GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת קריב: זה נושא מרכזי שיש לדבר עליו הרבה ולראות איפה ההורים נמצאים, מה המשמעות שלהם, עד כמה הם מתערבים ועד כמה הם מעורבים, לראות איך אנחנו לוקחים את השיח הזה מאוד קדימה.
יפעת קריב: אני אומרת את זה כאמא ל-4 ילדים שמעורבת מאוד במערכת החינוך ברשות המקומית שבה אני חיה.
יפעת קריב: יש הרבה מאוד עבודה לעשות.
יפעת קריב: דבר נוסף, הזכירו אותך כראש עיריית חיפה אבל אני רוצה להתייחס דווקא אל תפקידך כראש עיריית ירוחם.
יפעת קריב: נמצא כאן כמובן גם מיכאל ביטון.
יפעת קריב: באמת הוועדה מלאה בחברים ובאנשים שמאוד מחויבים לנושא הפריפריה, להשוות את מה שקורה בפריפריה למה שקורה במרכז הארץ, שכל תלמידי מדינת ישראל בלי יוצא מן הכלל יקבלו שווה בשווה, ואולי תהיה עדיפות מסוימת לאזורים מסוימים, בלי להיכנס לוויכוח.
יפעת קריב: אני רק אומרת שהיום בכל מדינת ישראל יש מקום לתת לכל התלמידים ואני מקווה שנשים את הפריפריה, את הנגב והגליל, במרכז סדר היום שלנו.
יפעת קריב: באמת בהצלחה לכולם.
רות קלדרון: אני חושבת שזה המקום החשוב ביותר בכנסת.
רות קלדרון: אני חושבת שהחינוך הוא הדבר החשוב ביותר בעבודה שלנו.
רות קלדרון: רציתי לבקש שתרבות הוועדה הזאת תהיה תרבות שמשאירה את הבדלי הקואליציה והאופוזיציה כמה שאפשר בחוץ, ושהיא בלי ציניות.
רות קלדרון: שהיא קודם כול מחויבת לבוא, ומי מבין חברי הוועדה שלא בא מודיע למה הוא לא בא, כי אנחנו נחכה לכם.
רות קלדרון: ושתהיה שקיפות, שתהיה קולגיאליות.
רות קלדרון: קיבלנו לידינו את האוצר הגדול ביותר.
רות קלדרון: התרבות של הדיון בינינו תשפיע גם על משרד החינוך וגם על הכנסת כולה.
רות קלדרון: אני באה מאוד בהתרגשות היום ומאוד בשמחה שאני יכולה לעבוד עם אנשים שונים ממני בהשקפות החינוך שלהם ובהשקפות בכלל.
רות קלדרון: אני באמת מאמינה שביחד אנחנו יכולים לעשות חינוך טוב יותר.
רות קלדרון: אז תנהיג אותנו בעניין הזה, וברוך תהיה.
עמרם מצנע: יונה יהב, ראש עיריית חיפה, בבקשה.
2371: בשבילי זה יום חג עצום מפני שבן עירנו, ראש העיר לפניי, קיבל עליו את המשרה, שאני מצדיק אותך – היא החשובה ביותר בכנסת.
2371: עמרם מצנע הוא מלח הארץ.
2371: הוא איש הציבור היחיד שמעולם לא עשה לביתו, תמיד עשה למען הציבור, בכל שלב של חייו.
2371: הוא עשה את זה באמונה מלאה, בנועם הליכות.
2371: הבקשה שלך נופלת על אוזניים שומעות מכיוון שהוא מעולם לא מתלהם.
2371: הוא מעביר את המסרים שלו בדרך ארץ ראויה לציון.
2371: לא תמיד במדינה האלימה שלנו הדברים מובנים כפי שהם מועברים, אבל זאת הדרך, והיא לא תשתנה ממרום גילו.
2371: אני מצר מאוד על כך שהכנסת הזאת מייצגת אך ורק את מדינת תל אביב.
2371: עמרם מצנע הוא הנציג היחיד מהצפון, וגם הדרום לא מיוצג כאן.
2371: אני משוכנע שהחשיבה מה צריך לפריפריה, כפי שאמרתם, אין אדם מתאים ממנו כדי להביא אותה, כי הוא הנהיג עיר שיש בה שכונות מצוקה ויש בה שכונות ברמה סוציו-אקונומית מאוד גבוהה.
2371: הוא ידע לתעל את עצמו בין שתי הרמות האלה, שזה לחלוטין לא פשוט.
2371: אנחנו, ראשי הערים – ואני יודע שאני מדבר בשם רבים – עומדים לימינך.
2371: אנחנו מאמינים שהממשק הזה, שי פירון ואתה, יביא אותנו לשיאים חדשים, ואנחנו זקוקים לזה כי – אגיד דווקא לחברים המאמינים: נצחיות העם שלנו באה רק מלימוד, רק מלימוד.
2371: אנחנו מקדימים את כל העולם ב-17 דורות של לימוד.
2371: לכן יש בעולם 480 פרסי נובל, 205 מהם שלנו.
2371: אין אף פרס נובל סיני, למשל, ואנחנו צריכים להיות מאוד גאים.
2371: אני אומר את זה כי אני בא מהעיר הקטנה ביותר בעולם עם מספר פרסי הנובל במדע הגבוה ביותר.
