GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ינאי פרי: נכון להיום כשספר יוצא אז יש לו בין שבועיים לחודשיים שבהם הוא נמצא במבצעים, ואז הוא מקבל יחס מלא, והצרכן נחשף אליו.
ינאי פרי: אבל אם אני לא כוכב "ערוץ הילדים", אם אני לא מפורסם כבר, אז רוב הסיכויים שהספר הזה בשלב הזה לא יהיה הצלחה כלכלית, ואחר כך הוא ייתקע לקרן זווית, ואחרי שנה וחצי הוא נעלם.
ינאי פרי: המנגנון הזה שבו קורא אוהב את הספר, מספר לאנשים סביבו, ואנשים נוספים קוראים את הספר הוא מנגנון שלוקח זמן.
ינאי פרי: במערכת הנוכחית זה פשוט לא קורה.
ינאי פרי: לכן הרבה מאוד אנשים שעושים ספרים נהדרים, הספרים שלהם נעלמים אחרי שנה וחצי, חוזרים להוצאה, ואני מניח שהם נגרסים וזהו.
ינאי פרי: הפתרון לדבר הזה כפי שאני חשבתי עליו והבנתי אותו, נעוץ במערכת של הקונסיגנציה ושל ההחזרות.
ינאי פרי: במסגרת הקונסיגנציה וההחזרות על החנויות אין לחץ למכור את הספרים שכבר יש להן.
ינאי פרי: הן כל הזמן יכולות לקחת ספרים חדשים ונוצר לחץ על ההוצאות לספק עוד ועוד ספרים חדשים.
ינאי פרי: שוק בריא, בעיניי, הוא שוק שיש בו הרבה יותר ספרים מאשר נכנסים בחנות אחת, והם נמכרים טוב.
ינאי פרי: כך שלא כל החנויות ייראו כמו היום כמו שכפול של אותה חנות עם אותם ספרים.
ינאי פרי: שוק בריא הוא שוק שיש בו המון ספרים, ואז נוצרת ואריאציה בין חנויות שונות.
ינאי פרי: חנות אחת מתמחה בספרי מדע בדיוני, לחנות אחרת יש דגש על תחום אחר, ואז כשאני עובר בין החנויות יש לי חנות שאני אוהב.
ינאי פרי: הדבר הזה יכול לקרות אם החנויות ייתקעו עם הסטוקים שהם קונים.
ינאי פרי: קניתי סטוק, שילמתי עליו, ועכשיו אני מחויב אליו.
עינת וילף: ביקשו רשות דיבור - ירון סדן, בבקשה, יושב ראש התאחדות הוצאות הספרים בישראל.
ירון סדן: אני מבקש ראשית להודות על העבודה היסודית שנעשתה ועל חוק, לדעתי, עם כל המגבלות שיש בחקיקה – מצוין לעשייה הספרותית בישראל.
ירון סדן: ללא חוק כזה התעשייה הזאת קורסת, ואנחנו רואים את העובדות בשטח, המו"לים כולם קורסים.
ירון סדן: אני מבקש להודות לשרה לבנת, לפרופ' קנדל, לחברי הכנסת, ליושבת ראש הוועדה.
ירון סדן: אנחנו כהתאחדות הוצאות הספרים שמייצגת את כל הוצאות הספרים סומכת את ידיה על החוק, וחושבת שהוא בשלמותו אף על פי שיש כמה פרטים שאנחנו לא שלמים איתם.
ירון סדן: אבל אנחנו חושבים שהוא חוק מצוין.
ירון סדן: יש דחיפות בהעברת החוק הזה בקדנציה הנוכחית, אם אפשר, מכיוון שהתעשייה באמת במצב מאוד קשה.
ירון סדן: אני רוצה להתייחס לדברי חבריי המו"לים שדיברו כאן פחות כדור שלישי למו"לים, אלא יותר כדור ראשון בקמעונאות, והפוזיציה שהם דיברו ממנה הייתה יותר מפוזיציה של בעלי רשת הוצאות ספרים.
ירון סדן: אני מבקש להזכיר שכל האיומים על מצב הסופרים – עד לפני חמש שנים כשהתחרות בין הרשתות הגדולות לא הייתה, קמו המון סופרים מצוינים בישראל, ויושבים איתנו פה שלושה מהם, והעשייה הספרותית בשנים שקדמו לתחרות המחירים הייתה לא פחות טובה, ולדעתי הרבה יותר טובה מאשר בשנים האחרונות.
ירון סדן: חשוב לייצב את המצב.
ירון סדן: כל תיאור השוק שנתן פרופ' קנדל הוא מדויק, נכון וקורא לחקיקה דחופה ומידית.
עינת וילף: אתה יכול לציין בקצרה מה הדברים הבעייתיים מבחינתכם?
ירון סדן: אנחנו דיברנו בזמנו על כך שאין פיקוח על המרווח שהרשתות יכולות לקחת מהמו"לים, ובגלל הריכוזיות שקיימת בענף הכוח של הרשתות הוא כמעט בלתי מוגבל.
ירון סדן: אבל נחה מעט דעתי מכיוון שפרופ' קנדל ציין שלא תוכל להיות קפריזה של רשת שתבוא למו"ל ותגיד, אני רוצה 80%, אלא צריכה להיות סיבה לכך.
ירון סדן: הוא יגיד, ככה אני רוצה.
