GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי שומר: יצאו 3,160 ספרים.
אבי שומר: אני מוכן להביא לוועדה את הרשימה של כל הספרים החדשים בעברית שיצאו בשנה הקודמת.
אבי שומר: הוא אמר שנמכרו בישראל 24,000,000 ספרים ל-180 בתי אב.
אבי שומר: זאת אומרת שכל בית אב קנה 133 ספרים.
אבי שומר: זה לא יעלה - - -
בני פפרמן: לא, 180,000 ממוצע בחודש.
בני פפרמן: הם מתחלפים.
בני פפרמן: אני מבקש ממך שלפני שאתה - - -
עינת וילף: לא, אתה תוכל להתייחס אחר כך.
אבי שומר: דבר שני, 24,000,000 ספרים חלקי 560,000,000 שקלים שבהם קונים ספרים בשנה, יוצא 23 שקלים לספר.
אבי שומר: מה שאנחנו רואים אצלנו במחשבים זה 46 שקלים לספר.
אבי שומר: זאת אומרת שאין בכלל קורלציה בין המספרים.
אבי שומר: והמספרים שלנו הם אמפיריים ומוחלטים.
אבי שומר: מדובר על ברוטו.
אבי שומר: לצרכן.
אבי שומר: כל הסקר הזה, כל הנתונים שבו, אני יכול להראות שאין להם קשר למציאות.
אבי שומר: נכנסים אלינו בשנה לפחות 3,000,000 אנשים.
אבי שומר: אנחנו יודעים את זה.
אבי שומר: זה אצלנו בקופות.
אבי שומר: אנחנו בודקים לפי חברות האשראי, שנותנות לנו גם מספרים מוחלטים.
אבי שומר: רק 20% מהאנשים חוזרים יותר מפעם אחת.
אבי שומר: זאת אומרת ש-80%, 2.4 מיליון איש, באים פעם אחת לצומת ספרים.
אבי שומר: איך זה מתחלק ל-180 בתי אב?
אבי שומר: זה לא 180 בתי אב, זה לא יכול להיות.
אבי שומר: המספרים לא מתאימים לשום דבר.
אבי שומר: אני שמעתי בישיבת שרים שנכחתי בה, בהשתתפות מר קנדל, שהממשלה לא תעביר חוק נגד הממונה על ההגבלים העסקיים.
אבי שומר: הממונה התנגד בתקף לחוק, ולצערי, משום מה, הוא נעלם.
אבי שומר: הנתונים שלו הם נתונים אמפיריים, משום שחובת הגילוי קיימת בבסיס המוסד של הממונה על ההגבלים העסקיים.
אבי שומר: כולנו העברנו אליו נתונים, נתונים אמפיריים, ואני לא יודע למה לא משתמשים בהם.
אבי שומר: הממונה מודאג מכך שהדואופול יהפוך לדואופול משוכלל.
אבי שומר: ועכשיו, בחסות החוק, הוא הופך לדואופול משוכלל.
אבי שומר: עכשיו אני אדבר על החוק.
אבי שומר: אני, כמנהל רשת, אין לי שום אפשרות לנהוג בתחרות ברשת שלי.
אבי שומר: נוטלים ממני כל אפשרות באמת להתחרות.
אבי שומר: כמו שאמר יורם, הרשת שלי הופכת לצינור טיפש.
אבי שומר: הכול יהיה בנוי על למי יש שטח מדף יותר גדול או מי מפוזר יותר בארץ, משום שאין שום משמעות למחירי הספרים.
אבי שומר: אפשר לדבר על שירות, אבל בבסיס הדברים אין לזה כמעט משמעות.
אבי שומר: ממנהלי רשת הספרים ניטלה כל זכות.
אבי שומר: לא לתגמל את העובדים, לא לסדר את המדף על פי ראותנו, לא להזמין ספרים, ועוד.
אבי שומר: אנחנו גם צריכים מדי שנה לקבוע הסכם עם אותם 125 מו"לים שעליהם דיבר בני פפרמן.
אבי שומר: זאת אומרת שאני צריך לבזבז 125 ישיבות בשנה רק עם המו"לים, כדי לחדש את החוזים.
אבי שומר: מדי שנה.
אבי שומר: זאת אומרת שבאמת ניטלת מאתנו האפשרות לנהל את הרשת.
אבי שומר: דבר נוסף.
אבי שומר: צריך להבין שאנחנו פועלים בעולם שהופך להיות וירטואלי, בעולם שהופך להיות שיווקי.
אבי שומר: החוק נקבע לשלוש שנים.
אבי שומר: אני חושב ששלוש שנים זה יותר מדי.
אבי שומר: עוד שלוש שנים יכול להיות שהענף בכלל לא יהיה קיים, ולכן אני חושב שראוי לקבוע אותו לשנה אחת בלבד ולראות מה יקרה אחריה.
אבי שומר: בשלוש שנים ענף הספרים המודפסים יכול להיעלם.
אבי שומר: תודה רבה.
עינת וילף: איריס בראל, מנכ"ל סטימצקי, בבקשה.
איריס בראל: אני מתנצלת על ההתפרצות קודם, אבל יש פה איזה דבר תמוה.
איריס בראל: אני, ברשותך, קצת ארחיב.
איריס בראל: יורם רוז וערן זמורה אמרו שיש להם 700 עובדים.