משולם נהרי: שולמית אלוני, כשהיתה שרת החינוך אמרה: האויב הגדול ביותר שלנו זה עמי-ארצות.
2371: זה הבורות.
2371: בדיוק.
2371: אם אתה כבר מצטט אותה – אנחנו באמת בעידן פנטסטי.
2371: אבל זאת בדיוק האווירה שד"ר קלדרון מיצבה את השיחה.
2371: אני מאמין שעמרם מצנע הוא הפרטנר לעשות את זה.
2371: תצליח.
לילי הלפרין: מקבלי פרס נובל הם 200 יהודים, לא ישראלים.
2371: יש 10 ישראלים, וזה אחוז פנטסטי.
עמרם מצנע: וחלקם הגדול חיפאים.
עמרם מצנע: דלית שטאובר, בבקשה.
דלית שטאובר: בוקר טוב לכולם.
דלית שטאובר: אני שמחה לברך אותך במעמד הזה.
דלית שטאובר: כפי שהשר הרב שי פירון אמר, נפגשנו בישיבת הכנה ואני בטוחה שהנושאים שיעלו על שולחן הוועדה הזאת יהיו מרתקים וחשובים מאין-כמותם.
דלית שטאובר: יש בהם יכולת להמשיך ולהשפיע על פני החברה בישראל, כפי שאנחנו רוצים שיהיו, באמצעות החינוך, שהוא הכלי החשוב ביותר לעיצוב העתיד ולעיצוב החברה.
דלית שטאובר: בוודאי אתה תהיה מי שיביא את הבשורה, שחלק גדול מן הדברים שביקשתם שיהיו על סדר יום הוועדה אכן אתה רואה בהם נושאים חשובים, וגם אנחנו.
דלית שטאובר: משרד החינוך נמצא במהלך שממשיך להטמיע רפורמות מאוד-מאוד חשובות בשנים האחרונות – של חינוך חינם לגילאי 3-4, של הקלת נטל התשלומים על משפחות עם ילדים, של שיפור מעמד המורה, שכרו ומתן שירות טוב יותר לילדים באמצעות רפורמות של "אופק חדש" ו"עוז לתמורה", ויש רעיונות רבים נוספים לשר הרב שי פירון, שהוא איש חינוך במשך כל חייו ומכיר היטב את החינוך.
דלית שטאובר: אני מאחלת לנו שיתוף פעולה.
דלית שטאובר: מצדנו אתה יכול להיות בטוח שיהיה לך את מלוא שיתוף הפעולה הטוב ביותר, ואנחנו נהיה כאן עם אנשי המקצוע שלנו לעשות את כל שנדרש כדי שהחינוך יהיה במקום הראוי לו, באופי הראוי לו וישפיע כפי שהוא צריך להשפיע על הווייתה של החברה הישראלית.
דלית שטאובר: תודה רבה לך.
דלית שטאובר: עכשיו אנחנו הולכים לדאוג לתקציב.
עמרם מצנע: מיכאל ביטון, ראש מועצת ירוחם.
מיכאל ביטון: אדוני היושב-ראש, הדבר הכי משמעותי בקריירה שלך, ברזומה, זה היותך ראש עיריית ירוחם לשעבר.
עמרם מצנע: נכון.
מיכאל ביטון: ואחרי זה גם חיפה, וקצת המפלגות ועניינים.
מיכאל ביטון: לא רק אני נמצא כאן אלא גם הנהגת העיר וצוות המועצה, גם כהוקרת תודה אבל גם כאמירה, שמה שלמדת על פריפריה ופערים, ועשית מה שקוראים בעולם המקצועי bottom up, מלמטה יצרת מציאות על אף שלא תמיד היה לך גיבוי של מימון ממשלתי – יש לך הזדמנות לעשות top down.
מיכאל ביטון: כאשר אני מסתובב בבתי-הספר הנזיפה הכי גדולה שאני מקבל היא למה אני לא כמו מצנע, למה אני לא כל יומיים שותה קפה עם המנהלת בבית-ספר.
מיכאל ביטון: יש כאלה שמדברים על חינוך, אבל לא באמת בכל ליבם ונפשם, ואתה מאוד עקבי.
מיכאל ביטון: גם בתקציב שהשארת לי הרבה הולך לחינוך, כמה מיליונים.
מיכאל ביטון: זה ביטוי עמוק ואמיתי רב-שנים, שאתה מאמין שחינוך הוא המהלך הגדול של השינוי בחברה הישראלית.
מיכאל ביטון: אני חושב שהפעם, עמרם, יש כאן התלכדות של כוחות אדירים, גם של שר החינוך, גם של סגן השר אבי וורצמן שבא מבאר-שבע, גם של המנכ"לית, ובעיקר שלך לעשות מהלכים גדולים, להטביע חותם.
מיכאל ביטון: אני חושב שרבים הרימו גבה למה אתה מתלהב מוועדת החינוך, אבל עם התלכדות כזאת של כוחות יש בכוחכם לעשות דבר עצום, גם בתקצוב דיפרנציאלי.
מיכאל ביטון: יונה יהב ישמח שתביא את הכסף מן האוצר ולא ממנו, אבל חייב להיות תקצוב דיפרנציאלי כי לא ייתכן שחבילה של ילד במקום מסוים תהיה שווה 6 שקלים, כי ההורים מוסיפים והעיר מוסיפה מתוך עושרה, ובמקום אחר החבילה תהיה 2 שקלים, כי להורים קשה ולעירייה אין כסף להוסיף.
