GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דלית שטאובר: בלי זה אין בית ספר.
דלית שטאובר: בלי מוגנות תלמידים אין בית ספר.
דלית שטאובר: בלי סמכות מורית אין בית ספר.
דלית שטאובר: זה בראש מעיינינו.
עינת וילף: בדיון היום נאמרו דברים מאוד חשובים.
עינת וילף: אנחנו בפירוש נפעל גם בנושא החוקי.
עינת וילף: אני מודה שאני מזועזעת מכך שאין שום דרך רשמית בחוק להעברת המידע באיזון הכולל שבין התלמידים בבית הספר לבין מי שביצעו את העבירה והפשע.
עינת וילף: לא ייתכן שהגנה תינתן אך ורק למי שביצעו את הפשע.
עינת וילף: זה דבר לא חינוכי ומסוכן.
דלית שטאובר: תודה רבה.
עינת וילף: אנחנו גם נפעל לשינוי החקיקה.
עינת וילף: כמו שאתם יודעים, הוועדה החל מתחילת המושב ב-15 באוקטובר תמשיך כפי שעשתה בשבועות האחרונים.
עינת וילף: אחת לשבוע יתקיים דיון כל פעם בהיבט אחר, מזווית אחרת, מסוג אחר בנושא האלימות.
עינת וילף: אין עוררין ואין ויכוח שהשאלה הראשונה במעלה היא שאלת המניעה, ואיך מגיעים למצב שלא מגיעים לדברים האלה; ואיך מגיעים למצב שבבית ספר אפשר לעסוק בכל השאלות האחרות כי אף אחד אפילו לא רואה בעיה כי מורים נכנסים לכיתה ופשוט מלמדים.
עינת וילף: ברור שזאת השאיפה, וזה ימשיך להיות נושא מרכזי בוועדה.
עינת וילף: אבל אני גם אמשיך לקחת מקרים קיצוניים ולתת להם תשומת לב מרבית כי אני מאמינה שבסוף המערכת נבחנת בטיפול שלה במקרים האלה, ועבודה של שנים יורדת לטמיון של המון אנשים טובים אם במקרה הקיצון ברגע המכריע המערכת לא פועלת.
עינת וילף: לכן גם העליתי את זה לסדר היום ולא חיכיתי לסיום התהליך.
עינת וילף: אנחנו נמשיך לעקוב אחרי זה.
עינת וילף: אני אסיים ואגיד את הדברים.
עינת וילף: מבחינתי, לפחות, אני לא רואה איך יכול לעבור איזשהו מסר חינוכי אם בבוא העת התלמידים האלה ימשיכו לבוא לבית הספר עם אותה מורה.
עינת וילף: זו ישיבה מיוחדת בעת הפגרה כחלק מסדרה של שלוש ישיבות שמתקיימות היום.
עינת וילף: הישיבה הראשונה, שנפתחת כעת, היא תחת הכותרת:
עינת וילף: בעיות במימוש מכרז היל"ה לנוער בסיכון.
עינת וילף: המטרה היא לבדוק, מה היה התהליך שהביא לכך שבעת פתיחת שנת הלימודים תוכנית היל"ה, שמספקת השלמה בהשכלה לנוער בסיכון, שרבים מהם לא נמצאים במסגרות המסודרות, נפתחה תוך הבהרה שיש קיצוץ משמעותי בשעות, ושהמאבק של המורים שהועסקו בתנאי קבלן, מאבק שהתנהל בשנה האחרונה לשיפור בתנאיהם, שבעצם התברר שהתוצאה היתה שהשעות שהיו אמורות ללכת לתלמידים, קוצצו לטובת מתן המינימום המתבקש.
עינת וילף: הדבר הוא, כמובן, מסר קשה ביותר לגבי מאבק של מורים על תנאיהם.
עינת וילף: המטרה היא לברר, מה קרה כאן, ולא רק זאת, אלא גם, כמובן, איך לפתור, והשאלה הגדולה יותר היא להבין, איך משרד החינוך מנהל מכרזים.
עינת וילף: אני ביקשתי את נוכחות האוצר, הם שלחו רק נציגות במשרד החינוך מהחשב הכללי, אבל אם האוצר מגלה כזו התלהבות להוצאת נושאי חינוך למכרזים במשרד החינוך, אולי כדאי שהוא יבין, איך זה נראה כשמשרד החינוך מנהל מכרזים, ואז נוכל אולי לקבל החלטה, אם זה כל כך נבון, להמשיך ולקחת אלמנטים שונים של חינוך, ולהוציא אותם למכרזים.
עינת וילף: אנחנו נבדוק עם החזרה מהפגרה בתחילת המושב גם את השאלה של המכרז לצהרונים, שגם שם מתחילות לעלות שאלות קשות, ובהחלט כתוצאה מזה עולות שאלות קשות בכלל על האופן שבו משרד החינוך מנהל את המכרזים.
עינת וילף: אני מבקשת להתחיל ממורי היל"ה, שיתארו את מה שהם ראו בתחילת השנה, מה נאמר להם.
עינת וילף: בבקשה, עינת אברהמי.
עינת אברהמי: בוקר טוב ותודה על כינוס הוועדה.
עינת אברהמי: אני שמחה שהוועדה רואה את הדחיפות של הנושא הזה.