איריס בראל: אני רוצה להזכיר ש-700 העובדים הם של צומת ספרים.
איריס בראל: אנחנו יושבים פה אחרי שלוש שנים בגלל כשל שוק, כמו שאמר חבר הכנסת אורבך.
איריס בראל: אנחנו יושבים פה בגלל שבתקופת אלי סטימצקי – שהיה יחיד בשוק, וכולם שנאו אותו – הייתה הנחה של 50%, ורק בגלל הבעלות האנכית, שלצערי הרב אף אחד לא טיפל בה עד היום בצורה נכונה, קרה שהמו"לים יותר ויותר נדרשו לתת הנחות, והגענו עד 80%.
איריס בראל: סטימצקי תמיד תקבל כמו צומת ספרים ואולי יותר.
איריס בראל: כלומר, אנחנו באותו צד – של הדורסים.
איריס בראל: אני לא מתייפה.
איריס בראל: אבל אני אומרת לך שיש פה דבר תמוה, ואני חושבת שערן ויורם אמרו את הכול.
איריס בראל: "יש לנו 700 עובדים".
איריס בראל: אנשי כנרת אינם יושבים פה כמו"לים.
איריס בראל: אני לא יכולה להבין את ערן זמורה – ואני מאוד מכבדת את אביו ואותו – שיושב ומספר לנו מה זה מו"לים כאילו הוא מייצגת את המו"לים, כאשר כל המו"לים במדינת ישראל תומכים בחוק ובעד החוק.
איריס בראל: לא יכול להיות שיש רק מו"ל אחד חכם.
איריס בראל: אולי לא בכדי הם אמרו "יש לנו 700 עובדים".
איריס בראל: כי הם לא יושבים פה כמו"לים, אלא הם יושבים פה כזוג אנשים שגרמו לכך שמו"לים היום לא יכולים להתקיים ושסופרים היום לא יכולים להתקיים.
איריס בראל: מסקנה אחרת אומרת שיושב-ראש ארגון המו"לים, שיושב פה, ומספר המו"לים שנמצאים פה – הם טיפשים מטופשים.
עינת וילף: איריס, פחות בכיוון הזה.
איריס בראל: סליחה, גברתי, פעם הבאה אני אביא חמישה אנשים - - -
יורם רוז: את מגינה על המו"לים?
איריס בראל: חמישה אנשים - - -
עינת וילף: איריס, את ביקשת גם בדיון הקודם להביא חמישה אנשים, ואמרתי לך שאת יכולה להביא גם שבעה אנשים, אבל לא הבאת.
איריס בראל: אני אגיד את זה מתומצת, אבל תני לי זמן סביר.
עינת וילף: את תקבלי את מלוא הזכות, אבל אני מבקשת להשאיר את הדיון לא אישי.
איריס בראל: שטחי המדף שמופיעים בחוק היו הדרך הקלה לא להתמודד עם הבעלות האנכית.
איריס בראל: כי הבעיה העיקרית שהייתה היא שהיו נכנסים לחנויות צומת ורואים ש-90% מהספרים הם של כנרת.
איריס בראל: ואז אין מקום לאף מו"ל אחר.
איריס בראל: ואז באים למו"ל אחר ואומרים לו שאם הוא רוצה להיכנס לרשת שלהם, שייתן להם 80% הנחה.
איריס בראל: את הסחיטה האפשרית הזאת פתרו באמצעות שטחי מדף.
איריס בראל: אני, בתור מנכ"לית רשת, חושבת שהחוק כן צריך להיות פלילי.
איריס בראל: נורא מדאיגים אותי אנשים שמסתכלים על החוק ומפחדים מאיך שהחוק יכול להעניש אותם.
איריס בראל: זה כאילו הם אומרים: אנחנו הולכים לעבור על החוק.
איריס בראל: אני חושבת שהחוק כן צריך לשים אחריות על מנכ"לים.
איריס בראל: אני בכלל חושבת שכנסת ישראל צריכה לתמוך בחוקים שנותנים אחריות אישית על מנכ"לים כלפי החברות שהם מנהלים, בין אם זה רשתות ספרים ובין אם זה רשתות אחרות.
איריס בראל: אוי ואבוי, כמו שאמר ערן זמורה, אם יהיו חוקים שיבואו למנכ"לים ויעשו להם "נו, נו, נו".
איריס בראל: יש לנו הרבה בעיות בשוק בגלל שיש מנכ"לים שעושים להם "נו, נו, נו".
איריס בראל: לגבי החנויות הפרטיות, אני חושבת שצריך לתת להן קדימות על רשת סטימצקי ועל רשת צומת.
איריס בראל: אני בעד זה שייתנו יותר לחנויות הפרטיות.
עינת וילף: מה המשמעות של לתת יותר?
איריס בראל: יש נושא של עשר חנויות פרטיות.
איריס בראל: אני בעד להשאיר את זה ככה, למרות שזה פוגע בסטימצקי.
איריס בראל: אני חושבת שמדינה לא צריכה להתקיים רק עם דואופול.
איריס בראל: יש מקומות שנשארו בהם עוד קצת חנויות, למרות הדריסה של "700 העובדים" שיושבים פה מימיני.
איריס בראל: אני חושבת שיש להם חשיבות.
איריס בראל: אני רוצה להגיד לכם עוד דבר.