מיכאל ביטון: זה מהלך גדול ועצום.
מיכאל ביטון: המהלך השני, שכינו אותו חינוך בלתי פורמלי, אני חושב שצריך לקרוא לו חינוך ערכי – שירות איכותי בצה"ל וכל העולם של אחר הצהרים.
מיכאל ביטון: אתה יודע, כמוני, שאנחנו עושים את החינוך הבלתי פורמלי הטוב במדינה.
מיכאל ביטון: יש לנו תקציב של 2 מיליון שקל לחינוך בלתי פורמלי אבל 1.8 מיליון שקל ממנו זה תרומות.
מיכאל ביטון: צריך לשנות את הפירמידה ושחינוך בלתי פורמלי בסיסו ועיקרו יהיה במימון ממשלתי.
מיכאל ביטון: תמיד תרומות יכולות לסייע, אבל לא ייתכן שעולם שלם של חינוך כזה יהיה מוטל בספק בגלל תלות בתרומות.
מיכאל ביטון: הדבר האחרון, חבר הכנסת יעקב אשר, שכבר לא נמצא כאן, וראשי רשויות מקומיות שנמצאים כאן, אתה יודע טוב יותר מכל אחד שכאשר ראש רשות מקומית וכאשר צוות עירוני מחליט לעשות חינוך – החינוך קופץ מדרגה ומשרד החינוך מתלכד.
מיכאל ביטון: אבל זה מחייב סמכויות ומיקוד ברשויות, וזיהוי אותן רשויות מקומיות שאומרות "חינוך בראש מעיינינו", לאפשר להן סמכויות והשקעות משמעותיות.
מיכאל ביטון: אני בטוח שאתה תעשה דברים גדולים ומשמעותיים ומאחל לך בהצלחה.
עמרם מצנע: אני רוצה לומר כמה מילים ואחר כך אם יישאר זמן ומישהו ירצה עוד להוסיף – סליחה, קודם כול נשמע את דברי השכן, ראש מועצת עוספייה, בבקשה.
וג'יה כיוף: אני באתי כשכן, באתי להגיד שאני שמח מאוד שעמרם מצנע נמצא כאן.
וג'יה כיוף: אני חושב שזאת הוועדה הכי חשובה.
וג'יה כיוף: אני רוצה להגיד לך, עמרם, שמעתי את כולם כאן.
וג'יה כיוף: תשמע, ללמוד על שוויון ועל דמוקרטיה ולהרגיש אחרת זה גרוע מאוד.
וג'יה כיוף: מי שיכול לשנות את זה זה רק החינוך.
וג'יה כיוף: אין לי בעיה עם המדינה היהודית.
וג'יה כיוף: יש לי בעיה עם המדינה הדמוקרטית.
וג'יה כיוף: אני חושב שמי שיכול היום להוביל מהלך של מדינה דמוקרטית אמיתית זה רק החינוך.
וג'יה כיוף: אני לא רוצה שהבן שלי יסיים צבא ויגיע הביתה מתוסכל.
וג'יה כיוף: מדד הישראליזציה בחברה הדרוזית הוא מדד גבוה מאוד, אבל כשהבן שלי לומד בטכניון ועובר את שכונת דניה ומגיע לעוספייה הוא אומר לי: איזה ראש מועצה אתה?
וג'יה כיוף: אתה ראש מועצה כושל, כי כך הוא רואה, כך הוא מרגיש.
וג'יה כיוף: אני לא מחפש שוויון.
וג'יה כיוף: אני מחפש שלפחות – רציתי שמנכ"לית משרד החינוך תשמע אותי – אני מחפש שוויון, שוויון בחינוך, שהבן שלי ישדר שהוא ישראלי גאה.
וג'יה כיוף: אני מאחל לך הצלחה.
עמרם מצנע: תודה רבה ל-וג'יה כיוף, ראש מועצת עוספייה.
עמרם מצנע: הייתי רוצה להודות לכולכם שבאתם.
עמרם מצנע: מתוך הכרות חלקית עם חלק מן האנשים, ואחרים שהכרתי עכשיו, אני מניח שניפגש פה סביב השולחן הזה בנושאים השונים שיעלו.
עמרם מצנע: אשמח מאוד שתגיעו, כי בסופו של דבר ועדת החינוך, התרבות והספורט היא קודם כול, בראש ובראשונה, מקום לציבור להביע את דעתו, להשמיע את דעתו.
עמרם מצנע: זה כמעט המקום היחיד, ביחד עם הוועדות האחרות, שבו יש הזדמנות למפגש של הציבור בכללותו עם קובעי המדיניות והמחוקקים ועם דרג הביצוע, ולכן אולי החשיבות הגדולה של המפגש הזה בכלל בוועדות, וכמובן בוועדה שלנו בפרט.
עמרם מצנע: אני רוצה להודות באופן מיוחד לידידיי ראשי הערים, יונה יהב מחיפה ומיכאל ביטון מירוחם.
עמרם מצנע: אלה המקומות שבהם למדתי והתחנכתי מה זה חינוך.
עמרם מצנע: למרות שאני זוכר את עצמי עוסק בחינוך מאז שאני זוכר את עצמי, כי בסופו של דבר גם בשירות בצה"ל, ובטח בפיקוד על מסגרות גדולות אנחנו עוסקים בחינוך.
