GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרם מצנע: מר יעקב שהרבני, סמנכ"ל החברה להגנת הטבע, בבקשה.
<יעקב שהרבני: כבוד היושב-ראש, המנכ"לית, סגן השר, מעודד ומרגש לשמוע את הדגשים לסדר היום של המשרד בשנים הבאות ומעודד יותר לשמוע על מקומו של החינוך הבלתי פורמלי בתהליך החינוך הכולל כפי שהשר הציג אותו והבנתי שהוועדה דנה בו בעבר.
<יעקב שהרבני: אנחנו, כנאמנים לנושא ידיעת הארץ, אהבתה, שמירת הטבע וחיבור בני נוער לארץ, רואים ומציעים את עצמנו כשותפים מלאים לתהליך החינוכי הכולל, בעיקר מהכיוון של ידיעת הארץ ואהבתה.
<יעקב שהרבני: אנחנו רואים בטיול כלי חינוכי מאוד משמעותי וחשובה האמירה של השר שלא יהיה מי שרוצה ולא יכול.
<יעקב שהרבני: מצד אחר אנחנו צריכים לראות איך אנחנו לוקחים את הטיול הזה והופכים אותו למשהו משמעותי יותר, מחנך יותר ובעל השפעה גדולה יותר ואני חושב שנידרש לסוגיה הזאת גם במשרד ואולי גם בוועדה.
<יעקב שהרבני: דבר חשוב נוסף שעלה בוועדה לא פעם זה הנושא של החינוך הסביבתי ככלי מחבר.
<יעקב שהרבני: אני חושב שנפקד מקומו בהצגה היום.
<יעקב שהרבני: אנחנו יודעים שגם בעוולם וגם בארץ הנושא הסביבתי, הנושא של חינוך לקיימות, תופס תאוצה, משמעות וחשיבות והייתי רוצה לראות אם אנחנו יכולים לטפל גם בו במסגרת הדגשים של משרד החינוך.
<יעקב שהרבני: אני חוזר ומברך על כל מה ששמענו, על כל מה שנקבע ונאמר.
<יעקב שהרבני: הציפיות שלנו גדולות ואני מקווה שיתממשו.
<יעקב שהרבני: תודה.
עמרם מצנע: גב' תמר ארז, בבקשה.
<תמר ארז: אני נציגת האגודה הישראלית למען הילד בגיל הרך.
<תמר ארז: אנחנו לא מהגופים שהוזמנו ואני מבקשת, בתוקף הדברים החשובים שנאמרו בתחום הגיל הרך עד עכשיו, לצרף אותנו כמוזמנים.
<תמר ארז: נשמח לשלוח נציג כשנראה שיש רלוונטיות.
<תמר ארז: חשוב לנו מאוד שהגיל הרך נכנס לתחום העיסוק של ועדת החינוך.
<תמר ארז: בפעם הראשונה השתתפתי בדיון כזה, גם בלא שהוזמנו, באוגוסט.
<תמר ארז: חברת הכנסת ד"ר עינת וילף קיימה דיון מעולה על ההערכות לשנת הלימודים הנוכחית, אחד הדיונים הוקדש לגיל הרך.
<תמר ארז: עלו הרבה סוגיות חשובות, גם מצד ארגון גננות מחנכות, גם אנחנו העלינו דברים, הסייעות העלו דברים.
<תמר ארז: אני מקווה שאפשר יהיה לעשות סיור מטעם ועדת הכנסת כדי ללמוד על הקשיים שהם לא רק בתחום ילדים בלתי גמולים, ואחרי סיור לימודים משותף לקיים דיון נוסף על דרכים לשיפור היישום של חינוך חינם לגיל 3.
עמרם מצנע: לורן, בבקשה.
<לורן פוריס: אני נציגת ארגון ההורים.
<לורן פוריס: הדיון היה באמת מעמיק והדגש על הערכים מאוד משמעותי, אני חייבת להגיד לכם שיש בתי ספר שהם מאוד ערכיים ופעלו ברוח הזאת לאורך כל הקו.
<לורן פוריס: קצת מטריד אותי נושא צמצום בחינות הבגרות מכיוון שמערכת ההשכלה הגבוהה צריכה למדוד את התלמידים בדרך כלשהי, וגם היום המבחן הפסיכומטרי לא קל לחלק מהתלמידים, בעיקר לאלה שיש להם בעיות קשב וריכוז וליקויים אחרים.
<לורן פוריס: המבחן הזה מדוד בזמן קשה מאוד-מאוד להשיג בו הקלות.
<לורן פוריס: גם היום באוניברסיטה העברית, הפסיכומטרי מהווה 70% מסף הכניסה, ברגע שמבחני הבגרות יצטמצמו אז כנראה שהפסיכומטרי יהפוך להיות הגורם המרכזי.
<לורן פוריס: אני מאוד מודאגת מעבר לזה כי הבחינות המשמעותיות יהיו מתמטיקה, אנגלית, היסטוריה, לשון – נושאים שממילא לרוב התלמידים הם לא קלים.
<לורן פוריס: דווקא נושאים של המגמות כמו שנלמדו עד היום והנושאים האחרים, חלק מהתלמידים גם נהנו מהם וגם פחות התקשו בהם.
<לורן פוריס: אז הדאגה היא שגם ציוני הבגרות שלהם ירדו.
