GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מסעוד גנאים: אני חושב שאנחנו מחטיאים את המטרה כשאנחנו מתמקדים במה עשתה המשטרה, מה עשה הצבא, משום שהעניין תלוי מאיפה ניזונים.
מסעוד גנאים: מאיזה אידאולוגיה ניזונה היד הזו ששרפה, היד שהרסה?
מסעוד גנאים: העניין הוא רעיוני, חינוכי, אידאולוגי, ושם צריך לטפל בעניין.
מסעוד גנאים: שנית, אני חושב שכל ניסיון לעשות איזה סימטריה או להגיד גם אלה גם אלה הוא הצדקה לטרור הזה.
מסעוד גנאים: זה לגיטימציה לפשע הזה.
יוני שטבון: הסוגיה היא חינוכית, בוא נדון בחינוך באמת.
מסעוד גנאים: חבר הכנסת שטבון, אני מורה ומחנך במערכת החינוך הערבית.
מסעוד גנאים: לימדתי יסודי, חטיבת ביניים, תיכון, מורה להיסטוריה, רכז חינוך חברתי.
מסעוד גנאים: לימדתי שם על השואה, על הפוגרומים.
מסעוד גנאים: אני לא יודע איך אתה אומר שבמערכת החינוך הערבית הרשמית מלמדים לגזענות ולהסתה.
יוני שטבון: אני ציטטתי.
יוני שטבון: תראה את הציטוטים.
מסעוד גנאים: לפחות מהמערכת הזאת לא יצא, כמו מהמערכת החינוך הציונית-דתית, איזה יגאל עמיר שהוא ירצח ראש ממשלה, לפחות לא יצא משם.
יוני שטבון: אחד, אחד.
מסעוד גנאים: כל אחד שמצדיק שריפה, תקיפה על ערבי, המחשבה שלו היא כמו של יגאל עמיר משום שהוא פוסל את האחר, לא רוצה לראות את האחר, ושם הבעיה.
מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, לפני ימים הייתי כפר עכברה שהוא כפר שליו שיש לו קשרים טובים עם היהודים.
מסעוד גנאים: יש שם רק כמה גזענים יהודים שרצו לשרוף משום שהם רואים בערבי כערבי, אם הוא היה בגדה בשטחים כבושים, אם הוא היה בעכברה, אם הוא בסח'נין.
מסעוד גנאים: לסיום, העניין הוא חינוכי, רעיוני, אידיאולוגי.
מסעוד גנאים: שם צריכים לטפל.
עמרם מצנע: אמנון בארי, בבקשה.
<אמנון בארי סוליציאנו: שמי אמנון בארי סוליציאנו.
<אמנון בארי סוליציאנו: אני מנהל שותף בעמותת יוזמות קרן אברהם, עמותה משותפת.
<אמנון בארי סוליציאנו: אנחנו עוסקים בחינוך לחיים משותפים כבר הרבה מאוד שנים.
<אמנון בארי סוליציאנו: בעשר השנים האחרונות אנחנו מוציאים אל הפועל פרויקט, מיזם שנקרא "יא סלאם", לימודי שפה ותרבות ערבית בכ-200 בתי-ספר עבריים כיתות ה'-ו'.
<אמנון בארי סוליציאנו: בימים אלה אנחנו מנתחים את מחקר ההערכה שמלווה את התוכנית הזאת כבר כמה שנים ואנחנו מגלים שתלמידים יהודים במערכת החינוך העברית שלוקחים חלק פעיל בפרויקט הזה – כאמור מדובר ב-200 בתי-ספר בכל רחבי הארץ – לעומת קבוצת הביקורת במחקר הזה, התלמידים שעוברים את הפרויקט הזה לומדים שפה ותרבות ערבית, מגמות של גזענות, קסנופוביה, שנאת האחר ומוכנות לקבל את האזרח הערבי, הרבה יותר מתונות.
<אמנון בארי סוליציאנו: לא מדרדרות בקצב של קבוצת הביקורת.
<אמנון בארי סוליציאנו: המחקר בדק כאמור גם קבוצה שלא למדה את התוכנית הזאת.
<אמנון בארי סוליציאנו: שם אנחנו זיהינו מגמה בשנים האחרונות של הדרדרות דרמטית, מהירה, כמעט בכל פרמטר שנבדק בנושא של גזענות, קסנופוביה, של שנאת האזרח הערבי.
שמעון אוחיון: זה נבדק רק לצד אחד?
שמעון אוחיון: חשבתי שזה מפגש בין שני הצדדים.
שמעון אוחיון: האם אתה בודק רק צד אחד?
<אמנון בארי סוליציאנו: התוכנית הזאת של לימודי שפה ותרבות ערבית היא גולת הכותרת בכל המערך של חינוך לחיים משותפים שלנו שבנוסף אליו יש גם תוכניות שמיועדות לתלמידים במערכת החינוך הערבית, שאגב, מפוקחת בצורה הדוקה ביותר על-ידי גורמי הפיקוח על החינוך הערבי בישראל.
יוני שטבון: - - -באגים שם.
<אמנון בארי סוליציאנו: כנראה, אני לא יודע.
<אמנון בארי סוליציאנו: בנוסף לזה, תוכנית מפגשים נרחבת שגם מביאה את הילדים מכאן ומשם למפגש משותף לאורך מספר שנים.
