפעילות הלא פורמלית, שכשמה כן היא, היא תלויה בסוף בהורים ובילדים.
<זאב גולדבלט: אתה פותח לי פתח או פרצה אדירה.
<זאב גולדבלט: קודם דיבר הנציג של מרכז השלטון המקומי - - -
עמרם מצנע: לא, כי אתה יודע, רוב הארגונים ממוקמים - -
<זאב גולדבלט: תן לי עוד מילה אחת - - -
עמרם מצנע: - - כדי להיות איזשהו כוח מול העולם החיצוני.
<זאב גולדבלט: לא, זה ממש לא מול.
עמרם מצנע: אבל לארגון עצמו יש מה לעשות בתוך עצמו.
<זאב גולדבלט: ארגון ההורים הארצי, א.
<זאב גולדבלט: לא קם כדי לפעול מול, אלא יחד.
<זאב גולדבלט: אנחנו תמיד באים מהצד הפוזיטיבי ולא מהצד הנגטיבי.
<זאב גולדבלט: אנחנו לא לעומתיים, אנחנו בפירוש רוצים לפעול עם המערכת ולקדם את המערכת.
<זאב גולדבלט: נקודה ראשונה.
<זאב גולדבלט: נקודה שנייה, נציג מרכז השלטון המקומי דיבר קודם על כך שבחינוך הפורמלי נמצאים בני-הנוער בסדר גודל של 25%, וכל השאר נמצאים בחינוך הבלתי פורמלי, ואז הוא דיבר על בני-נוער וכן הלאה.
<זאב גולדבלט: אני רוצה להזכיר שהמרכיב העיקרי המשמעותי שתמיד אנחנו שוכחים, כי הוא כל כך טריוויאלי, שבמרכז החינוך הבלתי פורמלי עומדים קודם כל ולפני הכול ההורים, שזה תפקידם, לחנך.
<זאב גולדבלט: והחינוך הזה, מה לעשות, הוא לא פורמלי.
<זאב גולדבלט: כי כשאני מלמד את הבת שלי, למשל, להתנדב או לתמוך, זה לא תחת הכותרת "חינוך פורמלי", זה חינוך לערכים שמקבלים בבית מההורים.
<זאב גולדבלט: זו הערת אגב.
<זאב גולדבלט: עכשיו לגבי העניין.
<זאב גולדבלט: ארגון ההורים הארצי בפירוש תומך, לוחץ ומנסה לטפח את נושא החינוך הבלתי פורמלי מסיבה אחת פשוטה, דיברנו עליה קודם, ויושב-ראש הארגון דיבר על זה גם בפגישה שהייתה בתחילת השבוע, על נושא החופשות.
<זאב גולדבלט: אנחנו חושבים שטיפוח החינוך הבלתי פורמלי ייתן מענה גם לנו כהורים, גם למשק, ישחרר המון המון המון תקציבים שהולכים היום לאיבוד על אובדן ימי עבודה, למשל.
<זאב גולדבלט: כי ההורים מפסיקים ללכת לעבודה, הם צריכים להיות עם הילדים, למשל, אם נדבר על החופשות.
<זאב גולדבלט: זה דברים שאף אחד לא עושה את הקלקולציה, את החישוב, כמה זה שווה ואיזה - - -
עמרם מצנע: פשוט רציתי להפנות את תשומת הלב, כי ההורים הם כוח מאוד חזק גם מול ראש הרשות.
עמרם מצנע: הלוא ראשי הרשויות - - -
<זאב גולדבלט: אנחנו פועלים מולם.
עמרם מצנע: הכוח הכי חזק מולם זה לא אנחנו אלא זה הבוחרים שלהם.
עמרם מצנע: ואם החינוך חשוב ואם החינוך הלא פורמלי חשוב, אז זה נראה אחרת.
עמרם מצנע: חבר כנסת גנאים.
עמרם מצנע: אחריו ידברו נציגי איגוד מחלקות הנוער.
מסעוד גנאים: אני חושב שהדיון על חינוך בלתי פורמלי חשוב מאוד, משום שלפי הבנתי ההיגיון או הפילוסופיה של החינוך הבלתי פורמלי כרוך בראיה שלנו לכל העניין של החינוך.
