GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלומית ביסמנובסקי: שתיים, הקטינו את מספר הילדים בכיתות, הוסיפו אנשי צוות לכל כיתת גן כולל מטפלות לילדים ולא רק סייעות לגננות.
שלומית ביסמנובסקי: הסדירו פינות להחלפת טיטולים או הגבילו את גיל הכניסה לגן הציבורי לגיל 3 בספטמבר.
שלומית ביסמנובסקי: הילדים הרכים האלה צריכים אסטרטגיות הוראה שונות לגמרי ממה שהורגלו להן הגננות בסמינרים, ועד אז תחזירו את הילדים הרכים לגנים הפרטיים, האיכותיים והטובים, שעשו את עבודתם נאמנה במשך למעלה מ-60 שנות קיומה של מדינת ישראל.
שלומית ביסמנובסקי: אל תיתנו לחינוך לגווע, אל תיתנו למדינה להידרדר לתהום, אל תחכו לצונמי ואל תהמרו על היקר לנו מכול.
שלומית ביסמנובסקי: חברים, תמנעו היום את הנזק של מחר.
עינת וילף: עורך דין גדעון פישר.
גדעון פישר: תודה, כבוד היושבת ראש.
גדעון פישר: למי מכם שעוד לא יודע, זו הזדמנות מצוינת להוסיף עוד הישג חשוב מאוד למשרד החינוך לקראת השנה הבאה, ארגון ההורים הארצי, לאחר הרבה מאוד שנים שלא היה ארגון הורים ארצי, קם על הרגליים.
גדעון פישר: וזו בחירה שהייתה לפני כחודש וחצי, כך שאם אני מצרף להישגים של משרד החינוך, כפי ששמענו אותם היום, והבשורות הטובות להורים על ההקלה בתשלומים להורים, אם זה סבסוד טיולים של 270 מיליון שקל, אם זה המסעות לפולין, בעשרות מיליוני שקלים עבור עשרות אלפי תלמידים, אם זה הנושא של מיזם השאלת הספרים, שמאות בתי ספר נכנסים אליו וזו הקלה להורים, הדברים האלה, בעיניי, הם התחלה מאוד מאוד טובה.
גדעון פישר: אני חושב שאנחנו אלופי עולם בלהעביר ביקורת, אבל גם צריכים לדעת לבוא ולומר שאפו וכל הכבוד למאמצים של משרד החינוך והעומדים בראשו, גם המנכ"לית שיושבת כאן וגם שר החינוך, שלצערי כבר לא כאן.
גדעון פישר: מה שחשוב לי מכול זה להעביר את המסר דרך יושבת הראש למשרד החינוך, לשתף את ארגון ההורים הארצי החדש בוועדות ההיגוי, גם בנושא של חלוקת הכספים של המסעות לפולין, גם בנושא של המלגות, גם בנושא של מיזם השאלת הספרים.
גדעון פישר: כל הדברים האלה הם דברים שאם ייעשו בשיתוף פעולה איתנו, עם ועד ההורים היציג שנבחר, זה יעשה טוב והבשורות תגענה עד אחרון ההורים במדינת ישראל.
סיגל ציוני: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות.
סיגל ציוני: אמנם בחינות הבגרות הבאות לא קרובות, אבל יש את הנושא של ועדת ההקלות ללקויות למידה וההתאמות.
סיגל ציוני: ברור שיש כאן עניין שצריך להגיע לאיזה שהוא תהליך בהסכמה עם ארגוני המורים אבל לפחות אלינו, לשולחננו, הגיעו המון פניות של הורים שהם בבעיה, כי לא מילאו להם את הטפסים בגלל אי הסכמות עם ארגוני המורים ואני קוראת פה לבוא ולעשות את התהליך הזה בהסכמה עם ארגוני המורים ולדאוג שהדברים האלה יוסדרו.
סיגל ציוני: דבר נוסף שלא תכננתי לומר, אבל אחד הדברים שעשינו כשיצאנו לדרך בארגון החדש זה לבנות את השותפויות.