עינת וילף: בסוף תהיה התייחסות.
ירון סדן: אז פרופ' קנדל אמר שזה בניגוד לחוק.
עינת וילף: אנחנו נעצור, ואחר כך יהיה הסבר.
עינת וילף: רציתי רק להבין.
עינת וילף: ביקשה לדבר הסופרת ד"ר מיכל גוברין.
מיכל גוברין: שלום.
מיכל גוברין: שמי מיכל גוברין, אני סופרת.
מיכל גוברין: אני מברכת על הישיבה כאן.
מיכל גוברין: אני מברכת את השרה לימור לבנת, את כל האנשים שעסקו בקידום החוק, את יושב ראש הוועדה, וכמובן, את פרופ' קנדל על הצגת דברים שהרגשתי אחריה שאני יכולה להתחיל לנשום מחדש.
מיכל גוברין: כשמישהו רואה את התמונה מהצדדים השונים, ובעיקר מהצד שהוא לא יוכל להתייחס אליו – הצד של הפירוט הכלכלי – שאני חושבת שהניתוח שלו לגבי הגדרת שוק הספר היה מאיר עיניים, ואני מברכת עליו.
מיכל גוברין: אני באה לדבר בשם הספרות העברית.
מיכל גוברין: אני מזכירה לכם שש"י עגנון קיבל את פרס נובל, חלק אותו עם נלי זקס.
מיכל גוברין: חצי פרס נובל.
מיכל גוברין: הוא אמר, אני לא מקבל אותו לבד, אני מקבל אותו בשם השפה העברית.
מיכל גוברין: המאבק שלנו כאן
מיכל גוברין: היום הוא לא על רשת ספרים "צומת ספרים" או "סטימצקי" – המאבק שלנו הוא על קיומה של האומה העברית שהתקיימה עד היום בזכות ריבוי הקולות היוצא דופן של היצירה העברית, ריבוי הפרשנות, היכולת של הפיתוח של האינדיבידואל והקול האישי שנותן לנו את הכוח ליוזמה.
מיכל גוברין: אני מדברת עכשיו בשם הקורא; אותו קורא שנדמה לנו שיצטרך לשלם יותר כסף.
מיכל גוברין: אני רוצה לצטט את מחקריו של דיואי, יוצר הספריות, שדיבר על העידן המודרני שבו מקצה האדם לרווח ולמקצוע.
מיכל גוברין: הוא אומר, ברגע שנלקחת מהפרט יכולת הגיוון של התפתחות הרי הוא הופך להיות בורג יצרני במערכת או בורג צרכני במערכת, ואנחנו נוטלים ממנו את חירותו האנושית.
מיכל גוברין: המשאב הלאומי הגדול ביותר שיש לנו בארץ זה לא אורניום, זה לא נפט, זה לא ברזל – זה המוח.
מיכל גוברין: ההייטק שלנו בנוי על המוח, על יכולת התעוזה, הגיוון והתחרות של הדיון והפרט.
מיכל גוברין: אם לא נספק לקורא מגוון רחב מאוד ומגוון ואישי של יצירות ספרות שהן הן בונות את התודעה – אנחנו פוגעים לאורך זמן במשאב הלאומי החזק ביותר שלנו.
מיכל גוברין: השוויתי את זה בזמנו לחוק הגנת הפרח.
מיכל גוברין: לו היינו ממשיכים לא להגן על הפרח היו לנו היום שלושה זנים ברוטליים של פרחים ולא היינו נרגעים בכך שיש לנו הפאונה העשירה ביותר בעולם על קילומטר מרובע.
מיכל גוברין: זה בנשמתנו, והחוק הזה בא סוף כל סוף להגן על מקום שהסופרים תלויים במו"לים.
מיכל גוברין: החוק מגן בעיקר על המו"לים, אנחנו עובדים ביחד.
מיכל גוברין: אם המו"ל שלי יקרוס מחר לא אוכל להוציא את הספרות שיכולה לקבל הרבה מאוד פרסים בארץ ובעולם, אבל היא לא תגיע אל הקורא, אולי דווקא בגלל הקול הייחודי שעליו אנחנו מגנים.
מיכל גוברין: תודה רבה.
עינת וילף: הסופרת רונית מטלון ביקשה זכות דיבור.
רונית מטלון: שלום, תודה רבה לכם.
רונית מטלון: פרופ' קנדל, דיברת שירה צרופה.
רונית מטלון: מאז התחיל הדיון הזה על חוק הספרים לא שמעתי דברים נכוחים, אסתטיים ונקיים כל כך כמו ששמעתי מפיך.
רונית מטלון: למה הסופרים מסכימים?
רונית מטלון: המצב שמתחולל, כמו שהיטיב לתאר זאת פרופ' קנדל ורבים אחרים הוא, לתחושתנו העמומה – אתה נתת לזה מילים מדויקות – הוא שמשהו רע מאוד מתרחש ב"ממלכת דנמרק" – היא הרפובליקה הספרותית.
רונית מטלון: והוא רע מהרבה היבטים שלו.
רונית מטלון: אנחנו הסופרים מרגישים רע, והמו"לים על סף קריסה או קורסים, ואני לא בטוחה שיש אותה מוביליות שדיבר עליה פרופ' יגאל שוורץ מפני שרובנו יודעים שברשתות הגדולות יש החלטה שנגזרת מראש בין המוציאים לאור לבין הרשתות, אלו ספרים יקודמו ויופיעו אחרי זה ברשימת רבי המכר.