עמרם מצנע: אבל אין ספק שברשויות המקומיות זה לב העניין.
עמרם מצנע: נכון נאמר שראש רשות מקומית שמבין שהחינוך הוא הדבר החשוב ביותר, החינוך בעירו קופץ בסדרי גודל.
עמרם מצנע: הדוגמה הטובה היא באמת ירוחם וחיפה.
עמרם מצנע: באמת תודה לשניכם שבאתם, זה נותן לי כבוד רב.
עמרם מצנע: למדתי שהמרחק בין חיפה לירוחם הוא לא רק בקילומטרים, וזו אולי הנקודה המרכזית בשני הדפים שביקשתי לחלק לחברי הכנסת כבר בפגישה הראשונה, על עקרונות תוכנית העבודה לכנס הקיץ.
עמרם מצנע: הנושא המרכזי, קראתי לו מטרת-העל, הוא צמצום הפערים והגדלת השוויון בחברה בתחום החינוך.
עמרם מצנע: הגדלת השוויון זה בעצם עיסוק בשוויון הזדמנויות.
עמרם מצנע: אנחנו לא שווים, לא אנחנו באופן אינדיבידואלי ולא המקומות שבהם אנחנו גרים ולא כל אחד מאיפה שהוא בא, עם הדעות והאמונות, אבל שוויון הזדמנויות זה בעצם חובתה של המדינה, וכאשר אומרים שוויון הזדמנויות זה כמובן לאפשר למי שלא נמצאים באותו קו זינוק את היכולת להגיע לאותו קו זינוק עם סיום שלב החינוך היסודי והתיכוני.
עמרם מצנע: הנושא הזה ילווה אותנו בכל הנושאים.
עמרם מצנע: אני חושב שהוא הנושא הכי חשוב.
עמרם מצנע: אני מסכים עם כל מי שרואה בחינוך בעצם את חזות הכול.
עמרם מצנע: החינוך זה ביטחון, החינוך זה חוסן חברתי, החינוך זה יכולת כלכלית – הכול מתחיל בחינוך.
עמרם מצנע: למדתי, בעיקר בירוחם, שבאמת באמצעות החינוך ניתן לעשות שינוי חברתי מהותי.
עמרם מצנע: לכן גם סגירת הפערים בכלל במדינת ישראל, שבהם אנחנו עוסקים כל-כך הרבה, הפלטפורמה העיקרית שבה קורה חוסר השוויון והפלטפורמה העיקרית שבה אפשר להתמודד עם בעיות חוסר השוויון זה כמובן החינוך, ואנחנו נעשה את כל שביכולתנו.
עמרם מצנע: אעשה מאמץ גדול שהוועדה תדון גם בנושאים ערכיים חינוכיים ולא רק בנושאים בירוקרטיים מערכתיים כתגובה לפעילות יזומה על-ידי אחרים.
עמרם מצנע: נהיה קשובים מאוד ליוזמות פורצות דרך, שבאות מהציבור או באות כמובן מתוך משרד החינוך, מארגוני המורים, מארגוני ההורים וכיוצא באלה.
עמרם מצנע: אנחנו גוף עצמאי ומבחינה זאת אנחנו גם נפקח על משרד החינוך ועל משרד התרבות והספורט, גם נבקר אותם, אבל גם נהיה גוף משלים.
עמרם מצנע: אני חושב שיש היום הזדמנות באמת יוצאת דופן, גם באישיותו של שר החינוך וגם, אני מרשה לעצמי לומר, מן המקום שממנו מגיע שר האוצר, שדיבר ועסק הרבה מאוד בחינוך, ואני מקווה שימשיך לתת את אותו גיבוי, את אותו גב, את אותה יכולת לקדם את נושא החינוך, וכמובן הוועדה שמתחילה היום בפעילותה ויש בה מגוון יוצא מן הכלל של אנשים, עם ניסיון, עם דעות, גם מהשלטון המקומי, גם מהפוליטיקה וגם כמובן מהעשייה החברתית השונה שתיוצג אצלנו בוועדה.
עמרם מצנע: רשמתי לעצמי מספר נושאים מרכזיים.
עמרם מצנע: על הראשון דיברתי, זה שוויון וצמצום פערים בחינוך על-ידי יצירת הזדמנות שווה; נושא של הורים בכלל, ונושא תשלומי הורים באופן ספציפי; כל נושא החינוך הטכנולוגי; נושא מעמד המורה והכשרתו; ציינתי בפירוש את החינוך הבלתי פורמלי, כפי שאנו קוראים לו.
עמרם מצנע: זה אבסורד שכאשר בודקים את תקציב החינוך, 98% פסיק משהו מתקציב החינוך הולך לחינוך הפורמלי ורק חלק זניח ביותר הולך לחינוך הבלתי פורמלי.
עמרם מצנע: אחר-כך אנחנו מתפלאים שהילדים שלנו אחר הצהרים משוטטים, מתרוצצים עם הראש בפייסבוק או בטלוויזיה, או מוצאים לעצמם כל מיני מקומות לפרוק את האנרגיות של הנוער.
עמרם מצנע: נושא החינוך הבלתי פורמלי, על כל חלקיו, הוא נושא מרכזי.
משולם נהרי: השאלה אם בגלל זה לא יתמכו בתקציב.
עמרם מצנע: אתה כבר ניגש לעניינים התכליתיים.
