GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ג'מאל זחאלקה: כך בכל אירופה, כך בארצות-הברית, כך בהודו ובהרבה מקומות בעולם.
ג'מאל זחאלקה: הגיע הזמן להתעדכן בנושא הזה.
ג'מאל זחאלקה: אם הגישה היא שהגזענות היא צורה של חופש ביטוי או כפי שאתה התבטאת נושקת לחופש ביטוי אז איך אומרים?
ג'מאל זחאלקה: יעני, אולי עברת קצת את חופש הביטוי.
ג'מאל זחאלקה: אתה לא עברת את חופש הביטוי המותר, אתה עברת לתחום הפלילי, לתחום האקט הפלילי.
<קריאה: אז כנס לבתי-ספר ערבים בירושלים וצלם אותם כפי שעשינו, ואז אתה תראה בדיוק מה שקורה.
<קריאה: יש לנו מרכז מידע.
<קריאה: אנחנו מצלמים את בתי-הספר הפלסטינים בירושלים.
ג'מאל זחאלקה: מתוך מניעים גזעניים אתם עושים את זה.
ג'מאל זחאלקה: גזעני לא יכול להילחם בגזענות.
ג'מאל זחאלקה: אם אתה גזען אתה לא יכול להילחם בגזענות.
ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול.
ג'מאל זחאלקה: גזענים לא יכולים להילחם בגזענות.
<קריאה: בגלל שיש לי כיפה אני - - -?
<קריאה: אני מצטער, הם מלמדים תשבוחות לשהידים, זכות השיבה.
<קריאה: אלה הנקודות המרכזיות.
<קריאה: פרויקט - - - התחילו עם - - - ומנחם פרומן שהם אינם חיים עכשיו.
<קריאה: הם לא גזענים, הם רצו שיתוף פעולה.
<קריאה: הם הזניחו את מערכת הלימודים ש- - -
עמרם מצנע: תודה רבה לך, אדוני.
ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, יש גם להסתכל על הגזענות ולראות שיש קשר בין גזענות וכוח.
ג'מאל זחאלקה: כלומר, גזענות בלי כוח היא בלי שיניים.
ג'מאל זחאלקה: אבל גזענות עם כוח היא מאוד מסוכנת.
ג'מאל זחאלקה: מתי הגזענות היא מסוכנת ומתי היא הופכת למפלצתית אפילו?
ג'מאל זחאלקה: קבוצה של אנשים יכולה להיות מאוד גזענית אבל אין לה כוח ואז היא חסרת השפעה, היא לא מסוכנת.
ג'מאל זחאלקה: אבל אתה לוקח קבוצה – נגיד, שר חוץ לשעבר, יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון כיום, ראש מפלגה גדולה שהוא מתבטא בצורה גזענית ופועל בצורה גזענית, לא רק מתבטא, גם מנסה להעביר, הוא ומפלגתו, חוקים גזעניים.
ג'מאל זחאלקה: ואני לא מתכוון למישהו ספציפי כאן, אני חושב שהוא הרבה יותר מסוכן מאיזה פרחח ברחוב.
ג'מאל זחאלקה: רב של צפת אומר: אסור להשכיר לסטודנטים ערבים חדר.
ג'מאל זחאלקה: הוא גורם נזק עצום לסטודנטים הערבים כי הם באמת מתקשים למצוא חדר אחרי ההצהרה שלו.
ג'מאל זחאלקה: הרבה אנשים נוהרים אחריו, יש לו השפעה.
ג'מאל זחאלקה: זה לא אמירה שנאמרת על-ידי מישהו חסר השפעה בעיר.
ג'מאל זחאלקה: יש הבדל.
ג'מאל זחאלקה: יש קשר, צריך להעמיד את הדברים.
ג'מאל זחאלקה: אם היום תלמיד יוצא מבית-הספר כאשר הוא מחזיק בעמדות גזעניות, לא חשוב איפה הוא ספג אותן, הוא מחר הולך להיות אדם בעל תפקיד.
ג'מאל זחאלקה: נניח והוא מנהל מרשם האוכלוסין ולא מנקה חלונות בבית-חולים הלל יפה, יש הבדל עצום בהשפעה שלו.
ג'מאל זחאלקה: הוא יכול להשפיע את כוחו.
ג'מאל זחאלקה: לכן, אנחנו צריכים לראות אתה קשר ההדוק הזה בין גזענות לבין כוח.
ג'מאל זחאלקה: צריך להתייחס ביתר חומרה לגזענות של אנשים בעלי השפעה מאשר בלי השפעה כי במידת המסוכנות, לפי מבחנים משפטיים, לא רטוריים ופוליטיים, אפילו המשפטי, אני אומר הוודאות הקרובה, ההשפעה.
ג'מאל זחאלקה: אתה יכול להגיד שאין סכנה בדבריו של מישהו שיושב בבית-קפה וזורק הערה גזענית.
ג'מאל זחאלקה: אבל האם אתה יכול להגיד שאין סכנה בדבריו של רב של עיר?
ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול לטעון זאת.
ג'מאל זחאלקה: אתם, משרד המשפטים - לא אתה אישית - מתחמקים, מפחדים להעמיד לדין.
ג'מאל זחאלקה: האם מישהו יעז בישראל להעמיד לדין את הרב עובדיה יוסף על ההערות הגזעניות שלו?
ג'מאל זחאלקה: האם מישהו יעז להעמיד את ליברמן על הערות גזעניות?