רונית מטלון: זאת אומרת שאם היינו מניחים לצרכן הישראלי באמת ללכת אחרי האף שלו היינו מקבלים רשימה אחרת לגמרי.
רונית מטלון: זאת אומרת שנחבל כאן, נהרס כאן משהו מאוד בסיסי של חירות הקורא בשם כיסו.
רונית מטלון: אז אתם תחליטו מה יותר טוב – לגנוב את לבו או לא לגנוב את כיסו.
רונית מטלון: אני מאמינה שהחוק הזה רוצה לעשות צדק עם שני הדברים.
רונית מטלון: למה אנחנו הסופרים מסכימים?
רונית מטלון: זה מגזר מאוד משונה, סופרים, הם לא יכולים לשבות.
רונית מטלון: הם לא רוצים לשבות, הם בכלל לא מגזר.
רונית מטלון: אם נשבות זה לא ירשים אף אחד חוץ מארבעה טוקבקיסטים – גם זה יותר מדי.
רונית מטלון: אבל אנחנו לא נשבות.
רונית מטלון: הסופרים מטיבם הם ציבור שבוי.
רונית מטלון: אם הם צעירים הם מתים לפרסם, והם יפרסמו בשתי אגורות, רובם; ואם הם מבוססים יותר הם יתפשרו.
רונית מטלון: גם אני, כשיצא הרומן שלי בהוצאת "עם עובד" בניהולו של יורם סדן הוא פנה אליי ואמר, תשמעי, רונית, את מוכרחה להסכים למבצע, כי אני עם החבל על הצוואר.
רונית מטלון: בוודאי שאני איתו, ובוודאי שאני אסכים למבצע.
רונית מטלון: יש לי ברירה לא להסכים למבצע?
רונית מטלון: זה המצב של רוב הסופרים – שכוחם כאן, זאת אומרת שהיצירה הזאת כן תתרחש גם בתנאים לא תנאים – היא החולשה העצומה שלהם, שלדעתי מנוצלת על-ידי הסצנה הספרותית כפי שהיא קיימת היום.
רונית מטלון: אני מאוד מייחלת שהחוק הזה יעבור מפני שכמו שאמר פרופ' קנדל, המצב הזה לא יכול להימשך.
רונית מטלון: הוא פשוט לא טוב, הוא לא טוב לכולם, ואני מאמינה שהוא גם לא טוב לרשתות בסופו של דבר.
רונית מטלון: תודה.
עינת וילף: הסופר חגי ליניק ביקש זכות דיבור.
חגי לינק: רונית אמרה כל מה שצריך.
חגי לינק: אני מסכים עם כל מילה שהיא אמרה.
עינת וילף: אנחנו לא מכירים דברים כאלה בכנסת.
עינת וילף: איריס בראל, מנכ"ל "סטימצקי", בבקשה.
איריס בראל: גם ל"סטימצקי" יש הסתייגויות לחוק.
איריס בראל: אנחנו חושבים ש-18 חודשים זה ארוך מדי.
איריס בראל: לנו יש בעיה שאי אפשר יהיה לגבות עבור שינוע.
איריס בראל: צריך לזכור ש"סטימצקי" היא הרשת היחידה שמוליכה ממחסן מרכזי ל-142 חנויות בכל רחבי הארץ, כולל לעיירות פיתוח, ואנחנו לא יודעים איך נתמודד עם זה.
איריס בראל: אבל אני מסכימה עם כל מילה שאמרו הסופרות ועם ירון סדן.
איריס בראל: זה צו השעה להעביר את החוק כפי שהוא למרות כל ההסתייגויות וההערות שישנן.
איריס בראל: אני מודה לערן זמורה שדואג לענף ה-retail.
איריס בראל: אני מסכימה פה עם מה שאמר ירון סדן – אולי הוא דור שלישי – אבל אני לא מסכימה איתו לחלוטין.
איריס בראל: אני אמנם לא דור שלישי ב-retail, אבל יש לי קצת יותר ניסיון או למרות השותפות שלכם ב"צומת ספרים" יש לי לפחות הבנה כמוכם ב-retail.
איריס בראל: ה-retail ימשיך להתקיים, יתחרו על שירות, יתחרו על מועדוני לקוחות – יתחרו על הדברים האמיתיים שצריכים להתחרות עליהם.
איריס בראל: אין ספק ששתי הרשתות, וגם אני, עקב מצבי שוק, שוחטים עד מוות את המו"לים ואת הסופרים השונים.
איריס בראל: אין ספק שלא ייתכן שאדם יכתוב ספר שלוש שנים, ובסוף ירוויח שקל וחצי.
איריס בראל: אני לא מקבלת מה שאומרים פה ידידיי, שותפיי פה ב"צומת ספרים", אנשי "כינרת".
איריס בראל: ל"סטימצקי", כמו שאתם יודעים, אין כרגע – ואני מדגישה, כרגע – שום בעלות או שותפות עם מו"לות.
איריס בראל: אבל אני יכולה לספר לכם שכמות המקדמות ש"סטימצקי" נותנת למו"לים שונים מדי חודש – השוק הזה הוא על סף קריסה.
איריס בראל: אם מישהו חושב שיש עוד הרבה זמן לשוק הזה לחיות הוא מאוד טועה.