איריס בראל: אם החוק הזה לא יעבור, סטימצקי הולכת וקונה שלושה מו"לים.
איריס בראל: גברתי היושבת-ראש, את צריכה להבין שסטימצקי היא לא הבעיה פה.
איריס בראל: הבעיה היא המו"לים שאין להם בית.
איריס בראל: בסופו של יום סטימצקי היא לא הבעיה פה.
איריס בראל: הבעיה היא המו"לים, והם אלה שמעלים את החוק.
איריס בראל: אנחנו תומכים בהם כי סטימצקי תמיד תמכה במו"לים בישראל.
איריס בראל: אבל אני אומרת לך מראש שבמידה שהחוק לא יעבור, השוק ישתנה כך ש: או שהמו"לים ירכשו את סטימצקי.
איריס בראל: .. ואני חייבת להגיד לפרוטוקול שבימים אלה מתנהלים מגעים עם מספר מו"לים שרוצים לרכוש את רשת סטימצקי.
איריס בראל: ואם זה מה שרוצים שיקרה, אז לשם הולכים.
איריס בראל: ולכן חשוב מאוד להבין שאנשי צומת וכנרת יעלו פה 2,000 סעיפים כדי שהחוק הזה לא יעבור.
איריס בראל: אם אפשר להעיר על פסיק ועל מקף – גם על זה יעירו.
איריס בראל: אני נורא מצטערת שחברת הכנסת לא נמצאת פה.
איריס בראל: אני מאוד מכבדת חברי כנסת.
איריס בראל: אני חושבת שטוהר המידות צריך לגרום לכך שחברים לא יביעו את דעתם בוועדות מסוימות, כמו שדורשים בהרבה מאוד מקרים בבית-המשפט משופט לא לדון בתיק של חבר שלו.
איריס בראל: אני מאוד מכבדת את חברת הכנסת שישבה פה, אבל זה לא ראוי שחברה קרובה של מי שיש לו אינטרס אישי, מייצגת בצורה מאוד-מאוד ברורה את אותם סעיפים שחוזרים עליהם אנשי צומת ספרים.
איריס בראל: אני פונה אלייך, היושבת-ראש - - -
עינת וילף: אני אגן כאן על חברי הכנסת וגם על המוסד הזה.
עינת וילף: אני אבהיר את זה בצורה חד משמעית, וזה גם קשור לשאלת עורכי-הדין: הכנסת היא לא בית-משפט.
עינת וילף: היא מחוקקת חוקים שיש להם משמעות, והיא לא בית-משפט.
עינת וילף: יש בה כללים אחרים והתנהגויות אחרות.
עינת וילף: חברי הכנסת הם בעלי שיקול דעת.
עינת וילף: אנחנו יכולים לחשוב מה שאנחנו רוצים על כל אחד, אבל יש לה את מלוא הזכות לומר את דבריה.
איריס בראל: אני גם רוצה להגיד שאנשי התמ"ת נמצאים כמעט כל יום שבת בחנויות שלי, והם בודקים הרבה דברים ברשתות.
איריס בראל: הם נמצאים הרבה, ואני חושבת שהם יכולים לפקח גם על זה.
איריס בראל: אני גם חושבת שאנחנו כן יכולים לנהל רשת תוך דיונים עם המו"לים השונים בהגינות וביושרה.
איריס בראל: גברתי, אני חושבת שצריך להיות אדם לא יותר מדי אינטליגנטי כדי להבין שאם גם יוג'ין קנדל וגם משרד התמ"ת וגם כל המו"לים וגם כל הסופרים תומכים במשהו, אז לא יכול להיות שכולם כל כך טיפשים.
איריס בראל: אני כן מבקשת מגברתי לעשות שתהיה עבירה פלילית על מנכ"לי הרשתות.
איריס בראל: אני חושבת שזה דבר לא טוב שאנשים רוצים להוציא אחריות ממנכ"לים במדינת ישראל.
עינת וילף: האם יש לך הסתייגויות לחוק?
איריס בראל: יש לי הסתייגות אחת, ואני מוכנה להוריד אותה, כי אני חושבת שההסתייגויות הן דרך לעצירת החוק.
איריס בראל: אני מראש אומרת שאם החוק צריך להיעצר בגלל ההתנגדות שלי, אז אני מסירה אותה.
איריס בראל: רשת סטימצקי מובילה בעצמה ל-140 חנויות.
איריס בראל: יש לה מחסן שלה, שבו היא אורזת ומלקטת.
איריס בראל: היא היום גובה רק עבור ספרים שנמכרים.
איריס בראל: רמת ההחזרות היום היא בין 40% ל-50% מהספרים.
איריס בראל: על כל הקטע של ההחזרות, הליקוט, וההחזרה למדף וההחזרה למו"לים – אנחנו לא גובים עליו.
איריס בראל: ההסתייגות שלי היא שהחוק החדש לא יאפשר לנו גבות על זה, ואין לי מושג - - -
עינת וילף: איפה זה נמצא?
איריס בראל: כתוב שאי אפשר יהיה לגבות שום דבר עקיף מחוץ להנחה שתתקבל.
איריס בראל: זה נמצא בסעיף 8(ג).
איריס בראל: זה עשוי לעשות בעיה מאוד קשה דווקא למו"לים, כי רשת סטימצקי תצטרך לסגור את המחסן שלה ולהוציא את זה.