<אמנון בארי סוליציאנו: אני מבקש מהוועדה להמליץ באמת על גיבוש והוצאה לפועל של תוכנית מקיפה רב-שנתית, סיסטמתית במשרד החינוך של חינוך לחיים משותפים, בראשה כמובן הנושא של השפה והתרבות.
<אמנון בארי סוליציאנו: לדבר הזה יש תוצאות מוכחות בשטח.
עמרם מצנע: אני פספסתי, אני רציתי שנציג משרד החינוך ידבר.
<עינב לוק: בוקר טוב.
<עינב לוק: עינב לוק, אני מהשירות הפסיכולוגי ייעוצי של משרד החינוך, ממונה על קידום אקלים בטוח ומניעת אלימות.
<עינב לוק: אני אייצג את מה שעושה המשרד בנושא.
דב חנין: רק שאלה ליושב-ראש הוועדה.
דב חנין: האם שר החינוך או מנכ"לית המשרד הוזמנו?
עמרם מצנע: אנחנו הזמנו נציג ממשרד החינוך.
עיסאווי פריג': נושא כזה מחייב נציגות ברמה של מנכ"לית או שר.
עיסאווי פריג': זה הנושא החשוב ביותר, הכול מתחיל ממנו.
<עינב לוק: אני אתאר מה אנחנו עושים במשרד ואני אגיד מה המדיניות של השר והמנכ"לית בנושא הזה.
<עינב לוק: קודם כל, אני אגיד שבאמת משרד החינוך פועל בנושא של חינוך לסובלנות וקבלת האחר ללא הבדלי דת, גזע ומין כאורח חיים וכתשתית שעובדים עליה באופן שיטתי לאורך כל שלבי החינוך בכל התחומים האפשריים.
<עינב לוק: זאת אומרת, גם בתחום הדיסציפלינות השונות שמלמדים בתחומי התוכן השונים וגם בתוכניות חינוכיות, חברתיות, רגשיות, ערכיות.
<עינב לוק: אם נדבר על נושא של חינוך באמצעות הדיסציפלינות השונות אז אני יכולה להגיד שהמזכירות הפדגוגית משלבת את הלמידה לסובלנות ולקבלת האחר ולמניעת גזענות כמעט בכל תחומי הלימוד השונים של מערכת החינוך.
<עינב לוק: אם זה באזרחות, לדוגמה, דגש נרחב על ערך השוויון, כבוד האדם וזכויות האדם.
<עינב לוק: דיון נרחב בשסעים בחברה הישראלית ובאתגר שמזמנים לנו החיים המשותפים.
<עינב לוק: גם בלימודי ההיסטוריה כמובן, ההיסטוריה של המאה ה-20, על הסכנות שבגזענות, ועל חובתנו כמדינת ישראל למנוע גזענות.
<עינב לוק: כמובן שיכולתי למנות כאן כמעט את כל מקצועות הלימוד, אפילו מחול, תיאטרון.
<עינב לוק: בכל המקצועות הנושא הזה בא לידי ביטוי והשנה בהרחבה יתרה משנים קודמות.
<עינב לוק: מנכ"לית משרד החינוך הורתה לכל בתי-הספר במערכת לציין את היום הבין-לאומי למאבק בגזענות שהתקיים ב-10 למרץ השנה והתפרסמו באתר חומרים לכל בתי-הספר.
<עינב לוק: כל המנהלים, מחנכים, יועצים ופסיכולוגים הונחו להעביר סדנאות בנושא.
עמרם מצנע: ברשותך, אנחנו לא נעסוק פה עכשיו בכל התוכניות.
עמרם מצנע: יש כל כך הרבה תוכניות ועדיין אנחנו נמצאים במצב רע.
<עינב לוק: נכון.
עמרם מצנע: זאת השאלה.
עמרם מצנע: יש בידי פה איזשהו סקר שפורסם ב-2010, ויש לי חשש שזה רק הוחמר מאז, שבו 47% מהעונים בני 15 עד 24 טוענים כי יש לאסור חברות של ערבים בכנסת.
עמרם מצנע: באותו סקר 28% מבני 15 - 18 מעידים כי הם חשים שנאה לערבים.
עמרם מצנע: יש פה בוודאי מייצגים רבים שמייצגים תוכניות רבות.
עמרם מצנע: השאלה היא האם אתם מודדים את האפקטיביות של התוכניות האלה, ועד כמה הן באמת מחלחלות פנימה ולעומק?
עמרם מצנע: לצורך העניין, אני מניח שידידיי, שבמקרה פה יושבים משמאלי, ישאלו בטח גם במגזר הערבי כי גם שם יש כמובן תחושות קשות כלפי הציבור היהודי.
עמרם מצנע: אין לי בזה ספק.
<עינב לוק: באמת הכוונה היא לעשות תוכניות ארוכות טווח כי עמדות לא משתנות ביום והתנהגות אלימות אינן משתנות ביום.
<עינב לוק: צריך לעשות תהליכים חינוכיים ארוכים גם בהיבט הפדגוגי כמו שאמרתי קודם, וגם בהיבט הרגשי, ולאפשר ביטוי ורגשות של תלמידים ובני נוער במסגרת חינוכית בצורה מבוקרת וידועה.
<עינב לוק: לגבי המחקרים – אני יכולה להגיד שמערכת החינוך בודקת את נושא האלימות לאורך שנים.
