GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת קריב: זה חלק מהאמירה איפה משרדי הממשלה שמים את נושא הצעירים.
יפעת קריב: מצד אחד, אנחנו כל היום עוסקים בנושאי דיור, השכלה גבוהה, תעסוקה, מעורבות חברתית, מנהיגות, חינוך פיננסי, חינוך להורות ומשפחה.
יפעת קריב: ומצד שני, מדינת ישראל לא מתקצבת את זה בתקציבים הראויים לכך, בעשר השנים האחרונות.
יפעת קריב: חשוב לי לציין, אני לא מדברת על הממשלה הנוכחית אלא על מה שקורה בעשר השנים האחרונות.
יפעת קריב: המשרדים המעורבים – משרד הביטחון, היחידה להכוונת חיילים משוחררים שהנוכחות שלהם משמעותית מאוד לדעתי, משרד הקליטה שמתייחס לצעירים העולים, משרד הרווחה שמתייחס לכל הצעירים שנמצאים במצוקה משפחתית או אישית, משרד הבינוי והשיכון בהיבט נושא הדיור – לא נמצאים פה בחדר וגם הם חייבים להיות חלק מהדיון הזה, אלא אם נמצא פה מישהו שאני לא מזהה.
יפעת קריב: אני כן רואה פה את נציגי משרד החינוך ונציגי הג'וינט כמובן.
יפעת קריב: הנושא הזה משמעותי ועמוק מאוד, ותפקידנו, אדוני היושב-ראש, להביא לכאן את כל משרדי הממשלה ולשאול אותם מה חלקם בתקציב בנושא דאגה לצעירי מדינת ישראל.
יפעת קריב: שליש מאוכלוסיית מדינת ישראל הם צעירים – שני מיליון צעירים בגילאי 18 עד 35 ומתוכם 300,000 סטודנטים.
יפעת קריב: הבית הזה מייחס יחס משמעותי מאוד לסטודנטים, מתקיימים הרבה מאוד דיונים על סטודנטים.
יפעת קריב: ובכל נקודת זמן יש לנו מיליון ו-700 אלף צעירים שהם לא סטודנטים, צעירים שנושאים בנטל הכלכלי בכל נושא שהוא בעתיד מדינת ישראל, ולדעתי צריך לשים את זה על סדר היום של הכנסת בצורה הרבה יותר משמעותית, להביא לפה את כל משרדי הממשלה דווקא רגע לפני שנסגר התקציב שלהם, ולשאול אותם איך הם הולכים לתקצב את התחום הזה.
יפעת קריב: הרשויות המקומיות שהזכרת נמצאות בגירעונות תקציביים גדולים מאוד, בעיקר הרשויות שנמצאות בפריפריה החברתית, מרכז הארץ בעיקר, והפריפריה הגיאוגרפית, הנגב והגליל, נמצאות במצוקה אמיתית גדולה מאוד של הגירה שלילית של צעירים, אתה יודע כי היית ראש עיריית ירוחם, ולרשויות אין תקציבים לתמוך בצעירים כדי שהם יישארו לגור שם, או לעזור לזוגות הצעירים במציאת מקצוע או השכלה גבוהה.
יפעת קריב: זהו נושא מרכזי שאליו צריך להזמין את המשרד לפיתוח הנגב והגליל, וגם את יו"ר מרכז השלטון המקומי, שלמה בוחבוט, ולהתמודד עם נושא ההגירה השלילית מהפריפריה.
יפעת קריב: דרך אגב, הגירה שלילית למרכז הארץ, וממרכז הארץ הם עוזבים את המדינה, הם לא נשארים כאן.
יפעת קריב: הרי זה מסלול קשה מאוד למדינת ישראל.
יפעת קריב: הדיון המרכזי שלנו הוא סיוע תקציבי ואחריות הממשלה.
יפעת קריב: מילה אחרונה, מרכזי הצעירים התחילו כיוזמה של מגזר שלישי ובראש היוזמה עמד הג'וינט, כמובן, עם תקציבים של עשרות מיליוני דולרים שהגיעו מחו"ל.
יפעת קריב: עד היום ממשלת ישראל לא מגיעה לתקציבים שהגיעו מיהדות העולם.
יפעת קריב: פרויקט שהתחיל כמרכז אחד – וגם את רוביק דנילוביץ הייתי מזמינה לדיון הזה – שהתחיל כמרכז סטארט אפ בבאר-שבע, והיום, עשר שנים מאז שהוקם, יש בו מעל ל-150,000 צעירים שמקבלים שירות.
יפעת קריב: אני חושבת שאין את זה באף קנה מידה אחר בפרויקטים חברתיים שהתחילו כסטארט אפ של המגזר השלישי במדינת ישראל.
יפעת קריב: כך שזהו נושא שחייב להיות על סדר היום שלנו, אפשר להתחיל אותו היום ולקחת אותו הרבה יותר קדימה, והייתי שמחה שנדון בכך עוד לפני שהתקציב נסגר.
עמרם מצנע: נציגי הג'וינט – אתן לכם את זכות הראשונים כי אני זוכר שהייתם בין הראשונים שהרימו את הכפפה הזו.
שמעון אוחיון: זה מפחיד אותי כשמחברים צעירים עם ג'וינט.
עמרם מצנע: אבל זה משהו שטבוע ב"מלבן", לא?
עמרם מצנע: היה מונח כזה פעם.