<לורן פוריס: רציתי לקבל הבהרות על זה.
<לורן פוריס: רציתי גם לשאול: יש בתי ספר שיש בהם גם עוז לתמורה וגם אופק חדש – זה גרם לא פשוט, שתי תכניות שפועלות באותו בית ספר מביאות מורים למבוכה מסוימת.
<לורן פוריס: הייתי רוצה קצת להבין יותר על העניין הזה.
עמרם מצנע: תודה, לורן.
עמרם מצנע: אחרונה תהיה רינה כהן ואחר כך – חבר כנסת שמעון אוחיון והמנכ"לית תגיב.
<רינה כהן: תודה, אני רוצה להתייחס למספר נקודות בצורה מאוד מצומצמת – הבנתי את הסגנון – אני רוצה לברך על מוטיב השותפות עם הארגונים וארגוני החינוך שפועלים בשטח.
<רינה כהן: בעיקר אני רוצה לברך על המדיניות של שותפות עם ההורים.
<רינה כהן: 12 שנים קיים כבר שולחן עגול שהקמנו אותו בזמנו עם ארגוני המורים, עם הסתדרות המורים, עם ארגון ההורים, עם המגזרים השונים בחברה הישראלית, עם אגפים לאורך ולרוחב במשרד החינוך.
<רינה כהן: הוא מדבר שותפות, הוא מדבר את השפה החדשה שהשר דיבר בה – שיח של דיאלוג, של הקשבה, של יחד.
<רינה כהן: אני רוצה להציע את שולחן העגול הזה להמשך פעולה כדי לקדם את השותפות החיונית הזאת.
<רינה כהן: אני רוצה להתייחס גם לדברי סגן השר בנושא הגיל הרך שחברתי, שגם שייכת לעניין, ציינה – הנושא של הורים והורים לגיל הרך, המועצה הציבורית להורים בישראל, שהיא גוף מתכלל שגם בנוי על שותפות ואותם הגופים שותפים בה, כולל האגודה לגיל הרך, עבדה בשנים האחרונות על תכניות ונירות מדיניות בנושא הזה.
<רינה כהן: אני מציעה לסגן השר ולמערכת כולה להיעזר בניירת הזאת, להיעזר במועצה הציבורית להורים בישראל – אנחנו מושיטים יד וכל השנים הושטנו יד, מזמן בית הספר העירוני להורים בחיפה.
<רינה כהן: המועצה הציבורית היא גוף שמתכלל את כל המרכזים להורים שפועלים בארץ – אין מספיק, צריכים להרחיב את זה, צריכים אולי גם לחשוב על מעט מאוד משאבים שצריכים להשקיע בנושא הזה, והתשואה, מי ישורנה.
עמרם מצנע: אם אפשר בצמצום כדי להשאיר למנכ"לית זמן לענות.
שמעון אוחיון: בהחלט.
שמעון אוחיון: רציתי שהמנכ"לית תתייחס להיבט הזה של הפעילות במסגרת הלא פורמלית.
שמעון אוחיון: לא מדובר על איזשהו רעיון – אני מבין שחלק מהמדיניות היא לכלול תיאום ואינטגרציה עם כל המסגרות הבלתי פורמליות שאיתם.
שמעון אוחיון: אני שמח על כך שיושב-ראש הוועדה הקדיש לא פחות משתי ישיבות לחינוך הבלתי פורמלי שאני רואה בו חשיבות רבה.
שמעון אוחיון: כמי שעוקב אחרי החוויה הישראלית של נוער בגיל ההתבגרות שבא לארץ לתכניות קצרות טווח, אנחנו יכולים לראות את ההשפעה העצומה על זהותם ועל הקשר שלהם לעמם ולמולדתם.
שמעון אוחיון: בית הספר בעיקר מתמקד בפעילות ובהעשרה הקוגניטיבית, פה הממד הוא יותר קוגניטיבי, אבל בהזדמנות של החינוך הבלתי פורמלי יש לנו את ההיבט הרגשי, האפקטיבי, ההתנהגותי, כל החוויה הזאת מעצימה ומשפיעה בוודאי בגיל ההתבגרות.
שמעון אוחיון: לכן משילוב יותר חזק עם כל המסגרות הבלתי פורמליות, בעיקר בגיל ההתבגרות, אנחנו נקבל חינוך ערכי ומועצם הרבה יותר עם תנועות הנוער עם גופים אחרים, עם פרויקטים למיניהם – כל אלה, ככל שנעצים אותם, נקבל יותר חינוך ערכי.
עמרם מצנע: דלית, מנכ"לית משרד החינוך, בבקשה.
<דלית שטאובר: בוקר טוב כולם.
<דלית שטאובר: ראשית, אני אתייחס לשאלות שעלו ואחר כך נוסיף פי הזמן שייוותר, קודם נכבד את השואלים.
<דלית שטאובר: יעקב, אתה שאלת לגבי החינוך הסביבתי ואמרת שמקומו נפקד בהצגה.
<דלית שטאובר: אבל מקומו לא נפקד בעשייה.
<דלית שטאובר: כפי שאתה יודע – במידה ואנשים לא יודעים, אני שמחה לומר שאנחנו מקדישים הרבה מאוד עשייה חינוכית להיבטים סביבתיים, להיבטים של חינוך סביבתי, לקיימות – כפי שהנושא נקרא היום.