סיגל ציוני: אני סגנית יושב ראש ארגון ההורים הארצי ויו"ר ועד ההורים היישובי בחיפה.
סיגל ציוני: יצירת השותפויות זה באמת לבוא ולשבת לשיח עם כל השותפים.
סיגל ציוני: זה לא אומר שתמיד נסכים, רוב הסיכויים שהרבה פעמים גם לא, אבל יוצאים לדרך חדשה של שינוי אווירה ושינוי תפיסה.
סיגל ציוני: אני אומר משהו שאולי כנציגת הורים זה לא, איך אומרים?
סיגל ציוני: לא משווק את עצמי או אותנו טוב, אבל כשדיברו פה על גבולות ועל הגדרה של גבולות ועל שותפות ועל מעורבות והתערבות, אמרו התערבות, אז אני מאוד מכבדת מורים בתפיסת העולם שלי מתחילת הדרך ואני לא רואה מצב שבו אנחנו כהורים יכולים להסכים לקטע שהורים יקבעו מי יחנך, או מורים יקבעו מי יקבל- - - זה מאוד קומם אותי ואני חושבת שזו התחלת פשיטת רגל לכל תפיסת העולם של המערכת, יש גורמי מקצוע, אני אפילו לא יודעת מה הדיון של אזרחות, באמת שלא, אבל אם אנחנו רוצים לצאת לדרך חדשה, שילדים יכבדו מורה כשהוא נכנס ויכבדו מנהל ושאנחנו, כהורים, נחזיר לעצמנו את הסמכות ההורית, זה מתחיל אצלנו, וכשאני שומעת משפט כמו 'הורים מתוסכלים, ילדים אומללים', זה מאוד מצער אותי ומדאיג אותי ואני מקווה שבוועדת ההיערכות הבאה אנחנו נשמע אקורדים שהם של ביחד.
ג'מאל זחאלקה: אתם נשמעים כמו ועד הורים מטעם משרד החינוך.
סיגל ציוני: נכון, אתה צודק, אנחנו פרו משרד החינוך.
ג'מאל זחאלקה: אתם צריכים להילחם במשרד החינוך למען הילדים, לא לצאת בסיסמאות.
עינת וילף: חבר הכנסת זחאלקה, אנחנו לא- - -
גדעון פישר: אתה יודע שאיפה שיש מלחמות- - -
ג'מאל זחאלקה: זאת מלחמה, מאבק למען זכויות.
גדעון פישר: איפה שיש מלחמות שוכחים את הביטוי 'לאכול את הענבים ו- - -
ג'מאל זחאלקה: אתם עשיתם את זה טו-מאץ', הגדשתם את הסאה בנושא הזה, עם המחמאות שלכם למשרד החינוך.
עינת וילף: חבר הכנסת זחאלקה, אני קוראת אותך לסדר.
קריאה: זו הופעה מבישה.
עינת וילף: יובל כחלון, יושב ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית, בבקשה.
יובל כחלון: תודה לך, גברתי יושבת הראש.
יובל כחלון: אני יובל כחלון, בן 17, מצפת, יושב ראש מועצת תלמידים ונוער ארצית.
יובל כחלון: בנושא ההיערכות, אני חייב לציין שהנושאים שהציגו כאן השר והמנכ"לית הם נושאים שכן מחלחלים למטה וכן אנחנו התלמידים ובני הנוער חווים אותם ומרגישים אותם, בין אם זה ההקלות במסע לפולין, בין אם זה עניין האלימות שאנחנו פועלים בצורה אינטנסיבית כלפיו, תנועות הנוער וערכים.
יובל כחלון: אני חושב שמה שחשוב לשים עליו דגש הוא העניין של מטרות מנחות.
יובל כחלון: מעבר לזכאות לבגרות וציונים גבוהים, חייבת להיות מטרה מנחה שהיא יצירת חברה ערכית.