<קריאה: כן, היה דבר כזה.
<יעל חייט: שלום רב, שמי יעל חייט, אני מנהלת פיתוח והדרכה במרכזי צעירים, ונמצאת אתי פה מיכל לסטר, מנהלת איזור המרכז של מרכזי הצעירים.
<יעל חייט: אני לא אפרט את כל ההיסטוריה של הקמת מרכזי הצעירים והחלק של הגו'ינט בכך, קיבלנו כבר את הכבוד הראוי, תודה רבה, והדברים כתובים ומוכרים.
<יעל חייט: אבל אני רוצה להתייחס לנושא החלוקה האזורית.
<יעל חייט: סוגיית הצעירים, כפי שאנחנו רואים אותה, היא סוגיה לאומית, היא לא סוגיה אזורית או סוגיה של פריפריה.
<יעל חייט: המשרד לפיתוח הנגב והגליל בראשות סילבן שלום לקח אחריות רחבה מאוד בנושא פיתוח ומימון מרכזי צעירים, ויחד אתו גם משרדי ממשלה נוספים, אבל המציאות היא שמרבית הצעירים נמצאים לא בנגב והגליל, אלא במרכז הארץ.
<יעל חייט: במרכז הארץ מתקיימת פעילות רחבה וענפה מאוד במרכזי צעירים בערים: נתניה, פתח-תקווה, רחובות, רמלה, ערים שיש בהן עשרות אלפי צעירים, ושם המימון הממשלתי נמוך הרבה יותר ואי אפשר לצפות שהרשויות המקומיות ייקחו את הנושא רק על כתפיהן.
<יעל חייט: סגנית השר בקדנציה הקודמת, גילה גמליאל, העבירה החלטת ממשלה שתקצבה הקמה של מרכזי צעירים חדשים ותקצוב מרכזי צעירים קיימים, אבל הכסף הזה מעולם לא הגיע למרכזים.
<יעל חייט: מדובר במיליונים, ובסופו של דבר, אחרי תהליך ארוך ומייגע מאוד של עבודה משותפת, הוא לא נשא פרי והמרכזים האלה ממשיכים להיאבק.
<יעל חייט: אני רוצה להתייחס בסיפה של דברי לקבוצה אחרת של צעירים שאינה נכללת באוכלוסיית הסטודנטים או המנהיגות הצעירה, ואני מדברת על מעל ל-200,000 צעירים בסיכון במדינת ישראל.
<יעל חייט: יושבים פה אתנו ארגונים שמייצגים את האוכלוסיה הזו על גווניה, ואם יורדים לרזולוציות אז יש הרבה מאוד מאפיינים בתוך הקבוצה הגדולה הזו, אבל נושא צעירים בסיכון הוא לפתחנו.
<יעל חייט: בהקשר הזה, עוד לפני שמדברים על תקציבים ממשלתיים, צריך לדבר על שינויי חקיקה, על שינויים בתקנות תע"ס, על פתרונות דיור, על כל הקשור למיצוי זכויות בקרב אוכלוסיות שלמות של צעירים שלא נראה אותם בקבוצות החזקות, ואנחנו רוצים לקדם אותם.
<יעל חייט: ובסופו של דבר, להביא לכך שכל צעיר במדינת ישראל יהיה זכאי לסל שירותים שהוא זכאי לו בחוק, לא בחסד אלא בזכות.
עמרם מצנע: בכמה מרכזי צעירים אתם מעורבים היום, ומהו תקציב הג'וינט לנושא הזה?
<יעל חייט: אנחנו מעורבים היום במעל ל-40 מרכזי צעירים.
<יעל חייט: יש יותר מרכזי צעירים, יש רשויות שמקימות בעצמן מרכזי צעירים.
<יעל חייט: קשה לדבר על תקציב הג'וינט בצורה אחת ומרוכזת, אבל אני אתן תשובה.
<יעל חייט: הג'וינט מחובר עם משרדי הממשלה בהסכמים בהם הג'וינט נותן 25% והממשלה נותנת 75%.
<יעל חייט: היקף התקציב של המשרד לפיתוח הנגב והגליל – ויפעת, תקני אותי אם אני טועה – ל-25 המרכזים בנגב ובגליל הוא שישה מיליון שקלים.
עמרם מצנע: זה ה-100% או ה-75%?
<יעל חייט: זה ה-100%.
יפעת קריב: זה תקציב שירד משנה לשנה.
<יעל חייט: אני רוצה לדבר על עוד שותף שלא נמצא פה והוא שותף חשוב, והיא היחידה להכוונת חיילים משוחררים שפועלת מתוקף חוק חיילים משוחררים שהם גם שותפים במרכזי צעירים, הן ישירות בכוח אדם והן במימון פעילות.
<יעל חייט: אבל שוב, כל עוד אין פתרון לאומי, רחב, מוסדר, שמביא לידי ביטוי את כל משרדי הממשלה בתוכו, ואנחנו מקדמים עבודה על פתרון כזה בדמות חברה ממשלתית מעורבת שתיתן את המענה גם לחברה האזרחית שכבר פועלת ומקדמת את העשייה הזאת ביכולות שיש לחברה אזרחית.
<יעל חייט: יושבת כאן דנה סבוראי מ"קרן גנדיר", והם השותפים שלנו מהחברה האזרחית לאורך כל הדרך ובזכותם הרבה מאוד מהעשייה יצאה אל הפועל, וצריך להבין שכל שקל שמתקבל, ממונף כמה וכמה פעמים כדי להגיע למקסימום שירותים.