ג'מאל זחאלקה: על כסף כן, על גזענות לא.
ג'מאל זחאלקה: כך מחנכים, זה העניין.
ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, אני לוקח את ההצעה לבדוק את מערכת החינוך, את תוכניות הלימוד בערבית ובעברית בבתי-הספר הממלכתיים בתוך מדינת ישראל, לבדוק את התוכניות ולנקות אותן ממניעים גזעניים.
ג'מאל זחאלקה: כספר עזר אני מציע את "חמורו של משיח" של רכלבסקי.
ג'מאל זחאלקה: שם אתה תמצא שאין קשר.
ג'מאל זחאלקה: אנשי שב"כ ומזרחנים עוברים על הספרים שמקבלים בתי-הספר שלנו.
ג'מאל זחאלקה: כשאתה לומד בבתי-הספר אתה אומר שזה יותר ציוני מהספרים בבתי-הספר היהודיים.
ג'מאל זחאלקה: על מה אתה מדבר?
ג'מאל זחאלקה: הפוך על הפוך.
ג'מאל זחאלקה: אני קורא עכשיו לנקות את בתי-הספר, אין בעיה.
ג'מאל זחאלקה: שייבחנו את שניהם, את כולם.
ג'מאל זחאלקה: אחת ההמלצות שאני מגיש לוועדת החינוך היא שיהיה צוות שיבדוק את תוכניות הלימוד ולנקות אותן מסממנים גזענים או מעודדי גזענות, גם בערבית וגם בעברית.
ג'מאל זחאלקה: אני אומר לך שהסיכום יהיה קשה מאוד בשביל אלו החושבים שיש משהו בערבית.
ג'מאל זחאלקה: להיפך, הפוך לגמרי.
ג'מאל זחאלקה: דבר נוסף, צריך לעשות סקר ממלכתי בתוך מערכת החינוך על עמדות גזעניות כי גזענות זה לא רק מקרים, זה תופעה.
ג'מאל זחאלקה: זה מצב.
ג'מאל זחאלקה: יש גזענות שותקת.
ג'מאל זחאלקה: אתה לא התבטאת ונהגת בגזענות, אבל אתה הולך מחר להיות שר חינוך או מנהל אגף גדול בחינוך, ואתה מחזיק בעמדות גזעניות.
ג'מאל זחאלקה: איך חושפים את זה?
ג'מאל זחאלקה: באמצעות סקרים.
ג'מאל זחאלקה: הסקרים לא משקרים, במיוחד כשאתה עושה אותם עשרות פעמים.
ג'מאל זחאלקה: בסקר אחרי סקר רואים שרוב מכריע של בני הנוער מחזיקים בעמדות גזעניות.
ג'מאל זחאלקה: זו הבעיה האמיתית, לא אינצידנט פה, אינצידנט שם.
ג'מאל זחאלקה: זו הבעיה העמוקה ובה צריך לטפל.
ג'מאל זחאלקה: כרוקח אני אומר שצריך לטפל גם בתופעה וגם בשורשים שלה.
ג'מאל זחאלקה: אני לא מזלזל באקמול למרות שבכנסת תמיד מקללים אותו.
ג'מאל זחאלקה: הוא מוריד חום.
ג'מאל זחאלקה: המצב עכשיו רותח, צריך לקרר אותו.
ג'מאל זחאלקה: צריך לעשות פעולות, וכאן תפקידה של המשטרה.
ג'מאל זחאלקה: ברשותך, אני רוצה להזכיר רק אינצידנט אחד מקומם על בחור צעיר שבא למחלקת הבשר בחנות מגה בנתניה שבה עובדים ארבעה צעירים ערבים.
ג'מאל זחאלקה: הוא איים עליהם בסכין וצעק צעקות גזעניות.
ג'מאל זחאלקה: הוא טיפש כמובן, הוא בא למחלקת בשר כשכולם מחזיקים סכינים.
ג'מאל זחאלקה: הם רדפו אחריו והוא ברח.
ג'מאל זחאלקה: הבחור התקשר למשטרה.
ג'מאל זחאלקה: הוא לא יכול לעזוב את העבודה, הוא בעבודה.
ג'מאל זחאלקה: מה אומרים לו במשטרה?
ג'מאל זחאלקה: במקום שיזעיקו ניידת כדי לנסות לתפוס אותו, במשטרה אומרים לו: לא, תבוא להתלונן אצלנו.
ג'מאל זחאלקה: אין לנו כוחות שאותם אנחנו יכולים לשלוח לשטח.
ג'מאל זחאלקה: האם היו עושים את זה כאשר היה מדובר במקרה הפוך?
ג'מאל זחאלקה: בסוף היום הוא מגלה שמכוניתו נחבלה לגמרי.
ג'מאל זחאלקה: הוא מתקשר למשטרה והמשטרה שוב פעם אומרת לו: אין לנו כוחות, תבוא אתה להתלונן.
ג'מאל זחאלקה: אם היו באים בפעם הראשונה אני בטוח שהעבריין לא היה מצליח לנפץ את שמשות המכונית ולחבל במכונית.
ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להגיד משפט אחד למשטרה.
ג'מאל זחאלקה: צריך לשנות הוראות לעניין טיפול בתלונות בעניינים גזעניים.
ג'מאל זחאלקה: כלומר, כל מקרה שיש מטפלים בו כאילו זה אירוע ביטחוני, כמו שמטפלים באירוע ביטחוני.