<דלית שטאובר: מעבר לתכניות שלנו, גם מובילים שיתוף פעולה יחד עם המשרד להגנת הסביבה תכנית חינוכית שמתחילה מהגנים ועד לבתי הספר, שכל צוות המורים מטמיע את ההיבטים של הקיימות בכל תכניות הלימודים.
<דלית שטאובר: אני רוצה לומר לכם שבבתי הספר זה קורה, אנחנו רואים איך הילדים – אתה מייצג כאן את החברה להגנת הטבע – הילדים הם אלה שבזכותם עד היום לא קוטפים פרחי בר, אנחנו רואים איך הילדים מקפידים על מחזור, על הפרדת פסולת.
<דלית שטאובר: איך הילדים שומרים על העולם ויודעים שהוא נכס לדורות הבאים.
<דלית שטאובר: התכנית הזאת מתרחבת והיא מאוד-מאוד חשובה לנו ושיתוף הפעולה ממשיך, למרות חילופי השרים – זה לא תמיד קורה שתכנית קודמת נמשכת – בשל החשיבות שלה.
<דלית שטאובר: תמר, את דברת על הגיל הרך ועל ההיבטים שנותרו עדיין כאתגרים.
<דלית שטאובר: צריך לדעתי להתייחס בהגינות למהלכים שמאוד-מאוד גדולים שהמדינה עוברת ולנושא של חינוך חינם, רבותי, שהוא מהלך עצום בחשיבותו שהמדינה לקחה על עצמה.
<דלית שטאובר: אנחנו אחת המדינות המתקדמות ביותר בעולם שנותנת חינוך חינם לילדי שנתון 4-3 כי אנחנו יודעים מה המשמעות של מסגרת חינוכית בגיל הזה לילדים ואיזו השפעה יש לזה על צמצום פערים ועל קידום הישגים.
<דלית שטאובר: קודם כל, איך המהלך הזה התחיל – בפברואר בשנה שעברה היינו כאן בוועדת הכספים, כבר בתחילת השינה שעברה נפתחו כ-1,000 גנים חדשים, 500 גנים פרטיים חברו למהלך הזה שאינו גובה שכל לימוד מההורים.
<דלית שטאובר: התקיימו מסלולי הכשרה והשתלמות לגננות הפרטיות.
<דלית שטאובר: בכל גן כזה, כפי שאמר יוסי וסרמן, מוצבת גננת מוסמכת, אקדמאית, האם זה אופטימלי בגיל הזה גננת וסייעת?
<דלית שטאובר: לא.
<דלית שטאובר: האם אנחנו במקום אחר לגמרי מהמקום שהיינו בו לפני שנה וחצי?
<דלית שטאובר: כן.
<דלית שטאובר: אנחנו צריכים להסתכל בגאווה על מה שהמדינה עשתה.
<דלית שטאובר: המדינה נתנה חינוך חינם לילדים שמאפשר להם מיומנויות וכל המחקרים שנערכו, גם בארץ וגם בעולם, מצביעים על כך שילד שהצטרף למערכת חינוך כשנתיים לפני הגעתו לכיתה א' ההישגים שלו טובים יותר וזה מסייע לו בצמצום פערים.
<דלית שטאובר: אם אנחנו לוקחים את המהלך הזה בצירוף תכנית ציל"ה שנותנת מענה ל-200 אלף ילדים, אז היום יש שרות שהמשרד נותן ולא היה קיים לפני שנה וחצי.
<דלית שטאובר: כשהמענה הזה של הצהרונים היה בתמ"ת, הוא נתן מענה ל-9,000 ילדים ואילו היום 200 אלף ילדים נמצאים במסגרת בה הם מקבלים ארוחה וחוג וסיוע בשעורי בית.
<דלית שטאובר: יש עוד הרבה מאוד אתגרים – אחד שנרחיב אותו השנה זה כוח עזר נוסף באמצעות בנות שרות לאומי שנתווה אותו על פי קריטריונים לגנים.
<דלית שטאובר: העבודה בגיל הזה היא עבודה שמזמנת לנו הרבה מאוד שיפור עוד בהמשך – לא עצרנו במקום הזה.
<דלית שטאובר: אבל אנחנו גאים לומר שכבר בשנה הזו יתקבלו עוד 400 גנים חדשים שייפתחו בתחילת השנה.
<דלית שטאובר: כמובן, בסוף עוד יישארו בעיות, יישארו מקומות שקשה בהם לבנות, יישארו האתגרים של התאמת התקנים לגיל של כוח האדם – אלה משימות משותפות לכולנו.
<דלית שטאובר: לא גמרנו עוד את המשימה החינוכית אבל בואו נתייחס גם לחצי הכוס המלאה.
<דלית שטאובר: לורן, את הצבת שתי סוגיות מאוד משמעותיות.
<דלית שטאובר: אחת, האם השינוי בנושא של הבחינות ישפיע על החמרה של הקריטריונים לקבלה להשכלה גבוהה?
<דלית שטאובר: קודם כל, הנושא של ההיבחנות הוא חלק מתפיסת עולם שלימה – כיצד ילדים נמדדים ומוערכים זה חלק מהתפקיד של בית הספר, זה חלק מדמות הבוגר – אני חושבת שהשר הציג את זה.