איריס בראל: עם זאת, אני מדגישה שבמידה שהדבר הזה יעכב, אני מוותרת על ההתנגדות שלי.
איריס בראל: אני חושבת שכל ההתנגדויות הן דרך של צומת ואנשי כנרת לעצור את החוק.
עינת וילף: אני אסביר משהו לגבי הנושא של ההסתייגות: זה לא עניין משפטי וכולי.
עינת וילף: אנשים מעלים את ההסתייגויות שלהם, ובסופו של דבר אנחנו נקבל הכרעה – בסיוע הייעוץ המשפטי – לגבי מה הנפח הראוי לדיון בחוק הזה.
עינת וילף: זה לא ייאמן – תוך כדי הדיון אני מקבלת מכתב שנשלח לשר הביטחון.
עינת וילף: אני חוזרת על בקשתי להפסיק להטריד את שר הביטחון בנושא הזה.
עינת וילף: ככל שבדקתי לאחרונה, זה לא בתחום פעילותו.
עינת וילף: כמו שאמרתי בראשית הדיון, אני קיבלתי על עצמי שתי התחייבויות.
עינת וילף: שלל הלחצים וההנחות לגבי "עינת חושבת ככה", "עינת חושבת אחרת" - - -
ערן זמורה: יש כבר ארבע שנים לחצים של כולם.
ערן זמורה: אנחנו לא היינו מעורבים בזה.
עינת וילף: אני עכשיו שמה לב אליהם.
עינת וילף: אמרתי שיש שתי התחייבויות, ובהן אני אעמוד: אחת, כל עוד מתקיימים הכללים שמאפשרים דיונים בפגרה – הם יתקיימו.
עינת וילף: יושב-ראש הכנסת, יושב-ראש הקואליציה, יושב-ראש האופוזיציה – נדרשת הסכמה של שלושתם לכל דיון ודיון.
עינת וילף: אלה הם התנאים.
עינת וילף: התחייבות שנייה היא שאני לא אמרח את הזמן סתם.
עינת וילף: התקיים דיון מעמיק, אנשים קיבלו את הזכות לומר את דבריהם, הדברים נשמעו בפירוט, ולא הפסקתי אף אחד.
עינת וילף: באיזשהו שלב הדיון ילך להצבעה.
עינת וילף: אלה הם שני האיזונים ושתי ההתחייבויות שקיבלתי על עצמי.
עינת וילף: יפתח דקל, מנכ"ל הוצאת כתר, בבקשה.
יפתח דקל: אני מעדיף לדבר אחרי ירון סדן.
ערן זמורה: חברת הכנסת, אני רוצה לשאול משהו קטן.
ערן זמורה: זה ראוי שאף אחד מחברי הוועדה לא משתתף בדיון הזה?
עינת וילף: מה שראיתם היום זו השתתפות שיא.
ערן זמורה: זה לא כשר.
יורם רוז: את מי אנחנו משכנעים עכשיו?
ערן זמורה: זה לא מציאותי, חוק כזה גדול וכזה מורכב – ואין חברי כנסת.
עינת וילף: קודם כול, עובדתית, זה לא נכון.
עינת וילף: אני אתחיל מהסוף: חוק יכול להתנהל במעמד יושב-ראש הוועדה.
עינת וילף: אין כלל שמונע את זה.
עינת וילף: השתתפות של חברי הכנסת היא...
עינת וילף: יש לחצים.
עינת וילף: כמו שאמרתי, קיבלתי אישור מיוחד להמשיך לקיים את הדיון שלוש שעות, למרות שהמליאה נפתחה בשעה 11:00 ורבים מחברי הכנסת הלכו למליאה.
עינת וילף: הייתה כאן נוכחות גבוהה מאוד, חסרת תקדים, ובעיניי היא דווקא מראה את הכבוד והעניין שיש לחברי הכנסת לחוק הזה.
עינת וילף: אבל ניהול הדיון יכול להתקיים על ידי יושבת-ראש הוועדה, וההצבעה - - -
ערן זמורה: לא, אני לא דיברתי מבחינה משפטית.
ערן זמורה: זה נראה לא לעניין.
עינת וילף: כשנגיע לשלב ההצבעה, ברור שיידרש יותר מכך.
עינת וילף: יפתח, בבקשה.
יפתח דקל: קודם כול המשבר כבר כאן, וכמו שאמרה איריס בראל, יש בעצם קבוצה אחת שמתנגדת, כי הם מחוברים.
יפתח דקל: מדובר בקבוצת כנרת ומודן וצומת.
יפתח דקל: כי הם מחזיקים בבעלות צולבת גם ברשת החנויות.
יפתח דקל: המשבר כבר כאן, ולדעתי חברי הכנסת צריכים להיות מוטרדים ממצב התרבות.
יפתח דקל: אנחנו כל הזמן מדברים על המונח "ספר".
יפתח דקל: כאילו ספר זה מוצר הומוגני שיש לו תוכן אחד ונפח אחד.
יפתח דקל: אבל בעצם תחומים שלמים נעלמו.
יפתח דקל: צריך להבין את זה – תחומים שלמים נעלמו.
יפתח דקל: למשל, תרגומים משפות שאין להן תמיכה של מממשלות זרות נעלמו כמעט לחלוטין.