משולם נהרי: כן, בואו נראה איך מתקדמים עם התקציב כאשר כל הנושאים החברתיים הולכים להתקצץ קיצוץ על גבי קיצוץ.
עמרם מצנע: אני מקווה מאוד שאנחנו נוכל להשפיע.
עמרם מצנע: הנושא הזה חשוב; תחום הצעירים מתפתח מאוד בשנים האחרונות.
עמרם מצנע: בירוחם נמצא מרכז הצעירים, לדעתי אחד המוצלחים, חיפה פתחה לא מזמן מרכז צעירים.
עמרם מצנע: הנושא הזה חשוב מאוד, כי לפני שנים לא נתנו משקל מספיק לצעירים מגיל 18 עד גיל 35.
עמרם מצנע: זאת קבוצה שלא קיבלה מספיק התייחסות.
עמרם מצנע: אולי לפני 20 ו-30 שנים לא היה בזה צורך כי היינו כולנו מוכוונים וידענו לאן אנו הולכים.
עמרם מצנע: בשנים האחרונות יש בזה צורך עצום ואנחנו באמת נראה איך זה מטופל.
עמרם מצנע: זה מטופל בכמה משרדים – משרד הנגב והגליל, משרד החינוך ואולי משרדים נוספים; בתוך זה נמצא נושא שנת השירות, השירות הלאומי, המכינות הקדם צבאיות – גם כן תחום מתפתח, מאוד-מאוד חשוב בשרשרת התהליך של בניית דמותו של האזרח העתידי במדינת ישראל.
משולם נהרי: שיש להם שני אבות – אחד מוליד ואחד מחזיק.
משולם נהרי: היום זה אופנה, שני אבות.
משולם נהרי: נזכרתי בבעיות של המכינות הקדם צבאיות.
עמרם מצנע: גם שם יש כמה אבות; מעונות ילדים ומוסדות חינוך לגילאי התיכון, שלא נמצאים תחת מערכת החינוך; וכמובן החינוך במגזר הלא יהודי.
עמרם מצנע: אלה חלק מן הדברים.
עמרם מצנע: אני בהחלט רוצה שאנחנו, בהקצאת הזמן שיש לנו – גם כאן כתבתי כמה דברים אך לא אכנס אליהם עכשיו – נראה איך אנחנו מחלקים את זמנה של הוועדה, כך שלא תמצא את עצמה עוסקת כל הזמן רק בנושאים שמוּרָדים אליה מן המליאה או שעולים כתוצאה מתהליכי השגרה היום-יומית, אלא דברים שהוועדה עצמה יוזמת, יוצרת דיון ציבורי מעמיק וכמובן מנסה להפעיל, או להביא לפעילות של המשרדים השונים, שהם בעצם גורמי הביצוע, כאשר אנחנו יכולים לתת את חלקנו ודעתנו.
עמרם מצנע: עוד פעם אני רוצה להודות לכולכם.
עמרם מצנע: אני רוצה להודות מראש לצוות הוועדה.
עמרם מצנע: כבר התרשמתי, מן הימים הספורים- - -
2371: האמן לי, הם עשר.
2371: אני מכיר אותם 15 שנים בערך.
עמרם מצנע: מה שהם שכחו אנחנו עוד לא למדנו.
עמרם מצנע: ולהודות לצוות האישי שלי, לעוזרים הפרלמנטריים.
2371: בלי יהודית גידלי לא היה עובר חוק הקולנוע.
משולם נהרי: וגם חוק נהרי.
2371: חוק נהרי – באתי לפה כדי שלא יעבור.
2371: ..
2371: אם היו שומעים לי זה היה נראה אחרת.
משולם נהרי: אתה מדבר נגד "הריאלי".
משולם נהרי: איך יכול להיות דבר כזה?
עמרם מצנע: כל אחד עם הכיוון שלו.
עמרם מצנע: אני בוגר "הריאלי" ויש ל"ריאלי" מה שצריך להיות נגדו ומה שצריך להיות בעדו.
עמרם מצנע: אני בוגר חוגים.
עמרם מצנע: מי שלא מבין מה זה מאבקים ומה זה קרבות רחוב.
עמרם מצנע: אני רוצה לתת רשות דיבור לצעירים שבחבורה, לטל בן מלך ולאביעד לוין שמייצגים את מועצת התלמידים והנוער הארצית.
עמרם מצנע: קודם כול, תודה שבאתם.
עמרם מצנע: קולכם חשוב לנו מאוד.
אביעד לוין: קודם כול, תודה רבה על התזכורת.
אביעד לוין: בדרך כלל מתעלמים מאתנו קצת.
יהודית גידלי: אני לא מוכנה לקבל את הטענה הזאת.
אביעד לוין: לא כאן.
אביעד לוין: מתחיל סבב חדש.
אביעד לוין: באתי להעביר כמה דברים בשם יובל כחלון, שהוא יושב-ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית.
אביעד לוין: בעצם למועצה מאז התחלתה יש שותפות עם הכנסת באופן קבוע.
אביעד לוין: אנחנו משתתפים בוועדות, שולחים נציגים.
אביעד לוין: בכל מקרה, רציתי לאחל המון בהצלחה.
אביעד לוין: אני חושב שהפוטנציאל שלך, לאור עברך, הוא גבוה מאוד.
אביעד לוין: באמת שנצליח לקדם את החינוך הלאה כי בסך הכול בשביל זה כולנו התכנסנו כאן.
