GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי פרומן: לידו, מיכה ינון, יושב-ראש תרבות לישראל, ורינת גל-און המנכ"לית של החברה.
אורלי פרומן: שירית היא היועצת שלי לענייני ספורט, ויש לנו גם נציגים של גופי התרבות.
<קלאודיו קוגון: קלאודיו קוגון, אני משנה למנכ"ל מרכז סוזן דלל, חבר בפורום מוסדות התרבות.
<דני וייס: שמי דני וייס, אני מנכ"ל תיאטרון החאן.
<איתמר גורביץ: איתמר גורביץ', מנהל פורום מוסדות התרבות.
<מיה הלוי: שמי מיה הלוי, מנהלת מוזיאון המדע על שם בלומפילד, ירושלים; חברה בפורום מוסדות התרבות.
<דורית ווליניץ: דורית ווליניץ, יושבת-ראש איגוד המוזיאונים ואיקום ישראל, וגם מנהלת מוזיאון.
עמרם מצנע: איזה?
<דורית ווליניץ: מוזיאון האדם והחי, זה מוזיאון טבע בפארק הלאומי ברמת-גן.
<אוהד קנולר: אוהד קנולר, יושב-ראש איגוד השחקנים, שח"ם.
<שחר בוצר: שחר בוצר, מנהל את שח"ם, איגוד השחקנים.
<נדב בושם: נדב בושם, גם אני משח"ם.
<נדב בושם: נעים מאוד.
אורלי פרומן: ועולם הספורט.
אורלי פרומן: איציק, בבקשה.
<יצחק לארי: איציק לארי, מנכ"ל הטוטו.
<אריק קפלן: אריק קפלן, נשיא התאחדות אילת – ענפי הספורט שאינם אולימפיים בישראל.
<אפרים זינגר: אפרים זינגר, מנכ"ל הוועד האולימפי.
<מאיר ברנשטיין: מאיר ברנשטיין, מנהל מחלקת ספורט של עיריית רעננה, מייצג כאן את הנהלת ועדי הספורט.
עמרם מצנע: חנן הוא מאיגוד מנהלי מחלקות הספורט בישראל, מרכז השלטון המקומי.
<רפאל גמזו: רפי גמזו, סמנכ"ל במשרד החוץ, ראש האגף לקשרי תרבות ומדע.
אורלי פרומן: קשתו"ם, מה שנקרא.
אורלי פרומן: קשרי תרבות ומדע.
עמרם מצנע: את רוצה להוסיף לפני שנפתח?
אורלי פרומן: אני רק אוסיף להערות של חברי הכנסת.
אורלי פרומן: כמו שהשרה אמרה, התקציב של המשרד איננו סקטוריאלי, ובכל זאת.
אורלי פרומן: עשינו שני מהלכים גם במגזר הלא-יהודי וגם במגזר החרדי כדי לעודד שם את הפעילויות לתרבות ולספורט.
אורלי פרומן: בסופו של דבר, זימנו את כל ראשי הרשויות לפגישה אתי ועם ראשי המינהלים של המגזר החרדי, סיירנו ברשויות, הצגנו את כל פעילות המשרד, והפלא ופלא – כן, גדלה שם פעילות, גם בתחום ספריות, גם בתחום הפעילות התרבותית, גם תרבות לישראל.
אורלי פרומן: כאשר אנחנו יוצאים בסדרות או הצגות או מופעים מיוחדים, הם חלק מאותו קהל שמקבל את אותו שירות.
אורלי פרומן: כנ"ל לגבי הספורט.
אורלי פרומן: בחלק גדול מהם, אולי בכולם, כבר יש היום מנהלי מחלקות ספורט.
אורלי פרומן: העיר אלעד היא אחת מתשע הרשויות שנמצאת בתוכנית הלאומית לאורח חיים פעיל ובריא, כלומר הם שם לכל דבר ועניין, עם הצרכים המיוחדים שהם מאפיינים.
אורלי פרומן: כנ"ל כמובן לגבי המגזר הלא-יהודי, שם התרבות הרבה יותר מפותחת, בואו נאמר.
אורלי פרומן: ישנה מודעות יותר גבוהה.
אורלי פרומן: ישנה אותה תקנה של תרבות ערבית ותרבות דרוזית, אני אגיד, למגזר הלא-יהודי – דרוזית צ'רקסית, שנותנת מענה לתרבות הקהילתית, לתיאטרון הקהילתי, ללהקות המחול הקהילתיות, לתזמורות הקהילתיות.
מסעוד גנאים: הכוונה שלפי תקנה זו, מי שרוצה למשל לממן אירוע תרבותי או מוסד תרבותי, הוא יכול לבקש?
אורלי פרומן: זה לא אירועים.
אורלי פרומן: יש שם אמות מידה מה צריך להיות, למה אנחנו קוראים פעילות תרבותית.
אורלי פרומן: זה תזמורת שיש לה מנהל אמנותי, שיש לה איש מקצוע שמלווה אותה לאורך השנה – וזה קיים.
אורלי פרומן: תתפלא, יש מאות.
עמרם מצנע: כללים מאוד מפורטים.
מסעוד גנאים: אני יודע משום שכבוד השרה דיברה על כך שכל אחד יכול להגיש, ויש קריטריונים.
מסעוד גנאים: הבעיה, שרוב מוסדות התרבות הערביים והתיאטרון, אין להם את הקריטריונים האלה שהם קשים מאוד.