עמרם מצנע: אני רוצה לחדד ולהבין, 6 מיליון שקלים הוא התקציב שאתם מנהלים?
<יעל חייט: לא, אנחנו מנהלים תקציב גדול יותר.
<יעל חייט: זה התקציב שהוא בהסכם עם המשרד לפיתוח הנגב והגליל.
<יעל חייט: לא הגעתי מוכנה עם נתונים תקציביים.
יפעת קריב: אני יכולה לפרט תקציבים פחות או יותר, אני מכירה את הכול בעל-פה.
יפעת קריב: יכולתי למסור לך אותם קודם.
יפעת קריב: בג'וינט יש ועדת היגוי, מסד קליטה שאליו מגיעים תקציבים ממשרד הקליטה שהוא באותו חוזה עם המשרד לפיתוח הנגב והגליל, ממשרד הרווחה מגיעים תקציבים, יש תקציבים שמגיעים ישירות ממשרד הבינוי והשיכון אל תוך מרכזי הצעירים, התקציבים של המגזר השלישי, של הקרנות, כמו: "קרן גנדיר", "קרן קיסריה" וקרנות נוספות, חלקם מגיעים בתוך תקציב הג'וינט, וחלקם בתוך תקציב ישיר לתוך מרכזי הצעירים.
יפעת קריב: צריך לשבת ולראות את זה.
עמרם מצנע: הם נותנים את זה פר מרכז או שהכול עובר דרך הגו'ינט?
יפעת קריב: תקציב המשרד לפיתוח הנגב והגליל עובר דרך הג'וינט בתקציב אחד - -
<יעל חייט: ומשרד הקליטה.
יפעת קריב: - - ומה שגילה גמליאל העבירה דרך מרכז הארץ עבר בתמיכות.
שמעון אוחיון: אני רוצה לבקש ממך לא לדבר רק על הצד המערכתי, הניהולי והתקציבי, אלא אולי קצת לתאר לנו את תכני הפעילות של מרכז צעירים ומה מעמדו, כדי שנוכל לראות איך עובדים מול היחידה להכוונת חיילים משוחררים, איך עובדים מול רשויות השלטון המקומי והאחרים.
עמרם מצנע: יש מישהו מהנוכחים שמנהל מרכז כזה?
יפעת קריב: כן, מיכאל וולה יושב כאן והוא מנהל את מרכז הצעירים בתל-אביב.
עמרם מצנע: אז אולי ניתן למיכאל.
עמרם מצנע: אני יודע שלמרכזי הצעירים אין מודל אחד, אלא יש מודלים שונים שתפורים למידות של כל אחד ואחד מהיישובים.
יפעת קריב: לא, יש תפיסה אחת והיא הבסיס, ואותה יעל, מנהלת ההדרכה, מובילה במשך הרבה מאוד שנים.
יפעת קריב: על הבסיס הזה כל מיזם התאים את עצמו לאופי המקומי של העיר שלו, בהתאם לאוכלוסיה.
יפעת קריב: אבל המודל ש"רץ" בכל המקומות הוא תורה אחת ותפיסה אחת, כמו עץ שמביא פירות שמשתנים מיישוב ליישוב.
<יעל חייט: אשמח להגיד כמה משפטים ואז מיכאל ירחיב לגבי תל-אביב.
<יעל חייט: מרכזי צעירים הוקמו מתוך תפיסת זיהוי הסוגיות המרכזיות שמאפיינות את הגילאים האלה ומוגדרות היום גם בגישות הפסיכולוגיות.
<יעל חייט: מדברים על בגרות מתהווה והסוגיות הן סוגיות זהות, תעסוקה, בכיוון של קריירה, של דיור, של שייכות וכן הלאה.
<יעל חייט: ולכן, במרכזי צעירים הוגדרו מלכתחילה כמה תחומי ליבה: השכלה ותעסוקה שמחוברים לקריירה, מעורבות חברתית – הזכירה יפעת שהיית ראש עיריית ירוחם, והבנו שאם אנחנו עובדים בלעשות יותר סטודנטים ויותר אנשים עם תעסוקה בירוחם, בעצם אנחנו עובדים בלהוציא אותם מירוחם, מדימונה ומהפריפריה, ולכן חשוב להשקיע לא רק בפתרונות בתעסוקה ובהשכלה, אלא גם במעורבות חברתית.
<יעל חייט: צעיר שהוא מנהיג צעיר ביישוב שלו, מעורב חברתית במה שקורה והוא פעיל, ישנו סיכוי גדול יותר שהוא יקשור את חייו במקום בו הוא גר.
<יעל חייט: בשוליים אנחנו עוסקים גם בנושאי תרבות ופנאי.
<יעל חייט: ישנם נושאים חדשים שנכנסו לזירת הפעולה של מרכזי צעירים, והם בכל הקשור לפיתוח דמוגרפי ודיור בר-השגה, עבודה עם משפחות צעירות, ותוכניות ספציפיות בנושאים: ניהול פיננסי, התערבות בחירום, וכן הלאה.
<יעל חייט: זהו המודל הבסיסי.
<יעל חייט: כוח האדם במרכזי צעירים ממומן ממגוון מקורות וזה בעייתי מאוד.