<עינב לוק: לא באופן ספציפי בנושא הגזענות אלא בכלל באיזה מידה הילדים חשופים לאלימות גם כקורבנות וגם כתוקפנים.
<עינב לוק: אנחנו בודקים את זה גם באמצעות סקר ניטור אלימות וגם באמצעות נתונים של מיצ"ב, אקלים וחשיפה לאלימות.
<עינב לוק: הנתונים מראים על ירידה במהלך השנים האחרונות, אם כי עדיין חשוב להגיד שיש לנו עוד דרך ארוכה לעשות בנושא הזה.
<עינב לוק: אבל הנתונים מראים על ירידה משמעותית בקרב התלמידים בכל שלבי החינוך.
מסעוד גנאים: היתה הצעה שתהיה יחידת לימוד בעניין הגזענות לבד ולא שזה ייכלל בשאר המקצועות כמו אזרחות, סוציולוגיה או היסטוריה.
מסעוד גנאים: אני חושב שעל משרד החינוך לבחון את ההצעה הזו.
עמרם מצנע: סוהאד, ספרי לנו קצת מהשטח, לא רק מהמקרה הקשה שחווית בירושלים.
<סוהאד אבו זמירו: שלום רב.
<סוהאד אבו זמירו: קודם כל, אני למדתי במגזר הערבי.
<סוהאד אבו זמירו: בכיתה ב' מתחילים ללמד אותנו עברית.
<סוהאד אבו זמירו: אנחנו עושים בגרות חמש יחידות, אנחנו לומדים תנ"ך, יהדות.
<סוהאד אבו זמירו: לא מחנכים אותנו על גזענות.
<סוהאד אבו זמירו: אבל לצערי, לא עושים בגרות בדת האסלאם, לא מלמדים אותנו דת אסלאם.
<סוהאד אבו זמירו: זה התגובה לך.
יוני שטבון: מזל.
עיסאווי פריג': די, אל תגזים.
עיסאווי פריג': די, יש גבול.
עיסאווי פריג': יש גבול.
עיסאווי פריג': די, באמת.
<סוהאד אבו זמירו: אנחנו נחשפים מגיל מאוד צעיר לתרבות היהודית.
<סוהאד אבו זמירו: אבל לצערי הרב, תלמידים מהמגזר היהודי אף פעם לא נפגשו עם ערבי באופן אישי עד שהם מגיעים לצבא, לצערי הרב.
<קריאה: לא כולם, אבל לא משנה.
<סוהאד אבו זמירו: מהניסיון שלי אני רוצה להדגיש גם את חשיבות נושא שילוב מורים ערבים בבתי-הספר במגזר היהודי.
<סוהאד אבו זמירו: כמורה ערבייה נתקלתי בבורות לא רק בקרב התלמידים אלא גם בקרב המורים.
<סוהאד אבו זמירו: מורה יהודייה בת חמישים שואלת אותי שאלות כל כך מוזרות על ערבים.
<סוהאד אבו זמירו: האם היא לא מכירה שיש ערבים במדינת ישראל?
<סוהאד אבו זמירו: היא שואלת אותי: האם יש לך תעודת זהות כחולה?
<סוהאד אבו זמירו: מורה בת חמישים יהודייה.
<סוהאד אבו זמירו: יש בורות לא רק בקרב התלמידים אלא גם בקרב המורים.
<סוהאד אבו זמירו: צריך ללמד גם את התלמידים את ההיסטוריה של הסכסוך הערבי-ישראלי כמו שצריך.
<סוהאד אבו זמירו: הם צריכים להבין כמו שצריך את הסיבות, את התוצאות של מה שקרה לפני 48'.
<סוהאד אבו זמירו: זה דבר מאוד חשוב.
<סוהאד אבו זמירו: מקצוע הערבית צריך להיות חובה בבתי-ספר יהודיים מהיסודי.
<סוהאד אבו זמירו: כמורה לערבית בבית-ספר יהודי אני נכנסת לכיתה ולחצי כיתה יש פטור מערבית כי יש להם לקויות למידה.
<סוהאד אבו זמירו: אם יש להם לקויות למידה אז למה אין להם פטור מאנגלית או ממתמטיקה?
<סוהאד אבו זמירו: מערבית יש להם פטור כי יש להם לקות למידה או שהם בוחרים ללמוד או ערבית או צרפתית.
<סוהאד אבו זמירו: אם מקצוע הערבית יהפוך לחובה מבית-ספר יסודי ועד תיכון כך שהם יכירו את השפה ואת התרבות זה מאוד יפחית את הדעות הקדומות.
<סוהאד אבו זמירו: הכרת האחר ואת תרבותו מאוד מפחיתה דעות קדומות.
<סוהאד אבו זמירו: אני מאוד מתרגשת.
<סוהאד אבו זמירו: אני מורה בבית-ספר יהודי ובהתחלה היו לי - - -
עמרם מצנע: כמה שנים את מלמדת?
<סוהאד אבו זמירו: זו שנה ראשונה ובהתחלה היו לי הרבה קשיים כמורה ערבייה ראשונה ויחידה בבית-ספר.
<סוהאד אבו זמירו: היה קשה לתלמידים לקבל אותי.
<סוהאד אבו זמירו: אבל אחרי שהם הכירו אותי באופן אישי וראו עד כמה אכפת לי מהם והם הרגישו כמה אני אוהבת אותם אני מהר הגעתי אליהם והדבר השתנה.