אורלי פרומן: בוא אני אפתיע אותך שרק בשנה האחרונה, למעלה מ-27 מיליון שקלים חולקו לגופי תרבות במגזר הלא-יהודי בתקנות המקצועיות – כמו בית הגפן, כמו אלמידאן, כמו אל ביר, כמו מוזיאון האסלאם - זאת אומרת, יש גופי תרבות שעברו את המבחנים.
<שמעון אלקבץ: 30 מיליון.
אורלי פרומן: גופי תרבות שעברו את מבחני הסף של התקנות המקצועיות, והם שם, ולשם אנחנו רוצים לדחוף.
אורלי פרומן: זה הרף שאנחנו שמים לכולם.
<שמעון אלקבץ: רק לצורך השוואה, אורלי, בהמשך למה שאמרת.
<שמעון אלקבץ: מעבר לאותם 100 גופים שנמצאו בתרבות הערבית ישנם עוד תשעה מוסדות עוגן ועוד שבעה גופים חדשים שהצטרפו רק השנה.
<שמעון אלקבץ: אם תרצה, אני אעביר לך.
עמרם מצנע: אוהד, אתה רוצה להתחיל?
<אוהד קנולר: כן, אני אשמח.
<אוהד קנולר: קודם כול, אני מאוד מברך על הפעילות של משרד התרבות.
<אוהד קנולר: אני גם מברך על הכיוון שהשרה לקחה מהקדנציה האחרונה, של חיזוק הפריפריה.
<אוהד קנולר: אני חושב שמבחינתנו כשחקנים וכאיגוד שחקנים, הדבר הזה, יש לו שתי חשיבויות.
<אוהד קנולר: האחת זה באמת חשיבות השליחות של הפעילות של שחקנים בפריפריה, והשנייה היא החשיבות המקצועית.
<אוהד קנולר: לפעמים זה גם עוד מקומות עבודה ועוד עבודה.
<אוהד קנולר: הייתי רוצה באיזשהו מקום להגיד את החשיבות בעיני לחקיקת חוק תיאטרון, וזה נראה לי המקום הנכון לדבר עליו בחברת חברי הכנסת.
<אוהד קנולר: חוק הספריות עשה שינוי גדול מאוד בתחום הספריות בארץ, והספריות בארץ הן לא ספריות שנדרשות לנהל גוף רווחי.
<אוהד קנולר: התיאטראות, נכון להיום, במצב הנוכחי נאלצים להיות הרבה יותר מסחריים על מנת להצליח, לעמוד בקריטריונים, וזה דבר שאני חושב שהוא ראוי לדיון פוליטי.
<אוהד קנולר: גם בהקשר של הפריפריה וחיזוק הפריפריה, שאני חושב שנעשים צעדים מאוד מאוד טובים לחיזוק התרבות בפריפריה, יש מקום לדיון – לא רק דיון במשרד אלא לדיון בכנסת על הנושאים האלה שחבר הכנסת גנאים גם באיזשהו מקום דיבר על זה.
<אוהד קנולר: אני חושב שהדברים בסופו של דבר צריכים להישפט במבחן התוצאה, זאת אומרת כן יש קריטריונים, אי-אפשר לבוא למשרד בטענות על קיומם של קריטריונים שהם קריטריונים שמעמידים תנאי סף.
<אוהד קנולר: מצד שני, יש מבחן תוצאה שבו אפשר לשאול האם מגזר מסוים, שיש לו ייצוג מסוים באוכלוסייה, מקבל גם בייצוג שלו בתרבות את אותם אחוזים שיש לו באוכלוסייה, ואם לא, יש כאן בעיה וצריך לפתור אותה.
<אוהד קנולר: לא בטוח שהמשרד הוא הכתובת.
<אוהד קנולר: ולכן, יכול להיות שדיון פה בוועדת החינוך או דיון שיתקיים בכנסת הוא הכתובת, זה המקום שבו צריך להתנהל הדיון איך מייצרים את השוויון הזה, כי תנאי סף ותנאים שהם תנאים מקצועיים - - -
מסעוד גנאים: זה השוויון שדיברתי עליו.
<אוהד קנולר: אני מבין.
מסעוד גנאים: אנחנו 20% אבל מתקציב משרד התרבות - - -
<אוהד קנולר: אני מבין, אבל אתה מבין שהוא לא רק בתרבות הערבית, יש עוד מגזרים שיכולים לטעון, ואני יכול להגיד, עוד פעם, פריפריה מכיוון שאני גם מכיר את הנושא הזה בשנים האחרונות – הכמות של האנשים שגרים בפריפריה לעומת ההשתתפות שלהם בתרבות הישראלית, יש פער עצום, והמשרד דווקא בעיני מנסה כל הזמן יותר ויותר לענות על הפער הזה.
<אוהד קנולר: לכן, הדיון הוא לא רק דיון של איכות ודיון של תנאי סף, ולא בטוח שהמשרד הוא הכתובת.
<אוהד קנולר: המשרד כן מחויב לתנאי סף בעיני.
<אוהד קנולר: משרד התרבות, כן הגיוני שהדיון שיתקיים בו זה דיון של איך עושים את הדברים המקצועיים ביותר, בצורה הטובה ביותר.
<אוהד קנולר: במקומות אחרים יכולים להתנהל דיונים שהם יותר באיזשהו מקום דיונים פוליטיים.