מסעוד גנאים: אנחנו צריכים לראות, לפי דעתי, שהמטרה של החינוך או המטרה של בתי-הספר בכלל, והחינוך בכלל זה לבנות את האדם ולחנך לחיים, ולא רק כדי לקחת איזה ציונים או איזו תעודה או לחנך את הפקיד של העתיד, אלא את אדם.
מסעוד גנאים: 2.
מסעוד גנאים: אני בא מהשטח, הייתי רכז חינוך חברתי – החינוך הבלתי פורמלי גם בנוי על היגיון שהתלמיד הוא חלק מחברה, חלק מקהילה, ובית-הספר הוא לא בועה מנותקת מכל המציאות, אבל אתה צריך להכין את התלמיד הזה או את הנער הזה לחיים, לחיי החברה שלו.
מסעוד גנאים: 3.
מסעוד גנאים: זה חשוב מאוד, בית-הספר והחינוך הפורמלי בתוך כותלי בית-הספר לא תמיד נותן מענה לכל הכישורים ולכל היכולות שיש בבני-הנוער ובתלמידים.
מסעוד גנאים: יש בני-נוער שיש להם כישורים שבית-הספר, החינוך הפורמלי לא נותן להם מענה.
מסעוד גנאים: 4.
מסעוד גנאים: זה חשוב מאוד, זה שעות הפנאי שדיברתם עליהם.
מסעוד גנאים: בערבית יש לנו אמרה מהמורשת: (אומר דברים בשפה הערבית), אם לא תעסיק את הנפש שלך בטוב, היא תעסיק אותך ברע בסוף.
מסעוד גנאים: אני יודע שמחלקת חינוך ומינהל חברה ונוער פועלים בחברה הערבית, אני מכיר את ג'לאל ספדי ויודע שיש שם גם מחלקות נוער והם עובדים, אבל האם זה די?
מסעוד גנאים: לא, זה לא די.
מסעוד גנאים: לפי דעתי, אם אנחנו רואים את המציאות בחברה הערבית של האלימות, של כל הדברים שקורים שם, האחוז הגבוה אפילו של פשיעה, של עבירות של בני-נוער, סמים, אלכוהול, זה צריך, לפי דעתי, טיפול מיוחד.
מסעוד גנאים: צריך עוד מחלקות נוער וצריך לתמוך בתנועות נוער בחברה הערבית.
מסעוד גנאים: והחשוב יותר והאחרון הוא שכל התוכניות שדיברתם עליהם, אם זה של"ח, אם זה דברים אחרים, שאלתי היא, האם הם גם מותאמות לייחוד התרבותי והלאומי של הנוער הערבי פלסטיני במדינת ישראל ושל התלמידים הערבים?
מסעוד גנאים: אני חושב שזאת שאלה חשובה שצריכה מענה.
עמרם מצנע: יש לי פה שני שמות של אגודת מנהלי מחלקות חינוך: נמרוד גלנטה; מי זה מנחם לב?
עמרם מצנע: נציג איגוד מנהלי מחלקות חינוך?
<נמרוד גלנטה: אני מנהל את המחלקה לנוער ומרכזים קהילתיים בעיריית נס-ציונה ויושב-ראש האגודה המקצועית למנהלי מחלקות נוער.
<נמרוד גלנטה: מימיני, אגב, יושב דורון נהרי הממונה על הנוער בירושלים והממלא-מקום.
<נמרוד גלנטה: ממש בשתי מילים, אני מייצג סדר גודל של 180 מנהלי יחידות נוער ועובדיהם ברשויות המקומיות.
עמרם מצנע: 180 מתוך 256 רשויות?
<נמרוד גלנטה: נכון, על כל המורכבויות של תחלופת כוח-אדם.
<נמרוד גלנטה: אנחנו עמותה שבסופו של דבר היא וולונטרית, זאת אומרת, שמנהל יחידת נוער כזו או אחרת יכול לבחור להצטרף לעמותה או לא, אבל ברמת העיקרון זה מספר מנהלי יחידות הנוער או מחלקות הנוער במדינת ישראל.
<נמרוד גלנטה: שתי הערות קטנות – קודם כל אנחנו מפוקחים על-ידי מינהל חברה ונוער, ארז אשל.