אביעד לוין: אנחנו סומכים עליך.
2371: אתה רואה את ההבדל, בגילו הייתי בכנסת רק בביקור מאורגן.
עמרם מצנע: זה הבדל גדול.
עמרם מצנע: יש לנו עוד כמה דקות, אז בבקשה.
גדעון פישר: אני יושב-ראש ארגון ההורים הארצי למערכת החינוך בישראל.
גדעון פישר: ראשית, והחשוב מכול, ברוך הבא.
גדעון פישר: לארגון שלנו יש שיתוף פעולה מצוין עם הוועדה הזאת, גם עם ד"ר וילף, היושבת-ראש היוצאת, וגם לפניה עם אלכס מילר, עם משרד החינוך, עם השר היוצא והשר הנכנס, שאנחנו מכירים אותו עוד כמנכ"ל "הכול חינוך".
גדעון פישר: התחושה שלנו היא באמת שיש הרבה מה לעשות.
גדעון פישר: רק מה ששמענו כאן על העניין – ואני מדבר גם כאב ל-5 ילדים, ש-4 מתוכם במערכת החינוך – משמח אותנו, את ההורים במדינת ישראל, שיש מי שקופץ על העגלה ואומר "גם אני אחראי".
גדעון פישר: בין אם זה אנחנו, ההורים הטבעיים, האפוטרופסים הטבעיים והראשונים שאין בלתנו, בין אם זה משרד החינוך שמאוד רוצה, על-פי חוק, ואנחנו גם רוצים שהוא יסייע ויוביל את החינוך, בין אם זה הרשויות המקומיות, שאנחנו מכבדים אותן ומעוניינים מאוד שבעל המאה יהיה גם בעל הדעה, כי זה כואב להם בכיס, הם מממנים ויש להם זכות לגיטימית בעינינו להיות שותפים לחינוך, בין אם זה כל גוף מתוך השלושה – אנחנו ההורים, משרד החינוך, המורים והרשויות המקומיות – מה שחשוב לנו זה, כפי שנאמר כאן, שכל המהלכים האלה, הרצון הטוב הזה יתועל בדרך טובה, בדרך ארץ, שגם הדיאלוגים שמתנהלים יתנהלו כדיאלוג וגם אי-הסכמות ינוהלו באופן כזה שנראה דוגמה לתלמידים איך היינו רוצים להוביל את עתיד ילדינו וחינוך ילדינו ועתיד המדינה הזאת.
גדעון פישר: אנחנו מאחלים לך הרבה-הרבה בהצלחה.
דורית חזן: אני יושבת-ראש ארגון גננות מחנכות.
דורית חזן: ראשית, אני מברכת אותך ואת כל חברי הוועדה על שהגעתם לכאן ומינו אתכם.
דורית חזן: אני מייצגת את הילדים הרכים מאוד בשנים.
דורית חזן: הארגון שלנו קם בעקבות זה שאנו חושבים ורואים שהחוסן הלאומי הוא בעצם החינוך בגיל הרך.
דורית חזן: דיברו עד עכשיו על היפוך הפירמידה, על הרשויות המקומיות – כל מה שעלה כאן מתחיל בגן הילדים.
דורית חזן: אנחנו מחנכים את דורות העתיד שלנו.
דורית חזן: לאחרונה בעקבות כל הרפורמות, שתקועות או לא תקועות, לצערנו מה שקרה, התוכניות יותר הונחתו לתוך ולא צמחו מתוך גן הילדים, דבר שמשפיע באופן מאוד משמעותי גם על התפקוד שלנו כגננות וגם על הילדים.
דורית חזן: אני שמחה מאוד שהגעת, כי אני יודעת שתוכל להוביל את העגלה הכבדה הזאת לחינוך איכותי, ביחד עם חברי הוועדה.
עמרם מצנע: דוברת אחרונה, בבקשה.
אתי בנימין: גם לנו יש שיתוף פעולה מאוד-מאוד טוב עם הוועדה.
עמרם מצנע: אלה שתי הנהגות הורים שונות?
אתי בנימין: כמו שיש שני ארגוני מורים, כך יש שני ארגוני הורים.
אתי בנימין: גם לנו יש קשר טוב מאוד עם הוועדה הזאת.
אתי בנימין: זכית לקבל את הוועדה הכי חשובה בבית הזה, ואנחנו כהורים זכינו לקבל את האדם הכי ראוי לעמוד בראש הוועדה הזאת.
עמרם מצנע: אני מקווה שגם בישיבת הסיכום אפשר יהיה להשתמש באותם מונחים.
אתי בנימין: אני מבטיחה לך, אני ידועה כמי שאומרת את כל מה שהיא חושבת, לטוב ולרע, אז אתה תשמע ממני רק את הדברים האמיתיים.
אתי בנימין: שני נושאים חשובים שהייתי רוצה להוסיף לסדר היום של הוועדה.
אתי בנימין: נושא אחד, כתבת כאן על מעמד המורה.
אתי בנימין: אני חושבת: מעמד המורה לצד מעמד התלמיד וכבוד התלמיד, אפרופו מה שקרה בבית-ספר "רבין" רק לפני פחות מחודש עם התלמידים שנסעו לפולין והסטיגמה שיצרו שם לכל תלמיד ותלמיד.