<סוהאד אבו זמירו: אמרתי להם שהיום התלמידים רבים ביניהם בכיתה את מי אני אוהבת יותר.
<סוהאד אבו זמירו: אני רוצה להדגיש את חשיבות הנושא של שילוב מורים ערבים.
<סוהאד אבו זמירו: צריך שגם המורים וגם התלמידים יכירו את המורה הערבי מקרוב, זה נושא מאוד חשוב.
עמרם מצנע: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.
חנין זועבי: אדון גדי, אני באמת רוצה להודות לך על הדברים שהצגת.
חנין זועבי: אחרי שהקשבת ושמעת חלק מהנוכחים אתה יכול להסיק שהמשימה שלך היא יותר קשה מכפי שחשבת.
חנין זועבי: אתה דיברת קודם כל על כנופיות של פורעי חוק, של קבוצות שלא מכבדות את הערך של בן-אדם.
חנין זועבי: אבל גם מהתגובות ששמעת מחלק מחברי הכנסת הרי הסוגיות האלה אפילו של ערך בני-אדם, של ערכים אוניברסליים כמו צדק, שוויון, כבוד האדם, הן לא כל כך סוגיות חשובות.
חנין זועבי: חבר הכנסת יוני, אתה אמרת דבר מטעה.
חנין זועבי: אתה הצגת ציטוט מע'סאן כנפאני מבלי שתגיד שהמשפט הזה של ע'סאן כנפאני הוא דווקא משפט שהוא מבקר בו את רגש השנאה והוא מנסה להבחין בין רגש השנאה לבין סכסוך פוליטי אידיאולוגי.
חנין זועבי: אומר ע'סאן כנפאני:
חנין זועבי: דרך השנאה אנחנו לא נפתור, אבל אנחנו צריכים כפלסטינים לעמוד על הזכויות שלנו.
חנין זועבי: אתה מצטט פסקה שאנחנו לא לומדים אותה.
חנין זועבי: אני רוצה שאתה קצת תדע על הנושא שאתה מדבר בו.
יוני שטבון: לקחתי את זה מהספרות, לא ממקום אחר.
חנין זועבי: אנחנו לא לומדים את ע'סאן כנפאני בבתי-הספר, אנחנו לא לומדים את התרבות שלנו, אנחנו לא לומדים את הספרות ואת ההיסטוריה שלנו, כמו שסוהאד אמרה לך.
חנין זועבי: הבעיה היא שבגזענות יש גם צד של בורות בוטה כלפי האחר.
חנין זועבי: כשאתה מגיע לרמה של חבר כנסת ואתה לא רק לא מכיר את האחר, אתה גם לא מכיר את מערכת החינוך בכלל.
חנין זועבי: בדיון של זכויות אדם היה טבעי ומוסרי שאתה תהיה חבר הכנסת שתגיד שאנחנו חייבים ללמוד את האחר, שאנחנו חייבים להכליל במערכת החינוך את ההיסטוריה ואת התרבות של האחר, אבל את זה אתה לא עושה.
חנין זועבי: הקשבנו לדבריהם של נציג החינוך של הצבא ולדבריו של נציג המשטרה.
חנין זועבי: גם קצין החינוך לא כל כך מודע לחומרת התופעה.
חנין זועבי: אני הקשבתי ואני ניסיתי להרגיש שאתה באמת דואג ושאתה באמת עוקב אחרי התופעה שהולכת ומחמירה.
שמעון אוחיון: בצבא?
שמעון אוחיון: הוא עובד בצבא.
חנין זועבי: יש סטטיסטיקה על כמה אנשי צבא מלווים את המתנחלים בעת שהם עוקרים את עצי הזית ובעת שהם פוגעים בפלסטינים.
חנין זועבי: אתה קורא על זה מידי יום או יומיים בעיתונות.
חנין זועבי: כל שבוע יש לך שתיים-שלוש ידיעות על ההתקפה של המתנחלים על הפלסטינים ועל זה שהצבא מלווה את המתנחלים האלה או שהוא שותק ועומד בצד או שהוא אפילו מגן עליהם.
חנין זועבי: על זה אנחנו קוראים בעיתונות העברית, לא רק שומעים מפיהם של הפלסטינים.
חנין זועבי: קצין החינוך בצבא בא לכסות על חומרת המצב.
חנין זועבי: נציג המשטרה, תסלח לי.
חנין זועבי: אני לא יכולה להאמין לנתונים שאתה נותן ומציג בפנינו.
חנין זועבי: זו לא פעם ראשונה שהמשטרה הציגה בפנינו נתונים, ואחר כך אפילו מחלקת המחקר והמידע של הכנסת נתנה לנו נתונים אחרים.
חנין זועבי: אתה אמרת לנו כמה תיקים הוגשו לפרקליטות.
חנין זועבי: אנחנו גם לא יודעים איזה עונשים נפסקו, בסופו של דבר, לפוגעים האלה בבתי-המשפט.
עמרם מצנע: אנחנו נבקש - - -
חנין זועבי: אני לא חושבת ש-32 מקרים אכן הגיעו למשטרה.
חנין זועבי: לפני כמה חודשים התקשרתי למשטרה בירושלים על מנת לדווח על המקרה של אימאן.
חנין זועבי: נמסרה לי תגובה ברורה וחד-משמעית: אנחנו לא יכולים לפתוח בחקירה אלא אם אימאן תבוא בעצמה ותתלונן.