עינת אברהמי: אגיד מילה וחצי על תוכנית היל"ה: אנחנו מטפלים בתלמידים שנשרו מכל מסגרת חינוכית, והם מגיעים אלינו אחרי שכבר עברו כמה וכמה מסגרות, אחרי שהם איבדו ביטחון גם בעצמם וגם במערכת.
עינת אברהמי: אנחנו רואים בזה עבודה חינוכית ולאומית חשובה ביותר.
עינת אברהמי: בתחילת השנה הזאת נוכחנו לגלות, שיש קיצוץ עמוק בשעות ההוראה בתוכנית, בשעות הליווי ובשעות ההנחיה.
עינת וילף: התוכנית עוברת באמצעות מכרז חדש לספק חדש, שזה רשת עתיד.
עינת וילף: הספק החדש מחויב לתת לכם תנאים שבעבר לא ניתנו לכם – למשל, מעבר למשרה מלאה במקום שעות, אילו עוד דברים?
עינת אברהמי: נכון.
עינת אברהמי: כחלק מהמאבק שניהלנו בשנה שעברה היו שיפורים בתנאי ההעסקה שלנו, שזה אומר שרוב השעות בתוכנית הן לפי היקף משרה, וחלקן שעות אפקטיביות, כלומר שמקבלים עליהן תשלום רק אם הן התקיימו.
עינת אברהמי: שעות משרתיות – זה אומר שיש עליהן תנאים בסיסיים של תשלום בחופשות, של קרן השתלמות וכיוצא בזה.
עינת וילף: אז אתם מגיעים לתחילת השנה, ביום הראשון ללימודים, ומה קורה?
עינת אברהמי: קודם כל, השנה לא נפתחה בזמן – בחלק מהמקומות השנה טרם נפתחה, אבל אני מבינה שהדברים האלה הולכים למקום של להסתדר.
עינת וילף: אז מגיעים למרכז ולא פותחים אותו?
עינת אברהמי: אנחנו לא מגיעים למרכז אלא מקבלים הודעות, שהמרכזים לא נפתחים ב-2 בספטמבר, ושיש קיצוץ מסיבי מאוד בשעות ההוראה.
עינת אברהמי: זה אומר שמלמדים בקבוצות גדולות יותר, זה אומר שחק מהתלמידים שלנו, שצריכים שעות פרטניות, שצריכים עבודה בקבוצות מאוד קטנות, לא יכולים לקבל את מה שקיבלו בשנים הקודמות ואת מה שהם צריכים כדי להגיע לתעודות השכלה.
עינת וילף: איך נראה קיצוץ השעות, למשל?
עינת אברהמי: למשל, תל-מונד – היו 500 שעות בשנה שעברה, בשנת הלימודים הקודמת.
עינת אברהמי: ההקצאה לשנת הלימודים הזאת זה 248.
עינת אברהמי: ברעננה היו 400 שעות בשנה שעברה, ויש 200 שעות בשנת הלימודים הנוכחית.
עינת וילף: אז אתם מגלים שלא כל המרכזים נפתחים, מגלים שיש קיצוץ בשעות, מנסים לברר, ומה התשובה שאתם מקבלים?
עינת אברהמי: למעשה, לא קיבלנו שום תשובה.
עינת אברהמי: נראה שלא התקבלה באמת החלטה על הקיצוץ – אף אחד לא נתן לנו הסבר, מי קיבל את ההחלטה על הקיצוץ, למה יש הקיצוץ הזה.
עינת אברהמי: למעשה, קיבלנו כל מיני תשובות מתחמקות בלי הסבר אמתי על למה נגרם קיצוץ כזה, ואנחנו עומדים מול תלמידים שאנחנו לא יכולים לתת להם מענה חינוכי.
עינת אברהמי: זה מצב מאוד קשה.
עינת אברהמי: אנשי חינוך טובים ורציניים יושבים בבית בלי עבודה בזמן שתלמידים שצריכים את אנשי החינוך האלה, לא מקבלים את זה, כלומר נמצאים בלי שום מסגרת, וזה אומר שהם ברחוב.
עינת אברהמי: אני חושבת שאנחנו צריכים להחזיר את הקיצוץ, ואני פונה בזה לאנשי משרד החינוך, ולהחזירו במלואו.
עינת אברהמי: אין בו שום היגיון.
עינת אברהמי: לא מקצצים לנוער הזה.
עינת אברהמי: אנחנו נעמוד על זה, וניאבק על זה, שהקיצוץ הזה יוחזר.
עינת אברהמי: אנחנו עוסקים פה בנשמות של אנשים צעירים, ואנחנו צריכים לתת להם את התקווה הזאת.
עינת אברהמי: אנחנו צריכים לתת להם הזדמנות לשינוי.
עינת אברהמי: אפילו אם נתייחס רק להיגיון הכלכלי של העניין, כל שקל שלא יוקדש לעניין הזה עכשיו, נשלם על זה הרבה-הרבה יותר עוד חמש שנים.
עינת אברהמי: לכן אנחנו בוועד עומדים על כך שהקיצוץ יוחזר במלואו - קיצוץ של שעות הוראות, קיצוץ של שעות ליווי, קיצוץ של שעות הנחיה.
עינת אברהמי: לא נקבל שום קיצוץ.
עינת אברהמי: כבר עברנו מאבק קשה בשנה שעברה, ואם ניאלץ, ניכנס למאבק גם השנה.
עינת אברהמי: אני מאוד מבקשת מאנשי משרד החינוך, מהוועדה, למצוא פתרון לנושא הזה.