אתי בנימין: חשוב מאוד שנדבר על מעמד המורה וכבוד המורה ולצדם גם על מעמד התלמיד וכבוד התלמיד.
אתי בנימין: הנושא השני, שהוא לא פחות חשוב, הוא נושא החינוך המיוחד על כל גווניו.
אתי בנימין: תודה רבה, והמון הצלחה.
רות קלדרון: הודעה קצרה: בכל יום שלישי לפני המליאה, בשעה 15:00, מתקיים בחדר הזה בית-מדרש לחברי כנסת וגם למי שרוצה להצטרף.
עמרם מצנע: רמת הציפיות גבוהה.
עמרם מצנע: אני מקווה שנצליח לעמוד בזה, ואני מקווה שהוועדה תהיה מאוישת כפי שאוישה ב-10 דקות הראשונות של הישיבה היום.
עמרם מצנע: אז תודה רבה לכם ולהתראות.
עמרם מצנע: בוקר טוב, אנחנו פותחים את הדיון.
עמרם מצנע: הכותרת של הדיון הוא התגברות אירועי שנאה, גזענות ו"תג מחיר", ועוד כמובן כל מה שמתלווה לדברים האלה.
עמרם מצנע: זה אחד הדיונים הראשונים שהוועדה בראשותי החליטה לקיים על שום החשיבות הגדולה שאנחנו רואים במערכות החינוך למיניהן כחלק מההתמודדות עם התופעה הזו, והתוצאה של אלימות כלפי אחרים, כלפי זרים, כלפי שונים, תחת כל מיני כותרות ותחת כל מיני סיבות שונות ומשונות.
עמרם מצנע: אין ספק ולא צריך לקרוא את הנתונים כדי להבין שהתופעה הזו הולכת ומתרחבת.
עמרם מצנע: היא התחילה אולי ביהודה ושומרון במפגש של יהודים ופלסטינים, אירועי "תג מחיר" הידועים לכל, אבל היא זלגה, המשיכה, כפי שקורה במקרים כאלה גם לתוך ישראל הישנה, נקרא לזה כך כדי לא להיכשל בלשוני, והמקרים והאירועים רבים.
עמרם מצנע: לצערי הרב, רמת האכיפה, הענישה, נמוכה מאוד.
עמרם מצנע: אבל אנחנו באנו בעיקר לדבר על החלק של מערכות החינוך במיגור התופעה הזו, התייחסות אליה וכד'.
עמרם מצנע: בין השאר, אני רואה סקרים שונים שנעשים לאורך השנים על התייחסות הציבור הישראלי לשונים, בין אם זה עובדים זרים, או בין אם זה ערבים בכלל, או בין אם זה פלסטינים.
עמרם מצנע: אתה רואה שגם בציבור הישראלי, בעיקר בקרב הצעירים, יש איפה ואיפה, ואפילו הייתי אומר צביעות גדולה מאוד בהתייחסות לציבור היהודי ולציבור האחר.
עמרם מצנע: כל אלה, בסופו של דבר, הם קרקע פורייה לפשעים, להתנהגויות האלה, שהן באופן חד-משמעי מנוגדים לחלוטין גם לתפיסת המדינה הדמוקרטית שבה יש שוויון לכל, וגם בתפיסה היהודית שעוסקת ומדברת רבות מאוד על איך מתייחסים לגר, לזר, לנוכרי.
עמרם מצנע: אני חושב שבנוסף לכל דווקא אנחנו, מדינת ישראל, מדינת העם היהודי שהיה לאורך הרבה מאוד שנים במיעוטים שונים מפוזר על פני העולם, דווקא אנחנו צריכים להיות הרבה יותר רגישים למציאות הזו שמתחוללת בתוכנו, וכמובן לאחריות שלנו.
עמרם מצנע: לא רק של הממסד ושל השלטון אלא של כל אחד ואחד מאיתנו.
עמרם מצנע: אתם מכירים את האמירות האלה של לא ידענו, לא ראינו, לא שמענו, לא חווינו.
עמרם מצנע: נדמה לי שהמחלה הזו שנקראת פשעי שנאה, גזענות והתייחסות לאחר באשר הוא אחר, המחלה הזו עלולה להפוך למחלה כרונית ואז יהיה מאוד מאוד קשה לבער אותה.
עמרם מצנע: תודה רבה באמת לרבים מאוד שביקשו להשתתף בדיון.
עמרם מצנע: זה בהחלט מוכיח שהנושא נמצא על שולחן סדר היום, ואני מניח שרבים מאיתנו מרגישים מועקה כשהם קוראים כותרת זו אחרת על אירועי "תג מחיר", על אירועים נגד עובדים זרים, האירועים בצפת לאחרונה.
עמרם מצנע: זה לא מקרה שזה קורה שם, אחרי כמובן הדברים של מי שקורא לעצמו רב של עיר, וכן הלאה, וכן הלאה, וכן הלאה.
עמרם מצנע: סדר הדברים יהיה כזה.
עמרם מצנע: אחרי הפתיחה שלי אני אבקש משני ארגונים שהכינו לאו דווקא לישיבה הזו אלא בכלל איזושהי סקירה, ארגון שנקרא "תג מאיר", הוא גם יציג את עצמו, ולארגון "עיר עמים".
עמרם מצנע: אחר כך אני אבקש מהצבא, מהמשטרה, ממשרד המשפטים, ואחר כך נפתח את זה לדיון.