<אוהד קנולר: תודה רבה.
עמרם מצנע: תנאי סף תמיד צריכים להיות.
<אוהד קנולר: כן, כן, בוודאי.
עמרם מצנע: והבעיה בסוף זה גודל העוגה.
<אוהד קנולר: יכול להיות שהפתרון נמצא באיזשהו מקום בכך שדברים מסוימים, מבדילים אותם מדברים אחרים ולכן הם מקבלים תנאי סף אחרים כי מבינים שיש כאן איזשהו פער שנוצר במהלך השנים, ואי-אפשר לגשר עליו אם נדרשת מכולם אותה רמה מקצועית.
עמרם מצנע: אחד הרעיונות זה איזשהן משתלות, מדגרות.
<אוהד קנולר: כן, החממות האלה.
עמרם מצנע: שאתה יכול לעשות פעולות הכנה שמכינים את המקום ואת הקבוצה לעמוד בקריטריונים.
<אוהד קנולר: נושא נוסף שהייתי רוצה להעלות בקצרה – הוזכר כאן שהסכם התרבות הקודם שנעשה מול משרד האוצר, נחתם בשיתוף משרד התרבות ופורום מנהלי מוסדות תרבות – פורום מאוד מכובד שהמנהל שלו יושב כאן.
<אוהד קנולר: אנחנו כמובן נשמח שבמידה וייחתמו הסכמים דומים או ייעשו תהליכים דומים או שונים אבל כאלה, יילקחו בחשבון ארגוני היוצרים.
<אוהד קנולר: אני חייב להגיד שאני מרגיש שגם בפורום הזה של מנהלי מוסדות תרבות יש היום הבנה אחרת לגבי התפקיד שלנו והחשיבות שלנו.
<אוהד קנולר: אני אשמח שגם התפקיד הזה יובן כאן.
עמרם מצנע: מנהל פורום מוסדות התרבות, בבקשה.
<איתמר גורביץ: איתמר גורביץ', אין ספק שהפריסה של הפעילות בתחום התרבות היא מרשימה, היא רחבה, היא גדולה מאוד, וזה מרשים במיוחד לאור התקציב הקטן שעומד לרשות המשרד, הייתי אומר שהמוסדות עוסקים בקסמים כל הזמן כדי להוציא מתחת ידם תוצרת כל כך ענפה ולהביא כל כך הרבה אנשים, קהל, אל תוככי האולמות והמוזיאונים.
<איתמר גורביץ: חשוב לי מאוד לציין שמצבם של המוסדות – אני מדבר באופן כללי – מאוד מאוד עגום וקשה.
<איתמר גורביץ: הגירעון המצטבר של כלל המוסדות הוא גדול מאוד מאוד, סדר גודל של 130–140 מיליון שקלים.
<איתמר גורביץ: הוא הולך וגדל מדי שנה, והמוסדות, לא רק שלא גדלה תמיכתם אלא הם נדרשים לשלם יותר עבור ההוצאות הכלליות שקיימות במשק, שהולכות ועולות.
<איתמר גורביץ: אנחנו עומדים ערב העלאת המע"מ, ומוסדות התרבות ייפגעו מזה קשה מאוד כי הם משלמים מע"מ, הם לא מתקזזים על המע"מ, וכנ"ל דלק וכנ"ל חשמל וכנ"ל ארנונה וכנ"ל כל הוצאה אחרת.
עמרם מצנע: וההכנסה הפנויה של הציבור הישראלי – זה שיש לו הכנסה פנויה – הולכת ומצטמצמת, והדבר הראשון שנופל כמובן זה התרבות.
<איתמר גורביץ: ולכן, יש פה בעיה קשה מאוד של המוסדות.
<איתמר גורביץ: אני מקווה שהבימה עכשיו בשלבים של יציאה מהקשיים שהיא היתה בהם, אבל זה לא אומר שאנחנו לא נעמוד מחר בפני מוסד כזה או אחר, מתחום זה או מתחום אחר, שייכנס לאותו מצב קשה ויצטרכו לעזור גם לו.
<איתמר גורביץ: זה נושא שחייבים לבדוק אותו, ובאמת להקל על המוסדות.
עמרם מצנע: דני וייס, מנכ"ל תיאטרון החאן, בבקשה.
<דני וייס: רק כדי להמשיך כי היתה פה קצת אווירת אופוריה שטיפה הטרידה אותי קודם.
<דני וייס: אם נדבר רגע על המעטפת הכללית, תקציב התרבות, על אף שהוא גדל, הוא עדיין סוג של שערורייה בהתייחס להיקף הכללי של תקציב התרבות במדינה, וזה כמעט כמו להתבכיין על מזג האוויר.
<דני וייס: זאת אומרת, בסופו של דבר זה המקום שמדינת ישראל, ואתם כמייצגים אותה, נותנים בסדר העדיפות הלאומי לעניין הזה שנקרא תרבות, וזה בא לידי ביטוי בהרבה דברים.
<דני וייס: אם מסתכלים על המצגת של השרה ורואים באמת עם הפנים לפריפריה והפנים להנגשה המקסימלית שאפשר לתרבות – זה בסדר, מוסדות התרבות הם הראשונים שיתמכו בעניין הזה.
<דני וייס: העניין הוא שהגידול, ה"סו קולד" גידול בתקציב התרבות, זה כמו לרוץ כמה שיותר מהר בשביל במקרה הטוב להישאר במקום, והמקום עצמו התחיל ממינוס.