עינת וילף: עמית, בבקשה.
עמית רמון: בוקר טוב.
עמית רמון: אני מורה בהיל"ה, מורה למתמטיקה במרכז בתל-מונד.
עמית רמון: אני מתחיל עכשיו את השנה השלישית, ויחד עם עינת אנחנו פעילים בוועד העובדים.
עמית רמון: ענת תיארה מצוין את הקיצוץ, ואני רוצה להוסיף מספרים: בשנה שעברה הקצאת השעות לתוכנית היל"ה היתה 650 אלף שעות – ההקצאה הארצית לשנה, והשעות מחולקות בין המחוזות ובין המרכזים השונים.
עמית רמון: השנה מספר השעות שיגיעו לתלמידים זה כ-490 אלף.
עינת וילף: ממי נמסר לך המספר הזה?
עמית רמון: זה מספר שמשרד החינוך עומד מאחוריו, לדעתי.
עמית רמון: זה קיצוץ של כ-25 אחוז, וחייבים לדעת שתוכנית היל"ה רק הולכת וגדלה.
עמית רמון: משנה לשנה מיתוספים תלמידים, כלומר קיצצו 25 אחוז מהשעות, ויש הרבה יותר תלמידים ממה שהיו בשנה שעברה.
עמית רמון: הקיצוץ הזה מאוד גדול, וזה רק קיצוץ בשעות ההוראה.
עמית רמון: בשעות ההנחיה, שזה שעות של מנחים פדגוגיים, קיצצו כ-15 אחוז, ומשעות ליווי, שזה תומכי למידה, אנשים שמלווים, שדואגים שהתלמידים יגיעו לשיעורים, שהם יישארו בשיעורים ולא ינשרו, קיצצו 80 אחוז מהשעות.
עמית רמון: היו אמורות להיות מוקצות להם כ-80 אלף שעות, וקיצצו מתוך זה 63 אלף שעות.
עמית רמון: זה אומר שאת שעות הליווי סגרו לגמרי.
עמית רמון: המצב הזה הוא חמור ביותר, כלומר לוקחים את אוכלוסיית התלמידים המוחלשת ביותר במדינה, ועל גבה עושים את הקיצוץ הכי גדול במשרד החינוך.
עמית רמון: זה לא אפשרי.
עמית רמון: אני כבר לא מדבר על תנאים של מורים אלא על מה קורה עם התלמידים האלה, וכמו שעינת אמרה, תלמידים שאנחנו לא מטפלים בהם היום, נשלם את זה בריבית דריבית בעוד כמה שנים.
עינת וילף: האם יש מורים נוספים מהתוכנית שמבקשים להתייחס?
עומר גולן: אני תומך למידה במרכז השכלה בתל-אביב.
עינת וילף: אתה יכול לתאר מה משמעות תומך הלמידה?
עומר גולן: הוא נותן את כל המעטפת למורים כדי שיוכלו ללמד את התלמידים.
עומר גולן: החבר'ה שאנחנו עובדים אתם נפלטו מכל מסגרת, ילדים שלא מאמינים שמסוגלים ללמוד, לא מאמינים שמסוגלים לעבוד.
עומר גולן: הם מסתובבים ברחוב, ומחפשים לעצמם עבודות, הרבה מהם בעולם הפשע.
עומר גולן: ילדים כאלה, צריך להוציא אותם מהבית.
עומר גולן: הרבה פעמים אני מגיע לבתים של אנשים, ואני מעיר את כל המשפחה.
עומר גולן: אלה ילדים שלא מסוגלים לקום בכלל, לחשוב לא על עבודה ולא על לימודים.
עומר גולן: אני מעיר את כל המשפחה, לוקח את הילד, ושם אותו במרכז ההשכלה.
עומר גולן: יש חבר'ה שאנחנו צריכים בגיל 16 ללמד אותם מה זה שמאל ומה זה ימין – הם לא יודעים.
עומר גולן: הם בפיגור חברתי כזה גדול, שהם צריכים תמיכה צמודה.
עומר גולן: גם כשאני מביא אותו למרכז השכלה, הוא יכול לשבת בכיתה 10 דקות ולצאת, כי הוא מיואש – לא מצליח ללמוד.
עומר גולן: צריך להחזיר אותו, צריך לעשות לו שיחות, צריך ללמד אותו להתמודד עם קשיים, צריך אחרי זה לעזור לו למצוא עבודה, צריך ללמד אותו איך למצוא עבודה.
עומר גולן: הנושא של הכשרות: הורידו לנו את כל הנושא של הכשרה וליווי להכשרות של תעסוקה, מיומנויות.
עומר גולן: קיבלנו מדריך חיצוני שמגיע לקבוצה, שאין לה מלווה, כי אין שעות מלווה, והמדריך החיצוני צריך להעביר קבוצה לנערים שהם נערים שלא מסוגלים לשבת שנייה בתוך מקום – לכן הם הגיעו אלינו.
עומר גולן: חייבים שיהיה שם מדריך, שיידע לרכז אותם, להביא אותם מהבית.
עומר גולן: אנחנו מרימים טלפונים, יושבים על קבוצות של 15 חבר'ה, ובקושי מצליחים להוציא אותם מהבית.
עינת וילף: מתי נודע לך שהשירות הזה קוצץ?