<נמרוד גלנטה: "בעל הבית שלנו", נקרא לזה, זה ראשי הרשויות, השלטון המקומי.
<נמרוד גלנטה: אגב, חשוב לי לומר, כי שלומי התייחס לזה, אנחנו מפוקדים על-ידי מינהל חברה ונוער, אבל במקביל – התפקיד שלנו מורכב – במסגרת "עיר ללא אלימות" אני מפוקח על-ידי המשרד לביטחון פנים; אני מפוקח גם על-ידי משרד הרווחה בנושאים של נוער שמקבלים תקציבים מהרווחה; אני גם מפוקח על-ידי משרד הקליטה בהקשר של נושא - - -
עמרם מצנע: אתה יודע, כשיש הרבה מפקחים, אז אין פיקוח.
<נמרוד גלנטה: או אה, חבל על הזמן, עכשיו גם חשוב לומר - - -
עיסאווי פריג': זאת אחת הצרות שלנו, שאין הרבה מפקחים בחינוך הבלתי פורמלי.
עמרם מצנע: אני מניח שמה שאתה מתכוון, שאתם עושים בטח איגוד תקציבי.
<נמרוד גלנטה: כן, אבל הוא לא קורה ברמה הארצית, ולזה שלומי התכוון.
<נמרוד גלנטה: כלומר, ברמת הרשות – אתה מכיר את זה יותר ממני, כי אתה מגיע מעיר כמו ירוחם שמאוד נהנית או מתוקצבת גם על-ידי עמותות וקרנות – עוד לא דיברתי על הנושא של המגזר השלישי.
<נמרוד גלנטה: זאת אומרת, ואני גם מגיע בדיוק למה שעליו דובר, שככל שיחידת הנוער, מחלקת הנוער ברשות, במעמד סוציו-אקונומי נמוך יותר, השליטה של ראש הרשות על האג'נדה, על המדיניות של יחידת הנוער קָטְנָה, כי הוא יותר תלוי בתקציבים מבחוץ, ולכל תקציב יש גם אג'נדה עצמאית, והעניין הזה מאוד מורכב.
עמרם מצנע: זה חלק מהבעיה, דרך אגב, שכל גוף שבא עם תקציב כזה קטן - -
<נמרוד גלנטה: יש לו אג'נדה משלו.
עמרם מצנע: - - כמו "עיר ללא אלימות", כמו ארגונים שונים, הוא רוצה שתעשה את זה בדיוק כמו שהוא רוצה.
<נמרוד גלנטה: נכון.
עמרם מצנע: וראשי רשויות רוצים מאוד את הכסף, אז מוצאים איזה פטנטים.
<ארז אשל: זה נכון.
<נמרוד גלנטה: לרוב אין קונפליקטים ברורים בין המסגרות, פשוט יש חוסר תקשורת בין המסגרות.
<נמרוד גלנטה: אנחנו צריכים לדעת לצבוע תקציבים, זה חלק מהמורכבות של מחלקת הנוער, זה חלק מהתפקיד המרכזי של מחלקת הנוער, וזה חלק מהצורך – בהמשך למה שארז אמר – שמנהל מחלקת נוער יהיה מקצוען ומחזיק מעמד בטווח של שנים ולא בא לשנה-שנתיים, אני עדיין לא מדבר על העובדים.
עמרם מצנע: תגיד לי, אבל החוק החדש שמחייב היום מנהל יחידת נוער, מה הוא עשה?
עמרם מצנע: הרי היו גם הרבה מחלקות נוער גם לפני זה.
<נמרוד גלנטה: קודם כל, מה שהציל או בנה אותנו, זה לא החוק הזה.
<נמרוד גלנטה: בחוק הקודם ניתנה זכות בחירה מגיל 17 בבחירות לרשות המקומית.
<נמרוד גלנטה: ברגע שחצי מתיכון, חצי גילאי י"א עד כיתה י"ב, או רבע מכלל בני-הנוער מכיתה ז' עד י"ב יש להם זכות בחירה לרשות המקומית - -
עמרם מצנע: זה מעניין.
<ארז אשל: מאוד.
<נמרוד גלנטה: - - פתאום יש מחזיק תיק נוער שהוא סגן ראש עיר, יש מדיניות, יש תקציב, זה מה שהציל אותנו.