<דני וייס: תחשבו על תיאטרון החאן, שאני עומד בראשו – שליש מההצגות שלו מתקיימות בהיכלי תרבות ברחבי הארץ, מדן ועד אילת, וזה לא פראזה, זה אמיתי.
<דני וייס: רק תחשבו על מה עשתה עליית מחירי הדלק בשלוש שנים האחרונות לעלויות שלנו, בעוד שאנחנו לא העלינו בשקל – כי גם לא נותנים לנו ולא מאפשרים לנו – את המחירים שהגופים משלמים לנו מכיוון שהעניין הוא להפוך את עצמנו ליותר ויותר נגישים.
עמרם מצנע: מה הגירעון הנצבר של תיאטרון החאן?
<דני וייס: תיאטרון החאן עוד במצב טוב.
<דני וייס: לפני שלוש שנים היינו בגירעון נצבר של 5.2 מיליון שקלים, אנחנו כרגע מסיימים, נסיים את השנה הזאת כשהורדנו אותו למשהו בסביבות 800,000 שקלים.
<דני וייס: אנחנו היוצאים מן הכלל שלא מעיד על הכלל, זאת אומרת הכפלנו את כמות המנויים שלנו והגדלנו הרבה מאוד הצגות.
<דני וייס: אנחנו מדברים באופן כללי, אבל כמו שאיתמר אמר – זה קסמים.
<דני וייס: העניין הוא שגם בתוך המעטפת התקציבית הקיימת עדיין יש כמה כשלים מבניים שצריך ורצוי לטפל בהם.
<דני וייס: קודם כול, סט הקריטריונים המאוד מאוד מורכב - כל המנהלים אני חושב מוציאים 60%–70% מהזמן שלהם כדי להתאים את הפעילות של המוסדות לקריטריונים המאוד מורכבים – עדיין, עיקר הדגש בהם הוא דגש כמותי, על קריטריונים כמותיים.
<דני וייס: כמותיים ומדידים - כי מתייחסים אלינו כאל תאגידים, כי בוחנים הכנסות עצמיות, כמויות של פעילות שאנחנו עושים, הצגות וכדומה, ומעט מאוד דגש ניתן בקריטריונים לנושא האיכותי, מה שהופך אותנו לסוג של בתי חרושת, שהרבה פעמים, אפילו בניגוד להיגיון כלכלי, רצים אחרי הזנב של עצמנו רק כדי לייצר כמות כי היא שווה יותר ניקוד בקריטריונים, ואז אולי נצליח לקושש עוד כמה כספים.
<דני וייס: הנושא האחרון הוא שיש איזשהו ריטואל קבוע, שהוא לדעתי לא קשור בכלל בכן או לא מתי הכנסת מאשרת את התקציב, והעובדה היא שכל שנה מגיעים לאזור הקיץ, משהו כמו יולי-אוגוסט, לפני שיש לנו איזשהו מושג כמה בסופו של דבר יהיה החלק התקציבי שאנחנו נקבל מקופת המדינה.
<יהודית גידלי: לשנה החולפת.
עמרם מצנע: בשנה השוטפת.
<דני וייס: זאת אומרת, אנחנו בחודש מאי - משרד התרבות נקט בשנה שעברה בפעילות מבורכת והזיז את כל נושא הדיווח אחורה כי באמת שנה קודם לא ידענו כמעט עד סוף אוגוסט כמה כסף אנחנו הולכים לקבל מהמדינה כשהשנה כבר כמעט נגמרה.
<דני וייס: אנחנו גם ככה עובדים, כפי שאתם ודאי מתארים לעצמכם, במצב של אי-ודאות כשחלק די נכבד מהתקציב שלנו נסמך על תמיכות ציבוריות, ולא לדעת את זה ולהגיע כל פעם לתוך הקיץ כי אתה פועל על-פי הנחות, אז אומנם השנה עוד פחות או יותר אנחנו מכירים את המסגרת אבל עדיין בתוכה יש משחקים כי יש משחקים לפי קריטריונים ולפי פעילות, וזה סוג של כשל שהוא בתוך המעטפת, הוא לא קשור בכלל להיקף התקציב.
<דני וייס: תודה.
עמרם מצנע: אין לי נרשמים נוספים.
עמרם מצנע: מישהו רוצה?
<שחר בוצר: אני אשמח להוסיף קצת.
<שחר בוצר: אני חושב שיש פה חדר מאוד מיוחד שכולם פה מכירים בחשיבותה של התרבות, ביכולות שלה לצמצם פערים חברתיים, ביכולות שלה לשמר תרבות ושפה, ודווקא הייתי שמח – צריך לצאת עם משהו מהחדר הזה – חבל לי שחלק מחברי הכנסת דיברו והלכו כי הפנייה היא אליהם ואליך, ראש הוועדה, שמה שנכון לעשות זה להסתכל על הפעילות הזאת, להבין שהיא משולה להפקת מים מן הסלע – כי התקציב הוא באמת מביש אם מסתכלים עליו בהשוואה למדינות OECD שאליהן אנחנו רוצים להידמות, ולהבין גם שאנחנו נמצאים תחת לחץ זמנים כיוון שחוק הקולנוע, ההסכם פג בסוף השנה הזאת.