חנין זועבי: כל העיתונאים התקשרו למשרד שלי: איפה אימאן?
חנין זועבי: איפה אימאן?
חנין זועבי: היא צריכה ללכת לתחנת המשטרה.
חנין זועבי: העוזר שלי הלך לביתה של אימאן והוא שכנע אותה להגיש תלונה למשטרה.
חנין זועבי: האם אתה יודע כמה מקרים לא מגיעים למשטרה?
חנין זועבי: אתם לא עוקבים אחרי הפרסומים בעיתונות על מקרים של אלימות כזאת.
חנין זועבי: זה לא נכון שהתלונה לא צריכה להיות מוגשת בצורה ישירה אפילו מהנפגע לתחנת המשטרה.
חנין זועבי: אמרתם לחבר כנסת: אנחנו מחכים למתלוננת.
חנין זועבי: אדון גדי, אני לא חושבת שאנחנו מדברים על תופעה.
חנין זועבי: אני חושבת שאנחנו מדברים על חלק ממציאות שאתה פוגש אותה במגרשי כדורגל, ברחובות, בבתי מסחר, בחנויות, בבתי קפה, במסעדות, בכנסת.
חנין זועבי: אני לא יודעת מה המסר שאנשים בחברה מקבלים כאשר הם עוקבים אחרי חוקים גזענים שעוברים בכנסת.
חנין זועבי: יש מסר שהוא חלק מההוויה הישראלית שאין מקום לפלסטיני, אפילו כשאתה מגדיר את עצמך פה בכנסת.
חנין זועבי: אני אומרת שאני פלסטינית.
חנין זועבי: קודם כל, אנחנו לא פלסטינים אפילו בתפיסה של חברי הכנסת.
יוני שטבון: המורה רואה את עצמה כפלסטינית?
יוני שטבון: סליחה, את רואה את עצמך כפלסטינית?
עמרם מצנע: את לא תחת חקירה.
חנין זועבי: אני יצור חדש שקוראים לו ערבי-ישראלי.
חנין זועבי: כלומר, אפילו המקום הזה של ההוויה ושל הזהות שלך לא קיים.
חנין זועבי: הוא לא קיים כחלק מהגדרה שמבססת גם את המדינה.
חנין זועבי: לפי ההגדרה הזאת יש לך 34 חוקים בספר החוקים שנותנים לגיטימציה לגזענות ולאפליה.
חנין זועבי: אני מסתפקת בדבריה של סוהאד על מערכת החינוך.
חנין זועבי: חבל שנציגת משרד החינוך לא אמרה שכן צריכים להכיר את השפה של האחר שאיתו אנחנו חיים.
חנין זועבי: תלמידי בתי-הספר מתחילים ללמוד אנגלית, צרפתית, גרמנית - מה שאתה רוצה - אבל לא ערבית.
חנין זועבי: אני לא רוצה להתחיל ללמוד עברית מכיתה ג' אלא מכיתה א'.
חנין זועבי: התלמידים שלנו צריכים ללמוד עברית מכיתה א'.
חנין זועבי: לפני שמדברים על דו-קיום צריך להכיר את האחר.
חנין זועבי: ההמלצה היא להתחיל ללמד לא רק את השפה אלא גם את ההיסטוריה.
חנין זועבי: גם אני רוצה ללמוד את ההיסטוריה שלי.
חנין זועבי: אני רוצה שגם היהודים יכירו את ההיסטוריה שלי אבל שגם לי תהיה זכות את ההיסטוריה ואת התרבות שלי, וגם ע'סאן כנפאני אבל לא בפסקה אחת אלא את כל הספרים שלו.
חנין זועבי: אני רוצה להמליץ שלוש המלצות.
חנין זועבי: אני בעד סנקציות על בתי-ספר ומדרשות ומעקב אחרי התלמידים שמעורבים במקרים האלה.
חנין זועבי: גם להציב ועדת אתיקה מיוחדת במשרד החינוך שתעקוב אחרי המקרים האלה.
חנין זועבי: כמו כן, לפנות למרכז המחקר והמידע ולדרוש מחקר על תופעות שבהן מעורבים לא רק מתנחלים אלא גם הצבא.
חנין זועבי: אתה אומר: אנחנו מחנכים ומחנכים אבל התופעות הולכות ומתגברות, אז מה הערך של החינוך הזה גם במערכת החינוך וגם בצבא?
עמרם מצנע: גלעד קריב, בבקשה.
גלעד קריב: שלום, גלעד קריב, מנכ"ל התנועה הרפורמית בישראל.
גלעד קריב: אני כמובן אקצר.
גלעד קריב: עלתה פה סוגיית האכיפה.
גלעד קריב: זה לא עניינו של הדיון הזה, אבל כארגון שעוסק כבר שנים רבות בניסיון כושל להתניע את מערכות האכיפה הישראליות לטפל בתופעת ההסתה לגזענות וגילויי האלימות על רקע גזעני, אני חושב שכל מי שעיניו בראשו מבין שיש פה כשל מערכתי באכיפת האיסורים הפליליים הללו.
גלעד קריב: אפשר להציג נתונים לגבי פתיחת תיקים, אבל מספר כתבי האישום שמוגשים לבתי-המשפט הישראלים על עבירות של הסתה לגזענות הוא נמוך מאוד.