יובל כחלון: אנחנו, בני הנוער, אנחנו דור העתיד, באמת שנקבל ערכים וניצור חברה ערכית והמסר למורים ואנשי החינוך, תזכרו לפעמים שלקבל 80 במקום 90 אבל לדעת שהלכו 10 נקודות על זה שאתה בן אדם יותר ערכי, בן אדם יותר טוב, לפעמים זה עדיף.
יובל כחלון: כך שתהיה לנו שנה מוצלחת, עם הרבה שיתופי פעולה.
עינת וילף: אנחנו בהחלט בעד.
עינת וילף: אתי אלוני, ראש מינהל חינוך, בבקשה.
אתי אלוני: טוב, שלום, צהריים טובים.
אתי אלוני: אני מבקשת לומר שאנחנו הולכים בעוד כשבועיים לשנה רווית רפורמות באופן משותף, בין אם זה המשך ובין אם זה התחלה.
אתי אלוני: יש לנו דרך ארוכה והאמת שהיא לא פשוטה, אבל אני רוצה כן להצטרף ולברך, אל"ף, על השותפות בחשיבה, גם אם יש מחלוקות ויש ולא מעטות והן גם הונחו כאן, כאן או במשרדך, המנכ"לית, או במשרדו של השר.
אתי אלוני: אני רוצה לברך על הבשורה על תשלומי ההורים לנושא הדיפרנציאלי, לנושא הטיולים השנתיים.
אתי אלוני: אני חושבת שזו בשורה חשובה והיו גם פה הרבה מאוד ויכוחים, הורים ישלמו, זה רשות, הילד לא ייצא והוא יישב בחדר מחשב וכו'.
אתי אלוני: אני מברכת על לקיחת האחריות בעניין הזה.
אתי אלוני: אני מבקשת להעלות ארבע סוגיות עקרוניות שהן גם לא חדשות, אבל אני מוצאת לנכון גם בפורום הזה להעלות אותן.
אתי אלוני: אחת, אנחנו בעוד שבועיים הולכים לפתוח את גניי הילדים 3-4 ואני מבקשת מיום חמישי האחרון שוב לצטט זעקה גדולה שלנו, של ראשי הרשויות, בעיקר הגדולות, שבאות וקוראות ובדרך אליכם שוב נייר שקורא לחשוב שוב על תוספת נדרשת לכוח האדם.
אתי אלוני: אני אמרתי את זה בוועדה הקודמת, כשהצגנו את ההיערכות, שישנן ראשי רשויות שפתחו את הכיס ואמרו 'אנחנו מממנים עלינו סייעת נוספת'.
אתי אלוני: ואמרנו שאנחנו עוד פעם הולכים לאיזה שהוא שינוי שכולנו מברכים עליו, אבל לא יכול להיות שהוא יהיה על פי הקופה ורצונו הטוב של ראש הרשות, ואנחנו מבקשים לחשוב על זה.
אתי אלוני: אני מבקשת להזכיר כאן, המנכ"לית, שעלה רעיון לשים את זה כעבודה מועדפת ולבדוק את האפשרות של מיד לפתוח את האופציה הזאת ואנחנו חושבים שהגיעה העת ואולי צריך לעשות משהו מהיר ולהביא את כוח האדם הזה, המסייע הזה, גם אם הוא יהיה עד דצמבר.
אתי אלוני: ועוד משהו קצר אבל גדול, וגם את זה את מכירה, גברתי יושבת הראש, זה מוביל אותי למשהו יותר גדול שצריך גם לומר אותו פה והמנכ"לית גם עליו יודעת, אנחנו מחכים לנושא צו החינוך, שנת הלימודים מתחילה, אנחנו, כשלטון מקומי.
אתי אלוני: ושמחתי לקריאתו של השר שלא לייצר דיפרנציאציה אלא ללכת לבסיס, אנחנו מבקשים שזה יקרה.
עינת וילף: נעמי ריפתין, יושבת ראש המזכירות הפדגוגית בהסתדרות המורים.
נעמי ריפתין: אני מבקשת לחזור לדיון הפדגוגי בצורה מברקית.