<יעל חייט: צריך להבין שיושב רכז ויש לו, בתוך מסגרת השכר שלו, לפעמים ארבעה או חמישה מקורות מימון: הרשות המקומית משתתפת, ובהקשרים אחרים ישנה תוכנית "הישגים" שמטפלת בהשכלה הגבוהה, בזמנו "טבת" ייסדה את תחום התעסוקה והיום היא מתערבת רק בתוכן אבל לא בתקצוב, ורכזי מעורבות חברתית ממומנים בעיקר על-ידי המשרד לפיתוח הנגב והגליל, וקרן "גנדיר" גם היא שותפה הרבה פעמים במימון כוח אדם.
<יעל חייט: יש גם מקורות נוספים שהמרכזים מגייסים בעצמם.
<יעל חייט: חשוב לי לומר משהו בהקשר התקציבי על הג'וינט.
<יעל חייט: הג'וינט הוא ארגון שהוא יזם חברתי, תפקידו לתת סטארט אפ ולהניע את המערכת.
<יעל חייט: כיום, 40 מרכזים, בהיקף הפעילות שאנחנו עושים, הם לא משהו שהג'וינט יכול להמשיך להחזיק באותה רמת תקצוב כפי שעשינו בתחילת הדרך כדי להחדיר את השירות.
שמעון אוחיון: הג'וינט לא מתיימר להחזיק גופים כאלה.
שמעון אוחיון: כפי שאמרת, הוא מעין סטארט אפ והוא מקווה שאחר-כך הרשויות ימשיכו לנהל את הדברים האלה.
שמעון אוחיון: כך צריך להתייחס אליו.
<יעל חייט: שאלת אותי על המיקום של מרכזי צעירים – מלכתחילה, במכוון, לא הגדרנו מיקום אחד נכון למרכז צעירים ביישוב, וכפי שאמרת, התפתחו כמה מודלים.
<יעל חייט: יחד עם זה, אנחנו יודעים להגיד שמרכז צעירים מצליח הוא מרכז צעירים שיודע לאזן בין להיות מרכז שנותן שירותים לבין להיות זרוע שמקדמת אקטיביזם חברתי של צעירים, מעורבות של צעירים, ולא להיות רק עוד פקיד שמקבל קהל.
עמרם מצנע: מיכאל, בקשה.
<מיכאל וולה: שלום, מיכאל וולה מעיריית תל-אביב-יפו.
<מיכאל וולה: הפוטנציאל של המיזם הזה, של מרכזי הצעירים, הוא לבנות את הגשר שלא קיים היום בין צעירים לבין הממסד.
<מיכאל וולה: הנתק הוא גדול מאוד בדור שלי.
<מיכאל וולה: זה לא רק עניין של שכבת גיל, זה דור עם מאפיינים של ערכים מסוימים ושל כלים מסוימים – האינטרנט הוא רק דוגמה אחת, הכי ברורה.
<מיכאל וולה: אני חושב שזה הפוטנציאל הגדול של הסיפור הזה, והוא מה שאני יכול להעיד עליו מהחוויה האישית שלי.
<מיכאל וולה: הגשר הזה נבנה לא רק על-ידי שירותים כמו התחומים שיעל הזכירה, אלא על-ידי זה שאנחנו כחלק מהרשות – כך במקרה שלנו, בחלק מהמקומות זה לא חלק מהרשות – יכולים להתאים את העירייה, להסביר לממסד מה הם הצרכים של תושבים צעירים – ואותו הדבר נדרש, אגב, גם ברמה הלאומית – וגם לייצר פלטפורמות לאנשים צעירים כמונו להיות מעורבים ומשפיעים יותר.
<מיכאל וולה: הדוגמאות לכך הן ענקיות, החל מיזמות חברתית שהוזכרה פה, ועוד אלף ואחד דברים.
<מיכאל וולה: אבל היכולת להוות כתובת בתוך הממסד לאנשים צעירים, לא רק לתת להם שירותים של ייעוץ והכוונה אלא להוות כתובת ממש, ולהיות צינור לתוך הממסד, מייצרת חוויה אחרת לחלוטין בשביל תושב צעיר שפתאום מוצא את הדרך לתקשר עם הדבר שמבחינתו הוא נוראי: הממסד.
<מיכאל וולה: זהו הפוטנציאל הגדול של זה, לדעתי.
<מיכאל וולה: והכובע השני של המיזם הוא לייצר את המדיניות שמשפיעה בתוך המערכת, למשל, בנושא הדיור שהוזכר פה.
<מיכאל וולה: אנחנו, כעירייה – זה אחד הנושאים שהכי רלוונטיים לצעירים.
<מיכאל וולה: הנושאים שאנחנו עוסקים בהם בתל-אביב הם קצת שונים מחלק מהיישובים האחרים, כי תעסוקה ותרבות, לדוגמה, הן לא אתגר משמעותי, הן חלק מהסיבות בגללן צעירים באים לתל-אביב.
<מיכאל וולה: זו אחת הערים הכי צעירות בעולם, שליש מהתושבים בעיר הם צעירים בגילאי 18 עד 35.
עמרם מצנע: עשרה צעירים שנפגוש ברחוב ונשאל אותם: האם אתם יודעים על מרכז צעירים בתל-אביב?
עמרם מצנע: מה הם יגידו?
<מיכאל וולה: שאלה מעולה.
<מיכאל וולה: בדיוק אתמול דיברנו על לעשות סקר כדי לבדוק את זה.