יפתח דקל: טווחים שלמים של ספרי עיון שעוסקים בחינוך, בהיסטוריה, בתרבות ובאומנות נעלמו.
יפתח דקל: ספרים שעוסקים באומנות, אלבומים בצבע וכן הלאה, נעלמו.
יפתח דקל: זאת אומרת שהמשבר כבר פגע בנו, והוא מתבטא בשנים האחרונות באופן מאוד חריף בתוצר התרבותי של הענף הזה.
יפתח דקל: שירה, ספרים חריגים, כתיבה מסוג אחר, שהיא לא פופולרית – נעלם.
יפתח דקל: זאת אומרת שבעצם כל השוק מתכנס לפופולרי ולזול להפקה.
יפתח דקל: זה כבר הגיע.
יפתח דקל: אנחנו מדברים רק על אינטרסים כלכליים, אבל למדינה יש גם אינטרס תרבותי.
יפתח דקל: אנחנו לא יכולים לייבא ספרים ממדינות אחרות, השפה העברית היא ייחודית, וזה חלק מתפקידו של החוק.
יפתח דקל: עד עכשיו ההתנהלות של לכאורה שוק חופשי לא הוכיחה את עצמה.
יפתח דקל: השוק החופשי לכאורה, בעצם גרם להשמדת ערך גדולה.
יפתח דקל: ולמה זה קרה?
יפתח דקל: כי אין שוק חופשי.
יפתח דקל: ראינו כבר את המדינה והכנסת מתערבים במקומות מסוימים, כמו למשל הוצאת היועצים מהבנקים וההתערבות בשוק הסלולר.
יפתח דקל: כאשר רואים שאין התנהגות של שוק חופשי, המדינה מטפלת בזה.
יפתח דקל: וכאן אין שוק חופשי, והתוצאה העגומה היא שהצרכן משלם.
יפתח דקל: הוא משלם לא רק בכסף אלא גם בזה שאין ספרים שהוא זקוק להם, שהוא היה רוצה לראות אותם, שראוי שיראו אור.
יפתח דקל: כלומר, התשלום כבר מבוצע.
יפתח דקל: מטרת החוק היא בעצם לטפל בכשל הנוראי הזה – בחוסר שוק חופשי.
יפתח דקל: עלה הנושא של לשים שילוט בחנויות.
יפתח דקל: בעיניי זו הצעה לא ראויה.
יפתח דקל: זה כמו שעל סיגריות שמים שילוט אבל בכל זאת מעשנים.
יפתח דקל: זה לא מסוג הדברים שיש להם תועלת כשלהי.
יפתח דקל: צריך למצוא פתרון שאומר שלא תהיה הטעיה של קורא תמים שנכנס לחנות ולא יודע ולא מכיר ומטים אותו לספרים של מו"ל מסוים.
יורם רוז: הוא לא קורא את השלט?
יפתח דקל: תוארה פה סיטואציה שאומרת שמוציאים ספרים לאור, ורק את העודפים שופכים בזול.
יפתח דקל: זה ממש לא נכון.
יפתח דקל: בכל שנה יש אולי כותר אחד מבין 3,600 הכותרים החדשים שמצליח לתקופה מאוד קצרה למכור לרשת במחיר מלא.
יפתח דקל: אולי אחד בשנה.
יפתח דקל: זה היה מאיר שלו לתקופה מסוימת, היה עמוס עוז לתקופה של שבוע, וגם זה כשל, ועכשיו יש את "חמישים גוונים של אפור" לתקופה.
יפתח דקל: כל השאר נכנסים להשמדת ערך כספית מיד בהתחלה.
יפתח דקל: זה לא רק החדשים, זה גם הטובים והראויים שמכולם.
יפתח דקל: אני רוצה להתייחס לסעיף 1, שאולי יש בו שיתוף אינטרסים.
יפתח דקל: גם יורם רוז וגם ערן זמורה העלו את העניין שחנות בעצם עומדת במצב שלכאורה נכפה עליה להציג ספרים גם אם הוצאת שוקן תיתן להם אפס אחוז הנחה, דבר שהוא בלתי סביר כלכלית.
יפתח דקל: מצד שני, יש את החשש שאומר שברגע שיהיה מחיר קבוע לצרכן – 60 או 55 שקלים – תבוא הרשת ותגיד למו"ל: אנחנו נמכור לצרכן ב-55 שקלים, אבל אנחנו לא קונים ממך ביותר מעשרה שקלים.
יפתח דקל: למה?
יפתח דקל: כי ככה בא לנו, כי אין לך אפשרות אחרת, כי אנחנו שולטים בשוק.
יפתח דקל: אז יכול להיות שהסעיף שהמשרד של יוג'ין קנדל הוריד, הסעיף שביקש לקבוע תקרה מקסימלית או מינימלית למה שרשת לוקחת.
יפתח דקל: ..
יפתח דקל: אני יודע שזה המצב ביפן, שם זה 30%, הם מגבילים את כל ההנחות.
יפתח דקל: אפשר לקבוע למשל שייבדק הרווח הגולמי של הרשתות בשנים החולפות או בשנה החולפת, להגיד שזה המצב ולקבע אותו.
יורם רוז: כולנו בעד.
יפתח דקל: לדעתי זה משהו שיקבל הסכמה גורפת מכל צדי המתרס של האינטרסים השונים, כי זה באמת יביא הרבה רגיעה ורציונליזציה לשוק.