עומר גולן: אנחנו הפסקנו לעבוד, כי עבדנו שעתי, הפסקנו לעבוד בסוף אוגוסט, והתחלנו את שנת הלימודים בהכנות של המקום ולדבר עם חניכים, ויומיים אחרי זה אמרו לי שאני לא עובד.
עומר גולן: תוך יומיים אין לי עבודה, ולי יש משפחה.
עומר גולן: לקח לי הרבה זמן להגיע לפה, הייתי די מיואש מכל התהליך הזה שהמדינה מעבירה אותנו.
עומר גולן: גם שמעתי שרוצים למלא את השעות שלי בשעות של מתנדבים או אנשי שנת שירות.
עומר גולן: אני עשיתי בגיל 18 שנת שירות.
עומר גולן: אם חושבים שאני, על עצמי, אם אני יכול להיכנס לבית הרוס שיש בו מכות ואלימות ובעיות מיניות, להכניס אותי בתור ילד בן 18 לבית כזה, ולהוציא את הנער משם, ולדבר אתו ולטפל בו, ולחשוב שאני יכול לעשות אתו משהו בגיל 18 – זה עצוב.
עומר גולן: אני אמצא עבודה אחרת; זה לא עצוב בשבילי אלא בשביל אותם נערים שצריכים את העזרה הזאת, הם נולדו במקום הלא נכון, וזה לא מגיע להם, והם צריכים שאנחנו נעזור להם להוציא את זה, וזה תפקיד של המדינה, לעזור לנו להוציא אותם משם.
עומר גולן: אנחנו עושים את העבודה הזאת מתוך רצון, מתוך שליחות.
עומר גולן: קל לומר לנו: שלום.
עומר גולן: אני חושב שאם זה מה שהמדינה אומרת לנו, היא פשטה את הרגל.
עינת וילף: יש מורים נוספים שמבקשים להתייחס?
מקסים מקיקס פרג'ון: שלום, אני מורה לאזרחות ולגיאוגרפיה בשדרות, מלמד מזה שש שנים בתוכנית היל"ה, מגיש לבגרות, 12 שנות לימוד.
מקסים מקיקס פרג'ון: הרבה פעמים התלמידים אומרים: לא חשבנו שנגיע למצב כזה, שניגש לבגרויות.
מקסים מקיקס פרג'ון: זה מראה שזו תוכנית מאוד חשובה.
מקסים מקיקס פרג'ון: אני קיבלתי הודעה – בהתחלה אמרו לי שאמשיך – יש חברה חדשה, ובהמשך ייצרו אתי קשר לגבי ההמשך, ואז הודיעו לי שבגלל הקיצוצים יש כמות מסוימת של 120 שעות, ואי-אפשר לחלק אותן לכל המקצועות, לכן המקצועות שלי, שאני חושב שהם חשובים מאוד – אזרחות וגיאוגרפיה - לא ילמדו הסמסטר, אלא ינסו להתרכז באנגלית, עברית ומתמטיקה, שאלה מקצועות הלבה, כי אין מספיק שעות.
מקסים מקיקס פרג'ון: גם המורה לספרות וגם המורה ללשון, אמרו לה שהיא לא יכולה לעבוד בסמסטר הזה בגלל קיצוץ השעות, כלומר התלמידים האלה, במקום שיקדמו אותם וייתנו להם יותר שעות, אמרו: נסתפק במקצועות בסיסיים, שזה חבל, כי בשנים עברו הרבה מהם ניגשו ל-10 ו-15 יחידות, ולמדו את כל המקצועות, אז חבל שמקצועות שאני חושב שהם בסיסיים כמו אזרחות, גיאוגרפיה, ספרות – לא יינתנו להם בגלל קיצוצים.
מקסים מקיקס פרג'ון: דווקא תלמידים כאלה, אבסורד שהם לא מקבלים את מה שמגיע להם.
מקסים מקיקס פרג'ון: אלה תלמידים לכל דבר, אז למה שילמדו פחות מאחרים, ולמה שילמדו עם אנשים פחות מקצועיים, אם זה ש"ש – אני לא חושב שמתנדבים, שבגיל 17, 19 יעמדו בלחצים של עבודה עם התלמידים האלה – זה דורש הרבה כוחות נפש וידע וניסיון.
מקסים מקיקס פרג'ון: הרבה פעמים הייתי במצבים לא נעימים עם תלמידים, בבתים, אם זה תלמידות שיש להן ילד בבית, שהן צריכות גמישות בשעות – מצבים לא פשוטים, ואני חושב שלא נכון להביא ש"ש או מתנדבים.
מקסים מקיקס פרג'ון: אני חושב שהם לא יעמדו בלחצים שהעבודה הזאת דורשת.
מקסים מקיקס פרג'ון: אני מאוד אוהב את העבודה, באתי לתחום הזה מתוך תחושת שליחות.
מקסים מקיקס פרג'ון: גם הרגשתי שאני תורם הרבה לתלמידים – שאנחנו מקדמים אותם ועושים אתם דברים שהם לא היו מגיעים אליהם אילולא התוכנית.
מקסים מקיקס פרג'ון: זאת תוכנית חשובה שמשרד החינוך עשה, וחבל שדווקא בשיא מחליטים לקצץ.
מקסים מקיקס פרג'ון: תודה.
עינת וילף: יש פה מישהו מרשת עתיד, שמפעילים את הנושא?
עינת וילף: אז נשמע ממשרד החינוך, בבקשה.