איריס בראל: אני מסכימה עם אבי שומר שצריך לראות מה יקרה מבחינת אכיפה.
איריס בראל: מאוד מפחידים אותנו איך יעשו את זה.
איריס בראל: אני כן חושבת שצריכה להיות עבירה פלילית של מנכ"ל רשת אם הוא לא יקיים את החוק.
איריס בראל: אם מנכ"לי הרשתות יבינו שיש בזה עבירה פלילית הם יקפידו לעשות מקומות ברורים, ולכל הוצאה את הגודל שלה.
איריס בראל: ליורם רוז ששואל איך יעשו את זה – זה מאוד פשוט.
איריס בראל: אנחנו יודעים מהו גודל של מו"ל.
איריס בראל: אז נכון שיכול להיות ספר אחד יותר מוצלח וספר אחד פחות מוצלח, אבל אין ספק שאנחנו יודעים; כמו שמשרד התעשייה והמסחר יודע לתפוס כל עובד בשעה 19:00 בערב ביום שישי לבדוק אם הוא צ'רקסי, נוצרי, מוסלמי או יהודי, אני מניחה שבאותה קפיצה תהיה לו רשימה שהוא יידע בדיוק מה הגודל של כל מו"ל, והוא יידע בדיוק איך לעשות את זה.
ערן זמורה: זה יישאר לעד ככה?
איריס בראל: אמר לי בצחוק יורם רוז שישב פה, למה את צריכה את זה, אני כל היום אלך ואתלונן למשרד המסחר והתעשייה ותהיי אצל הממונה.
איריס בראל: אמרתי לו, אם זה מה שאני צריכה לשלם, לשבת אצל הממונה.
איריס בראל: אני רוצה להגיד לכם משהו בסוף – אני אדם אחד, אנשי "כינרת" היו ארבעה, "צומת ספרים" – יש עניין של הגינות.
עינת וילף: כל מי שביקש – אין פה חלוקה לפי שוק ולא מדפים.
איריס בראל: בפעם הבאה אני אביא חמישה אנשים מ"סטימצקי".
עינת וילף: כל מי שמבקש זכות דיבור שווה לכל אחד אחר.
איריס בראל: אני רוצה להגיד לכם משהו, ואני אומרת את זה בענווה מאוד גדולה: "סטימצקי" קיימת 80 שנה.
איריס בראל: עם החוק או בלי החוק היא תמשיך להתקיים עוד עשרות שנים קדימה.
איריס בראל: אני חושבת ששוק הספרים לא יתקיים, המו"לים לא יתקיימו.
ערן זמורה: אז איך "סטימצקי" תתקיים?
עינת וילף: אני מבקשת לא להפריע, ולסיים.
איריס בראל: הערות ביניים זה התפקיד השני שלי בחיים.
עינת וילף: חברים, אני מניחה שאת הדיון הזה אתם מקיימים הרבה.
עינת וילף: לא להפריע, ובבקשה לסיים.
איריס בראל: זאת לא בושה שמדינה באה ותומכת בנכס כל כך חשוב שלה, כמו תרבות.
איריס בראל: מבצעים ימשיכו.
איריס בראל: ספר זה לא מוצר חלב שנס לחו.
איריס בראל: יעשו מבצעים חזקים אחרי 18 חודש או זה יקוצר.
איריס בראל: דבר אחרון, פרופ' קנדל אמר שיש לו שאיפה שיגידו את השם שלו נכון.
איריס בראל: אני בת 58.
איריס בראל: יש לי שאיפה אחרי ארבע שנים, עשרות היכרויות עם חברי כנסת כאלה ואחרים, חוויות מגוונות לאין-ערוך, שהחוק הזה יעבור לפני שאני אגיע לבית אבות.
איריס בראל: צר לי, גברתי היושבת ראש, שאמרת שזה לא יעבור היום בקריאה שנייה ושלישית.
איריס בראל: אני רוצה להאמין שאת מבינה עד כמה השוק הזה משווע לעשייה של היום.
איריס בראל: מילה אחרונה – אני יודעת שאתם עסוקים ערב בחירות בפריימריס.
איריס בראל: זה טבעו של עולם.
איריס בראל: אבל תזכרו שהשם שלכם זה "נבחרי ציבור" שלי ושל הרבה אנשים סביב השולחן.
איריס בראל: יש לכם תפקיד לדאוג לדברים חשובים שהציבור רוצה.
איריס בראל: אני לא מוצאת נושא יותר ראוי בימים אלה מאשר תרבות, ואני כן מקווה שהחוק הזה לא יחכה לסבב נוסף של חברי כנסת שייקח להם עוד שנתיים להבין מה אומר שוק הספרים.
איריס בראל: תודה רבה.
עינת וילף: רוזלין דרי ביקשה לשאת דברים.
עינת וילף: אם אני זוכרת נכון את מהשגרירות הצרפתית.
רוזלין דרי: כן.
רוזלין דרי: בעצם מכיוון שאין לנו הרבה זמן יש שתי נקודות שאני רוצה לומר.
רוזלין דרי: הנקודה הראשונה היא מאין יצאה הצעת החוק הזאת שהצעתי ב-2005, מכיוון שהעבודה שלי היא לעודד את הספרות הצרפתית בעברית.
רוזלין דרי: זאת אומרת לעודד תרגומים של ספרות זרה בעברית.