<קריאות: סליחה, ביקשתי לדבר.
<קריאות: האם אפשר 60 שניות חשובות, בבקשה?
<קריאות: יש פה אנשים שלא הספיקו לדבר.
<קריאות: חבל, יש להגיד גם מילה מאוזנת.
<קריאות: צריך פה קצת לאזן.
עמרם מצנע: חברים, אני מצטער.
עמרם מצנע: אנחנו קבענו שבשעה 12:15 יסתיים הדיון.
עמרם מצנע: אני מצטער אנחנו לא נמשוך את הדיון מעבר למה שהודעתי בהתחלה.
עמרם מצנע: אני מבטיח שנעשה דיון נוסף.
עמרם מצנע: זה מספיק חשוב.
עמרם מצנע: כפי שגם אמר אחד מחברי הכנסת, זה גם לא הולך להיפתר מהיום למחר, ולכן חשוב מאוד לעשות דיון שהוא לא רק דיון מעקב אלא דיון שיאפשר לאנשים נוספים, לגופים נוספים, שרצו להביע את דעתם לומר את דעתם.
עמרם מצנע: אנחנו נבקש גם ממחלקת המחקר של הכנסת להכין עוד כמה נתונים כדי שנוכל לעסוק בנושא.
עמרם מצנע: אני רוצה לסכם בכמה משפטים.
עמרם מצנע: קודם כל, אי-אפשר להפריז בחשיבות הדיון הציבורי בנושא תופעת הגזענות.
עמרם מצנע: תופעת הגזענות כפי שהשתקפה בדיון הזה עסקה באמת רק בתחום של ערבים-יהודים.
עמרם מצנע: אבל תופעת הגזענות בחברה הישראלית מגלה את פניה לא רק בממד הזה, גם בממד של התייחסות לעליות כולן, דרך אגב, וכמובן לעדה האתיופית באופן יוצא דופן.
עמרם מצנע: ראינו את זה בשנים האחרונות.
עמרם מצנע: יש גזענות בנושא של אשכנזים וספרדים בחברה הישראלית, יש נושא של גזענות בנושא של חילונים וחרדים.
עמרם מצנע: יש תופעות של אי-קבלת האחר באשר הוא אחר ויצירת מציאות של גזענות שמובילה אחר כך כמובן גם לפשעי שנאה וכל הדברים האחרים.
עמרם מצנע: על כן, הדיון הציבורי, ההתמודדות הציבורית, המעורבות הציבורית, היא חשובה מאוד.
עמרם מצנע: אני מקווה שלא רק כאן בוועדת החינוך אלא גם בגופים רבים נוספים במערכת החינוך ובמערכות שונות, במערכת של צה"ל, במשטרת ישראל, לא רק כחוקרת אלא גם כגוף שבא במגע היום-יומי עם הציבור הישראלי.
עמרם מצנע: גם שם יש מקרים לא קלים של תלונות הציבור על התנהגות שוטרים.
עמרם מצנע: כל הדברים האלה צריכים להיות על השולחן.
<דן שפירא: בתרבות הישראלית.
עמרם מצנע: כמובן בכל מקום, זו אחת הבעיות.
עמרם מצנע: ולכן, אני חושב שמי שחושב שזו תופעה שולית שאפשר לעבור עליה לסדר-היום הוא טועה ומטעה.
עמרם מצנע: אני גם רוצה לומר מילה אחת שאולי לא תתקבל על-ידי כולם.
עמרם מצנע: אני לא מחפש איזונים.
עמרם מצנע: יש פה מדינה, מדינה עם רוב יהודי מוחלט וברור.
עמרם מצנע: למדינה הזו יש כלים ואני דורש מהמדינה שלי שהיא מדינת הרוב היהודי – כך אנו מכנים את עצמנו – להתנהג באחריות ולא לחפש איזונים כי למדינה יש את כל הכלים: כלי האכיפה, כלי החקירה, כל הביצוע, כל החינוך.
עמרם מצנע: ואם יש בית-ספר ערבי במזרח ירושלים שהוא חלק ממערכת החינוך של עיריית ירושלים, משרד החינוך, ששם יש תופעות לא ראויות, צריך לטפל בזה.
עמרם מצנע: אף אחד כמובן לא מנסה להסתיר את זה.
עמרם מצנע: אבל לעשות איזון בין המציאות שבה מדינה שאנחנו חלק מאזרחיה, ויש בה רוב יהודי מוחלט, ובידיה נמצאים הכלים ואת הכלים האלה צריך להפעיל, ולהפעיל אותם באחריות כלפי המיעוטים היותר מוחלשים שנמצאים בתוכה.
עמרם מצנע: זה כולל גם את המיעוט הלא-יהודי וזה כולל גם את אותן קבוצות שעליהן דיברתי.
עמרם מצנע: לכן, גם הבעיה היא לא רק באכיפה ולא רק בחקירה אלא היא באמת מתחילה בשרשרת הזו שמתחילה בבית בכלל, באמצעי התקשורת.
עמרם מצנע: כן, גם אמצעי התקשורת שכולנו חשופים אליהם.
עמרם מצנע: כמובן במערכת החינוך על חלקיה השונים והרחבים, הפורמלי והבלתי-פורמלי, וכמובן בצה"ל.