<שחר בוצר: ההסכם הכללי של תחום התרבות פג בסוף שנת 2014, ואף אחד פה לא חושב שמשרד האוצר מתכוון בתום ההסכם הזה ליזום העלאה של תקציב התרבות ביוזמתו.
<שחר בוצר: אני חושב שנכון תעשה הוועדה אם היא תקבל החלטה, בשיתוף משרד התרבות ואתנו – ופה אנחנו מציעים את עצמנו ואני בטוח שגם פורום מוסדות תרבות עושה את זה – להתחיל ולהכין חוק, כמו שאוהד אמר, חוק תיאטרון, חוק תרבות כולל שידבר על התקציב, על העלאה הדרגתית שלו ב-X שנים, אפשר אולי לעשות הסכם רב-שנתי בתוך החוק עצמו, להקדים תרופה למכה ולא להגיע לסוף שנת 2014 ולהתחיל לעשות הפגנות ברחוב על זה שהורידו לנו את התקציב.
עמרם מצנע: אולי מהטוטו בבקשה לגבי התוכנית הרב-שנתית?
<יצחק לארי: השרה נגעה בזה קודם.
<יצחק לארי: הטוטו, כל ההכנסות שלנו הן כמובן מהימורים על ספורט בלבד, וכל הרווחים שלנו מכוח החוק מועברים לטובת הספורט במדינת ישראל.
<יצחק לארי: חשוב לי להדגיש שהם מועברים בשני מישורים עיקריים.
<יצחק לארי: מישור אחד, אנחנו מתקצבים באופן שוטף את כל גופי הספורט – אגודות, איגודים, איגודי-על כדוגמת הוועד האולימפי ואילת.
<יצחק לארי: אנחנו עושים זאת על-פי אמות מידה שוועדה ציבורית קובעת, כשהקריטריונים הם בדרך כלל מספר הספורטאים, הישגים וכולי.
עמרם מצנע: זה מעל התקציב שראינו.
<יצחק לארי: כן, זה מעבר לתקציב.
אורלי פרומן: כן, נפרד.
עמרם מצנע: צריך להציג את זה ביחד כי זה בעצם רוב התקציב, אני חושב.
<יצחק לארי: של הספורט, כן.
<יצחק לארי: של הספורט בהחלט.
<יצחק לארי: בשנה שעברה, ב-2012, צמחנו בצורה מאוד משמעותית בזכות העובדה שמשרד הספורט אישר לנו שינויים, הימורים על ענפים נוספים והגדלת התוכניה.
<יצחק לארי: בשנה שעברה חילקנו לספורט הישראלי כחצי מיליארד שקלים.
<יצחק לארי: אבל חשוב לי להדגיש, המישור השני שאנחנו מתקצבים את הספורט בישראל זה הקמת מתקני ספורט – אתה מכיר את זה גם בכובעים הקודמים שלך.
<יצחק לארי: הקמת מתקני ספורט – אנחנו לקחנו חברה, מיפינו את כל מתקני הספורט במדינת ישראל יחד עם משרד הספורט וחילקנו את זה למספר רבדים – קהילתי, תחרותי, נוער וכולי – כשהדגש שלנו היום הוא על נוער.
<יצחק לארי: זה משתלב עם האסטרטגיה שהמשרד גיבש, של הגדלת מספר הספורטאים במדינת ישראל, דגש על ספורטאי הנוער.
<יצחק לארי: בימים אלה מוקמים מאות אולמות רב-תכליתיים, אולמות ספורט ברחבי הארץ, מגרשי כדורגל, ושוב, הדגש הוא על נוער.
<יצחק לארי: בקרוב מאוד אנחנו נתחיל גם בהקמת אצטדיוני אתלטיקה, טניס ובריכות שחייה.
<יצחק לארי: ההשתתפות של הרשויות היא פועל יוצא של המצב שהן נמצאות בו, כלומר ככל שרשות חלשה יותר – זה גם משהו שהמשרד הוביל – ההשתתפות שלה נמוכה יותר; רשויות במגזר הערבי לדוגמה יכולות להגיע להשתתפות של 5% בלבד.
<יצחק לארי: ההשתתפות היא מדהימה, כלומר הרשויות הרימו את הכפפה והמתקנים קמים בקצב מדהים.
<יצחק לארי: הדגש השני שאנחנו שמים בתוכנית הזאת זה מתקנים לקהילה.
עמרם מצנע: פה רציתי לשאול.
עמרם מצנע: אחת הבעיות זה מתקנים פתוחים לשימוש חופשי של הקהילה אל מול מתקנים שמשלמים כרטיס כניסה.
עמרם מצנע: איפה אתם נמצאים שם בשמירה על פרופורציות?
<יצחק לארי: קודם כול, סיימנו להקים את מה שקרוי המפלצות.
<יצחק לארי: אני חושב שעוד שנה, שנה וחצי, לא יהיה תירוץ יותר של אין אצטדיון כדורגל ראוי.
<יצחק לארי: זה בקריית שמונה, בעכו אצטדיון חדש, חיפה בקרוב מאוד – אחד האצטדיונים היפים באירופה, נתניה, פתח תקווה, באר שבע - תוך כשנה וחצי יוקם אצטדיון חדש, טדי משודרג בימים אלה, בלומפילד ישודרג.
<יצחק לארי: אנחנו שמים היום דגש מאוד גדול על הנוער ועל הקהילה.