גלעד קריב: ישנה שורה ארוכה של כלים שלא בתחום הפלילי.
גלעד קריב: עד רגע זה משרד החינוך, המשרד הרלוונטי לוועדה הזו, מממן מוסדות חינוך שעוסקים באופן שיטתי בהסתה גזענית, שתלמידיהם מעורבים בפעילות אלימה.
גלעד קריב: רק לפני מספר חודשים בפעם הראשונה משרד החינוך ניאות לטפל בעניין הזה מול מוסד אחד כאשר אנחנו התרענו על קשת רחבה מאוד של מוסדות שמעורבים בהסתה גזענית ולא נעשית נגדם כל פעולה מינהלית.
גלעד קריב: עד הרגע זה אף אחד מהרבנים שהיו מעורבים באופן אקטיבי בהסתה גזענית לא הועמדו לדין משמעתי.
גלעד קריב: לא צריך להגיע עד הדין הפלילי בהקשרים של חופש ביטוי, יש גם דין משמעתי.
גלעד קריב: האנשים האלה מקבלים את משכורתם מקופת הציבור ועד לרגע זה לא ננקט כנגדם כל צעד משמעתי.
גלעד קריב: שמחתי לשמוע הבוקר ששרת המשפטים הקימה צוות מיוחד לטיפול בעניין.
גלעד קריב: אבל צריך לומר, יש כשל מערכתי בתחום האכיפה של האיסור על הסתה לגזענות.
גלעד קריב: חבר הכנסת שטבון, עם כל הכבוד, אני חייב לומר שצר לי שבמקום להכיר בצורך של חברת הרוב היהודית במדינת ישראל בחשבון נפש - - -
יוני שטבון: פתחתי בזה.
גלעד קריב: כן, אבל מיד לאחר מכן, אדוני, עסקת בהדיפת הטענות אל הצד שכנגד.
גלעד קריב: אני חושב ששני המגזרים: היהודי והערבי, חייבים להיאבק בתופעות של גזענות.
גלעד קריב: אבל ישנה חובה מיוחדת שמוטלת על חברת הרוב, ובמיוחד אם חברת הרוב הזו היא חברת רוב יהודית שנושאת על גבה את הזיכרון ההיסטורי של העם היהודי.
גלעד קריב: במובן הזה, מבלי להפחית בצורך לעסוק בגילויי גזענות שקיימים בחברה הערבית הפלסטינית הישראלית, אני חושב שחברת הרוב היהודית חייבת להבין שיש לה כמעט משימה קדושה שהיא חלק מהזכות שלנו לדרוש שמדינת ישראל תהיה מדינת הלאום של העם היהודי - לבער את הנגע הזה מקרבנו.
גלעד קריב: לפני שקוראים את מצוות "הוכח תוכיח את עמיתך" בפרשת "קדושים" קוראים את המצווה של היו קדושים, "קדושים תהיו".
גלעד קריב: אנחנו חייבים פה בבדק בית.
גלעד קריב: הזכירה זאת חברת הכנסת זועבי.
גלעד קריב: המוסד החינוכי החשוב ביותר במדינת ישראל הוא לא מערכת בתי-הספר ולא האקדמיה ולא צבא ההגנה לישראל, זה בית הנבחרים של מדינת ישראל.
גלעד קריב: זה המוסד החינוכי החשוב ביותר.
גלעד קריב: מכאן נושבת הרוח הגבית לחברה הישראלית.
גלעד קריב: לצערי הרב, ואני אומר את זה בזהירות, אבל בסופו של דבר כאזרח זה בית הנבחרים שלי.
גלעד קריב: בשנים האחרונות כנסת ישראל הכשירה רטוריקה, שיח ופעולה חקיקתית שהקרינה לחלקים גדולים בציבור הישראלי שהציבור הישראלי, הערבי, הפלסטיני – ואני לא עסוק בלהגדיר אותו, והוא לא צריך לעסוק בלהגדיר אותי – הציבור הישראלי הפלסטיני הערבי הוא ציבור שצריך להוקיע אותו ולהוציא אותו מחוץ למתחמי הקונצנזוס.
גלעד קריב: לטעמי, המסר הזה נקלט בחוגים רבים בחברה הישראלית.
גלעד קריב: מי שרוצה להיאבק בגילויי הגזענות בישראל, מצד אחד, צריך פעולה ישירה גם משפטית וגם חינוכית נגד גילויי הגזענות.
גלעד קריב: אבל הסיפור מתחיל מהסגרגציה, מההפרדה הלשונית, התרבותית העמוקה שהולכת ומעמיקה במדינת ישראל בין שתי הקהילות הללו.
גלעד קריב: כאן, עם כל הכבוד לתוכניות למניעת אלימות ולמאבק באלימות, בעשרים העשורים האחרונים משרד החינוך ויתר כמעט על כל העוגנים החינוכיים שמטרתם לגרום לאזרח היהודי במדינת ישראל להכיר את האזרח הלא יהודי.
גלעד קריב: זו תעודת עניות למערכת החינוך הישראלית שצריך עמותה כגון "סיכוי" שהיא תהיה הקטליזטור ללימודי ערבית ב-200 בתי-ספר.
גלעד קריב: כשאני התחנכתי בגילאי היסודי, לפני שבחרנו בכיתה ז' בין ערבית לצרפתית, לימודי הערבית בגילאי היסודי במדינת ישראל היו חלק מתוכנית הליב"ה והיו חובה.