רוזלין דרי: למרות כל התמיכות והעזרה שניתנו למו"לים פה בארץ לא מצאו את הספרים בתוך החנויות.
רוזלין דרי: ואז הצעתי.
רוזלין דרי: מדינה פתוחה ומתקדמת כמו שאני חושבת שישראל צריכה להיות – דמוקרטיה כמו ישראל – אם היא לא מטפלת להביא את הספרות הזרה, זאת אומרת לפתוח חלונות מבחוץ ולהכניס את זה לפה למדינה הזאת ולקדם את המחשבה ואת התרבות כאן – לפי דעתי, זה רע מאוד.
רוזלין דרי: זה פוגע בעתיד של התרבות, של החינוך של הילדים שלנו.
רוזלין דרי: זאת הנקודה הראשונה.
רוזלין דרי: זאת אומרת זה בא מהתרגום, ואני מאוד רוצה שנדגיש את זה.
רוזלין דרי: אני יודעת שזה כתוב לגבי המתרגמים, אבל מדברים הרבה על הסופרים שזה מאוד נכון.
רוזלין דרי: צריך להדגיש את כל האנשים שעובדים סביב זה – מאיירים ומתרגמים.
רוזלין דרי: אדון קנדל, אני מברכת מאוד מאוד את הטקסט שהצעת היום וכל מה שאמרת.
רוזלין דרי: כאיש כלכלה אתה האיש הכי תרבותי שאני שמעתי כבר לפני כמה שנים פה בארץ הזאת.
רוזלין דרי: אני אומרת את זה מכיוון שבתוך החוק הזה כשחבר הכנסת הורוביץ הציע את ההצעה שלו זה היה די מבולבל כי היה גם עניין תרבותי וגם עניין כלכלי.
רוזלין דרי: אני רוצה להגיד היום ולחזור על הדוגמה הצרפתית מכיוון שזה יצא מכאן – זה חוק תרבותי.
רוזלין דרי: אנחנו פה מדברים על חוק תרבותי.
רוזלין דרי: וזה לא מקרה שאנחנו נמצאים כאן בוועדת החינוך והתרבות.
רוזלין דרי: כל העניין הכלכלי ששייך לממונה על ההגבלים ואפילו למחיר של הספר – זה עניין אחר ששר האוצר, זאת אומרת תחום הכלכלה היה צריך לדון בזה.
רוזלין דרי: פה אנחנו מדברים על תרבות.
רוזלין דרי: רק דבר אחרון מאוד חשוב: בחוק הצרפתי שהוא אחד החוקים הכי קצרים במערכת החוקים בצרפת יש שני סעיפים: הסעיף הראשון הוא המחיר הקבוע, והסעיף השני – לא פחות חשוב ועונה לכל מיני דברים שאני שמעתי פה מצד ימין ומצד שמאל של השולחן – הוא שכשאנחנו מדברים על הנחות, שניתן מהמו"ל לחנות.
רוזלין דרי: אדון קנדל, אתה מציע שיהיה דיווח פעם בשנה כדי להגיד כמה.
רוזלין דרי: בסעיף הזה כתוב שכדי לדעת בצורה ברורה, לא שמישהו בא ואומר, אני צריך לתת 90%-80% הנחה כדי שזה יימכר – בתוך הסעיף כתוב הדבר הזה.
רוזלין דרי: ההנחה תהיה לא לפי הכמות של הספרים שנמכרים, אלא לפי השירות שניתן בתוך החנות.
רוזלין דרי: אני יודעת שעוד ידונו על הנקודה הזאת, אבל מצדי הוא מאוד חשוב.
רוזלין דרי: זאת אומרת פה אנחנו בתוך ההיגיון של החוק – מדברים על תרבות, מדברים על שירות.
עינת וילף: בזאת מסתיימת רשימת הדוברים.
עינת וילף: חבר הכנסת חסון, ביקשת להתייחס ואז פרופ' קנדל ישיב לכמה מהדברים, ואני סוגרת את הישיבה.
יואל חסון: תודה, גברתי היושבת ראש.
יואל חסון: אני עוקב אחרי החוק הזה ואחרי קידומו מהרגע שהוא עבר בכנסת.
יואל חסון: עקבתי גם אחרי הנאומים והנחישות של שרת התרבות והספורט; גם שלך, גברתי היושבת ראש, כמה חשוב לקדם את החוק הזה במהרה.
יואל חסון: אני פשוט הייתי עסוק בוועדות אחרות עד עכשיו, ולכן הגעתי ברגע האחרון, והופתעתי לשמוע בתחילת הבוקר שאת הודעת שהחוק הזה לא יקודם ולא יעבור בכנסת הזאת.
עינת וילף: לא היית בדיון.
יואל חסון: אני הבנתי שזה לא מגיע לקריאה שנייה ושלישית בכנסת הזאת.
עינת וילף: אז אני אסביר מאחר שלא היית.
עינת וילף: הסברתי בהתחלה שהתייעצתי אתמול עם יושב ראש ועדת הכנסת יריב לוין.
עינת וילף: נאמר שמה שקרה בפגרות קודמות, כדי לקדם חוקים או כדי לקיים ישיבות על חוקים צריך הסכמה של יושב ראש הקואליציה, יושב ראש האופוזיציה ויושב ראש הכנסת.
עינת וילף: אמרתי, וגם השרה אמרה, כמובן, שאנחנו נבקש להמשיך לקיים את הדיונים כדי להכין את החוק לקריאה שנייה ושלישית בכנסת הזאת.