נעמי ריפתין: אין ספק שעגלת החינוך היא עגלה עצומה, היא מייצגת את החברה שלנו, מלאה רבדים, משרד החינוך עושה עבודה ענקית ואדירה עם הרבה התמודדות, אבל כולנו צריכים לזכור שמי שעושה את כל מה שמשרד החינוך מחליט בשטח זה הגננות והמורים וכל דרגי ההוראה.
נעמי ריפתין: אנחנו חושבים שלטווח הארוך מספר אבני יסוד, מספר עמודי תווך, אם היו מתבצעים, וזה לא לשנה ולא לשנתיים, אני שמחה שהשר אומר שהוא יהיה לתקופה ארוכה, אולי אפשר להמשיך איתם, יש מגמות כאלה במשרד, אנחנו בהסתדרות המורים חושבים שתרומה פדגוגית עצומה לבנות ילד שלם עם ידע, עם השכלה, אבל גם אדם מלא ואזרח מלא, אנחנו צריכים לעשות את מספר הדברים שאני אציין.
נעמי ריפתין: אחת, צמצום מספר התלמידים בכיתות.
נעמי ריפתין: כל מורה אחרי חצי שנה בכיתה, כל גננת, מבינים שזה בלתי אפשרי לחנך 35 או 40 ילדים, לתת תשומת לב לילד, ללמד ילד כמו שצריך, לבנות ילד עצמאי וחושב.
נעמי ריפתין: גני ילדים, אין אבסורד גדול מזה, ש-35 ילדים בני 3, 4 ו-5 יהיו בגנים, איך אפשר להגיע לילד?
נעמי ריפתין: אנחנו רוצים להידמות ל-OECD.
נעמי ריפתין: שתיים, הפרטה זוחלת של בתי הספר הציבוריים, צריך לעשות מלחמה בנושא ולתת לכל הילדים את מקצועות הנשמה.
נעמי ריפתין: הסיבה שהורים מחפשים את הפרטי, כי אין להם כיתות קטנות ואין להם מקצועות נשמה.
נעמי ריפתין: פיתוח מקצועי למורים.
נעמי ריפתין: מנכ"לית משרד החינוך, אין מקום למורה לבחור משהו בשביל הנשמה שלו, הכול מוכתב מלמעלה.
נעמי ריפתין: כמובן שינוי בבגרויות.
קריאה: אתם עשיתם את זה.
נעמי ריפתין: אנחנו ביקשנו 20% לנשמת המורה.
נעמי ריפתין: ומסלול מקצועי בעל יסודיים שחסר מאוד.
עינת וילף: אשר אוחנה, בבקשה.
אוחנה: שלום רב.
אוחנה: אני רוצה לדבר על נושא שהוא קצת שונה, לא שמעתי בכלל שדיברו עליו, הנושא של מצב חירום, בדרום בעיקר, בזמן מלחמה או גראדים.
אוחנה: אני מבקש התייחסות איך המערכת נערכת השנה למקרים כאלה, אני מקווה שלא יהיו לנו, איך התלמידים ממשיכים ללמוד דרך הבית.
אוחנה: אני יודע שהייתה תכנית, אבל היא לא כל כך הצליחה, זה לא כל כך הלך, הייתה איזה שהיא בעיה עם זה.
אוחנה: אני מבקש התייחסות, האם אנחנו נערכים, האם יש איזה שהיא תכנית מיוחדת לנושא הזה.
אוחנה: זה אחת.
אוחנה: שתיים, הנושא של סגירת בתי הספר.
אוחנה: הייתי רוצה לדעת האם יש מדיניות איך קובעים לגבי סגירת בתי הספר, האם זו מדיניות שהיא כלל ארצית, זה נמצא ברשות המקומית או במקום אחר, כי אנחנו לפעמים שומעים על החלטות טובות, כמו ראש העיר רוביק דנילוביץ שקיבל החלטה לסגור בתי ספר, ולעומת זאת במקומות אחרים שלא סגרו את בתי הספר.
אוחנה: ועוד דבר אחד אחרון, קטן, נושא פולין.