יוג'ין קנדל: אפשר לשאול שאלת הבהרה?
יוג'ין קנדל: להבין מה נאמר.
עינת וילף: הוא רוצה שגם ההנחה - - -
יוג'ין קנדל: במקום איזה סעיף?
יוג'ין קנדל: אתה רוצה להחליף סעיף או להוסיף?
יפתח דקל: אני רוצה להוסיף סעיף שהיה וירד.
יורם רוז: יש לי עוד הצעה: אם אתה רוצה רק אחד משניהם, אז להשאיר רק את ה-50% הנחה, ולא את המחיר הקבוע.
יורם רוז: זה גם פתרון, מסכים אתי?
יפתח דקל: לא.
עינת וילף: נרשם.
עינת וילף: ביני טריואקס, הוצאת מטר, בבקשה.
ביני טריואקס: אנחנו מאותם מו"לים "יתומים", שאין להם רשת מאחוריהם.
יורם רוז: לכתר יש רשת מאחוריה?
יורם רוז: גם אנחנו מהיתומים?
עינת וילף: לא להפריע, זה לא דיון פנימי.
ביני טריואקס: אני רוצה לומר שאיריס בראל באמת מצטיירת כמושיעת המו"לים, והיא מייצגת אותנו טוב יותר ממה שאנחנו יכולים לעשות.
ביני טריואקס: אבל אני לפעמים חושב שהיא אולי עושה את זה או מציונות, או שהיא חושבת שבאמת לא יהיה חוק ואפשר להצטייר כפי שהיא מצטיירת.
ביני טריואקס: כי לפי ההתנגדויות שאני שומע היום, לא נראה לי שהחוק הזה הולך לקרום עור וגידים.
ביני טריואקס: צריך לחשוב על החוק הזה כחוק "צומת".
ערן זמורה: חוק נגד צומת.
ביני טריואקס: לא, חוק שנוצר בגלל אותו כשל שדובר עליו.
ביני טריואקס: השוק הזה הגיע למצב - - -
עינת וילף: אני מאוד מנסה לא להפוך את זה לדיון אישי וגם לא להניח הנחות לגבי - - -
ביני טריואקס: לא, זה לא אישי.
ביני טריואקס: אני בידידות רבה ושותפויות עם בעלי צומת.
ביני טריואקס: יש פה משהו אנומלי – למרות שאנחנו דנים בחוק, אנחנו כולנו בידידות.
ביני טריואקס: צריך לזכור שרוב עסקי המו"לות זה עסקים משפחתיים, דור שני ושלישי, גדלנו יחד, אנחנו בני אותו דור, עמדנו יחד בדוכני שבוע הספר בתור ילדים, וכולנו מכירים את זה בצורה מאוד מעמיקה.
ביני טריואקס: אבל כל מה שקרה, קרה בגלל ניצחונם או גאוניותם של צומת ספרים, שעשו רשת שקמה על חנות אחת, בשקט, וכולם נתנו לה יד כדי להילחם בסטימצקי, שכולם חשבו שהוא הצורר של הענף, או לפחות חלקם.
ביני טריואקס: והרשת צמחה וגדלה, ונהייתה ביתם של כנרת ולאחר מכן של מודן, שהם שני מו"לים חזקים ומתוחכמים וטובים.
ביני טריואקס: והם בעצם אלה שגרמו לרשת סטימצקי לצאת בקרב גדול, והשבויים הם בעצם המו"לים.
ביני טריואקס: צריך להבין שכנרת יכולה להוציא 300 ספרים ולהגיד שתשעה נכשלים ורק אחד שלה מצליח, אבל גם התשעה שנכשלו יקבלו במה בחנויות, והם יוצגו ויימכרו בכמות שתאפשר לה להמשיך ולהתקיים.
ביני טריואקס: מו"לים כמונו מקבלים תצוגה למספר כותרים זעום, הכותרים שנמכרים, וכל התשעה האחרים בכלל לא מוצגים.
ביני טריואקס: זאת אומרת, אם אנחנו מקבלים היום ייצוג ברשת צומת ספרים, זה רק של אותם כותרים שיש להם דרישה מלמטה, ואם הם לא ישימו אותם, הם פשוט יפסידו מכירות.
ביני טריואקס: זה לא כדי לקדם אותנו ובטח לא כדי לעזור לנו.
ביני טריואקס: אנחנו לא מצליחים להוציא את כל תשעת הספרים האלה.
יורם רוז: ומה עם סטימצקי?
ביני טריואקס: בעצם היום אנחנו נהנים ממצב שבו סטימצקי ,יחסית, נותן יד.
ביני טריואקס: יחסית אני אומר.
ביני טריואקס: כי בסטימצקי העסק הרבה יותר מאוזן.
ביני טריואקס: כשאתה נכנס היום לחנות סטימצקי אתה רואה היום הרבה יותר ספרי כנרת וספרי זמורה ומודן, מאשר תראה את ספרי מטר, כתר או עם עובד ברשת המתחרה.
ביני טריואקס: יש פה דבר גורר דבר.
ביני טריואקס: ככל שהם נהיים יותר חזקים ברשת שלהם ואחוז החדירה שלהם גדול יותר ברבי מכר, אז רשת סטימצקי חייבת להחזיק אותם כדי להתקיים.