עינת וילף: אחרי כן תצטרך להתקבל החלטה – וכאן אני מעריכה שיהיה יותר קשה – לכנס את המליאה כדי להצביע על החוק.
עינת וילף: אמרתי שאני ודאי אעשה כל מאמץ להביא את החוק שיהיה מוכן לקריאה שנייה ושלישית בתום הדיונים בהנחה שאקבל את הסכמת שלושת הגורמים לקיום הדיונים, ואני מקווה שגם תהיה נכונות לכנס את המליאה להצבעה על החוק בהמשך, אבל זה כמובן רף יותר גבוה.
יואל חסון: אז ברשותך, היושבת ראש, מניסיוני – בקדנציה הקודמת הייתי יושב ראש הקואליציה בתקופה של פיזור הכנסת, ונכון שזה כרוך בהחלטתו של יושב ראש הכנסת ושל נשיאות הכנסת ובהסכמה של יושב ראש הקואליציה ושל מי שמייצג את האופוזיציה.
יואל חסון: אבל אני פניתי עוד היום ליושב ראש הכנסת וביקשתי ממנו לאפשר שבועיים נוספים של חקיקה דחופה שיש בה אינטרס ציבורי משמעותי.
יואל חסון: זה לא רק החוק הזה, יש חוקים נוספים.
עינת וילף: אני בוודאי אשמח.
יואל חסון: יש כאן עבודה משמעותית ורצינית שנעשתה, ופשוט לא יעלה על הדעת שהדבר הזה ייזרק לפח כשזה אפשרי.
יואל חסון: זה לא שזה לא אפשרי - -
עינת וילף: אני איתך בזה.
יואל חסון: היו תקדימים בעבר, ובכנסת הקודמת שפיזרנו אותה שבועיים נוספים המשכנו לקדם הצעות חוק מאוד חשובות שהיו בהסכמת יושב ראש הקואליציה, וסיימנו אותם.
יואל חסון: אני לא מעלה על דעתי כל דבר אחר.
יואל חסון: אני אומר לך, גברתי היושבת ראש, אני פשוט קיבלתי מידע אחר, אז יכול להיות שטעיתי.
יואל חסון: אבל אני אומר לך שאין שום סיבה לוותר על הדבר הזה, צריך להילחם על העברת החוק הזה.
יואל חסון: בנושאים אחרים היו דיונים בוועדות אחרות, ואני מצטער שבפגרה לא התקדמנו בחקיקת החוק הזה.
עינת וילף: אני ביקשתי, רק שני הגורמים המרכזיים לא יכלו מוקדם יותר.
יואל חסון: חבל, זה פספוס, וזה מראה אולי על חוסר רצינות.
עינת וילף: לא ידענו שיהיו בחירות עד לפני שבוע.
יואל חסון: קודם כול כולם ידעו שאנחנו הולכים לכיוון של בחירות, זה לא כזאת הפתעה גדולה.
עינת וילף: לא כולם, אבל בסדר, זה לא העניין.
יואל חסון: בואי נאמר שההערכה הרווחת הייתה שאנחנו הולכים לבחירות.
עינת וילף: לא יודעת, זה לא - - - אבל תודה רבה, אני מסכימה עם הכיוון, ואני מעריכה - -
יואל חסון: תני לי לסיים את דבריי.
עינת וילף: בסדר, משפט אחרון.
יואל חסון: זה המעט שעוד נשאר לנו, גברתי, לדבר בוועדות הכנסת.
יואל חסון: אני חושב שאם הייתה נחישות, ודאי מצד המשרדים הממשלתיים והגורמים המעורבים, אז היה לחץ לקיים את הדיונים האלה במהלך הפגרה ולהגיע לפחות לנוסח מוסכם שאפשר היה להעביר אותו כבר בימים הקרובים.
יואל חסון: אני פונה אלייך בבקשה, ואני מבקש שזה יהיה גם סיכום הישיבה, שאת תפני ליושב ראש הכנסת שיאפשר לך – וגם לחוקים אחרים, אבל אני מדבר כרגע על החוק הזה, שמוגדר "החוק להגנת הספרות והסופרים בישראל" – לאפשר לו להגיע להצבעה בשבועיים הקרובים שהוגדרו לדבר הזה, וכמה זה קריטי, כמה זה אינטרס ציבורי.
יואל חסון: החוק הזה הוא חשוב, הוא דחוף.
יואל חסון: כולם אמרו שהוא חשוב, כולם אמרו שהוא דחוף.
יואל חסון: אני לא מבין מה קרה שהוא פתאום עלול להתפספס לנו בין הידיים.
יואל חסון: גברתי, יש לך כאן משקל זהב משמעותי לפנות ליושב ראש הכנסת בפנייה רשמית בשם הוועדה ולאפשר את העברת החוק הזה.
עינת וילף: פרופ' קנדל, בבקשה, אם אתה רוצה להתייחס לחלק מהדברים שאמרו כאן, ואז אני מסכמת את הישיבה.
יוג'ין קנדל: כמה התייחסויות מאוד פשוטות.
יוג'ין קנדל: קודם כול, תודה על המחמאות, אני קצת הסמקתי.
יוג'ין קנדל: אני באמת רוצה להגיד שהייתה פה עבודת צוות מאוד משמעותית ובאמת עבדנו על זה כמעט שנתיים וחצי בכל הווריאציות.