עמרם מצנע: צה"ל הוא לא רק כוח השיטור המרכזי בשטחי יהודה ושומרון ומגן על הריבונות של מדינת ישראל ועל האוכלוסייה שחיה שם, הוא גם עוסק בחינוך של חיילים שנתקלים ונפגשים יום יום במחסומים, בפעילויות החיפוש והמעצרים בלילה במציאות שהיא מזמינה, אם אין מפקדים במקום ואין הדרכה מתאימה, את החיכוך הבלתי אפשרי הזה.
עמרם מצנע: ואתם יודעים שיש לי ניסיון לא רע גם כאלוף פיקוד המרכז באינתיפאדה הראשונה, גם עם אלף הבדלות כראש עיריית חיפה.
עמרם מצנע: דרך אגב, גלעד, על הסמל של עיריית חיפה יש גם בעברית, גם באנגלית וגם בערבית.
עמרם מצנע: בהחלט גם התקופה שלי בירוחם שבה יש לי קצת יותר היכרות עם האוכלוסייה הבדואית.
עמרם מצנע: אני אומר לכם, זו לא בעיה פוליטית.
עמרם מצנע: לי עצוב שזה הופך להיות עוד פעם ויכוח בין ימין לשמאל, ואני אומר בהכללה של החלקים הדתיים בחברה הישראלית לחלקים החילונים, למרות שיש לנו כמה שהם מצילים את ההכללה הזאת.
עמרם מצנע: זה לא ויכוח פוליטי, זו שאלה באמת של זהות, מי אנחנו ומה אנחנו.
עמרם מצנע: איך אנחנו מתנהגים כלפי האחר זה איך אנחנו מתנהגים כלפי עצמנו.
עמרם מצנע: הלוא זה הכול מערכת אחת שלמה של אלימות במשפחה, אלימות כלפי נשים, אלימות של ילדים כלפי מורים.
עמרם מצנע: זה הכול כי אנחנו חיים באיזה מין צביעות כזו של דברים שמותרים בצד אחד של המדינה, ואסורים בצד שני של המדינה.
עמרם מצנע: איך אתה מסביר את זה?
עמרם מצנע: כל רעיון החינוך והמנהיגות נובע, קודם כל, מדוגמה אישית שכל אחד ואחד מאיתנו צריך לתת בבית, במשפחה, בכיתת הלימוד, ביחידה הצבאית, בכל מקום, איך מתנהגים ומה עושים.
עמרם מצנע: לגבי ההמלצות שאנחנו נמליץ – קודם כל, זה כמובן נושא מערכת החינוך.
עמרם מצנע: זה הטמעת תוכניות כמובן בתחום מערכות החינוך השונות.
עמרם מצנע: אני מאוד בעד שיהיו לימודי גזענות.
עמרם מצנע: הלוא זה לא תופעה שנולדה כאן.
עמרם מצנע: זו תופעה כלל עולמית שפעם אתה בצד הסובל ופעם אתה בצד שגורם את הסבל.
עמרם מצנע: זה פשוט עניין של כוח וסמכויות שיש בידיך.
עמרם מצנע: היא תופעה כלל עולמית, היא מאוד בולטת גם במערכות שבהן יש חוסר שוויון חברתי.
עמרם מצנע: במדינת ישראל "ברוך השם" במירכאות יש חוסר שוויון בין הפריפריה למרכז, ובין האוכלוסיות הגדולות.
עמרם מצנע: זה גם כן גורם להרבה מאוד סכסוכים, אלימות, וגורם לתוצאות האלה.
עמרם מצנע: אני מאוד רואה בחיוב לימודי גזענות, כתיבת חומר כתוב על הדברים האלה.
עמרם מצנע: שלילת תקציבי ממשלה כמו כמובן הישיבה בהר ברכה, שלילת תקציבי מדינה.
עמרם מצנע: למדינה יש את הכוח.
עמרם מצנע: - היא לא צריכה מערכת משפטית בשביל זה, למרות שהיא צריכה להגן על זה כמובן - במקומות שבהן התופעות האלו מתקיימות.
עמרם מצנע: אני מאוד בעד, ואנחנו נכתוב את זה ונפנה את תשומת הלב של משרד החינוך, לחזור חזרה ללימודי ערבית.
עמרם מצנע: אבל לא רק ערבית אלא גם התרבות הערבית, התרבות המזרח-התיכונית, במקומות שאנחנו חיים וגרים.
עמרם מצנע: אלה פחות או יותר הדברים שאני יכול להצביע עליהם.
עמרם מצנע: אין ספק שבבסיס של כל התופעות קיים הסכסוך המתמשך לאורך דורות כבר הערבי-פלסטיני.
עמרם מצנע: אבל אסור לנו בשום אופן למצוא איזשהן הצדקות להתנהגויות שלנו בתוכנו ועם המיעוטים היושבים בתוכנו, גם כל עוד שהסכסוך הזה במהותו לא מגיע לאיזשהו פתרון או קו סיום.
עמרם מצנע: אין ספק שזה יוצר מציאות קשה מאוד, רגישה מאוד, בעייתית מאוד.
עמרם מצנע: אבל אני חוזר ואומר, זה לא תירוץ, זה לא סיבה כדי להתעלם מההשפעה הקשה מאוד שיש להמשכיותו של הסכסוך על הזהות הערכית מוסרית שלנו.
עמרם מצנע: אני עוד פעם מתנצל בפני כאלה שלא הצליחו להביע את דעתם.
עמרם מצנע: אני אשמח אם תכתבו לנו.