אוחנה: שמעתי שהשר התייחס לנושא פולין, אני מאוד שמח שמעלים את נושא פולין, אבל צריך לקחת את זה שוב פעם בחשבון, כשנותנים את כל ההקלות שיש וכל הדברים הטובים שיש שם, יש הרבה תלמידים שעם כל הרצון טוב, כשהם לא יוצאים לטיול הזה הם נשארים מאוד מאוכזבים.
אוחנה: אנחנו לא מתייחסים אליהם ולא רואים אותם, אז אני מבקש גם אליהם להתייחס.
אוחנה: תודה.
עינת וילף: וכמו שאמרתי, נתייחס לזה גם בישיבות בהמשך.
עינת וילף: אישית פה אני חושבת שזו טעות לשלוח אותם בגיל תיכון.
עינת וילף: אבנר ביטון, יושב ראש הנהגת ההורים בבאר שבע, בבקשה.
אבנר ביטון: שלום לך.
אבנר ביטון: אני בא לדבר מנקודה שכל כמה חודשים ישנה איזה הסלמה בדרום ובבאר שבע נופלים גראדים.
אבנר ביטון: עד עכשיו נפגעו כחמישה מוסדות חינוך בבאר שבע.
אבנר ביטון: היה לנו עד עכשיו המזל שלא שלחנו את הילדים לפני כן לבתי הספר ואני לא רוצה לחשוב מה היה קורה אם היו בבית הספר תלמידים באותו זמן.
אבנר ביטון: אני נוגע בנקודה אחת, גני הילדים.
אבנר ביטון: יש מספר גני ילדים בבאר שבע ואני יודע שגם באזור הדרום שלא ממוגנים.
אבנר ביטון: אני לא מצפה ואני לא יודע איך גננת וסייעת יכולות לקחת 35 תלמידים, לשים אותם מתחת לשולחנות כשישנה אזעקה.
אבנר ביטון: אני מבקש למגן, לתת מרחבים מוגנים לגנים האלה.
עינת וילף: זיוה מקונן דגו, מהאגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.
זיוה מקונן דגו: כבוד יושבת הראש, כבוד המנכ"לית.
זיוה מקונן דגו: קודם כל אני רוצה לברך גם את השר וגם את המנכ"לית שלקחו את הנושא של הטיפול בתלמידים יוצאי אתיופיה ברצינות.
זיוה מקונן דגו: כבוד השר, בטקס הענקת פרס ישראל גינה את הגזענות ואת תופעת הגזענות שיש כלפי יהדות אתיופיה בכלל, והמנכ"לית בהחלט לקחה על עצמה את הטיפול באופן אישי לגבי החלטות של השר לסגור את בתי הספר שהם 100% ו-50% יוצאי אתיופיה.
זיוה מקונן דגו: עם זאת בסופו של דבר הילדים האלה, יוצאי אתיופיה, בשלושה בתי הספר שהוחלט לסגור אותם השנה והם נסגרו, הם אלה שנענשים, הם אלה שנאלצים לצאת בהסעות כדי להשתלב, כדי לדאוג לאינטגרציה.
זיוה מקונן דגו: התופעה הזאת, אם תמשיך, ואנחנו יודעים שהיא תמשיך, כי יש בריחה גדולה של הורים אחרים או ילדים אחרים מבתי הספר שיש בהם ריכוז גבוה של תלמידים יוצאי אתיופיה, והבעיה הזאת היא בעיה חברתית ישראלית.
זיוה מקונן דגו: ההוצאה של ילדים או סגירה של בתי הספר האלה והפיזור זה לא הפתרון, הפתרון הוא איך מאפשרים לאחרים להשתלב והבעיה היא לא של יוצאי אתיופיה בלבד, אלא לאפשר לכלל האחרים שישלמו את המחיר.
זיוה מקונן דגו: לא רק יוצאי אתיופיה צריכים לשלם את המחיר.
עינת וילף: רג'א זעאתרה, בבקשה.
רג'א זעאתרה: תודה, גברתי יושבת הראש.