<מיכאל וולה: אני עוד לא יודע להגיד לך.
<מיכאל וולה: אנחנו פעילים שנה וחצי עכשיו.
<מיכאל וולה: אני חושב שמתוך עשרה צעירים, פחות מ-50% בוודאי, בשלב בו זה נמצא היום.
<מיכאל וולה: יש עוד הרבה מאוד דרך לעשות כדי להנגיש ולחשוף את זה יותר.
<מיכאל וולה: אבל זוהי המטרה, לחלוטין.
<מיכאל וולה: פרויקטים שאנחנו מקדמים היום, כמו: דיור בר השגה או להקים את מרכז הדיור הראשון בתל-אביב, או להנגיש את שירותי העירייה, הם כאלה שנועדו לשאול את עצמנו, קודם כל, מה הם צרכי הצעירים ועל בסיס זה לייצר פתרונות, אבל פתרונות שהם המוניים, שהם במסיבי.
<מיכאל וולה: וזהו השילוב החשוב מאוד, לדעתי, בין המקום של מרכז צעירים כנותן שירותים לבין המקום שהוא צריך להיות במקביל, כזה שמקדם מדיניות ברמה האזורית.
<מיכאל וולה: ושוב, אותו הדבר צריך לקרות באיזשהו שלב ברמה הלאומית, גורם שמתכלל ומייצר מדיניות לאומית לנושא הצעירים.
עמרם מצנע: תן לנו סדרי גודל, מה התקציב שלכם וכמה אנשים אתם מפעילים בתל-אביב?
<מיכאל וולה: בתל-אביב התקציב הוא כמעט לחלוטין מלא על-ידי הרשות המקומית, יש מעורבות של הג'וינט באזורים מסוימים בתעסוקה.
<מיכאל וולה: התקציב השנה עומד על קצת פחות משני מיליון, ונוסף לו עוד תקציב של מלגות סיוע בשכר דירה לסטודנטים, שהוא תקציב שנתי של כשני מיליון ש"ח מצד העירייה.
<מיכאל וולה: וזה על 130–140 אלף צעירים שגרים בתל-אביב.
שמעון אוחיון: כמה צעירים תושבי העיר בקשר אתכם בסך-הכול, ברמות שונות?
<מיכאל וולה: קודם כל, קשה מאוד למדוד את זה, כי רק כשאתה נותן שירות ייעוץ אתה יכול לספור בדיוק.
<מיכאל וולה: בשנה הראשונה שהסתיימה לפני כמה חודשים היו במרכז עצמו כ-12,000 ביקורים.
<מיכאל וולה: היום פועל בתל-אביב עוד מרכז, וממוקם ביפו לאוכלוסיה המקומית מרכז שלישי, והמטרה היא להגיע למספרים הרבה יותר גבוהים.
עמרם מצנע: בערים הגדולות ישנה התלבטות איך המבנה הארגוני צריך להיות, הרי כל שכונה אצלכם היא עיר בפני עצמה עם המאפיינים שלה, ואיך פותרים את זה, והרי ישנם מרכזי תרבות, מרכזי פעילות ומרכזי ספורט.
עמרם מצנע: בירוחם, שהוא יישוב קטנטן, המרכז הפך להיות כמעט הכול.
עמרם מצנע: תקציב המרכז בירוחם, לפחות בתקופה בה אני הייתי, כשאתה מחבר את כל השותפים, מהג'וינט, מהמשרד לפיתוח הנגב והגליל, קרנות שונות והיחידה לחיילים משוחררים, התקציב היה גבוה מ-3.5–4 מיליון שקל, וכל אחד אומר בדיוק איך לנהל את הכסף שלו.
עמרם מצנע: וה"ווירטואוזיות" של מנהל המרכז היא איך לעשות את מה שהוא רוצה עם העוגה הזו, וכל אחד נותן לו דוח על מה שהוא ביקש ועשה, אבל בסופו של דבר יש פה איגום משאבים.
עמרם מצנע: וככל שהמקום קטן יותר, הוא יכול להיות יותר מרכזי ומשרת את הכול, והוא רשות בפני עצמה, ולא רגל פה, רגל שם, כפי שאני מעריך שקורה בערים הגדולות יותר.
רות קלדרון: בוקר טוב, אני מודה לחברתי יפעת קריב שלימדה אותי בנושא הזה, זה לא תחום שאני מכירה.
רות קלדרון: כבר חצי הזמן בישיבה שלנו עבר, ומדברים רק על מרכזי צעירים של הג'וינט.
רות קלדרון: יושבים כאן המון אנשים שטרחו להגיע - - -
עמרם מצנע: ניתן להם לדבר.
רות קלדרון: לא, אני מבקשת לדעת מי יושב אתנו, כי הכסף שוב מנהל את התוכן.
רות קלדרון: הג'וינט הוא אחד מהארגונים החשובים בעולם היהודי, אבל לא יכול להיות שגויסנו בלי שהחלטנו.
רות קלדרון: קודם כל, אני רוצה להגיד תודה לכל מי שבא והייתי מבקשת מאוד, אדוני יושב-הראש – אני מבינה שאי אפשר לעבור את כל האנשים, כי אני כל פעם מבקשת – לדעת מי הם הגופים.
עמרם מצנע: אפשר, אפשר, את קונסיסטנטית.
<יהודית גידלי: אני אדאג להעביר לך רשימה.