<יצחק לארי: אנחנו מקימים המון, יחד עם הרשויות המקומיות, הן יכולות לבחור סל מוצרים ואני חושב שכולם רואים היום מתקני כושר פתוחים בפארקים, מגרשים משולבים, מגרשי מיני פיץ' – אלה מגרשי קט-רגל, וכל המתקנים האלה הם מתקנים פתוחים ללא עלות כניסה של הציבור.
<קריאה: ווינר לקהילה.
<יצחק לארי: זה הווינר לקהילה – המתקנים לקהילה שדיברתי עליהם.
עמרם מצנע: הוועד האולימפי, בבקשה.
<אפרים זינגר: ראשית, אני רוצה לברך את יושב-ראש הוועדה על הדיון, את השרה, המנכ"לית על הצגת תוכנית העבודה של המשרד ועל ההישגים הנאים.
<אפרים זינגר: כפי שעמיתי בתרבות ציינו קודם, ברכות על כל מה שנעשה עד עכשיו, אבל הדרך עוד ארוכה-ארוכה לפנינו, ומנכ"ל תיאטרון החאן הביא דוגמה דווקא מעולם הספורט .
<אפרים זינגר: כדי לדרוך במקום אנחנו צריכים לרוץ במלוא הקצב קדימה.
<אפרים זינגר: המתקנים, אנחנו רואים אותם נבנים, אבל אם אנחנו משווים את מצבנו לאירופה – הזכירו את ה-OECD, את אירופה וכדומה – בשקף שראיתם יש 78,000 ספורטאים וספורטאיות שרשומים פעילים במדינת ישראל.
<אפרים זינגר: רק לשם השוואה ולא אכנס לנתונים מעבר לכך, מדינה כמו שווייץ, סדר גודל כמונו, רשומים שם למעלה מ-700,000 ספורטאים וספורטאיות פעילים; דנמרק, שהיא מדינה הרבה יותר קטנה מאתנו מבחינת האוכלוסייה – כ-90% מגילאי העשרה, שזה גיל מאוד קריטי וזה משתלב בחינוך, בתרבות, כ-90% רשומים ופעילים במועדוני ספורט, ב-sport clubs.
<אפרים זינגר: נצא ונראה מה קורה אצלנו, יש לנו עוד דרך ארוכה, ואני מקווה שבאחת הישיבות הקרובות נעסוק גם בנושאים האלה, וכמובן גם בתהליך ההכנות האולימפיות.
<אפרים זינגר: בכל מקרה, תודה והמשך עשייה טובה.
עמרם מצנע: אנחנו באמת לא עוסקים פה בתחום הספורט שהוא בנישה של משרד החינוך, שהוא בעצם המקום שבו אפשר לחנך וליצור את האקלים ההתנהגותי בכלל.
<אפרים זינגר: זו הבעיה המרכזית.
עמרם מצנע: אבל זה לא חלק מהתחום שלכם, אחרי שהפרידו את המשרדים.
עמרם מצנע: יושבת-ראש איגוד המוזיאונים.
<דורית ווליניץ: תודה רבה.
<דורית ווליניץ: אני רוצה להתחיל גם במשהו טוב.
<דורית ווליניץ: קודם כול, להגיד שאנחנו 54 מוזיאונים מוכרים על-פי חוק המוזיאונים שפועלים בתקצוב של מינהל התרבות, וכרגע בפתח עומדים עוד.
<דורית ווליניץ: אנחנו גאים להגיד שיש לנו כאר
<דורית ווליניץ: בעה מיליון מבקרים בשנה, כשאם אתם לוקחים את סך כול אוכלוסיית המדינה זה בהחלט לא רע, אבל עדיין לצערי, כמו כל שאר חבריי הגופים האחרים, המוזיאונים נמצאים בתת-תקצוב מאוד מאוד קשה ואנחנו עסוקים כרגע בעריכת בדיקה כלכלית מסודרת של מצב המוזיאונים ביחס לחובות שמושתות עליהם מכוח חוק המוזיאונים.
<דורית ווליניץ: יש חוק המוזיאונים – זה חוק שמחייב אותנו בעמידה בסטנדרטים כאלה ואחרים.
<דורית ווליניץ: שתבינו שחלק ניכר של נכסי התרבות של מדינת ישראל נמצא בידי המוזיאונים, הם אמונים על שמירתם, על השימור שלהם, על שלמותם, על הצגתם לציבור ועל עריכת קטלוג ומחקר שקשורים באוספים האלה.
<דורית ווליניץ: החובה לעשות את כל הדברים האלה כרוכה בהוצאות רבות, שלא באות לידי ביטוי בתקציב הולם מטעם המדינה.
<דורית ווליניץ: הסקר הראשוני כבר הוגש והוצג בפני הנהלת המשרד ואנחנו מאוד מקווים שנוכל למצוא איזושהי דרך לשפר את המצב.
<דורית ווליניץ: בשבוע שעבר, באסרו חג שבועות, אנחנו חגגנו את יום המוזיאונים הבין-לאומי, 75 מוזיאונים היו פתוחים ללא תשלום לכלל הציבור, וממה שאנחנו שומעים מהשטח, מהמוזיאונים שהשתתפו, היתה השתתפות מאוד מאוד פעילה של מבקרים שהגיעו ליהנות מהמוזיאונים.