עמרם מצנע: אני מבטיח שנעשה עוד דיון המשך.
ג'מאל זחאלקה: לבדוק את תוכניות הלימוד.
עמרם מצנע: בסדר גמור, בדיקת תוכניות הלימוד.
עמרם מצנע: בוקר טוב, ארז הגיע, אז אנחנו יכולים להתחיל.
עמרם מצנע: בוקר טוב, חברי הכנסת, חברי הוועדה וציבור המוזמנים.
עמרם מצנע: לפני שנתחיל, אני רוצה לעדכן בסדר-היום לשבועיים הקרובים, אני חושב, נכון?
<רבקה וידר: עד יום ראשון.
עמרם מצנע: רק לשבוע הקרוב, לשבוע הבא של הוועדה, אז ביום שני, ב-6 במאי ב-10:00 בבוקר, יהיה דיון על נושא תחום הצעירים, אגיד על זה תכף מילה בפתיחה שלי.
עמרם מצנע: ביום שלישי, ב-7 במאי, יום ירושלים, נערוך דיון על המבנה של מנח"י, זאת אומרת, מי שמכיר בירושלים – השילוב בין העירייה, מחלקת או אגף החינוך של העירייה והמחוז של משרד החינוך – יש שילוב שלא קיים בשום מקום אחר.
עמרם מצנע: נרצה בהזדמנות זו ללמוד ולהבין מה נכון, מה לא נכון, ומה ניתן להעתיק למקומות אחרים.
עמרם מצנע: בשעה 12:00 נקיים דיון, על-פי בקשתו של חברי הכנסת באסל ומסעוד גנאים, בנושא של התנהלות חברות ההשגחה ומשרד החינוך בבחינות הבגרות.
עמרם מצנע: מקרה שקרה בבית-ספר התיכון של הכפר כאבול בצפון.
עמרם מצנע: ביום רביעי, ב-8 במאי בשעה 09:00, נעשה דיון המשך לדיון שעשינו השבוע בנושא התגברות אירועי שנאה, גזענות וכיוצא באלה, היערכות מערכות החינוך, השכלה גבוהה, צה"ל – דיון המשך, כפי שהבטחנו.
עמרם מצנע: ביום ראשון, ב-12 במאי, נעשה סיור במוסדות החינוך בירושלים.
עמרם מצנע: המארחים שלנו יהיו ראש העיר ומשרד החינוך.
עמרם מצנע: זו הודעה לחברי הוועדה.
<רבקה וידר: סדר-היום יופץ בהמשך.
עמרם מצנע: סדר-היום כמובן מופץ בכל אמצעי ההפצה האפשריים.
עמרם מצנע: הנושא הבוקר הוא נושא החינוך הלא פורמלי.
עמרם מצנע: החינוך הלא פורמלי הוא בעצם – אני לא רוצה להגיד בניגוד, אבל יש את החינוך הפורמלי, שזה בעצם שעות הלימוד בגני-הילדים, בבתי-הספר, על-פי כל החוקים, הכללים, הנהלים, שעות הלימוד, נושאי הלימוד, וכל מה שמתחולל בעצם בחצר בית-הספר במסגרת יום הלימודים.
עמרם מצנע: החינוך הלא פורמלי הוא צבר של נושאים ופעילויות, שבעצם מחוץ לסדר-היום הפורמלי של הלימודים, וזה כולל, בין השאר: את יחידות הנוער הרשותיות – לאחרונה גם חוקק חוק בנושא של תקן למנהל יחידת נוער חובה ברשויות המקומיות, חלקם הגדול כבר איישו; כל תחום תנועות הנוער, מתנ"סים ומרכזים קהילתיים יישוביים; ארגוני מתנדבי נוער כמו מד"א, כמו כיבוי אש – ואני מניח שיש עוד אחרים; ופעילויות והתארגנויות שונות שנעשות, חלקן נמצאות בתוך המעגל של תקנות משרד החינוך, חלקן לא, אבל עוסקות בעיקר בחינוך, תרבות, פעילות ספורט, הכנה, הכשרות של הנוער בשעות שהן אינן שעות בית-הספר.
עמרם מצנע: הנושא של החינוך הלא פורמלי הוא נושא בעל חשיבות עצומה.
עמרם מצנע: לאורך השנים יש גם – אני מתרשם – יותר הבנה ויותר הכרה על-ידי המערכות כולן בחשיבותו של החינוך הלא פורמלי מהיותו בעצם חלק משלים של הלימוד, רכישת הידע, המקצועות השונים, ובצדו כמובן החינוך לשילוב חברתי, לערבות הדדית, ערכים יהודים אוניברסליים ישראלים – כל אותו צבר של דברים שהוא לא לב העניין של החינוך הפורמלי.
עמרם מצנע: אני אומר את זה בהרבה הסתייגויות, כי כמובן כל חינוך, גם אם הוא לימוד של מקצוע מסוים, יש בו לא קורטוב, אלא הרבה מהנושאים השונים שאנחנו קוראים להם ערכים, כללי התנהגות וכדומה.
עמרם מצנע: למרות שהנושא הזה הופך להיות בעל חשיבות יותר גדולה, ולמרות המודעות הציבורית, עדיין זה לא מונח באמת על סדר-היום הציבורי, לא בהקצאת תקציבים, לא בהקצאת כוח-אדם, ולא במודעות של כל מי שעוסק בנושא.