עמרם מצנע: התחלנו בשעה 10:10 כמעט ואנחנו נסיים בשעה 12:15.
עמרם מצנע: אני מבקש מהאנשים, ראשית, לזכור שאנחנו דנים בנושא האלימות ועל כן נא לדבר, להתבטא ולתת לכל אחד לדבר.
עמרם מצנע: שנית, לתמצת ולקצר כדי לדבר באמת בדברים החשובים והעניינים.
עמרם מצנע: אנחנו גם ננסה לסכם איזשהן המלצות בסופו של הדיון כדי שזה לא יהיה רק הייד-פארק פרלמנטרי.
עמרם מצנע: אני מבקש מכל מי שמדבר להציג את עצמו.
עמרם מצנע: גדי, אתה רוצה להתחיל?
<גדי גבריהו: תודה רבה.
<גדי גבריהו: שמי גדי גבריהו, אני יושב-ראש של פורום בשם "תג מאיר" שקם בחנוכה לפני שנה וחצי כמענה לכל מעשה "תג מחיר", פשעי שנאה, גזענות והתרת דם שנעשו ונעשים ממש בימים אלו, בין היתר, בשמה ובכסותה של היהדות, ועל כך נזעקנו.
<גדי גבריהו: הפורום שלנו - קואליציה של 35 ארגונים - מכל קצוות הקשת של החברה הישראלית משני צידי הקו הירוק.
<גדי גבריהו: נמצאים שם חברים מהתנועה הרפורמית, מהתנועה הקונסרבטיבית, ארגונים אורתודוקסים, ציונות דתית, בתי מדרש חילונים, בתי כנסת, ונציגים של התנועה הקיבוצית, ולאחרונה הצטרפה אלינו גם התאחדות הסטודנטים הארצית שרק הם לבד זה 300,000 חברים.
<גדי גבריהו: אנחנו מדברים על פורום ענק שנקעה נפשו ממעשי הגזענות והשנאה שנעשים בשמה ובכסותה של היהדות.
<גדי גבריהו: אנחנו מדברים על גל שאנחנו עוקבים אחריו.
<גדי גבריהו: למרות שהפורום הוא רק שנה וחצי, אבל עוקבים אחרי התופעות האלה כבר תקופה מאוד מאוד ארוכה שהחלה בקיץ 2009 עם פרסום ספר התועבה שנקרא "תורת המלך" ועוד מאמר שהצטרף אליו בשם "ערבות הדדית" שנכתב לפני שלוש שנים על-ידי אחד ממחברי "תורת המלך", הרב יוסף אליצור.
<גדי גבריהו: הוא כותב שם בפירוש על כל מעשי "תג מחיר" שמתבצעים בשלוש השנים האחרונות.
<גדי גבריהו: רבותי, כל מעשי תג המחיר המבוצעים בשלוש השנים האחרונות כתובים בפירוט רב במאמר שנכתב לפני שלוש שנים - "ערבות הדדית", והאיש, אפרופו ועדת חינוך, עוסק בחינוך ומלמד.
<גדי גבריהו: אנחנו נתחיל לדבר על מסגדים, מנזרים וכנסיות.
<גדי גבריהו: מאז דצמבר 2009 הוצתו וחוללו במדינת ישראל, יהודה ושומרון, למעלה מעשרים בתי תפילה שהם לא בתי כנסת.
<גדי גבריהו: אנחנו מדברים על מנזרים, מסגדים וכנסיות.
<גדי גבריהו: הוצתו, עוטרו בכתובות גרפיטי קשות מאוד גם על ישו וגם על מוחמד.
<גדי גבריהו: זה התחיל מכפר יאסוף וכפר אבטין, ובית פאג'ר וכפר חווארא, ואל-מורייר, וכפר קוסרא.
<גדי גבריהו: אני לא אמנה את כל הרשימה, אבל עשינו חישוב, אדוני יושב-ראש הוועדה, שכל 60 יום מאז דצמבר 2009 מוצת ומחולל מסגד או מנזר במדינת ישראל, כל 60 יום.
<גדי גבריהו: ואני שואל, חברי הוועדה הנכבדים, כמה בתי כנסת מחוללים אנחנו היינו מסוגלים לסבול במדינת ישראל או באיזשהי מדינה באירופה או בארצות-הברית או באנגליה?
<גדי גבריהו: וכאן כל 60 יום, ואין פוצה פיו ומצפצף.
<גדי גבריהו: זה כבר נהפך לאיזושהי תופעת טבע.
<גדי גבריהו: ביום השואה חולל מסגד בתקוע הערבית.
<גדי גבריהו: זה היה האחרון, זה לא נמצא בדוח שהוצאנו.
<גדי גבריהו: כפי שאמר יושב-ראש הוועדה, התופעות האלה הן מדבקות והן זולגות.
<גדי גבריהו: זה לא רק מסגדים, זה לא רק מנזרים, זה רכוש.
<גדי גבריהו: זה לעקור עצי זית, לעקור מטעים.
<גדי גבריהו: זה לפגוע ברכוש.
<גדי גבריהו: זה להיכנס לכפר סתם כך, לפגוע בצמיגים של הרכב, וכמובן גם פגיעה בנפש.
<גדי גבריהו: אנחנו לא מקלים ראש בשום פנים ואופן בפגיעה ביהודים ואנחנו שולחים ברכת החלמה לאדל ביטון שנפגעה מאבן ליד אריאל.