ארז אשל: גברתי היושבת-ראש, נכנסתי לתפקידי לפני שלושה חודשים, ומצאתי מצב מורכב שבו נחתם הסכם מבורך לשיפור תנאי ההעסקה של מורי היל"ה.
ארז אשל: המשמעות לכאורה היתה קיצוץ של שעות לתלמידי קידום נוער.
עינת וילף: נחתם הסכם מתי?
ארז אשל: תקבלי את כל הפרטים.
ארז אשל: תני לי להסביר את הרקע של הדברים.
ארז אשל: אני שמח על הישיבה בוועדה, יש בשורה גדולה, וחלק מהדברים שהועלו פה הרגע הם נפתרו כבר, ואסביר את כולם דבר דבור על אופניו.
עינת וילף: אבל מטרת הדיון אינה רק לפתור את הבעיה הנוכחית אלא להבין, איך משרד החינוך מנהל מכרזים.
ארז אשל: עפרה ליברמן גם נמצאת כאן, וגם תסביר את הדברים.
ארז אשל: תני לי להסביר, גם כדי שמורי היל"ה היקרים ומנהלי היחידות של קידום נוער, שהגיעו מכל הארץ, שבסופו של דבר תוכנית היל"ה היא פלח אחד בתוכנית הכוללת של מה שניתן לילדי קידום נוער, כי זה נושא גדול, יקבלו את התמונה.
ארז אשל: יש בשורה גדולה – העובדות: הוגדל התקציב באופן ניכר.
עינת וילף: אתם פה לענות על שאלות, אז נתחיל: התקציב בשנה שעברה היה כמה?
ארז אשל: 84 מיליון ש"ח.
עינת וילף: וה-84 מיליון ש"ח היה ל-650 אלף שעות?
ארז אשל: לא.
ארז אשל: היה 84 מיליון ש"ח לטובת מורי היל"ה, לטובת החינוך בתוך יחידות קידום נוער.
ארז אשל: הוא עלה ל-105 מיליון ש"ח.
עינת וילף: ה-84 מיליון ש"ח שהיו בעבר מימנו 650 אלף שעות?
ארז אשל: כן.
ארז אשל: משרד האוצר הקצה 6.5 מיליון שקלים לטובת העלאה.
ארז אשל: משרד החינוך השלים ל-105 מיליון ש"ח.
ארז אשל: אנחנו, כשזה הגיע ל-105, בשבוע האחרון מתוך תקציבי מינהל חברה ונוער קיצצנו מנושאים שונים והוספנו ל-114 מיליון ש"ח.
עינת וילף: ב-105 מיליון ש"ח חישבתם, כשיצאתם למכרז ואמרתם: 105 מיליון שקלים זה התקציב, רשת עתיד מקבלת 105 מיליון שקלים – אתם חישבתם גם את התנאים הסוציאליים של המורים וגם את השעות.
ארז אשל: החישוב הכולל היה כדי לשפר את תנאי ההעסקה בצורה דרמטית של מורי היל"ה, ולשפר את איכות השירות שניתן לתלמידים.
עינת וילף: מבלי לפגוע בשעות.
עינת וילף: כלומר כשחישבת 105 מיליון שקלים זה היה אמור להספיק גם ל-650 אלף שעות וגם לתנאים של המורים.
ארז אשל: ודאי שהכוונה של משרד החינוך, שר החינוך, חבר הכנסת גדעון סער, ומנכ"לית משרד החינוך, דלית שטאובר, לא יהיו מוכנים שייפגע תלמיד, והוא לא יזכה לתהליך ולהעצמה שהוא מקבל במסגרת תוכניות קידום הנוער.
ארז אשל: בסופו של דבר תוצאות המכרז והתהליכים שמתבררים, הונחו על שולחני לפני כחמישה שבועות.
ארז אשל: בתוך התהליך, ואמרו פה נציגי מורי היל"ה דברים מדויקים, לכאורה על פניו הפער היה יכול להיות שמכ-650 אלף שעות נוצר מצב שהתלמיד היה מקבל שעות פרונטליות רק של 490 אלף שעות.
עינת וילף: כשאישרתם 105 מיליון שקלים, ידעתם שאתם יורדים מ-650 אלף ל-490 אלף?
ארז אשל: בגלל שזה היה טרם זמני – אני שלושה חודשים, ואני קיבלתי את קידום המכרז, עפרה, האם ידענו?
עינת וילף: מי עשה את החישוב?
עופרה ליברמן: יצאנו למכרז חדש, והמטרה היתה לשפר את מעמד המורה מבחינת תנאי השירות שלו, השכר שהוא אמור לקבל.
עופרה ליברמן: המורה היה לנגד עינינו – מה שלא היה במכרז הקודם.
עופרה ליברמן: חופשות הקיץ, שלא שולמו בפועל על-ידי החברה למתנ"סים, המפעיל הקודם של המכרז, ונלקחו בחשבון שכר המורה, כמובן – התלמידים, שהם הפועל היוצא של התוכנית.
עינת וילף: כלומר כשאישרת את המכרז, עשית חישוב- - -
עופרה ליברמן: כשאישרתי את המכרז, הערכתי על בסיס אותם נתונים, שאת מגדילה את השכר של המורה או את השעה האפקטיבית למורה, ערך השעה, כשיש כל התוספות, הערכנו עלות מסוימת למכרז.