עמרם מצנע: נדמה לי שכל מי מאתנו עוקב אחרי האירועים הקשים שבהם מעורבים בני-נוער: סמים, אלכוהול, אלימות, אירועים שקשורים במין וסקס, הסתובבות של נוער, ונדליזם ברכוש ציבורי – כל המרעין בישין הללו, גזענות כמובן, והתנהגות פלילית, וכל הדברים האחרים.
עמרם מצנע: המאבק בתופעות האלה הוא מאבק משותף שהחינוך הלא פורמלי, לפי דעתי – אני מניח שאני לא היחיד בדעה הזו – הוא חלק מכריע, גם בהוצאת אנרגיות לכיוונים חיוביים של הנוער, וחלופות לחוסר מעשה וההסתובבות והאינטרנט והטלוויזיה – ואנחנו מכירים את הדברים האלה – וגם כמובן חינוך לאהבת הארץ, לדמוקרטיה, לאהבת האחר, וכל אותם דברים שבעצם מרכיבים, בסופו של דבר, את אישיותו של הנער הצעיר המתבגר לקראת הפיכתו לאזרח במדינה.
עמרם מצנע: אחת הבעיות בתקציבי משרד החינוך, שהם תקציבים מאוד לא שקופים.
עמרם מצנע: קשה מאוד-מאוד – גם לאנשים שיש להם התנסות – להבין, לשים את האצבע, לנתח את התקציב.
עמרם מצנע: אבל איך שאתה לא עושה את זה – ואנחנו נידרש לתקציב משרד החינוך, אני מניח לא מעט פעמים – אתה מגלה שהמשאבים המופנים ישירות לחינוך הלא פורמלי, על חלקיו השונים, הם אחוזים בודדים מתוך ה-100%, וזה כמובן בלתי נסבל.
עמרם מצנע: ולכן, הוועדה שמה כנושא מרכזי עם עדיפות, כבר בתחילת המושב הזה של הכנסת, בכנסת התשע-עשרה, את הנושא של החינוך הלא פורמלי, בהמשך את נושא הצעירים, הוא דבר משיק, משלים.
עמרם מצנע: וזהו דיון ראשון – אני מניח – מדיונים רבים שנעסוק בנושא.
עמרם מצנע: המטרה הבוקר, כפי שהייתי רוצה, זה בעצם למפות, לשמוע את הגורמים השונים שמעורבים, עוסקים – בין אם זה ארגונים ממסדיים כמו משרד החינוך ואחרים, ובין אם זה כמובן ארגונים של הורים, של תלמידים או כל גוף אחר שמעורב ועוסק בנושא – לשמוע, ליצור איזה מכנה משותף להמשך הדיונים.
עמרם מצנע: כי אני חושב שאחת הבעיות, שכל אחד רואה את חלקת אלוהים הקטנה שלו, ולא תמיד אני בטוח – גם אני שדי מנוסה בדברים האלו לא תמיד משוכנע שאני מכיר את הכול, מודע לכול, מבין את הכול.
עמרם מצנע: ולכן, המטרה הבוקר היא לשמוע, למפות, ליצור איזה מכנה משותף.
עמרם מצנע: התוצר של הפגישה, בין אם נסכם אותו מייד בסוף הפגישה, ובין אם אחר כך נסכם את מה שנאמר כאן ונביא לידיעתכם, זה בעצם תוכנית עבודה של הוועדה בנושא החינוך הבלתי פורמלי.
עמרם מצנע: כפי שאמרתי, נושא הצעירים עומד בפני עצמו, למרות שיש פה הרבה ממשקים.
עמרם מצנע: יש הרבה מאוד הגדרות לצעירים – אני כבר לא שם – אחת ההגדרות זה גיל 18 עד 35-30, אבל ההגדרה איננה חשובה.
עמרם מצנע: אין ספק שגם האוכלוסייה הזו של הצעירים דורשת התייחסות, התמודדות, הבנה, הקשבה, וכמובן גיבוש עמדות ודרכי פעולה.
עמרם מצנע: ונעשה את זה בדיון מיוחד, שכפי שאמרתי בתחילה, כבר קבענו לו מועד.
עמרם מצנע: עד כאן הפתיחה שלי.
עמרם מצנע: נבקש מראש מינהל חברה ונוער במשרד החינוך, מארז אשל לתת סקירה משלו, ולאחר מכן נפתח את זה לדיון, כפי שנהוג בכנסת – חבר כנסת ומישהו מהמוזמנים.
עמרם מצנע: אני מקווה שנצליח למצות את הדיון.
עמרם מצנע: הדיון יסתיים בשעה 11:00.
יפעת קריב: חמישה ל-11:00.
עמרם מצנע: חמישה ל-11:00.
עמרם מצנע: אז אני מבקש לתמצת, להתרכז בעיקר.
עמרם מצנע: בבקשה, קדימה.
<ארז אשל: בוקר טוב ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת מר עמרם מצנע, לחברי הוועדה, ראשית אפתח, יושב-ראש הוועדה, נמצאים אתי סגני יובל בנימין, שהוא מומחה תקציבי גם לתקציב מינהל חברה ונוער וגם למשרד החינוך וידע לתת מענה; ד"ר אילן שמש, שהוא המומחה אצלנו לפעילות הבלתי פורמלית בקרב נוער בסיכון, או מה שנקרא "האגף לקידום נוער".