<דלית שטאובר: בית הספר ומטרות הלמידה שלו צריכות לשרת את המיומנויות של הבוגר במאה ה-21.
<דלית שטאובר: היום ברור לנו שתוחלת החיים שלו מאוד ארוכה, הוא יצטרך להחליף מספר קריירות והוא צריך להיות גמיש מאוד ביכולת שלו ללמוד.
<דלית שטאובר: אנחנו לא עושים את המהלכים האלה מבלי שיח עם האקדמיה.
<דלית שטאובר: הפרופסורים הנכבדים שהם חברים בוועדה מחייבים מאוד את המהלך הזה ותומכים בו כי גם הם חושבים שהעמקה של מיומנויות של תלמידים, יכולת של תלמיד לפתח עצמאות בלמידה, יכולת שלו להבחין בין מידע וידע, יכולת שלו לחפש מידע, יכולת שלו לעבוד בצוות שהיום זה כישור נדרש מאוד, השליטה שלו בשפות שהיא מאוד-מאוד חשובה – הם יחד אתנו במהלך הזה שאני מקווה מאוד שימנע את הסכנות שאת דיברת עליהן.
<דלית שטאובר: הסוגיה השנייה שהעלית היא הסוגיה של שתי רפורמות בחינוך העל-יסודי.
<דלית שטאובר: גם פה דברים צריכים להיאמר בהגינות רבה: רפורמת אופק חדש, שלא הספקנו לסקור כאן את הפריסה שלה לפרטי-פרטים אך נמצאת היום בכל בתי הספר היסודיים ובגנים ובמספר לא מבוטל של חטיבות ביניים – קודם כל, העצמאיות וגם בשש-שנתיות – הביאה שיפור עצום במספר ממדים.
<דלית שטאובר: קודם כל, במעמדו ובשכרו של המורה; בסוגיה של המבנה הפיזי של בית הספר, שיש בו פינת עבודה למורה, כי הוא שוהה יותר שעות בבית הספר וכמובן לא נשכח לציין במיוחד את השעות הפרטניות.
<דלית שטאובר: המשאב הזה הוא גם משאב אדיר של צמצום פערים ושל פדגוגיה מסוג אחר שמונגשת לילדים באמצעות מורים.
<דלית שטאובר: רפורמת אופק חדש ללא ספק תורמת ומסייעת לערכים שאנחנו רוצים לבסס ולמטרות שאנחנו רוצים להשיג.
<דלית שטאובר: הרפורמה הזאת תחול מהגנים ועד כיתות ט' כולל את חטיבות הביניים, והמדינה מחויבת לה.
<דלית שטאובר: יחד עם זאת, גם שר החינוך היוצא, גדעון סער וגם השר, הרב שי פירון, אמרו שעדיף – ולמי לא היה עדיף?
<דלית שטאובר: – אילו הייתה רפורמה אחת בחטיבה העליונה.
<דלית שטאובר: אבל אנחנו מתמודדים עם הצורך לגשר על הקשיים שעולים בין שתי הרפורמות, וגם היום אני יכולה לומר שיש דיבור בין הארגונים.
<דלית שטאובר: דיבור אתנו שאולי תהיה בו בשורה בעניין הזה שיהיו ברפורמות פחות בעיות מנהליות וטכניות למנהל ויאפשרו מה שאנחנו רוצים כי גם ברפורמת עוז לתמורה יש שהות של 40 שעות של המורה בבית הספר, יש פינות עבודה, יש שדרוג עצום בשכר ויש שעות פרטניות ושעות עבודה בבית הספר.
<דלית שטאובר: אנחנו רוצים לראות את המורה שוהה בבית הספר לא רק בשעה שהוא מלמד.
<דלית שטאובר: אנחנו חושבים שהמורה הוא, קודם כל, מבוגר משמעותי שלנוכחות שלו בבית הספר יש משמעות, ליכולת שלו לפגוש תלמיד גם בשעה שהוא לא מלמד וגם בשעה פרטנית וזה בוודאי תורם לאיכות החינוך.
<דלית שטאובר: כל המחקרים המלווים שאנחנו עושים לרפורמות מראים את שביעות הרצון הגדולה, גם של מנהלים וגם של מורים, ממה שהרפורמה מנגישה להם.
<דלית שטאובר: בואו לא נשכח, רבותי, שהרפורמה הזאת יש בה שינוי: יש בה דור שלם שעבר בצורה מסוימת שהוא צריך לשנות, אפילו פיזיולוגית צריך להתרגל להישאר 40 שעות במקום עבודה כשהיית רגיל לעשות הפסקה ואחר כך להמשיך את עבודת המורה הבלתי-נגמרת לעולם.
<דלית שטאובר: שאף אחד לא יחשוב שאם הוא שוהה 40 או 36 שעות בבית הספר אז בזאת נגמרה עבודתו, למרות שהמטרה של הרפורמה הייתה שלא תהיה יותר עבודה בהתנדבות של מורים, אני חושבת שאין מישהו פה בחדר שחושב שעבודת מורה מסתיימת גם אם הוא שוהה 40 שעות בבית הספר.
חנין זועבי: אפשר לשאול שאלה קצרה?
<דלית שטאובר: אני אתייחס ואחר כך אני אשמח לענות.
עמרם מצנע: אנחנו מוכרחים לסיים תוך שתיים-שלוש דקות.