<נמרוד גלנטה: חוק מנהלי יחידות הנוער הוא חוק רזה, הוא חוק לא בשל, הוא חוק שהשטח – ואני כן מרשה לעצמי לייצג פה את השטח – לא תמיד מזדהה אתו.
<נמרוד גלנטה: הוא יצר לפעמים יותר נזק מתועלת, בגלל שהוא בעצם דורש שמנהל יחידת הנוער יעבור מעמותה, מאיגוד, ממתנ"ס, מחברה למתנ"סים – יושבים פה נציגים שלהם – וכו' וכו', לעירייה.
<נמרוד גלנטה: מה הבעיה?
<נמרוד גלנטה: ששם בחלקם ישבו בחוזים – לא אכנס לנושא של המשכורות - - -
עמרם מצנע: זה מכרז, זה רמת שכר.
<נמרוד גלנטה: בדיוק.
עמרם מצנע: בירוחם קרה אותו דבר, דרך אגב.
עמרם מצנע: היה לנו מנהל יחידת נוער שהועסק דרך המתנ"ס, וזה הרבה - - -
<נמרוד גלנטה: זה קרה בירוחם עם יובל, נכון.
<נמרוד גלנטה: חשוב גם לומר שאנחנו בתקופת דור המדבר של החוק.
<נמרוד גלנטה: אנחנו מנסים להבין אותו, מנסים גם כאגודה – קודם כל, אנחנו חתומים על החוק, כלומר, אנחנו מחויבים לו, אבל אנחנו מנסים גם כאגודה לשווק אותו למנהלים.
עמרם מצנע: אתם מחויבים לחוק גם אם לא תהיו חתומים עליו.
<נמרוד גלנטה: אני מתכוון מחויבים ערכית.
עמרם מצנע: מה שחשוב באמת – מאחר שאנחנו רוצים באמת לתקן אותו, א.
עמרם מצנע: קצת להשמין אותו, אז חשוב מאוד בהמשך – ללא קשר לדיון – לשמוע ולקבל כל מיני הערות של דברים שאפשר לעשות.
<נמרוד גלנטה: אשמח מאוד לכתוב הערות, נייר עמדה מסודר בנושא של שיפור חוק הנוער.
<נמרוד גלנטה: אני רוצה רגע להתייחס לארבעה סעיפים קצרים שעלו בצורה כזו או אחרת, אני רוצה טיפה לעשות סדר ולהגדיר את דעתנו בעניין.
<נמרוד גלנטה: קודם כל, אני רוצה לעשות חיתוך בשני מובנים: חיתוך סוציו-אקונומי, גם ברמת הרשות וגם ברמת המדינה, של מצב הנוער במדינת ישראל.
<נמרוד גלנטה: ברמת הרשות – אני נותן נתונים כלליים שנחקרו – יש לנו מודל של 30%:
<נמרוד גלנטה: שלושה עשירונים סוציו-אקונומיים עליונים, שני עשירונים סוציו-אקונומיים נמוכים וחמישה עשורים מרכזיים.
<נמרוד גלנטה: השלושה העשירונים הסוציו-אקונומיים כמעט בכל רשות במדינת ישראל מטופלים במסגרות החינוך הבלתי פורמלי וולונטרית לגמרי.
<נמרוד גלנטה: הם נמצאים במסגרות תנועות הנוער, יש גם תנועות נוער שמצליחות לרדת מהעשירונים האלה, ואני נותן סקירה ברמת העיקרון.
<נמרוד גלנטה: אנחנו רואים אותם בקונסרבטורים, בבתי-ספר למחול, במסגרות המד"צים וכו' וכו' וכו'.
<נמרוד גלנטה: שני העשירונים התחתונים גם מטופלים יפה על-ידי מינהל חברה ונוער במסגרת קידום נוער, גם משרד הרווחה מטפל, בסופו של דבר הם נמצאים יחסית במצב טוב – אני מתייחס למה שחבר הכנסת יוני שלא נמצא פה כרגע אמר – הם יחסית במצב סביר, נקרא לזה ככה.
<נמרוד גלנטה: חמישה העשירונים המרכזיים זו אוכלוסייה שבדרך כלל גם מהבית אין להם תרבות – כמובן שאני מכליל לגמרי – של עשייה וולונטרית.