<יהודית גידלי: הנה, זה בדיוק מה שאני מחפשת.
רות קלדרון: אני קונסיסטנטית לגמרי.
עמרם מצנע: אז אולי נעשה סיבוב, לא צריך את כולם, לפי ארגונים.
<ארז אשל: ארז, מנהל מינהל חברה ונוער, משרד החינוך.
<אירית ברוק: אירית ברוק, מנהלת גף תנועות נוער, קהילה והגשמה.
<סיגל שיינמן: סיגל שיינמן, אני גם במינהל וגם מחזיקת תיק חינוך, נוער והצעירים בראש-העין ובוועדת הנוער והצעירים, חברת מועצת העיר.
<יעקב עיני: יעקב עיני, מהחברה להגנת הטבע.
<ענבל אבנון: ענבל אבנון, מהתאחדות הסטודנטים.
<יעל דוד טואטי: יעל, אני מייצגת פה את הפריפריה ממטולה עד אילת.
<יעל דוד טואטי: מדובר בעולים חדשים מצרפת, צעירים מגיל 18 עד גיל 35.
<יעל דוד טואטי: אנחנו נמשיך לנושא הקליטה בצבא, ולכל התוכניות והאפשרויות.
<יעל דוד טואטי: ואני מתחברת לדבריך – זה לא רק מרכזי צעירים, יש לנו מדי שנה כאלף סטודנטים במסגרות - - -
רות קלדרון: בבקשה, עוד לא עכשיו.
רות קלדרון: אנחנו מוכרחים את הזמן.
<יעל דוד טואטי: אני לא יודעת אם יש פה עוד עולים, ורק על צרפת אני יכולה לדבר, אבל כל הקליטה הזו היא חשובה מאוד.
<ניב סוניס: ניב סוניס מהמשמרת הצעירה במפלגת העבודה, ובהקשר לדיון הבא – בוגר מכינת - - -
<צבי אוד: שמי ציקי אוד, אני מהמרכז לזכר מייקל לוין לסיוע לחיילים בודדים.
<צבי אוד: בכובע שלי פה באתי לשמוע או להשמיע בעיקר בנושא יוצאי החברה החרדית שמופלים לרעה בכל מה שקשור לקבלה למוסדות לימוד גבוהים, גם על-ידי הקבלה וגם על-ידי המרכז הארצי לבחינות והערכה.
<גלית וידרמן: גלית וידרמן, מהקרן הישראלית למען יוניסף.
<דנה סבוראי: דנה סבוראי מ"קרן גנדיר", ואני כאן גם בכובע של ייצוג ועדת הצעירים במרכז השלטון המקומי ושהיו"ר שלה נמצא במילואים, אפרופו צעירים.
שמעון אוחיון: ומילה אחת על "קרן גנדיר"?
<דנה סבוראי: "קרן גנדיר" הוקמה לפני שמונה שנים על-ידי יהודית יובל רקאנטי, עוסקת בצעירים בגילאי 18–30 מאז הקמתה.
<טלי אהרנטל: שלום, שמי טלי אהרנטל, אני מנהלת את ארגון הבוגרים של עמותת "אחריי", שמלווה בוגרים של העמותה, צעירים בסיכון.
<נדב קמיל: אני נדב קמיל, אני מנהל מחלקת צעירים של מפעלות חינוך וחברה.
<מיכל לסטר לוי: מיכל לסטר, מטה מרכזי צעירים, ג'וינט ישראל.
<מעין מלכין: מעין מלכין, אני מנהלת תחום הצעירים בתנועת המושבים, ואני נמצאת פה במסגרת פורום רכזי צעירים במועצות האזוריות של תנועות ההתיישבות ומרכז המועצות האזוריות.
<עודד סלומון: עודד סלומון, מנכ"ל קו הזינוק.
<עודד סלומון: אנחנו עמותה שעוסקת בפיתוח מנהיגות בני נוער וצעירים בתוכנית ייחודית של עשר שנים, מגיל 15 עד 25, לאורך שלושה שלבים: תיכון, שלב הצבא, השירות האזרחי והאקדמיה.
<עודד סלומון: כיום בעמותה יש לנו כ-500 משתתפים.
<עודד סלומון: אנחנו פעילים בחמישה אזורים ובעיקר בפריפריה הגיאוגרפית והחברתית – גליל עליון, גליל מערבי, מרכז, קרית גת-לכיש ונגב.
רות קלדרון: אדוני, אם נרחיב לא ייתנו לי לעשות סבב עוד פעם.
<עודד סלומון: אני רק מציג, כי קו הזינוק כנראה לא אומר משהו לחלק מהנוכחים.
עמרם מצנע: לי זה אומר הרבה.
עמרם מצנע: באיזה גיל הכי בוגרים שלכם?
<עודד סלומון: העמותה הוקמה לפני עשר שנים, ובדיוק לפני כחצי שנה המחזור הראשון סיים את מסלול עשר השנים.
יפעת קריב: בגילאי 15 עד 25.
יפעת קריב: וחשוב להגיד, קרן קיסריה כתומכים מרכזיים.
<עודד סלומון: נכון, קרן קיסריה הם התומכים המרכזיים שלנו.
עמרם מצנע: מי שהיה מנהל קו הזינוק הראשון עבר לקרן קיסריה.
<עודד סלומון: אכן כך.
<עודד סלומון: ורציתי לומר שאנחנו מתקיימים רק מתקציבים של תורמים, ולא משום תקציבים של רשויות או ממשלה.