<דלית שטאובר: אז אני רק אתייחס רק לנושא של ההורים ושל הפעילות הבלתי פורמלית שעלתה כאן.
<דלית שטאובר: רינה, את התייחסת לנושא של ההורים שעלה כאן
<דלית שטאובר: בכמה היבטים וגם השר הרב שי פירון הדגיש אותו.
<דלית שטאובר: קודם כל, אנחנו עובדים בדיאלוג ובשותפות.
<דלית שטאובר: יש כאן שני היבטים שונים – קודם כל, השותפות שלנו עם הארגון הנבחר היא שותפות מצוינת, יש לנו ערוצי שיח פתוחים, אנחנו חושבים ביחד על הדברים לטובת החינוך ומשתפים פעולה.
<דלית שטאובר: גם כשאנחנו חלוקים אנחנו מדברים על זה וחושבים איך למקסם ואיך לוותר – הרב שי אמר שאין ויתורים במשפחה – אנחנו חושבים איך לעבוד ביחד כדי למקסם את התוצאה והדוגמה לכך הייתה כל שהשותפים שישבו בוועדה שהזכיר עורך דין גדעון פישר.
<דלית שטאובר: הנושא השני הוא כמובן הנושא שדיבר עליו סגן השר – האקדמיה להורים.
<דלית שטאובר: זו סוגיה מאוד-מאוד חשובה ואנחנו פתחנו את הדיון בנושא זניח שמשאבי החינוך היום קצת יותר מצומצמים ממה שהיו, אבל אנחנו לא נוותר על הדברים שאנחנו רוצים לעשות גם אם נתחיל אותם בקטן ואנחנו נצא בפיילוט, כבר בשנה הבאה, של אקדמיה להורים ומכאן נלמד, נלווה את זה ונחייה מחדש את הדברים שאנחנו חושבים שהם מאוד-מאוד חשובים.
<דלית שטאובר: הנושא של הפעילות הבלתי-פורמלית – אולי זה לא נכח מספיק בדברים אבל הדבר הזה מאוד נוכח, גם בוועדה.
<דלית שטאובר: המשרד אומר את זה בצורה מאוד-מאוד ברורה במדיניות שלו.
<דלית שטאובר: יש פתגם באנגלית שאומר: Put your money where your mouth is – כשאנחנו היום עסוקים בלראות איך לנצל את המשאבים שלנו, ואנחנו מחויבים לעשות פלטים פנימיים במשרד כתוצאה מהחלטות ממשלה, תמיד הנושא של תנועות הנוער מוחרג כדי שחס וחלילה לא לפגוע בפעילות הבלתי-פורמלית של תנועות הנוער.
<דלית שטאובר: כולנו מכירים את הנושא של חוק רכזי הנוער בתוך היישובים שמקדמים את הנושא הבלתי-פורמלי, המתנ"סים שהשר לקח בתנופה חדשה כדי לקדם את הנושא.
<דלית שטאובר: וגם בהיבטים של ההערכה הבית-ספרית, אם תבחנו את הנושא הזה תראו שאנחנו יותר ויותר מדגישים בשנים האחרונות את כל ההיבטים הערכיים, את כל ההיבטים החברתיים, נושא תעודת בגרות חברתית שמאוד-מאוד מקודם.
<דלית שטאובר: גם בהקשר של איך תראה התוצאה של העבודה שאנחנו עושים עכשיו על חווית למידה משמעותית ועל היבחנות, אנחנו בין היתר חושבים איך ההיבטים הערכיים והחברתיים יבואו לידי ביטוי בתעודה ובהערכה הבית-ספרית, שלא נראה רק מדד אחד של זכאות לבגרות שעושה עוול לכל-כך הרבה היבטים חינוכיים אחרים.
<דלית שטאובר: ההישגים חשובים אבל הם רק מרכיב אחד מתוך עשייה מאוד שלמה ומאוד רבה של בית הספר.
<דלית שטאובר: אני רוצה לומר שזה תם ולא נשלם.
<דלית שטאובר: יש לנו פה בוודאי קדנציה שלמה עוד להיות.
<דלית שטאובר: אפילו לא הגענו לנושאים שאנחנו חשבנו עליהם אבל לא נורא.
<דלית שטאובר: אני רוצה לומר שגם אם נסינו להשיב כמיטב יכולתנו – אנחנו עובדים מסביב לשעון, כמו שהרב שי אמר, יש כאן הרבה מאוד הערכות להטמעת רוח המדיניות שבאה לידי ביטוי היום בדברי השר ולעשות את זה בצורה הכי אחראית תוך שמירה על המערכת ושמירה על הערכים שהוצגו כאן.
עמרם מצנע: תודה רבה למנכ"לית ולאנשי המשרד שהגיעו.
עמרם מצנע: אני רוצה לומר שבעצם זו ישיבת הפתיחה, אפשר לומר כך, של הוועדה עם הנהגת משרד החינוך, השר, המנכ"לית ואנשי הצוות.
עמרם מצנע: אני בטוח, אמרתי ואני חוזר ואומר, תמצאו בנו שותפים פעילים והוגנים לכל אותן תכניות.
עמרם מצנע: לי יש רשימה ארוכה מאוד של נושאים שכל אחד הוא עולם ומלואו, אבל הוועדה כבר מיקדה שהנושא המרכזי הוא הפערים החברתיים.