<נמרוד גלנטה: אנחנו צריכים לדעת למשוך אותם באוזן על-ידי החינוך הפורמלי.
<נמרוד גלנטה: כלומר, בית-הספר הוא הפלטפורמה הנוחה לי לגייס בני-נוער למסגרות התנדבות – למסגרות של מועדוני נוער, למסגרות פעילות בלתי פורמלית, למסגרות פנאי בשעות המאוחרות של הלילה ובתקופת הקיץ – ואנחנו מאוד נעזרים בעניין הזה.
<נמרוד גלנטה: אבל בסופו של דבר, אני חושב שנכון להיום, יחידות הנוער נאבקות על ה-50%, על חצי מבני-הנוער ברשות שלא אוטומטית נצמדים.
<נמרוד גלנטה: אנחנו עושים את זה בשיתוף עם מחלקות הספורט, בשיתוף עם המחלקות הבלתי פורמליות האחרות, כמו חוגים וכו' וכו'.
<נמרוד גלנטה: זו המסה המרכזית שהיום היא האתגר האמיתי של מחלקות הנוער במדינת ישראל.
<נמרוד גלנטה: החיתוך הסוציו-אקונומי השני שרציתי להתייחס אליו, הוא ברמה הארצית.
<נמרוד גלנטה: כמו שאמרתי, בסופו של דבר, ושלומי אמר את זה, ראש הרשות הוא זה שקובע את המדיניות של תחום הנוער במדינת ישראל.
<נמרוד גלנטה: המשמעות של זה, זה לא תמיד שאם ראש רשות אכפת לו או לא אכפת לו, במובן הציני, אם ראש רשות רואה במגזר הזה קבוצת כוח שתשפיע גם בבחירות, וההיבט השני, אם יש לו כסף או אין לו כסף.
<נמרוד גלנטה: הכול עניין של סדרי עדיפויות – בהרבה רשויות עדיין החינוך הבלתי פורמלי נתפס כקצפת שאפשר לנקות אותה, במידה והמצב התקציבי של הרשות לא טוב.
<נמרוד גלנטה: אין פיקוח על התקציב הזה.
<נמרוד גלנטה: ארז יודע בדיוק את התקציבים שעוברים לרשות על-ידי מינהל חברה ונוער, אנחנו מדברים על לכל היותר בין 1% ל-3% מתקציב מחלקת נוער בריאה במדינת ישראל – לא מחלקת נוער שלא מתוקצבת כמו שצריך – מגיעים על-ידי "הנוער בוחר בערך כדרך", על-ידי חוק מנהלי יחידות הנוער.
<נמרוד גלנטה: רשות שמצליחה לעבור את ה-4%-3%, זה כמעט לא קיים, בוא נגיד ככה.
עמרם מצנע: דברים בהחלט חשובים, וזה חוזר באמת בסוף לראש הרשות והבנתו, לא רק הכוח הפוליטי, אלא הבנתו למרכזיותו של נושא החינוך בכלל, והחינוך הלא פורמלי כמובן.
<נמרוד גלנטה: אפשר עוד הערה קטנה?
<נמרוד גלנטה: רשויות התרגלו להימדד על-ידי מדדים ארציים.
<נמרוד גלנטה: תראו את התחרות על הנושא של גיוס לצה"ל, מיצוי שירות בצה"ל, כל שנה בידיעות אחרונות יש את הטבלה הענקית הזאת, ראשי רשויות נלחמות על זה.
<נמרוד גלנטה: פתחו בחברה למתנ"סים "מדד המאה", מדד לבריאות קהילתית, לאיכות חיים קהילתית.
<נמרוד גלנטה: אני מציע שהוועדה הזאת תגדיר מדד ארצי בנושא של בריאות קהילתית, חינוך להתנדבות וכו' וכו', על-ידי החינוך הבלתי פורמלי, ותלך על נושא של באמת - - -
עמרם מצנע: יש גם תחרות בין יחידות הנוער.
<נמרוד גלנטה: בוטלה.
עמרם מצנע: בוטלה?
<נמרוד גלנטה: תקן אותי, ארז, אם היא בוטלה.
<ארז אשל: לא היה את זה בשנה האחרונה.