גלעד קריב: במהלך העשור האחרון הדרדר דרמטית מספר בתי-הספר שלומדים ערבית.
גלעד קריב: לא צריך לדבר רק על משרד החינוך.
גלעד קריב: אגב, היום אין חובת לימוד הערבית במערכת החינוך היהודית לא בגילאי היסוד ולא בגילאי התיכון.
גלעד קריב: זה שינוי ממה שהיה בעבר.
גלעד קריב: אבל לא צריך להגיע רק למערכת החינוך.
גלעד קריב: בואו נצא לטיול בגן הפסגה ביפו ונראה האם על השלטים שמסבירים על תולדות העיר יש כיתוב גם בשפה הערבית.
גלעד קריב: ראש עיריית תל-אביב, העיר שבה אני מתגורר, סירב להוסיף לסמל העיר תל-אביב-יפו כיתוב בשפה הערבית.
גלעד קריב: אפרופו שמיים פתוחים, חברת תעופה לאומית, סובסידיות לאבטחה, תיכנסו למטוס אל-על ותבדקו מהי השפה היחידה שבה לא נשמעות הודעות במטוסי אל-על - השפה הערבית של 20% ממדינת ישראל.
שמעון אוחיון: זו הטעיה, אתה מטעה.
גלעד קריב: אני חושב שאני לא מטעה.
יוני שטבון: גלעד, למה אתה מדבר בהקצנה?
יוני שטבון: למה שיח השנאה?
יוני שטבון: זה שיח של שנאה.
גלעד קריב: חבר הכנסת שטבון, ניסיתי עד לרגע זה ואם שגיתי - - -
שמעון אוחיון: אנחנו גם הקשבנו לך, כל מילה שמעתי.
שמעון אוחיון: אבל אתה מטעה, דבר אפילו פשוט.
שמעון אוחיון: לחברות התעופה יש את הכללים שלהן לגבי מה הן מודיעות - לפי הנושאים והיעדים, אז למה אתה מטעה?
שמעון אוחיון: בשביל מה להתחיל לעשות - - -
מסעוד גנאים: גם ברכבת ישראל הכריזה היא לא בערבית, אלה עובדות.
גלעד קריב: לגבי טענותיו של חבר הכנסת אוחיון על הטעיה, אני חושב שהדברים הם לא כך.
גלעד קריב: ערבית היא שפה רשמית במדינת ישראל.
גלעד קריב: על-פי הכללים מן הראוי היה שבהודעות בנמל התעופה בן-גוריון של רשות שדות התעופה – עזבו את חברת אל-על – תשמענה הודעות בערבית.
גלעד קריב: ברכבת ישראל - - -
עמרם מצנע: גלעד, זה לא הנושא המרכזי.
עמרם מצנע: תעבור הלאה.
גלעד קריב: אני לא חושב שאני דיברתי שיח של שנאה.
גלעד קריב: אני מנסה להצביע על העובדה שלאורך כל המרחב התרבותי שלנו, עוד לפני גילויי הגזענות, ישנה הסתרה של התרבות הערבית.
גלעד קריב: על בסיס הבורות הזאת וההכחשה הזאת של קיום משותף כאן צומחות התופעות של גזענות.
גלעד קריב: בעקבות מה שנאמר כאן על-ידי המורה, אני מציע ליושב-ראש הוועדה בסיכום הדיון, כפי שצוין כאן, לכלול המלצות אופרטיביות.
גלעד קריב: ישנם אלפי מורים ערבים מובטלים - אלה נתונים של משרד החינוך.
גלעד קריב: אני מציע לקבוע יעד שבכל בית-ספר ערבי ממלכתי בישראל יהיו מורים יהודים, ובכל בית-ספר עברי ממלכתי יהיו מורים ערבים.
גלעד קריב: אני מציע להחזיר את לימודי הערבית והתרבות הערבית לגילאי היסוד בחינוך הממלכתי.
גלעד קריב: זה דבר שהיה ובוטל.
גלעד קריב: אני מציע להחזיר את תוכנית המפגשים שהיתה בשנות השמונים תוכנית מנדטורית, שחייבה כל בית-ספר יהודי וערבי בישראל לקיים מפגשים עם בני הקהילות השונות.
גלעד קריב: בשנים האחרונות משרד החינוך הראה איך אפשר להוסיף מקצוע חדש ואפילו לתקצב אותו – מורשת ישראל בבתי-הספר היהודים, מקצוע נהדר.
גלעד קריב: אנחנו מעורבים בהוראתו.
גלעד קריב: אני מציע שמשרד החינוך תחת הנהגת השר החדש ימצא את המשאבים ואת הדרך להחזיר את הנושא של קיום משותף, תרבותו של האחר, אל תוך תוכנית הליב"ה.
גלעד קריב: ניתן לבצע את זה.
גלעד קריב: זו התשתית האמיתית שעליה יכולה לצמוח התובנה שתבלום את גילויי הגזענות.
עמרם מצנע: חבר הכנסת פריג', בבקשה.
עיסאווי פריג': למען האמת, גלעד, חסכת לי רבות ממה שהתכוונתי להגיד.
עיסאווי פריג': מה שמדאיג אותי הוא שחבר הכנסת שטבון רואה בדבריו של גלעד שפחות או יותר תרגם את המציאות, הוא הגדיר את זה במשפט פשוט: שיח של שנאה, וכאן הדאגה שלי.