<יהודית אייזנר: יהודית אייזנר, מהסתדרות המורים.
<נעם בר-לוי: נעם בר-לוי, פרויקטור דיור ביחידת הצעירים של עיריית תל-אביב-יפו.
<תמר שחורי: תמר שחורי, סגנית נשיא בקונגרס היהודי העולמי ומנהלת ארגון צעירים תחת הקונגרס, פעילה בוועדת ההיגוי של כנס הצעירים של ישראל תחת יפעת בזמנו, ובעברי יושבת-ראש אגודת סטודנטים בבן-גוריון.
<עמוס סופר: עמוס סופר, מנכ"ל עמותת הלל, ואנחנו רוצים להביע את קולם של כל מי שהם חסרי מסגרת, כפי שנאמר פה.
<עמוס סופר: בפועל, אנחנו מטפלים בצעירים מגיל 18 עד גיל 30.
<יאיר הס: יאיר הס, סמנכ"ל עמותת הלל.
רות קלדרון: תודה רבה, תודה רבה אדוני.
עמרם מצנע: אני בכל זאת רוצה לומר להערה שלך, חברת הכנסת קלדרון, ולסבב ששמענו – מטרת הנושא, מבחינתי, הוא כן מרכזי הצעירים כי אני רואה בהם את הגורם האינטגרטיבי שצריך ליצור את החיבור של כל מי שעוסק, כי יש הרבה עיסוקים, לא תמיד הם בכלל נפגשים או מתאמים אחד עם השני.
עמרם מצנע: ואם אתה רוצה לקחת תחום ולהתמקד בו, אני חושב שהכיוון של בניית מרכזים – הם יכולים להיות שונים בשיטת הפעלתם, ערים גדולות, ערים קטנות, פריפריה, מרכז – והיתרון הוא היכולת לתכלל את המערכת הזאת, כי הנושא הוא רחב, לא נוכל להקיף אותו - - -
רות קלדרון: אני שומעת את דעתך, אבל יש לי הרגשה שוועדת החינוך צריכה להחליט את זה.
רות קלדרון: לא לקבל את זה כמובן מאליו לפני - - - יש כאן עוד הרבה קולות.
רות קלדרון: זה חדש לי ואני לומדת, אני אשמח להחליט את זה, אבל לא להחליט לפני שהקשבנו.
עמרם מצנע: בשביל זה אנחנו מקיימים יותר ממפגש אחד, זו סדרת מפגשים שחלק מהם הוא לימוד.
עמרם מצנע: אני מאלה שחושבים שלפני שמביעים דעה ולפני שמנסים לנסח כללים כלשהם, קודם כל צריך ללמוד - -
רות קלדרון: נכון.
עמרם מצנע: - - והתחום הזה הוא כל-כך רחב.
עמרם מצנע: אני מחזיק מעצמי כבעל ידע מסוים, אבל אין לי ספק שיש הרבה מאוד דברים שאני לא מכיר ולא יודע, ועל כן תחום הלימוד הוא חשוב, ואנחנו ננצל יותר ממפגש אחד ראשון, קודם כל כדי להבין, ללמוד.
רות קלדרון: וגם ההיכרות של הגופים אחד עם השני נורא חשובה.
עמרם מצנע: בהחלט.
עמרם מצנע: שמעון, בבקשה.
שמעון אוחיון: קודם כל, אני רוצה לברך על חידוש הרעיון של מרכזי צעירים.
<קריאה: עשר שנים זה קיים.
שמעון אוחיון: בוודאי הקונספט של הפוטנציאל קיים, בוודאי שקיים.
שמעון אוחיון: אני יכול לשבח את זה כמובן, ואולי להגיד: נו, בקלי קלות, זו אותה גברת בשינוי אדרת.
שמעון אוחיון: אבל לא כך, צריך לברך על היוזמה.
שמעון אוחיון: והייתי גם רוצה ללמוד איך אתם מאתגרים את מינהל חברה ונוער.
שמעון אוחיון: מה הוא עושה שם בנקודה הזאת?
שמעון אוחיון: וכל הגופים האחרים בוודאי.
שמעון אוחיון: הג'וינט עשה את שלו.
שמעון אוחיון: הוא ניער אותנו, עשה את הסטארט אפ, יש עוד המון גופים שיכולים להשתלב ברוח הצעירה והמיוחדת הזאת, ואני שמח על הדיון הזה.
עמרם מצנע: יפעת, בבקשה.
יפעת קריב: רות, לצורך הפרוטוקול – מרכזי הצעירים הוקמו כפלטפורמה עירונית לפני עשר שנים, כלומר, הם היו פלטפורמה של בית עירוני שאומר לרשות המקומית: קחי אחריות על הצעירים שלך, וכל יוזמה שהיא יכולה להתיישב על הבית הזה.
יפעת קריב: ולכן זה בית שונה מיישוב ליישוב.
יפעת קריב: זה אומר בפעם הראשונה לרשות המקומית: ספר התקציב – שיהיה בו סעיף צעירים.
יפעת קריב: לא משנה למי זה הולך, לא משנה לאיזו עמותה, והעיקר שתהיה התייחסות עירונית לנושא הצעירים בכלל ברשויות המקומיות, וזה עשה שינוי חברתי במדינת ישראל.
יפעת קריב: והדבר השני, מי שיושב פה בחדר מייצג אולי עשירית מכמות הארגונים שעוסקים בצעירים במדינת ישראל.