ביני טריואקס: ולכן גם ברשת סטימצקי כוחנו הולך וקטן ככל שכוחם של אותם שני מו"לים ילך ויתחזק.
ביני טריואקס: אין בכלל ספק שאותם מו"לים שולטים היום בשוק ללא מיצרים.
ביני טריואקס: רואים את זה ברשימות, רואים את זה בקניות של הזכויות ורואים את זה בכל מישור.
ביני טריואקס: בעצם החוק הזה הוא כדי להגן על אותם מו"לים מפני רשת אחת שהשתלטה על השוק.
ביני טריואקס: למרות שהיא שולטת רק ב – יגידו – 20% או 30%, היא בעצם שולטת בשוק.
יורם רוז: חשבתי שזה חוק להגן על הסופרים.
ביני טריואקס: זה בדיוק העניין.
ביני טריואקס: החוק הזה בעצם - - -
יורם רוז: הבנתי, עכשיו זה לא הסופרים, זה המו"לים.
ביני טריואקס: זה בהחלט המו"לים.
ביני טריואקס: אמרו את זה, ואני חושב שלנסות להציג את זה רק כחוק שמגן על הסופרים זו צביעות.
ביני טריואקס: זה חוק שנועד להגן על הענף כולו, גם על אותם מו"לים שלא מצליחים להתקיים מהתעשייה שהם עוסקים בה וגורמים לאנשים רבים מאוד להתפרנס, כולל אנשי הרשתות, אותם 700 איש, שאם לא יהיה מי שייצר להם ספרים אז גם להם לא תהיה פרנסה.
ביני טריואקס: לא, אני רק רוצה, ברשותך, לתקן כמה טעויות שנאמרו פה.
עינת וילף: השאלה היא האם יש הסתייגויות לחוק?
ביני טריואקס: לא, אין לי הסתייגויות לחוק.
ביני טריואקס: תודה.
ערן זמורה: מה עם ה-50%?
ערן זמורה: אין לך הסתייגות על זה?
ביני טריואקס: אמרו לא להוסיף תוספות.
עינת וילף: ביקשתי להיות תוספתי.
יורם רוז: 50% הנחה זה מקובל עליך?
ביני טריואקס: אני חושב שהבעיה של הנחה לרשתות היא בעיה קיימת, אבל אני חושב שהשוק יסתדר מעצמו, מכיוון שאם המלחמה תהיה על המחיר ומו"ל ירצה לתת לרשת 70%, הוא יצטרך להציג מחיר של 80 שקלים לספר.
ביני טריואקס: אבל אם אני אתן 50% הנחה אז אני אציג את הספר ב-50 שקלים, והמחיר ידבר, והקהל יצביע ברגליים ויקנה את הספרים.
ערן זמורה: מה יהיה עם הכול ייקבע - - -
עינת וילף: לא, ביקשתי לא לקיים דיון פנימי.
עינת וילף: ירון סדן, יושב-ראש התאחדות הוצאות הספרים, בבקשה.
סדן ירון: אני אתייחס למה שביני אמר בסוף – שהחוק הוא להגנת המו"לים.
סדן ירון: אני רוצה לומר שהמו"ל הוא לא איזה טייקון שיושב על באר נפט ומישהו צריך להגן עליו.
סדן ירון: זה לא המצב.
סדן ירון: המו"לים זו קבוצה גדולה מאוד של עובדים, לא רק 700, אלא אלפי אנשים שעובדים עם המו"לים, ובראש ובראשונה הסופרים, שקשורים בקשר גורדי עם המו"לים, כי בלי סופר אין מו"ל כמובן, אבל גם בלי מו"לים קשה מאוד לסופרים להסתדר.
סדן ירון: התמיכה בחוק היא גורפת.
סדן ירון: רק לאחרונה 277 סופרים שלחו מכתב תחינה לשרה – ונדמה לי שגם לחברי הוועדה – שהחוק הזה יקודם, כי בלי החוק הזה הספרות הולכת לעזאזל.
ערן זמורה: לא הספרות, לא נכון.
ערן זמורה: אולי כמה מו"לים.
סדן ירון: אני רוצה להזכיר על מה אנחנו מדברים, בעיקר לחברת הכנסת אדטו, שלמיטב זכרוני השוותה את זה לתעשיית הקרמים.
סדן ירון: אנחנו לא מדברים פה על תעשיית הקרמים, אלא על מוצר תרבותי, כפי שאמר חבר הכנסת אורבך וכפי שכל שוחר תרבות יכול להבין.
סדן ירון: הצורך נולד כי המוצר התרבותי הזה הולך לאבדון מאז שהתחילה תחרות המחירים.
סדן ירון: וזה לא חשוב עכשיו מי התחיל ולמה התחיל.
סדן ירון: יש כשל שוק נורא בענף, יש ריכוזיות שאין שנייה לה בשום תחום כלכלי שאני מכיר.
סדן ירון: יש דואופול דורסני, וצריך לקרוא לזה באלה המילים.
סדן ירון: אני מזכיר שמו"לים זה אלפי עובדים – זה מגיהים, מתרגמים, עורכים, אנשי עיצוב, ואחר כך בתי דפוס, וכמובן הסופרים, שסובלים מהדואופול הדורסני הזה, שעושה בתעשייה הזאת ככל שהוא רוצה.