<ארז אשל: בשלב הראשון אני רוצה לברך אותך – זו פעם ראשונה שלנו כשאתה יושב-ראש הוועדה – על כניסתך לתפקיד, גם כאיש חינוך, ואיש חינוך שמחובר חזק מאוד לפריפריה.
<ארז אשל: וזה לא רק אתה, יש כאן עוד כמה חברי כנסת, חברי ועדה שבאמת, לפחות אנחנו מכירים אותם גם לאורך שנים, כשותפים לקידום יעדי החינוך בכלל, והחינוך הבלתי פורמלי - - -
עמרם מצנע: דרך אגב, תראו נוכחות שיא של חברי כנסת.
עמרם מצנע: זה לא קורה - -
יפעת קריב: ועוד בתשע בבוקר.
עמרם מצנע: - - אפילו לא בוועדת הכספים.
<ארז אשל: יש כאן לפחות – חברי הכנסת: בוז'י הרצוג, איציק שמולי ויפעת קריב, שהיא בכלל באה ממינהל חברה ונוער - - -
יצחק הרצוג: כולנו חברים של ארז אשל, זו הבעיה.
<ארז אשל: אנחנו תולים תקוות רבות מאוד בוועדה.
<ארז אשל: לגבי החינוך הבלתי פורמלי – לפני שאכנס בדקות ספורות למה יש בחינוך הבלתי פורמלי, אתה נגעת בזה – ההישג הגדול בחינוך הבלתי פורמלי, שהוא חינוך פר-אקסלנס – הילד לא חייב לבוא לפעילות; צריך שתהיה דמות מרשימה שמושכת אותו אליה, שאומרת לו למה הפעילות חשובה.
<ארז אשל: הדמות הזאת בדרך כלל מהווה מודל לחיקוי, וממילא גם התוכן של הפעילות הוא ייחודי וחשוב.
<ארז אשל: התהליך של החינוך הבלתי פורמלי באחריות מדינת ישראל מתקיים ברצף חינוכי, אנחנו קוראים לו "מבוקר עד בוקר", או "מבוקר עד ערב", לפחות עד גיל 18.
<ארז אשל: והיום, החל משר החינוך הקודם, אנחנו קוראים למינהל חברה ונוער, "מינהל חברה נוער וצעירים".
<ארז אשל: וכמו שאמרת לי לפני כן, החשיבות ליחס לצעירים, בוודאי עד גילאי 30, מבחינה חינוכית הוא נושא מרכזי שאנחנו עוסקים בו ומנסים לפתח אותו.
<ארז אשל: ביחס לשאלה התקציבית אל מול תקציב משרד החינוך – כל פעם נורא נוח להסתכל על התקציב הכולל, 46 מיליארד שקלים במשרד החינוך, אבל כולנו יודעים שרוב התקציבים האלה צבועים למשכורות ותקציבי העברה לרשויות, וסך הכול מתוך התקציב החופשי של משרד החינוך, הכסף שניתן לחינוך הבלתי פורמלי ולמינהל חברה ונוער הוא משמעותי מאוד.
<ארז אשל: האם הוא מספיק?
<ארז אשל: אנחנו מקווים שבזכות חברי הוועדה הנכבדה, הכסף התוספתי שיינתן בשנים הקרובות יהיה משמעותי יותר.
<ארז אשל: הצגנו לך גם כן את היעדים לפני כן, ויש כאן חלק שמכירים אותם, כי הפער עדיין קיים, והוא משמעותי.
<ארז אשל: גם נגעת בנקודה ורמזת עליה, על הקשר בין תופעות מדאיגות בחברה לבין הקשר הישיר בין נוער שנמצא, והוא חלק מפעילות בלתי פורמלית.
<ארז אשל: ילד שהוא חניך בתנועת נוער: "הצופים", "הנוער העובד והלומד", "בני-עקיבא", "אריאל", או ילד שהוא חבר בארגון נוער: מ"כנפיים של קרמבו" ל"אות הנוער הישראלי" ל"אחרי", לא נמצא אותו באותן תופעות שמדאיגות אותנו כחברה.
<ארז אשל: האם אנחנו מסוגלים היום להגיע לכל ילד?
<ארז אשל: אנחנו עדיין רחוקים מזה.
<ארז אשל: החינוך הבלתי פורמלי לא רק מתרחש מסוף יום הלימודים או מתקופות של החופשות – מהחופש הגדול לחופשות: חנוכה, פסח, סוכות וסופי שבוע – החינוך הבלתי פורמלי נכנס לתוך בתי-הספר בצורת של"ח, קודם כל, וידיעת הארץ, החיבור למדינה המיוחדת הזו.
<ארז אשל: בקוטב הנגדי, הוא נמצא בקידום נוער, כשאנחנו אומרים: לא מוותרים לאף אחד ולא מוותרים על אף אחר.
<ארז אשל: הראיה במדינת ישראל, שבאמת עד אחרון הילדים אנחנו מבקשים להגיע ולדאוג לילד, וזה כולל את כלל המגזרים.
<ארז אשל: אני יכול להגיד, מי שמכיר את מה שקורה בעולם, מצד אחד אין דומה להיקפי החינוך הבלתי פורמלי שקיימים במדינת ישראל, רק נתבונן על נתח קטן, זה תנועות הנוער – 350,000 מהצעירים שלנו מצויים בתנועות הנוער, אין תופעה בשום מדינה באירופה או בארצות-הברית שמקבילה לתנועות הנוער הישראליות, ועדיין זה לא אומר לנו שלרגע אנחנו יכולים להיות שבעי רצון ולהגיד, עשינו די.