יוג'ין קנדל: אז נעשתה פה עבודה לא מבוטלת.
יוג'ין קנדל: מכיוון שהחוק הזה משנה שיווי משקל צריך לשנות דיסקט.
יוג'ין קנדל: זאת אומרת אנחנו צריכים לא לדמיין שינוי שולי במה שקורה עכשיו לבין מה שיהיה.
יוג'ין קנדל: לכן פה למשל, למר פרי, העולם שאתה רואה בעצמך ואתה מפעיל את החוק הזה עליך – החוק הזה יופעל על כל השוק, ולכן כל השוק ישתנה.
יוג'ין קנדל: לכן לפי דעתי, היכולת שלך להתפרנס תהיה יותר גדולה ולא יותר קטנה, כי אתה תתמודד לא מול הנחות של "ארבעה במאה" של סופרים אחרים, אלא כולם יתמודדו.
יוג'ין קנדל: לכן זה לא יפגע בך יחסית, והחלק שלך ושל כל סופר טוב אחר יגדל בעוגה.
יוג'ין קנדל: דבר שני, נאמר פה שזה מגביל את המו"לים.
יוג'ין קנדל: אם זה נכון מבחינת המו"ל לקבל 40-30 שקלים על הספר, וזה טוב בשבילו, החוק הזה לא מגביל אותו.
יוג'ין קנדל: הוא זה שקובע את מחיר הספר.
יוג'ין קנדל: הוא יכול לקבוע 40-30 שקלים.
קריאה: את ההנחה הוא לא קובע.
קריאה: הרשת תבקש 80% הנחה, אז הוא יקבל פחות.
יוג'ין קנדל: אני מבין.
יוג'ין קנדל: אבל אם הרשת תבקש ממו"ל מסוים זה אומר שהיא צריכה לבקש את אותה הנחה מכל המו"לים.
יוג'ין קנדל: זה אומר שהרשת הזאת מבקשת מחירים הפסדיים לשנה קדימה מכל התעשייה.
יוג'ין קנדל: מי שיפסיד את הכסף זאת תהיה הרשת הזאת כי אף אחד לא ימכור לה ספרים לשנה קדימה בהפסדים.
יוג'ין קנדל: ואם אתה חושב שזה לא נכון יש לנו פה ויכוח.
קריאה: אבל עובדה שמוכרים.
יוג'ין קנדל: זה בדיוק שינוי הדיסקט.
יוג'ין קנדל: אני לא יודע באיזה כובע אתה מדבר כשאתה מדבר עם כובע של הרשת או כובע של "כינרת", אבל זה לא כל כך משנה לי.
יוג'ין קנדל: מהבחינה הזאת בניתוח כלכלי של תעשיות לי יש יתרון עליך.
קריאה: נבואות.
יוג'ין קנדל: דבר שלישי, פה נאמרה אמירה קצת מוזרה, מה החנות תעשה.
יוג'ין קנדל: החנות תעשה בדיוק כמו שעושה חנות בצרפת, בספרד או באיטליה.
יוג'ין קנדל: היא יכולה להחליט איזה ספרים לשים, היא יכולה להחליט אם הספר הזה נראה לה או לא נראה לה.
יוג'ין קנדל: אני לא מחייב חנות לקנות את הספר מהמו"ל; היא יכולה להחזיר ספרים, היא יכולה לסדר אותם אחרת – וזה מתקשר לאכיפה.
יוג'ין קנדל: אפשר, כמובן, להקצין את הנושא של האכיפה.
יוג'ין קנדל: פעם שאלו את השופטת בבית המשפט העליון, מה זה פורנוגרפיה.
יוג'ין קנדל: אז היא אמרה, "I'll know when I'll see it".
יוג'ין קנדל: לכן זה בדיוק אותו דבר.
יוג'ין קנדל: אם אתם הולכים לעשות דברים סבירים ברשתות אף אחד לא ירוץ, לא יהיו פה מאות פקחים, והדבר הזה לא ייצור אכיפה מיותרת.
יוג'ין קנדל: אם לעומת זאת יהיה פה ניצול ציני של כוח שוק וניסיון לא לעמוד ברוח החוק – יש פה שני דברים: א', תהיה פה אכיפה.
יוג'ין קנדל: דרך אגב, כרטיסי מתנה זה לא עובר על החוק.
יוג'ין קנדל: אם אתה נותן כרטיסי מתנה להוצאה לאור מסוימת אז אתה עובר על החוק.
יוג'ין קנדל: אם אתה נותן כרטיסי מתנה ואתה רוצה לתת לאנשים כסף חזרה על כל ספר שהם בוחרים בחנות שלך – אין לי ויכוח איתך, אתה יכול להיות יצירתי כמה שאתה רוצה.
יוג'ין קנדל: אבל אני רוצה להדגיש שלפי דעתי, הוועדה הזאת והכנסת צריכים לשלוח מסר.
יוג'ין קנדל: שוק הספרים צריך להיראות כמו שנראים שוקי ספרי בעולם.
יוג'ין קנדל: הוא דווקא מבטיח מגוון ומוביליות ספרותית.
יוג'ין קנדל: אין שום נתון שאומר שבצרפת אחרי שהחוק הזה עבר פתאום הפסיקו לפרסם סופרים חדשים.