עמרם מצנע: התמודדות אל מול הפערים החברתיים, שוויון הזדמנויות – שוויון כשלעצמו זו סיסמה – שוויון הזדמנויות זאת המטרה וכל היתר בעצם מוכפף ליכולת שלנו להתמודד עם הדבר הנוראי הזה בחברה הישראלית – פערים חברתיים.
עמרם מצנע: נפגש, נעשה ותודה רבה לכל מי שבא.
עמרם מצנע: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.
עמרם מצנע: הבוקר אנחנו מארחים את השרה לימור לבנת ואת המנכ"לית אורלי פרומן.
עמרם מצנע: זה מפגש הפתיחה שלנו שבו תינתן ההזדמנות להציג את פעילות משרד התרבות והספורט, ומכאן אנחנו כמובן ניפגש אני מקווה לעתים מזומנות כדי לעסוק בנושאים השונים שעומדים על הפרק ובנושאים אחרים.
עמרם מצנע: לצערי, הוועדה נדרשה באחת הישיבות הראשונות שלה לעניין סגירת תיאטרון הרצליה.
עמרם מצנע: לא הצלחנו לשנות את דעתו של ראש העיר הרצליה, לצערי הרב.
עמרם מצנע: הדבר הכי עצוב במפגש הזה – ואחר כך, מאחר שהוא לא מצא לנכון לבוא לוועדה, אני נסעתי אליו - לצערי הרב, הוא נישא על ברכי הציבור ההרצלייני וחברי מועצת העיר, שבעצם דחפו אותו לסגור את התיאטרון, שזה דבר שלי הוא חדש.
לימור לבנת: בתור ראש עיר ותיק, אתה אומר.
עמרם מצנע: בתור ראש עיר ותיק, כן.
עמרם מצנע: ראש עיר שרק נבחר וחשב שזה יעזור לו כנראה בבחירות הקרובות, עשה את המהלך הזה – שהוא מהלך שאמור להיות מהלך כמובן שמביא ביקורת פנימית בעיקר.
עמרם מצנע: דבר נוסף שאנחנו נדרשנו אליו כבר בוועדה זה כל נושא תופעות הגזענות, האלימות, פשעי השנאה, לצערי הרב גם מגרשי הספורט שלנו שייכים למציאות המאוד מכוערת הזאת שאנחנו נתקלים בה מדי פעם בפעם, ובכוונתי להקים ועדת משנה משותפת עם ועדת הפנים – דוד צור כבר עסק בנושא, את מינית אותו.
לימור לבנת: אני מיניתי את הוועדה.
עמרם מצנע: הוא יוכל להמשיך בעבודה החשובה הזאת של התמודדות, מעקב וטיפול באותם גילויי אלימות, גזענות, ואפילו חדירה של עבריינות אל תוך חלק מענפי הספורט.
לימור לבנת: חשוב מאוד.
עמרם מצנע: עוד פעם בוקר טוב, תודה.
עמרם מצנע: אני כבר אומר מראש שהוועדה רואה את עצמה כשותפה וכמי שתסייע לך ולאנשי הצוות במשרד לקדם, ליזום, להביא דברים, ואנחנו בהחלט רוצים לראות את עצמנו כשותפים.
עמרם מצנע: השרה צריכה לעזוב תוך כ-45–50 דקות, ללכת לוועדה לא פחות חשובה, ועדת השרים לענייני הנשיאה בנטל, ולכן השרה תפתח בערך 20–25 דקות, לאחר מכן ניתן מקום לאנשים להתייחס – חברי הכנסת והאנשים שהגיעו – ונישאר לאחר מכן עם המנכ"לית.
עמרם מצנע: אנחנו נסיים את הישיבה בכל מקרה בשעה 13:00.
עמרם מצנע: בבקשה, השרה לימור לבנת.
לימור לבנת: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מצנע.
לימור לבנת: קודם כול, אני שמחה לבוא לכאן לישיבה הזאת, אני מברכת אותך על בחירתך כיושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, אני בטוחה שנשתף פעולה ואני מודה לך על ההזמנה לבוא ולסקור את פעילות משרד התרבות והספורט.
לימור לבנת: אנחנו נסקור כמובן את השנתיים האחרונות מטבע הדברים יותר.
לימור לבנת: זו בעצם סקירה של ארבע שנים, אבל שוב, מטבע הדברים, אנחנו נתרכז יותר בשנתיים האחרונות שבהן גם היתה פעילות יותר אינטנסיבית.
לימור לבנת: אני קודם כול מתנצלת.
לימור לבנת: ישיבת ועדת השרים לשוויון בנטל – שהיא מאוד מאוד חשובה – נקבעה לאחר שקבענו כאן את הישיבה, ולכן כיוון שיש לה חשיבות והיום כנראה יחלו גם הצבעות, אין לי ברירה אלא ללכת אליה, ואנסה לעשות את זה במהירות.
לימור לבנת: המנכ"לית תישאר, ואם צריך עוד ישיבה אני אבוא כמובן לעוד ישיבה כאן בוועדה, ככל שיידרש, ונתחיל לרוץ עם המצגת.
לימור לבנת: תקציב משרד התרבות והספורט בשנים 2011–2012 – אנחנו רואים כאן את הבסיס שב-2011 היה 810 מיליון שקלים, ועל שינוייו, לאחר תוספות שהתקבלו במהלך השנה – 906 מיליון שקלים; ב-2012 הוא התחיל ב-845 מיליון שקלים ונגמר ב-989 מיליון שקלים.