<ארז אשל: מנסים להחזיר את זה.
<נמרוד גלנטה: יחידת נוער מצטיינת, כרגע זה לא קיים.
עמרם מצנע: חבר הכנסת סולומון, בבקשה.
שמעון סולומון: בוקר טוב, קודם כל בהצלחה.
שמעון סולומון: אני מאוד שמח שאתה היושב-ראש.
שמעון סולומון: אני בטוח שנעשה צעד קדימה.
שמעון סולומון: אני לא חבר ועדה, אבל אבוא הרבה מאוד לפה, כי חינוך בלתי פורמלי זה נושא שמאוד מאוד קרוב אלי.
שמעון סולומון: במהלך הרבה שנים אני עובד בחינוך.
שמעון סולומון: אני מוכרח להגיד לכם שחינוך בלתי פורמלי כל כך חשוב, כשבמה
שמעון סולומון: לך שלוש שנים שהייתי ברואנדה, שמתי את החינוך הבלתי פורמלי כלא פחות חשוב מהחינוך הפורמלי, ובסופו של דבר התוצאות שראינו – מתוך 120, 117 הוציאו בגרות בגלל החוזק הפנימי שהקנינו בילדים.
שמעון סולומון: לכן זה חשוב מאוד באופן כללי, במיוחד במיוחד לאור המצב של בני-נוער, שאנחנו שומעים השכם והערב על כל מיני פעולות שאנחנו רואים בכל מיני מקומות.
שמעון סולומון: ערכים, אני חושב שהם בסיס לכול, להיות בן-אדם.
שמעון סולומון: אני אומר את זה כל הזמן, לא סתם קראתי לבן שלי אדם, כי באמת אני חושב שזה הדבר הבסיסי.
שמעון סולומון: באופן ספציפי, בנושא יוצאי אתיופיה – חינוך בלתי פורמלי זר לנו בארץ.
שמעון סולומון: אם אני לוקח את כל הבעיות שלנו – הרי אם אנחנו רואים, למשל, בכפרי נוער, כל אותן פנימיות שבסיכון, אם נעשה ניתוח כמה יוצאי אתיופיה, הם כמעט – לא צריך להגיד, המספרים ידועים – הם הרבה הרבה מעבר למספר בקהילה שלנו, וזה נובע מזה שבחינוך בלתי פורמלי, אני מגדיר שכל הבעיות שלנו נובעות מהחינוך הבלתי פורמלי.
שמעון סולומון: מפני שהורינו לא יכולים לעקוב אחרי הילדים, מהסיבות שאנחנו יודעים, והילדים רוכשים את כל הדברים הלא טובים אחרי הצהריים, דווקא אחרי הלימודים, כי אין חוגים, כי אין פעילויות מתאימות.
שמעון סולומון: אני במקרה נמצא בתנועות נוער, אז אחרַי עושים פעילות יפה מאוד, אני נמצא שם גם בוועד, אבל האתיופים מיעוט, הם לא הרבה.
שמעון סולומון: ואני יושב בחוגי סיור עם "הנוער העובד והלומד", אני אומר לכם שהם מתקשים לגייס ילדים יוצאי אתיופיה.
שמעון סולומון: לכן, אני חושב שבמשך הזמן נצטרך לעשות ישיבה נפרדת בוועדה כדי לנתח מה אפשר לעשות, איך אפשר לשפר, כי המצב שלנו גרוע מאוד מבחינת בני-נוער.
שמעון סולומון: בנושא כללי, אני חושב שהוועדה הזו בסופו של דבר, בנוסף להצעות שהועלו, צריכה להימדד בהגברת המודעות לחינוך בלתי פורמלי בארץ, הגברת המודעות, החשיפה.
שמעון סולומון: ראש עיר יחליט אם כדאי לו או לא כדאי לו, אם הוא יודע מה החשיבות של הנושא הזה.
שמעון סולומון: זה לא בגלל שזו עוד פעילות, אלא בגלל שבסופו של דבר זה יכול ליצור חברה הרבה יותר טובה, הרבה יותר בריאה.
שמעון סולומון: תאמינו לי, הישגי לימודים אחר כך יבואו בעצמם.
עמרם מצנע: איתן מזרחי, מנכ"ל חברת המתנ"סים לשעבר, בבקשה.