דב חנין: בהנחה שזה אותו מספר שעות?
עופרה ליברמן: בהנחה שמדובר באותו היקף שעות, בלי לפגוע בתלמידים.
עופרה ליברמן: זה אומר: היקף שעות לתלמיד, ומי שמנחה ומי שמלמד זה המורה.
עינת וילף: גם שעות הליווי – כל מה שהיה קודם.
עופרה ליברמן: כן.
עינת וילף: כלומר עשית חישוב: 650 אלף שעות, כל מה שצריך לתת למורים – מה הסכום שיצא לך?
עופרה ליברמן: ההערכה שלי – אני לא הספק, לא נותנת את הצעת המחיר – הערכת המחיר שלנו היתה 105 עד 120 אלף.
עינת וילף: מה שנאמר כאן בוועדה לפני כמה חודשים היה 120 מיליון שקלים – זו היתה ההערכה של משרד החינוך.
עינת וילף: איך אתם מאשרים מכרז ב-105 מיליון שקלים, אם זו ההערכה?
עופרה ליברמן: זה היה 105 להיקף מסוים, 120 להיקף המקסימלי כדי להישאר באותו מינון.
עופרה ליברמן: כשאני הכנתי את הערכת המחיר למכרז, אפילו העליתי את זה ברף, כי הערכתי שיהיו מציעים שונים.
עופרה ליברמן: גם החברה למתנ"סים, אחרי שהבינה מה קרה במכרז הקודם, גם היא תיגש ותציע הצעת מחיר, תחשב את הסיכונים שקיימים במכרז הזה, תעשה הערכת מצב מחודשת, לכן ההיקף שם היה אף יותר גבוה.
עופרה ליברמן: בפועל הצעת המחיר להיקפים שנדרשו במכרז, שהם ההיקפים של המכרז הקודם, ההצעה הזולה והמיטיבה של המכרז היתה של רשת עתיד, ועמדה על 120- - -
דב חנין: מסתבר שהיא מזיקה למשרד.
דב חנין: אולי היא מיטיבה לתקציב.
עינת וילף: אז אנחנו נמצאים במצב הבא, וחשוב שהדברים יהיו לפרוטוקול לכל הדיונים הבאים שיהיו על הוצאת שירותי חינוך למכרזים: אתם עושים הערכה פנימית, מעריכים שלכל הפחות עמידה בסטנדרטים פלוס תוצאות המאבק זה 120 מיליון שקלים, מוציאים את זה למכרז, מגישה חברה מכרז ב-105 מיליון שקלים.
עמית רמון: החברה תמחרה את זה ב-123 מיליון שקלים.
עופרה ליברמן: לא אמרתי את זה.
עופרה ליברמן: אמרתי שההערכה שלנו – 120, שתי חברות ניגשו, חברת עתיד, החברה למתנ"סים.
עופרה ליברמן: חברת עתיד הציעה 120, זו הערכת המחיר שהכנתי, וההצעה הנוספת – 140 מיליון, של החברה למתנ"סים, כי היא לקחה- - -
דב חנין: אז איך זה הגיע ל-105?
עופרה ליברמן: כשאנחנו מוציאים מכרז, אנחנו אומרים שזה על בסיס התקציב הקיים בתקנה.
עופרה ליברמן: אנחנו לא מתחייבים לתקציב הזה.
עופרה ליברמן: אלה הכמויות, זאת הצעת המחיר לכמויות שביקשנו במכרז, בהנחה שנגייס את אותו תקציב לצורך קיום מלוא הפעילות.
עופרה ליברמן: בפועל יש מצוי ויש רצוי.
עופרה ליברמן: המצוי היה שבתקנה התקציבית בחישוב שלנו גם בשנה הבאה בבסיס התקציב יש תקציב נתון, ויש בתקציב הקיים לספטמבר עד דצמבר תקציב מסוים.
עופרה ליברמן: משכו היחידה את כל האפשרויות כדי להגיע למקסימום, והגענו ל-105 מיליון – תקציב התחלתי.
עינת וילף: מתי ידעתם שיש לכם 105 מיליון בתקנה?
עופרה ליברמן: שבועיים לפני שהפרויקט היה אמור להתחיל.
עופרה ליברמן: הרי חודש לפני תחילת הפרויקט ידענו על הזוכה.
עינת וילף: כלומר אתם נותנים לזוכה מכרז, הוא מעריך שהוא צריך 120 מיליון שקלים, ואתם מעריכים כך גם, אבל עדיין לוט בערפל, מה יהיה התקציב המדויק.
עינת וילף: שבועיים אחרי זה- - -
עופרה ליברמן: לא, ידענו שזה סדר גודל התקציב גם חודש לפני.
עינת וילף: ידעתם שזה 105 או 120?
עופרה ליברמן: הערכת המחיר למכרז שלי היתה 120.
עינת וילף: וזה גם מה שרשת עתיד הגישה.
עופרה ליברמן: המשרד לא חשב – יתקן אותי חיים – שזה התקציב האמתי שנדרש לפעילות.
עינת וילף: כלומר את עושה את החישוב, ומישהו אחר במשרד חושב אחרת.
עופרה ליברמן: לא.
עופרה ליברמן: אומר שהתקציב הוא, כנראה, יהיה פחות- - -
דב חנין: מי זה המישהו הזה?
עופרה ליברמן: המשרד.
דב חנין: מי זה המשרד?