לימור לבנת: אנחנו השגנו תוספות כאלה ואחרות במהלך השנה, נראה את זה בהמשך.
עמרם מצנע: האם יש כאן גם את 2013?
לימור לבנת: לא, טרם הספיקונו.
עמרם מצנע: רק לשים את המספרים, שנדע.
לימור לבנת: לא, אגיד לך למה.
לימור לבנת: כל עוד התקציב לא אושר בכנסת, חשבתי שלא יהיה נכון ולא ראוי להציג כאן משהו שעדיין לא אושר.
לימור לבנת: ברגע שהוא יאושר אז כמובן אפשר, אבל תוך כדי הדברים זה לא יהיה נכון כאן.
רות קלדרון: סדר הגודל דומה?
לימור לבנת: סדר גודל דומה, מטבע הדברים.
לימור לבנת: אני אקדים – לא משנה כרגע סדר העניינים.
לימור לבנת: אם את כבר שואלת שאלת ביניים, אני אומר.
לימור לבנת: יש לנו שני הסכמים עם משרד האוצר, שהם חסינים מקיצוצים – אחד זה הסכם תרבות בינינו לבין האוצר, שהוא עד סוף 2014; השני הוא הסכם קולנוע שהוא עד סוף 2013.
עמרם מצנע: על-פי החוק.
לימור לבנת: לא חוק.
לימור לבנת: שניהם הסכמים.
לימור לבנת: הסכם הקולנוע הוא כדי להימנע מיישום החוק, חוק הקולנוע.
<מירב ישראלי: החוק הושעה.
לימור לבנת: החוק הושעה.
עמרם מצנע: כן?
לימור לבנת: כן, מין סוג של דחיית תחולת החוק בחקיקה, ועל בסיס זה יש הסכם קולנוע – זה עסק טיפה מסובך, אני מוכנה להסביר אותו אבל חבל כרגע על זמננו.
עמרם מצנע: בהזדמנות.
לימור לבנת: בדיוק, אבל זה נושא לדיון בפני עצמו – אולי לא דיון.
לימור לבנת: הסבר.
לימור לבנת: הסכם התרבות הוא לא בחקיקה אלא הוא במסגרת הסכם בין האוצר לבין המשרד לבין פורום מוסדות תרבות, וההסכם הזה הוא הסכם שיפוג תוקפו בתום 2014.
לימור לבנת: ההסכם בבסיס, הרעיון בו הוא שלא יהיו תביעות תקציביות נוספות, מצד אחד.
לימור לבנת: מצד שני, גם לא יחולו עליו קיצוצים – גם בעת קיצוצים.
לימור לבנת: ואכן, כך זה נשמר במשך שנים, ולכן לא יחולו בו קיצוצים.
לימור לבנת: מה יקרה מעבר לזה, בואו נחכה עד אישור התקציב בכנסת ואז אנחנו נוכל לראות.
לימור לבנת: ב-2012 החלוקה היא שיש במטה 37 מיליון שקלים ואחר כך נוספו עוד קצת.
לימור לבנת: רשות העתיקות – אתם יכולים לראות.
לימור לבנת: בספורט היו 109 מיליון שקלים שגדלו ל-121 מיליון שקלים.
לימור לבנת: בתרבות – 642 מיליון שקלים, גדל ל-733 מיליון שקלים.
לימור לבנת: אני רוצה כאן לציין – נמצא כאן אריאל יוצר, הרכז שלנו באוצר, הוא לא יאהב לשמוע את זה, אתם תאהבו לשמוע את זה – זה תקציב התרבות הגדול אי פעם בכל השנים, גם אם מתרגמים את זה למונחים - - -
עמרם מצנע: לשקלים.
לימור לבנת: לא רק לשקלים אלא גם למונחים ריאליים, הוא הגדול ביותר שהיה אי פעם.
לימור לבנת: עדיין הוא תקציב תרבות קטן יחסית למדינות אחרות, לדרישות של ה-OECD, של יונסק"ו, אבל עדיין הוא הגדול ביותר.
עמרם מצנע: איזה אחוז הוא מכלל התקציב?
לימור לבנת: 0.18% מתקציב המדינה.
עמרם מצנע: רצינו פעם להגיע ל-1%.
לימור לבנת: כן, רצינו.
לימור לבנת: אפשר לדבר על זה, זה עניין לדיון כמובן, אבל בואו נמשיך.
לימור לבנת: המטרות בתחום התרבות – חיזוק מוסדות התרבות ועידוד היצירה התרבותית והאמנותית; הנגשה והעצמה של הפעילות התרבותית בפריפריה החברתית והגיאוגרפית; עידוד וחשיפה של נכסי המורשת והתרבות לציבור הרחב וחיזוק ערכי הציונות.
לימור לבנת: אני רוצה להגיד כאן מילה על המטרה האמצעית – הנגשה והעצמה של הפעילות התרבותית בפריפריה.
לימור לבנת: אני, יש לי תפיסה שאומרת כך.
לימור לבנת: בשביל מה צריך שר תרבות בכלל?
לימור לבנת: אתם יודעים, מוסדות התרבות יעבדו וייצרו גם אם לא יהיה שר.