<דורית ווליניץ: אנחנו רואים בזה חשיבות מאוד מאוד גדולה – כפי שציינה השרה – באמת על מנת להגיע לכל אחד ואחד באוכלוסייה ולחשוף בפניו את המוזיאון כנכס תרבותי.
<ד"ר שמעון עמר: ד"ר שמעון עמר, ראש מכללת אוהלו בקצרין, מכללה אקדמית לחינוך, מדעים וספורט, ואני רוצה לגעת בנושא חינוך ובנושא ספורט בעקבות המצגת שעלתה קודם.
<ד"ר שמעון עמר: בנושא אתרי מורשת שהוצגו קודם לכן, אני חייב לומר שחווינו איזושהי חוויה לא נעימה.
<ד"ר שמעון עמר: אנחנו הגשנו בקשה למועצה להשכלה גבוהה לתוכנית לימודים בנושא לימודי ארץ-ישראל, ושם ציינו את החשיבות של ה-30 וכמה אתרי מורשת שהוכרו על-ידי המדינה כדי להכניס את זה להכשרת המורים במדינת ישראל וכדי לאפשר לכל המורים שמלמדים לימודי ארץ-ישראל לקחת את המורים העתידיים שלהם או את הסטודנטים העתידיים שלהם לאותם אתרים.
<ד"ר שמעון עמר: לצערנו, המועצה להשכלה גבוהה ראתה את זה כגימיק, היא חשבה שפה אנחנו נכנסים לאיזשהו מקום של פרסום, של גימיק.
<ד"ר שמעון עמר: אני חושב שכדאי שהמשרד יפנה את תשומת-לבם של כל הגורמים שאחראים על הכשרת המורים במדינת ישראל לחשיבות אתרי המורשת, וזה אגב גם בקשר למה שנאמר הבוקר בישיבה הקודמת בנושא של מורשת עם, מורשת עם ישראל.
<ד"ר שמעון עמר: אני חושב שזה מאוד חשוב וכדאי שהמשרד ייקח על עצמו להפיץ את העניין.
<ד"ר שמעון עמר: הנקודה השנייה בנושא הספורט.
<ד"ר שמעון עמר: אנחנו מכשירים מורים לחינוך גופני וכמו שבמדינת ישראל היום מאוד נפוץ ואנחנו מתחילים לראות הרבה מאוד בוגרי יחידות קרביות או יחידות מובחרות שמצטרפים למערך המורים או למערך הכשרת המורים במדינת ישראל, אני חושב שהמשרד צריך לעודד גם כאן ספורטאים מצטיינים או ספורטאים מובילים במדינת ישראל ללכת ללמוד ולהפוך למורים לחינוך גופני.
<ד"ר שמעון עמר: אני חושב שבצורה כזו אנחנו יכולים לקרב את הצעירים, את הילדים, לספורט ההישגי, לספורט במדינת ישראל על-ידי כך שהרבה יותר מובילים בתחום הספורט יוכלו להיות מורים, ואת זה אפשר לעשות לדעתי על-ידי מלגות.
<ד"ר שמעון עמר: במצגת שהוצגה אומנם הוזכר מכון וינגייט - אבל המכון, לא המכללה – אני חושב שכל הנושא של המכללות לחינוך בהוראה בתחום הספורט – ויש ארבע כאלה במדינה – צריך להיות חלק מהמצגת.
אורלי פרומן: זה משרד החינוך.
עמרם מצנע: כן, היום זה משרד החינוך.
אורלי פרומן: אולי למל"ג זה יעבור.
עמרם מצנע: אנחנו בעצה אחת רוצים להעביר את זה למל"ג, דיברנו על זה באחת הישיבות שלנו.
<מאיר ברנשטיין: שמי מאיר, אני מוועד מנהלי מחלקות ספורט.
<מאיר ברנשטיין: קודם כול, אני מצטרף לכל הברכות ולכל האיחולים להצלחות.
<מאיר ברנשטיין: היינו שמחים אילו התקציב של הספורט היה 50% מתקציב התרבות בישראל, אני מבטיח לכם שהספורט היה נראה הרבה יותר טוב.
אורלי פרומן: למה אתה ממעיט?
אורלי פרומן: כמו תקציב התרבות.
<מאיר ברנשטיין: אני צנוע, אני מתחיל ב-50%.
עמרם מצנע: אם אתה מצרף את הטוטו גם למתקנים וגם לתמיכות באגודות – זה לא עובר דרך מחלקות הספורט, חלק גדול – אבל - - -
<מאיר ברנשטיין: וזו הבעיה שעליה הייתי שמח לדבר.
<מאיר ברנשטיין: הבעיה הראשונה היא המצב הסטטוטורי או חוסר המצב של מנהלי מחלקות ספורט ברשויות מקומיות.
<מאיר ברנשטיין: בהרבה מאוד רשויות אין מנהלי מחלקות ספורט, הם רכזי ספורט במתנ"סים, המצב שלהם לא אידיאלי.
<מאיר ברנשטיין: ראש רשות, לפעמים בצורה זו או אחרת, יכול להזיז ימינה שמאלה, אין סדר בתהליך הזה, איננו מסוגלים לקדם פעילויות עממיות שמתוכן יוצא גם הספורט התחרותי.
<מאיר ברנשטיין: שמענו מה קורה במדינות מערב אירופה בכמות הספורטאים ואנחנו רואים מה קורה בארץ.