רות קלדרון: אבל הם באו.
יפעת קריב: הרבה לא יכלו להגיע היום, וקיבלתי אתמול גל פניות מכאלה שלא יכולים להגיע.
רות קלדרון: חבר'ה, גם זמן הוא משאב, ויותר משלושת רבעי שעה מדברים רק על קבוצה אחת, זה פשוט לא פייר.
עמרם מצנע: בסדר, אמרת בתחילה שאת גם לא מכירה את העניין, אז לאט-לאט.
רות קלדרון: אני מכירה אתיקה של דיון.
עמרם מצנע: הנושא המוגדר על-ידי הוא מרכזי הצעירים.
שמעון אוחיון: הוא הגדיר את זה.
רות קלדרון: זה לא היה כתוב.
עמרם מצנע: מי נכנס אלינו?
<קריאה: תלמידי עירוני ז' מיפו, ותודה רבה לכם שהסכמתם לקבל אותנו.
רות קלדרון: ברוכים הבאים.
עמרם מצנע: ברוכים הבאים ללמוד קצת פרלמנטריזם.
עמרם מצנע: משרד החינוך, דרך אגב, עד לפני זמן מה לא היה מעורב ממש בתחום הגילאים הזה.
עמרם מצנע: הוא עסק בחינוך הפורמלי, בלא-פורמלי, עד גיל 18.
עמרם מצנע: אני יודע שהוא מתחיל להיות מעורב.
עמרם מצנע: אני יודע משר החינוך שיש לו עניין להיות מעורב.
רות קלדרון: ואז הגיע ארז אשל.
<ארז אשל: כששר החינוך יציג, הוא יציג את הדברים, אבל שר החינוך יחד עם חבורה לא קטנה של אנשים ויחד עם המנכ"לית הולכים להוביל מהלך עומק בתחום הזה, להבנתי.
<ארז אשל: אבל העיקר הוא מה שאנחנו כן עושים בתוך התחום.
<ארז אשל: יש לנו תחומים אחדים שהמשרד עוסק בהם בהיקפי תקציב – לא אוהבים לדבר – של כ-230 מיליון שקלים בשנה.
<ארז אשל: האחד, קידום ההשכלה, השני, מנהיגות צעירה, השלישי, סטודנטים ומתנדבים, והרביעי הוא אקדמאים להוראה.
<ארז אשל: אם אנחנו רוצים לפרוט, כל נושא הוא רחב מאוד, ואנחנו יודעים לפרוט גם באיזה היקף צעירים הוא פועל וגם מה האפקט שלו בקידום השכלה.
<ארז אשל: אנחנו מדברים על השכלה לבגרות, על המכינות הקדם-אקדמיות, על האולפנים, על הכשרת הנדסאים, על קידום השכלה ייעודי ליוצאי אתיופיה, על סטודנטים מתנדבים במסגרת פר"ח וסחל"ב, ועוד כמה דברים; על מנהיגות צעירה – המכינות הקדם-צבאיות שהן מעל לגיל 18, מורות חיילות, שירות לאומי, משלחות צעירים, שנות שירות, נח"ל ופרס הנוער.
<ארז אשל: וכשמדברים על אקדמאים וקבוצות מחנכים אפשר לראות את זה היום בכלל המגזרים, מאוד חזק בנוער העובד.
<ארז אשל: אקדמאים להוראה זה מצוינים להוראה, חלוץ חינוכי, חותם.
<ארז אשל: זה מחולק במשרד החינוך, בינתיים, במינהלים שונים ובאגפים שונים.
<ארז אשל: באגף לחינוך מבוגרים ישנו תהליך של השלמת השכלה ל-12 שנות לימוד לחיילים בסדיר, 200 חיילים בכל מחזור לימודים, שני מחזורים בשנה.
<ארז אשל: במכינות הקדם-אקדמיות מדובר ב-11,151 לומדים.
<ארז אשל: באולפנים, זה על-פי מספר העולים יוצאי אתיופיה שיש לנו – באולפנים לצעירים יש לנו 600 לומדים בשנה.
<ארז אשל: במכינות הקדם-צבאיות, עליהן נדבר בדיון הבא, 1,404 חניכים.
<ארז אשל: 800 מורות חיילות.
<ארז אשל: הכשרה והנחיה של מורות חיילות זה 120, בנות שירות לאומי זה 3,166, הכשרת בנות שירות לאומי – 320, שיעורי תורה ותרבות יהודית שלא במסגרת פורמלית – 1,250,000 תלמידים, שזה קיום פעילות חינוך ותרבות, שיעורי תורה והרצאות בתחומי תורה שבעל-פה, ובסך-הכול באותו עולם יש תקצוב יחסי גבוה, ודאי בתחום הצעירים.
<ארז אשל: אותו הדבר בישיבות הגבוהות – אם אתם רוצים, אני יכול לפרוט, זה ייקח עוד ארבע דקות.
עמרם מצנע: לא, אבל זה בדיוק חלק מהבעיה שהתייחסתי אליה.
רות קלדרון: רצינו רק חזון.
<ארז אשל: החזון – זה השר.
משולם נהרי: אתה לוקח כל נושא במשרד החינוך, ומפצל אותו לצעירים ולמבוגרים?
משולם נהרי: איך זה?
<ארז אשל: במשרד זה מפוצל, ודאי.