סדן ירון: מה שהוא רוצה הוא עושה בתעשייה הזאת.
סדן ירון: אתמול ביקשו 80% הנחה ומחר יבקשו 90% הנחה.
סדן ירון: מי שבדק את הדוחות הכספיים של מרבית המו"לים מצא שמרבית המו"לים נמצאים היום בקשיים, ומרבית המו"לים מגלגלים את הקשיים שלהם אל הסופרים ואל אלה שעובדים אתם, כי אין להם ברירה.
סדן ירון: ערן אמר שייתנו שמונה שקלים לסופר, אבל אני לא מכיר שום מו"ל – כולל לא ערן זמורה, המו"ל הצדיק – שיכול לתת מתוך 12 שקלים שהוא מקבל מהרשת, שמונה שקלים לסופר.
סדן ירון: זה אלכימיה.
עינת וילף: אני מבקשת, זה לא דיון פנימי.
עינת וילף: ירון, יש לכם הסתייגויות לחוק?
עינת וילף: אפשר לדבר, אבל לא לחזור על דברים שנאמרו בדיון הקודם.
סדן ירון: אני לא חושב שאני חוזר על דברים שנאמרו בדיון הקודם.
סדן ירון: אני רוצה לומר שוב שהריכוזיות והנזק העצום שנגרם לתרבות הישראלית הם הסיבה לצורך בחוק הזה.
סדן ירון: אני גם רוצה להעיר לחברת הכנסת שמאלוב, שדיברה על סופרים צעירים שלא יוכלו למכור.
סדן ירון: אני רוצה להזכיר שעד שהתחילה תחרות המחירים, קם דור של סופרים הרבה יותר משמעותיים מהסופרים שקמו בחמש השנים האחרונות.
ערן זמורה: לא נכון.
ערן זמורה: אלה פרטים לא נכונים.
ערן זמורה: אל תיתן נתונים לא נכונים.
ערן זמורה: בלי סיסמאות.
עינת וילף: יש לי בקשה, ירון - - -
איריס בראל: ערן, אל תצדיק את זה שאומרים שאתה דורסני.
עינת וילף: איריס, להפסיק.
עינת וילף: ירון, יש לי בקשה.
עינת וילף: בדיונים האלה יש היגיון.
עינת וילף: הדיון הקודם עסק באופן פתוח בהעלאת ההיגיון לחוק בכל צורה שהיא.
עינת וילף: הדיון היום הוא על הסתייגויות לחוק ועל התנגדות להסתייגויות לחוק.
עינת וילף: האם יש לכם הסתייגות לחוק או התנגדות להסתייגויות?
סדן ירון: סליחה, נאמרו פה דברים, ואני רוצה להעמיד דברים על דיוקם.
סדן ירון: חברת הכנסת שמאלוב אמרה שסופרים צעירים לא יוציאו את ספריהם.
עינת וילף: לא, ירון, אני מאוד מבקשת.
עינת וילף: האם יש לכם הסתייגויות לחוק או תגובה להסתייגויות שהועלו?
סדן ירון: אני מאוד מופתע, כי את אמרת שתיתני לכולם לדבר, אבל אני לא ממש מרגיש שאת נותנת לי לדבר.
עינת וילף: אני נותנת לכולם לדבר, אבל הכוונתי אנשים לדיבור שמכוון למטרה ברורה מאוד: הסתייגויות לחוק.
עינת וילף: בבקשה, ירון.
סדן ירון: אין לי הסתייגויות לחוק, מכיוון שאת כל ההסתייגויות העלינו בעבר ואנחנו רוצים שהחוק הזה יעבור במהירות.
סדן ירון: ואם נתחיל לדון בפרטים קטנים שהפריעו לנו - - -
יורם רוז: איזה פרטים קטנים?
יורם רוז: אלה פרטים מהותיים.
עינת וילף: אני מבקשת, אני לא זקוקה לעזרה.
עינת וילף: ירון, אתם תומכים בחוק כפי שהוא?
סדן ירון: כן.
עינת וילף: האם יש לכם תגובות להסתייגויות שהועלו בדיון?
סדן ירון: שוב אני אומר:
סדן ירון: אני חושב שהחוק יקדם את הסופרים ולא ימנע מאף סופר להוציא את ספרו ומאף מו"ל להוציא ספר של סופר, מכיוון שכך היה לפני תחרות המחירים.
סדן ירון: היה יותר טוב מהבחינה הזאת.
סדן ירון: דבר נוסף.
סדן ירון: אנחנו לומדים מהניסיון המצוין שיש בעולם, ובנוסף, נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מראים בבירור שבשנים האחרונות סל ההוצאה על ספרים מתוך סל התצרוכת ירד, ומי שנהנה מהגדלת ההנחות הן רק השכבות החזקות יותר, בניגוד לכל הטענות שאמרו שהשכבות החלשות נהנו.
סדן ירון: כלומר המצב של הורדת מחירים לא תומך בשכבות החלשות, כפי שהיינו רוצים, אלא תומך בשכבות החזקות.
ערן זמורה: המחיר הגבוה "יתמוך" בהם.
יורם רוז: - - -
עינת וילף: לא, חברים, די.
עינת וילף: אני מוציאה את שניכם.
עינת וילף: רחלי אידלמן, הוצאת שוקן, בבקשה.