לימור לבנת: המוסדות צריכים שיהיה להם שר?
לימור לבנת: שר כותב תסריטים?
לימור לבנת: הוא מייצר יצירות מחול?
לימור לבנת: הוא מייצר מוזיקה וכותב?
לימור לבנת: כמובן שלא.
לימור לבנת: יש קריטריונים היום כמעט לכל דבר, ויכול להיות בהחלט מנכ"ל – זה מספיק, אפילו זה אולי לא צריך.
לימור לבנת: מספיק הנהלת חשבונות שיושבת ולפי הקריטריונים עושה טבלאות אקסל וקובעת כמה כל מוסד יקבל.
לימור לבנת: שר צריך כדי לקבוע מדיניות, ואני קבעתי מדיניות.
לימור לבנת: והמדיניות שלי, והדבר שדבקתי בו הוא להנגיש את התרבות לפריפריה ולהעצים גם את הפריפריה בנושאי תרבות.
עמרם מצנע: אני יכול להעיד על זה.
לימור לבנת: בעיני, זה הדבר החשוב שאני כשרת תרבות יכולה להוסיף, ערך מוסף שלי כשרה, אחרת באמת לא צריך אותי.
לימור לבנת: אני יכולה לעשות וי בקורות החיים שלי ולהגיד, הייתי גם שרת התרבות, והנה עוד משהו ל-CV.
לימור לבנת: ובתחום הזה אני התעקשתי, על אף שחלק ממוסדות התרבות מאוד לא חיבבו את הרעיון, אם אני אומר את זה בלשון המעטה.
לימור לבנת: הם חשבו שצריך לתת את כל הכסף להם, בחלק מהדברים אנחנו עשינו שיתופי פעולה.
לימור לבנת: תחומי הפעילות שלנו בתחום התרבות – יש כאן שורה ארוכה מאוד של תחומי תרבות.
לימור לבנת: אנחנו תומכים מדי שנה בלמעלה מ-800 גופי תרבות, ובהם גם כמובן המוסדות הגדולים – הקאמרי, הבימה, בית לסין, תזמורות למיניהן, הפילהרמונית, האופרה ועוד כהנה וכהנה – וכמובן גופי המוזיקה הקטנים יותר, אבל גם מדובר במקהלות ביישובים שונים ועוד כהנה וכהנה, שהם הגופים הקטנים יותר.
לימור לבנת: למעלה מ-800 גופי תרבות, אני חושבת שאנחנו המשרד שתומך בהכי הרבה מוסדות או גופים.
אורלי פרומן: אחרי הדתות.
לימור לבנת: דתות לפנינו.
לימור לבנת: אנחנו לא נתחרה.
לימור לבנת: אם בנט יסגור כמה מועצות דתיות, אולי אנחנו נהיה המשרד הראשון, בתקווה, אבל אנחנו באמת תומכים במאות.
לימור לבנת: זה דבר מטורף לגמרי – כמות התמיכות שהמשרד נותן מטילה עול עצום ואדיר, אבל אנחנו עושים דברים טובים עם זה.
לימור לבנת: מִספרים מְֻספרים – 15 תיאטראות, 11 תיאטראות ילדים, 39 גופי פרינג' – שזה הענקת במה ליצירה מקורית, בלי האפיונים והדרישות שקיימים בתיאטראות רגילים, זה משהו אחר, מסוג אחר, תיאטרונים שהם פורצי דרך.
לימור לבנת: 89 גופי מוזיקה – החל מהפילהרמונית שהיא השגרירה הכי נפלאה שלנו בעולם, וגמור בהרכבים קטנים של מוזיקה.
לימור לבנת: 25 גופי מחול – החל בבת שבע, השגרירה הנפלאה שלנו בעולם, ושוב כלה באחרים.
לימור לבנת: אפשר לראות מה קורה בתיאטרון – אנחנו מקום ראשון בעולם פר קפיטה בביקורים בתיאטרון.
לימור לבנת: מקום ראשון בעולם פר קפיטה, לא ייאמן, ואתם יכולים לראות את הנתונים, אני לא אעבור עליהם כרגע.
לימור לבנת: אם תרצו אחר כך, יחד עם המנכ"לית תוכלו לעבור.
עמרם מצנע: מה סך כול תקציב התמיכות?
אורלי פרומן: סדר גודל של 550 מיליון שקלים.
לימור לבנת: 5.3 מיליון צופים בתיאטרון בשנה – הסיפור של התיאטרון הוא פשוט מדהים.
לימור לבנת: 1,300 הצגות תיאטרון ברחבי הארץ, למעלה מ-16,000 הופעות ברחבי הארץ.
לימור לבנת: 16% מההרצות הן בפריפריה, 75% הם מחזות מקוריים, אבל גם קלסיקה כי אנחנו יודעים שיש לנו כאן קלסיקה – גם ישראלית, כמובן גם עולמית.
לימור לבנת: אנחנו רואים בעת ובעונה אחת גם שייקספיר, גם מחזות ישראליים מקוריים וגם מחזות זמר כמובן, באמת הכול מכול כול.
לימור לבנת: קולנוע – יש כאן את חוק הקולנוע, אנחנו חוגגים 12 שנים כבר לחוק הקולנוע ואנחנו יודעים עד כמה אנחנו באמת כאן בהישגים אדירים מאז חוק הקולנוע.