<ארז אשל: כי בצד אחר אנחנו מסתכלים על 350,000 בני-הנוער בתנועות הנוער, יש לנו ארגוני נוער בלתי רגילים שצומחים, ואפשר לזהות את הצמיחה הגדולה החל משנת 1996, אחרי האסון של רצח ראש הממשלה, אבל אנחנו לא הגענו לפחות למקבילה של 350,000 בני-נוער בארגוני הנוער.
<ארז אשל: אנחנו מזהים צמיחות עצמיות של ארגונים לחינוך בלתי פורמלי אצל צעירים, בצורת צעירים שלא מבקשים לצאת לחוץ-לארץ לחפש את עצמם, אלא מבקשים בתוך המדינה לבוא ולשאול את השאלות ולברר את הנושאים המרכזיים של הזהות שלהם והשייכות שלהם והחובה שלהם כלפי המדינה.
<ארז אשל: בשנים האחרונות אנחנו רואים שברגע שאתה נותן פוקוס על החינוך הבלתי פורמלי לחברי כנסת ולשר חינוך – אפשר לראות רק אצל מורי היל"ה – ודאי קשור למחאת הקיץ לפני שנתיים, אבל המאבק של המורים מעיסוק כעובדי קבלן למורי משרה הביא לעלייה תקציבית מאזור של 70 מיליון שקלים, 77 מיליון שקלים ל-120 מיליון שקלים – ויובל יוכל להיכנס אחר כך ממש לפרטים המדויקים, מה קורה מבחינת התקציבים – אבל עדיין בשאלת תקרת הזכוכית, אנחנו נותנים מענה ל-6,500 מתוקצבים, 5,500 ילדי היל"ה, אנחנו נותנים מענה, כי המורים יוצאים מגדרם, ל-6,500.
<ארז אשל: אנחנו יודעים שיש 11,000 ילדים של קידום נוער, שהיינו רוצים לתת להם את תוכנית היל"ה.
<ארז אשל: מלגות לפולין – מכמעט אפס למלגות – וכאן זו עבודה מעולה עם החבר'ה של השלטון המקומי, יש כאן את זיו בר ואת נמרוד גלנטה – מגיעים למלגות, קפיצה ל-50 מיליון שקלים.
<ארז אשל: האם זה נותן מענה לכולם?
<ארז אשל: רכזי נוער שאתה ציינת, והחוק של יחידות נוער שחוקק פה בכנסת וכמעט כל רשות זוכה לה, ואם מדברים עם ראשי הרשויות זה משתנה, זה ממקד את ראש הרשות כשותף אמיתי.
<ארז אשל: אנחנו מוצאים יותר ויותר ראשי רשויות שממש מבינים שנושא החינוך, ובראש ובראשונה החינוך הבלתי פורמלי, הוא בראש סדר מענייניהם.
<ארז אשל: וכאן אתה יוצר את המהפכה, כי בסוף החינוך נעשה בתהליך בין הקהילה למשפחה, למרחב שבו אתה מזוהה.
<ארז אשל: נעלה לירושלים – אם אנחנו יכולים למצוא לפני חמש שנים-שש שנים כמות של 90,000 תלמידים בשאלת הזהות שעולים לירושלים, בשנה הקודמת הגענו לכמות של 377,881 תלמידים שרק מגיעים לכותל.
<ארז אשל: אם אנחנו מעל לחצי מיליון שעולים לירושלים, אז פוגשים בשלבי גיל שונים שאלות זהות שונות, מהשאלה של זהות של מוסדות שלטון המדינה ודמוקרטיה עד לתקופת בית ראשון, בית שני.
<ארז אשל: עולם המכינות הקדם צבאיות, ששם אנחנו מוצאים צמיחה עצומה של בני-נוער שמבקשים לדחות את השירות הלאומי, את השירות הצבאי שלהם, את השירות האזרחי שלהם, כדי לגבש זהות.
<ארז אשל: אבל אנחנו יודעים שיחס הנוער המתקבל עומד על ילד אחד לעשר, כי אין מקום במקומות.
<ארז אשל: יש כמובן את התהליך שצה"ל מגביל את הדחייה, את דחיית הגיוס שלו, אבל אנחנו מבינים איפה נמצאים אחר כך אותם ש"ש אידיאליסטים ואידיאליסטיות.
<ארז אשל: העצמת נושא ההתנדבות – כאן יש קפיצה משמעותית מפרויקטים "לאורו נלך", מהפרויקטים של הג'וינט, עדיין נשאר במשאב, וללא כסף תוספתי זה לא עובד – מאפס שקלים לחמישה מיליון שקלים בארבע השנים האחרונות.
<ארז אשל: חידון התנ"ך העולמי – אם אני לוקח נושא שולי, אבל דבר שהיה לפני 30 שנה, וניתן לחדש אותו והוא מורחב כרגע לתהליכים שקורים בכל העולם.
<ארז אשל: תעודת הבגרות החברתית שצומחת בארבע שנים האחרונות, אפשר לראות את זה בכל הארץ – במחוז דרום בעיקר – חוצה מגזרים, שיש איזושהי בגרות במדינה של הבנה.
<ארז אשל: יש את תעודת הבגרות של הציונים, של "לדעת", שזה חשוב.