עיסאווי פריג': מי שמדבר על המציאות ומי שמתרגם מה שרואים, הוא מנהל שיח של שנאה.
עיסאווי פריג': אני מקשר למה שאמר חבר הכנסת שטבון רוצה, ששיח הגזענות יהיה חלק מהשיח הטבעי שלנו.
יוני שטבון: עושים פרובוקציות, זה מדהים.
עיסאווי פריג': זה פרובוקציה?
עיסאווי פריג': הדאגה שלי, וכשאני שומע את זה מפי מנהיגים, מפי נציגי ציבור, שמבקשים ששיח הגזענות יהיה חלק מהשיח הטבעי, ואני ארחיב למה מה אני מתכוון.
עיסאווי פריג': אני למדתי "בראשית ברא אלוהים", ולמדתי יחידת תנ"ך בבית-הספר וניגשתי לבגרות בתנ"ך.
עיסאווי פריג': סוהאד אמרה שהיא רוצה שתהיה לה גם יחידת בגרות על האסלאם.
עיסאווי פריג': אין לה.
עיסאווי פריג': שטבון העיר: מזל שאין, וזה קומם אותי.
יוני שטבון: אמרתי שהשיח הזה של האסלאם יוצר שנאה.
יוני שטבון: אני קובל על השנאה שקיימת בשיח הזה.
יוני שטבון: על זה אני כואב, שיש שיח של שנאה בחינוך הערבי-ישראל, וחבל שכך.
יוני שטבון: ציטטתי ציטטות מתוך השיח של השנאה - - -
עיסאווי פריג': יש הקלטה?
עיסאווי פריג': חבר הכנסת שטבון, אני מוציא את הדברים מפיך.
עיסאווי פריג': יש לי כמה נקודות חשובות להגיד.
עיסאווי פריג': חבר הכנסת שטבון, אני מצטט מפיך, מה שפיך הוציא ומה שמוקלט במערכת.
עיסאווי פריג': עכשיו לענייננו.
עיסאווי פריג': אני אומנם באתי באיחור של עשר דקות לדיון, אבל שמעתי בהנאה את דבריו של נציג צה"ל, את דברי נציג המשטרה, את דברי נציגת הקדקוד העליון שאני מצפה לגדולות ממנו - עינב ממשרד החינוך.
עיסאווי פריג': שמעתי בעומק ובהקשבה.
עיסאווי פריג': כולו בלאבוש, כולו דיבורי סרק.
עיסאווי פריג': חבר'ה, אני אומר את דעתי.
עיסאווי פריג': אנחנו יכולים לנהל דיון אקדמי שניהלנו 65 שנה בכל הגזענות ונמשיך לנהל.
עיסאווי פריג': קרנות ימשיכו לעשות מחקרים, מפגשים יימשכו.
עיסאווי פריג': חברים, בואו ביחד נחשוב על הפרקטיקה, לא אקדמיה.
עיסאווי פריג': הגזענות מחלחלת בנו.
עיסאווי פריג': היא לא תופעה, היא הפכה להיות מחלה.
עיסאווי פריג': יש לנו היום חברת רוב ומיעוט.
עיסאווי פריג': יש רוב יהודי שולט ויש מיעוט ערבי, מיעוט לאומי פלסטיני ערבי.
עיסאווי פריג': ברגע שהמיעוט מרגיש עצמו נרדף הוא מתכנס בינו לבין עצמו והוא רוצה להתגונן.
עיסאווי פריג': ההתכנסות הזו מביאה לשנאה, ולמה מביא השנאה הזו?
עיסאווי פריג': ואז שואלים את השאלה ששאל חבר הכנסת שטבון, מי מקדים?
עיסאווי פריג': מי בא לפני?
עיסאווי פריג': הביצה או התרנגולת?
עיסאווי פריג': די לעסוק בהיסטוריה.
עיסאווי פריג': אם אתה רוצה להתחרות בהיסטוריה, אני אביא לך רשימה של סופרים, של רבנים, של המצאות.
עיסאווי פריג': אין מקום לקיצונים משני הצדדים.
עיסאווי פריג': שטבון, בואו נעסוק בעתיד, בוא נעסוק בהווה.
עיסאווי פריג': יש כאן חברה גזענית, זו עובדה על-פי כל הסטטיסטיקות.
יוני שטבון: - - - גזענות ואז מדבר על דו-קיום.
עיסאווי פריג': אני קובע את העובדה על-פי מה שאני חש ברחוב, על-פי מה שאני שומע, על-פי הסקרים מכל הכיוונים שמגיעים לידיי.
עיסאווי פריג': יש לנו תופעה שהפכה להיות מחלה.
עיסאווי פריג': יחד אנחנו חייבים להציע מעשים פרקטיים כדי לטפל בזה.
עיסאווי פריג': כשאני אומר פרקטיקה זה פרקטיקה.
עיסאווי פריג': אני לא רוצה להיכנס לכל הדיון האקדמי, אני רוצה להציע.
עיסאווי פריג': ראשית, חבר הכנסת שטבון וכל האחרים, אסור לכם לפחד מהזהות הפלסטינית.
עיסאווי פריג': הזהות הפלסטינית היא זהות שגם רוצה לחיות ורוצה לחיות ביחד.