עופרה ליברמן: אנשי התקציבים.
דב חנין: יש פה מישהו שיכול להסביר למה הם חשבו שהתקציב הזה אינו נכון?
חיים להב: בנקודה הזאת אנחנו יוצאים לדרך, כשיש הנתון של הצעת המחיר של הקבלן עם מה שיש לנו בתקציב, עם כל מה שהצלחנו לאסוף כדי להגיע לאופטימום של העלויות שאנחנו יכולים להגיע אליהם.
חיים להב: זה הגיע ל-105.
עינת וילף: מה קדם למה – האם קודם הקבלן מקבל את המכרז, כשהוא אומר שהוא צריך 120 מיליון שקלים, ואחרי זה אתם אומרים לו שיש לכם 105 לתת לו?
עופרה ליברמן: אנסה לחדד.
עופרה ליברמן: יש לנו תקציב של 2012.
עופרה ליברמן: הוא 40 מיליון – זה מה שעומד כרגע לזכות הספק.
עופרה ליברמן: יש לנו גם תקציב ב-2013, נוסף.
עופרה ליברמן: שניהם – אנחנו עובדים לפי תקציב של שנה אחת, וגם לא יודעים מה הולך להיות בשנה הבאה, אז עם כל הספקות האלה, שזה ודאי לא באשמת המשרד, אלא משהו ששקללנו שתי שנות תקציב לפעילות של שנת הלימודים התשע"ג, לקחנו בחשבון שהתקציב שעומד כרגע לזכותנו עם תחזית קרובה היא 105 כרגע כדי להניע.
עינת וילף: אבל עדיין אישרתם מכרז של מי שהגיש 120 מיליון שקלים.
עופרה ליברמן: ודאי.
עופרה ליברמן: אישרנו מכרז של כמויות, ואמרנו שהכמויות יכולות להשתנות.
עופרה ליברמן: כרגע הפעלנו את זה ב-105, ובשנה הבאה המשרד מתחייב להוסיף עוד 15 מיליון כדי להגיע למלוא ה-120 מיליון, שזה היקף התקציב.
עופרה ליברמן: אני לא מתחייבת לקבלן מלכתחילה על 120.
עופרה ליברמן: הוא יודע שזה הצעתו למכרז, היה לנו דין ודברים.
עופרה ליברמן: אמרנו לו: כרגע אתה מתחיל להניע אותו ב-105, ולנו יש אפילו רק 40, כי אסור לי להתחייב, על-פי חוק יסודות התקציב, כשאין לי תקציב.
עופרה ליברמן: כרגע התקציב שעומד לרשותי הוא 41.1 מיליון – על זה גם חתמתי את ההסכם, ויש לי תקציב ב-2013 שיעמוד על היתרה שתביא אותנו ל-105.
עופרה ליברמן: אנחנו בתחילת השנה, יש למשרד מקורות תקציביים להעמיד לרשות המכרז הזה עד 120 – זאת התחייבותנו כלפי אוכלוסיית התלמידים, כלפי אוכלוסיית המורים, כלפי המכרז הזה וכלפי הקבלן.
עופרה ליברמן: הקבלן יודע את זה, כולם יודעים את זה, ואת זה אנחנו מגייסים.
עופרה ליברמן: זה לא חדש.
עינת וילף: בנקודה הזאת, שמשרד החינוך אומר לקבלן שבסוף הוא כן יקבל את ה-120 מיליון שקלים- - -
עופרה ליברמן: אסור לי להגיד.
עופרה ליברמן: אני אומרת לו: ידוע לנו שהצעת המחיר בכמויות הנתונות הן 120 מיליון.
עופרה ליברמן: כרגע אני מתחייבת רק על 41.1 מיליון.
עופרה ליברמן: יש לנו תקציב של 2013, שיביא אותנו בסופו של דבר ל-105.
עופרה ליברמן: אני לא חותמת על ההפרש, אסור לי על-פי חוק.
עופרה ליברמן: מאחר שמדובר בשתי שנות תקציב יש לי איזשהו בסיס ידע של הצעת תקציב שידועה לי ב-2013, שעל-פיה אני יודעת שאני הולכת לחתום כלפי אותו ספק.
עינת וילף: מרגע שהודעתם לרשת עתיד שאתם צריכים לפעול במתכונת מצומצמת, מי מקבל את ההחלטה, איפה לקצץ, אילו שעות להוריד?
עופרה ליברמן: מאחר שהמכרז בנוי מכמה חלקים, בעיקר מהשעות של המורים – זה המרכיב העיקרי, והעלות לתלמידים, שזה פונקציה של מספר התלמידים שנכללים בפרויקט, יש לנו מיומנויות – דברים נוספים, ימי עיון, כנסים, שבהם אנחנו יכולים להפחית, כי אנחנו יכולים לעשות מהמקורות שלנו ולאו דווקא מהמקורות של המכרז, כלומר למשרד יש המסוגלות לעשות את הדברים האחרים "אין האוס".
עינת וילף: ולמה לא עושים הפוך?
עינת וילף: למה לא רואים כמה כסף יש בתקנה, ואז בונים מה שאפשר לעשות, ואז יוצאים למכרז?
עופרה ליברמן: רואים כמה כסף יש בתקנה.
עופרה ליברמן: אף פעם לא יודעים להעריך בוודאות את הצעת המחיר של הספק.