יוג'ין קנדל: זה לא קרה, ולהפך – כמות הכותרים גדלה, כמות הסופרים גדלה.
יוג'ין קנדל: וזה לא קרה לא שם ולא בהולנד ולא באיטליה ולא בספרד - -
ערן זמורה: באנגליה החוק היה ובוטל.
יוג'ין קנדל: - - לכן אני לא חושב שזה פוגע בסופרים חדשים, ולהפך – זה נותן אפשרות למו"ל לקבוע את המחיר שלו לסופר ספציפי ולתת אפשרות למו"ל לתכנן באיזה מחירים הוא ימכור את הספרים, וזה יאפשר הרבה יותר לקיחת סיכונים – יכול להיות שלא אצלכם, אבל בזה אני כבר קטונתי.
יוג'ין קנדל: דבר אחרון שרציתי להגיד הוא שהתעשייה באמת במצב קשה.
יוג'ין קנדל: הייתי שמח לראות את החקיקה בשלושת החודשים הקרובים.
יוג'ין קנדל: דבר נוסף – מישהו דיבר על אכיפה.
יוג'ין קנדל: בעיתון "הארץ" יש שלוש רשימות של רבי מכר: רשימה ברשת אחת, ברשת שנייה ומחוץ לרשת.
יוג'ין קנדל: מכל ניתוח סטטיסטי שאני מכיר הייתי מצפה לקורלציה בין רבי המכר בשלושת המקורות.
יוג'ין קנדל: כל פעם שאני מסתכל הקורלציה מאוד נמוכה.
יוג'ין קנדל: זה אומר משהו לגבי ההתנהלות של השוק.
יוג'ין קנדל: אנחנו מצפים ש"הארץ" לא תצטרך לפרסם שלוש רשימות של רבי המכר בעוד שלוש שנים.
יוג'ין קנדל: תודה.
עינת וילף: לפני שאני מסכמת את הישיבה – אני מתנצלת, פספסתי את הפתק – רחלי אדלמן מהוצאת "שוקן".
רחלי אידלמן: קודם כול רציתי להגיד שאני מברכת על החוק, ואני מקווה שבאמת תצליחו להעביר אותו בהרבה פחות משלושה חודשים.
רחלי אידלמן: החוק הזה מאוד חשוב.
רחלי אידלמן: אני חושב שלחנויות הספרים ולרשתות לא תהיה שום בעיה להמשיך ולהפגין יצירתיות בשיווק כי בעצם תפקידן של חנויות ספרים זה למכור ספרים לפי העניין שלהם ולפי התוכן שלהם, ולהעסיק מוכרים שמבינים בספרים ויודעים לשמוע מקונה מה מעניין אותו ולהתאים את המוצר המתאים ביותר לבקשה של אותו קונה, ולא לדחוף ספרים סתם.
רחלי אידלמן: הרשתות יכלו להמשיך לתת למנהלי החנויות ולמוכרים שלהם תגמולים על היקפי מכירות כלליים ולא על תמרוץ של ספר מסוים מכיוון שמישהו רוצה לדחוף איזשהו ספר.
רחלי אידלמן: אני חושבת שהדבר הזה בחוק הוא מאוד חשוב.
רחלי אידלמן: אני גם לא מקבלת את הטענות שערן העלה.
רחלי אידלמן: השוק הזה היה קיים הרבה מאוד שנים לפני שהתחילה תקופת המבצעים, סופרים קיבלו שכר סופרים הרבה יותר גבוה ממה שהם מקבלים היום, ויש הבדל גדול - - - ואצלנו עד היום שכר סופרים מהמחיר לצרכן הוא 12% ולא מתקבולי המו"ל.
רחלי אידלמן: וכשה
רחלי אידלמן: הנחה היא 80% זה הבדל עצום בין לקבל 12% ממחיר הספר לבין לקבל 20% מ-20% ממחיר הספר.
רחלי אידלמן: זה צריך להביא כל הזמן בחשבון.
רחלי אידלמן: בצרפת עשו מחקר 30 שנה אחרי כניסת החוק וראו שמגוון הספרים עלה, שכמות חנויות הספרים השונות שהן לא רק רשתות התפתחה, שנפתחו חנויות ספרים חדשות, וכמות הכותרים שיצאו לאור עלו.
רחלי אידלמן: נוסף לכך מחירי הספרים לצרכן לא עולים על הממוצע בעולם גם בארצות שבהן יש תחרות ואין חוק כזה.
רחלי אידלמן: לכן הגיע הזמן שהכנסת תחוקק את החוק כמה שיותר מהר.
רחלי אידלמן: תודה.
עינת וילף: תודה רבה, ואני מסכמת את הישיבה.
עינת וילף: ראשית אני רוצה להודות לכל המשתתפים.
עינת וילף: בכוונה נתתי שעתיים וחצי לישיבה הזאת במטרה לאפשר, ככל הניתן, לכל מי שביקש לדבר, לדבר וגם לאפשר, כמובן, לפרופ' קנדל להציג לעומק את תפיסת העולם שהנחתה את החוק.
עינת וילף: אני אמרתי לכל אורך הדרך שיש לי מחויבות בסיסית גם לקיום דיון רציני ומעמיק בחוק – זהו חוק כבד, לא רק של שני סעיפים – הוא חוק מורכב; וגם להבטיח את הקידום שלו ללא סחבת מיותרת.
עינת וילף: הנסיבות הן נסיבות חדשות.