עמרם מצנע: יש פה מישהו מחברת המתנ"סים?
עמרם מצנע: אחריו אתה, יעקב אשר.
<איתן מזרחי: קודם כל, תודה.
<איתן מזרחי: אני חושב שהדיון מאוד מאוד חשוב, אבל להערכתי אנחנו צריכים לדעת שבנושא הזה נעשים הרבה מאוד דברים, ויש בו התפתחות בשנים האחרונות, אבל עדיין הוא דורש מהפכה.
<איתן מזרחי: אני לא רוצה להגיד מילה אחרת חוץ ממהפכה.
<איתן מזרחי: כשאנחנו מסתכלים על החינוך הבלתי פורמלי, אנחנו בוחנים משולש השפעה, מה משפיע על הילד למה שאנחנו רוצים כדי שהוא יהיה אזרח כשיהיה גדול?
<איתן מזרחי: שיהיה אזרח, בדיוק כמו שאמרת – אנחנו רוצים אזרח מתלבט, אחראי, שואל שאלות, לא מקבל דברים כמובן מאליו, יודע, אוהב את המדינה שלו, זה מה שאנחנו רוצים.
<איתן מזרחי: כשאנחנו בודקים את משולש ההשפעה: הורה, בית-ספר, פנאי, אני יכול להגיד לכם, די באחריות, שהגורם המשפיע כמעט ביותר, הוא פנאי.
<איתן מזרחי: עם תסתכלו על הפנאי בחברה, אתם תראו שהמדינה הפריטה את הפנאי של הילדים שלנו לקניונים, לכל מיני גורמים אחרים, וקרוב ל-20% משתתפים בכל הפעילויות המדהימות של מינהל חברה לנוער, תנועות נוער, מתנ"סים ואחרים.
<איתן מזרחי: האחרים לא.
<איתן מזרחי: הם מושפעים ממשהו אחר.
<איתן מזרחי: וגם אלה ממשהו אחר.
<איתן מזרחי: כשאנחנו מסתכלים על זה, אנחנו יודעים שבתנועות נוער, במתנ"סים, במקומות כאלה, במד"צים, אתה מקבל אחריות; אתה מגיל 16 מתחיל לנהל עניינים – זה לא קורה בבית-ספר – אתה מנהל את העניינים; אתה אחראי על קבוצה; אתה מדריך; יש לך אחריות מאוד מאוד גדולה, וזה מפתח מיומנויות אחרות.
<איתן מזרחי: אם תשאלו את כל האנשים סביב השולחן הזה, היום כמבוגרים, והרבה אחרים, מה השפיע על החיים שלהם, אתם תזהו שזה המון המון תהליכים בחינוך הבלתי פורמלי, או מבוגרים משמעותיים.
<איתן מזרחי: אם ההשפעה של תנועות נוער, של מתנ"סים, של תהליכים בלתי פורמליים, של המסע לפולין, היא כל כך חזקה, למה אנחנו לא משקיעים הרבה יותר כסף, ולמה זה 4%-3% ו-5% – כאן צריכה להיות מהפכה.
<איתן מזרחי: במסגרת "התוכנית הלאומית לנגב", שהייתה לפני כמה שנים, פיתחנו מודל שאני מציע לאמץ - - -
עמרם מצנע: התוכנית הזו, אני מבין, נעלמה.
<איתן מזרחי: היא עבדה שלוש שנים ואחר כך גמרו אותה.
<איתן מזרחי: אני מציע להקשיב, לקחנו חצי שעת הוראה לתלמיד בנגב – היום שעת הוראה, אני לא יודע, היא 7,000-6,000 שקל, אז היא הייתה 4,000 שקל – אמרנו והגדרנו שכל נער במדינת ישראל – ואין בעיה להתחיל את זה באופן מדורג – מקבל חצי שעת חינוך, תקציב של חצי שעת חינוך להשתלבות בחינוך הבלתי פורמלי, ושהוא ייבחר אם הוא הולך לאיזה פעילויות, זה יכול להיות יותר מפעילות אחת.
<איתן מזרחי: התוכניות הזאת עבדה בכל יישובי הנגב במשך שלוש שנים, ועשתה מהפכה די גדולה.