עינת וילף: אבל אתם יודעים שאתם לא יורדים ממינימום מסוים.
עופרה ליברמן: לכן אמרתי שטווח המחירים היה 105, 110.
עופרה ליברמן: יש עוד הערכות חוץ ממני.
עופרה ליברמן: יש מינהל כלכלה ותקציבים, שנותן הערכות.
עינת וילף: שאלה תיאורטית: היתה הערכה שב-105 מיליון שקלים אפשר לתת את ה-650 אלף שעות ואת כל התנאים למורים?
עופרה ליברמן: מדובר בהחלטה בכמויות- - -
עינת וילף: אז לא היתה הערכה, אז אתם יודעים שכל דבר שיורד מתחת ל-120 מיליון הוא קיצוץ, ועדיין השאלה נותרת, למה לא לעשות את זה הפוך?
ארז אשל: ראשית, מ-84 מיליון ש"ח שנה שעברה בפועל, לאחר שעשינו קיצוצים פנימיים, ערכנו, אנחנו מדברים על 114.2 מיליון ש"ח – תוספת של מעל 30 מיליון ש"ח לטובת מורי היל"ה בתוך יחידות קידום הנוער.
ארז אשל: הגדלת התקציב היתה כדי לשפר את תנאי ההעסקה של מורי היל"ה, והשיפור הוא משמעותי, וגם חלק מהשירותים שניתנים לטובת הילדים בתחומים טכנולוגיים.
ארז אשל: כולנו יודעים שלשיפור התנאים יש מחיר.
ארז אשל: עולם של גם וגם הוא עולם דמיוני.
ארז אשל: בעולם אמתי יש מחירים.
ארז אשל: העובדה שמעכשיו, ואדוני המורה, 70 אחוז מהמורים עובדים בהעסקה משרתית – יש משמעות בהיקף השעות.
ארז אשל: בתנאי תקציב של - - -מוגבלת, לדברים יש מחיר.
ארז אשל: מדיניות של משרד החינוך היא כללית, שאנחנו משתדלים שכל תנאי ההעסקה יהיו תנאי העסקה הוגנים.
ארז אשל: התוצאה של כל זה היתה פגיעה במספר השעות, ואמרו אותן כאן, ואז ניסינו להתגבר באמצעים יצירתיים כדי לצמצם ככל האפשר את הפגיעה הזאת, כשההגדרה שלנו, שבסופו של דבר אותו תלמיד יזכה לחניכה אישית, לאותה דמות שהיא מודל לחיקוי, וביומיים וחצי האחרונים נפגשתי עם מורי היל"ה בצפון.
ארז אשל: הגיעו אליי אתמול מורי היל"ה, עד 22:30 ישבתי עם מורי היל"ה פה באזור ירושלים.
ארז אשל: מורי היל"ה אומרים ש-50 אחוז מהזמן, מעבר להוראה של המתמטיקה, של ההיסטוריה, של האזרחות, של הנסים שאותם הם מחוללים, הזמן הזה של אותו תהליך העצמה, שבו דמות שהיא מודל לחיקוי נמצאת אתו, היא תנאי מכריע.
ארז אשל: כפי שציינתי, ביצענו תעדוף פנימי בתוך מינהל חברה ונוער עם מסר מאוד ברור, וזה סכום עתק שלקחנו מגופים אחרים, ממקומות אחרים כדי שאותם ילדים שיקרים לנו מאוד, יעמדו על קדמת הבמה.
ארז אשל: השני, וזה דבר חדשני ופורץ דבר – השגנו מחויבות של 18 מדרשות למנהיגות, מכינות קדם צבאיות חילוניות, ועוד שתי מכינות דתיות, שיש שם עלית של אחד מעשרה של חבר'ה שמתקבלים לאותם מקומות.
ארז אשל: בכל אחת מהם מעל 50 אחוז מהתלמידים מתחייבים ל-80 שעות מתן לתלמידי היל"ה, כלומר אנחנו מדברים על כל מדרשה למנהיגות – 2,000 שעות.
ארז אשל: הם הולכים להיות לצד מורי היל"ה בתחומי העצמה, בתחומי התמיכה.
ארז אשל: אנחנו מדברים על זה שאם בשנה שעברה, ואת יודעת, לפעמים – אנחנו בין ראש השנה ליום כיפור – תפילת "ונתנה תוקף" – עצם זה שכמעט חששנו שתהיה פגיעה בשעות שיקבלו – אם בשנה שעברה דיברנו על 650 אלף שעות, השנה אנחנו הולכים לעמוד, אם ירצה השם, על כ-670 אלף שעות שאותם ילדים עתידים לקבל.
ארז אשל: כל המערך של קידום נוער כבר- - -
עינת וילף: אתה סופר שעות של מתנדבים.
ארז אשל: אני סופר, מעבר ל-80 אלף שעות, שהם לא יודעים שבעקבות ה-9.2 מיליון שקלים כבר נכנסים פנימה, כלומר בפועל הוראת מתמטיקה, פיזיקה, אזרחות – כל התחומים שהילדים האלה, על-פי כישרונותיהם, יקבלו, אנחנו, כנראה, נצליח לעמוד, שלא תהיה ירידה בשעות, אבל הולך להיות כרגע, אותן מכינות קדם צבאיות ממוקי בצר בצפון עד זאביק נתיב בדרום, עד שדה בוקר והערבה, הולכים להיות בתהליך חניכה.