<מאיר ברנשטיין: אם יהיה בסיס אמין, רציני ומקצועי של מורים לחינוך גופני שיתחילו לקבל תפקידים לא רק בחינוך אלא גם בניהול מערכות ספורט בישראל, אני בטוח שהדרך תהיה הרבה יותר טובה והרבה יותר מקצועית.
<מאיר ברנשטיין: הנושא הזה חייב להיכנס לדיון בוורסיה זו או בוורסיה אחרת, כי המעמד שלנו הוא לפעמים כמו עלה נידף ברוח, לצערנו.
עמרם מצנע: אני יודע שהמשרד תמך בנושא של תוכניות-אב.
עמרם מצנע: איפה זה עומד מבחינת אחוז היישובים שנעשו בהם תוכניות כאלה?
אורלי פרומן: כמעט כולם.
<עופר בוסתן: כבר כמעט כולם.
<עופר בוסתן: בשוליים נשארו כאלה כי זה תנאי סף לתמיכה במתקנים, אז הרוב עשו כבר.
אורלי פרומן: שני תנאי סף - גם תוכניות-אב וגם מנהל מחלקה.
עמרם מצנע: זה לפחות מייצר את הנתונים של מה צריך.
<עופר בוסתן: עכשיו הולכים לשדרוג נוסף של התוכניות.
<מאיר ברנשטיין: גם התרבות וגם הספורט, על כל ערכיה, יודעים מה עושה המאמן בשטח.
<מאיר ברנשטיין: המאמן בשטח הוא הרבה יותר ממורה בבית-ספר.
<מאיר ברנשטיין: הוא הגורו – אם אפשר לומר את זה – או הרבי או כל מילה אחרת, שאליו נושאים עיניהם הילדים.
<מאיר ברנשטיין: מאמן טוב הוא מורה לחיים, וילדים היום בשטח, במציאות הזאת שלפעמים הורים לא נמצאים בבית עד שעות הערב המאוחרות, הפעילות של הילדים אחר הצהרים במגרשי הספורט ותחת עינו של מאמן, מביאה אותם לסדר בחיים.
<מאיר ברנשטיין: כל הדברים הפשוטים, המלים הכי בנליות שאפשר לדבר עליהן.
<מאיר ברנשטיין: כבודו היה בירוחם מספר שנים, ודאי הרגשת בשטח מה קורה ולמה נושאים עיניהם הילדים.
<מאיר ברנשטיין: הספורט מביא דרך חיים – הוא גם בריאות, גם בנושא של השמנה, המון נושאים נוספים שאפשר לקיים עליהם דיון מכאן עד הודעה חדשה.
<מאיר ברנשטיין: אנחנו מבקשים בכל דרך שהיא שמצבנו כמנהלים ישתנה, ואנחנו יחד עם כל הגופים שנמצאים פה, אני מודיע לך שנוכל לקדם הרבה יותר טוב את הספורט, מכל הבחינות.
<מאיר ברנשטיין: אני גם רוצה להזמין את חברי הוועדה, ברשותך, לכל סיור שתרצו בכל רשות שתרצו כדי לראות מה קורה בפועל, גם על מנת לשוחח עם אנשים בשטח.
<מאיר ברנשטיין: אני חושב שזה נותן קנה-מידה הרבה יותר נכון ואמיתי לכל מה שנעשה פה.
<אריק קפלן: אריק קפלן, אני מהתאחדות אילת, זו מקבילה של ידידי מהוועד האולימפי, אנחנו מייצגים את הענפים שאינם אולימפיים במדינת ישראל.
<אריק קפלן: מעבר לדברים שאפרים זינגר אמר – ואני לא רוצה לחזור עליהם – אני יכול לומר שאנחנו משתדלים אצלנו, מעבר לתמיכה בספורטאים מצטיינים בענפים שלנו, גם לקדם פעילות עממית ב-30 הענפים שחברים אצלנו.
<אריק קפלן: נקודה שנייה, בסוף יולי הקרוב, ב-25 ביולי, בקאלי שבקולומביה ייערכו משחקי העולם, זוהי האולימפיאדה של הענפים שאינם אולימפיים.
<אריק קפלן: זה מתקיים פעם בארבע שנים, פעם שעברה זה התקיים בטייוואן – ידידי רפי גמזו היה הנציג של מדינת ישראל שם, ויכול להעיד איזה אירוע ענק זה.
<אריק קפלן: השנה זה כאמור בקולומביה, פותח את זה נשיא קולומביה, מגיעים ראשי מדינות, אנחנו מקווים שזה יהיה אירוע גדול.
<אריק קפלן: אני אשמח לעדכן את הוועדה לקראת יציאת המשלחת.
<אריק קפלן: נושא שלישי שרציתי להציג – ואולי הוועדה תוכל לסייע – יש נושא של ספורטאים מצטיינים ופעילים בצבא.
<אריק קפלן: דיברנו על נושא של מאמנים, דיברנו על נושא של שיעורי ספורט, של חינוך גופני.
<אריק קפלן: אני עדיין חושב שצריך למצוא איזשהו שילוב של הדברים.
<אריק קפלן: היום הם באים בבוקר, הם עובדי רס"ר איפשהו, ארבע-חמש שעות, הם לא תורמים כלום למערכת.
<אריק קפלן: הם נטל על המערכת, לא רק שהם לא תורמים, הם נטל על המערכת כי אף מפקד לא רוצה ספורטאי מצטיין, ואותו אחד חוזר אחרי כן להתאמן.