רג'א זעאתרה: אני נציג ועדת המעקב לענייני החינוך הערבי.
רג'א זעאתרה: בשנים האחרונות אמנם יש יותר השקעה בחינוך בכלל ובחינוך הערבי, כתוצאה מיישום, עדיין חלקי, של המלצות הוועדות המשותפות למשרד החינוך, הוועד הארצי וראשי רשויות המקומיות וועדת המעקב לענייני חינוך ערבי.
רג'א זעאתרה: אנחנו דורשים להפוך את ההמלצות לתכנית חומש מתוקצבת בדגש על לא ניהול פערים, לא צמצום פערים, אלא סגירת פערים.
רג'א זעאתרה: זה כשלעצמו חשוב מאוד, אבל זה לא הדבר היחידי, נחוץ גם שינוי במדיניות.
רג'א זעאתרה: אגב, הוויכוח הזה על נושא השנה, בגין ובן גוריון, איך ייתכן שבחינוך הממלכתי הדתי יש אפשרות לניהול עצמי, שהם יכולים לקבוע בעצמם ומתייעצים איתם על מה ללמד ועל מה לחנך, ואילו בחינוך הערבי כופים את זה בלי להיוועץ עם אף אחד.
רג'א זעאתרה: אותה מגמה אנחנו עדים גם בפולין, כשמכריחים עכשיו מורים ערבים להיסטוריה לעשות השתלמות בעניין השואה.
רג'א זעאתרה: אנחנו כמובן לא נגד לימוד השואה, להיפך, אבל כאשר עושים דברים בכפייה זה לא הולך טוב.
רג'א זעאתרה: יש החלטה של משרד החינוך להקים מחדש ועדה משותפת בעניין תכני לימוד.
רג'א זעאתרה: אני קורא למנכ"לית להפעיל את הוועדה הזאת.
רג'א זעאתרה: ועניין אחרון, העניין של הוראת השפה הערבית בבתי ספר יהודיים.
רג'א זעאתרה: זה גם תורם לקידום שוויון, זה גם תורם להעסקת נשים ערביות וזה בעיקר תורם לכך שהאזרחים היהודים במדינת ישראל גם יכירו את המיעוט הערבי הפלשתיני שחי בקרבם.
רג'א זעאתרה: תודה.
עינת וילף: קרן קסטנבנד.
קרן קסטנבנד: שלום.
קרן קסטנבנד: אני רוצה להתייחס לנושא של פיקוח של תקציב החינוך ברשויות המקומיות.
קרן קסטנבנד: אני מקרית שמונה, אנחנו יודעים שיש פערים מאוד מאוד גדולים בין הרשות המקומית לרשויות האזוריות בפריפריה הצפונית.
קרן קסטנבנד: לאחרונה התבשרנו ש-30 מיליון שקלים מתקציב הרשויות המקומיות בנושא החינוך צומצם, רציתי לדעת קודם כל בנוגע לפיקוח על זה.
קרן קסטנבנד: ובנוגע לחינוך בלתי פורמלי שלא הייתה לזה הרבה התייחסות ברשויות שהאוכלוסיות שם מאוד מוחלשות, אני חושבת שחינוך בלתי פורמלי ראוי שיהיה חזק.
קרן קסטנבנד: בקרית שמונה, אנחנו יודעים, שנסגרו כ-10 מתנ"סים והחינוך הבלתי פורמלי בפריפריה, צריך בהחלט לחזק אותו.
עינת וילף: אודי פלג, בבקשה.
אהוד פלג: היות שהזמן קצר, אז בצד ההתפעלות מהדברים שקודמו באמת במשרד, אני רוצה להתייחס לשני היבטים, היבט אחד פדגוגי ערכי, שני פדגוגי צרכני.
אהוד פלג: לגבי פדגוגי ערכי, אנחנו היינו עדים בשנה האחרונה לרעידת אדמה צרכנית ששינתה את סדרי היום הממשלתיים וביטאה באמת מצוקה של הצרכנים, אבל חלק מהמצוקה הזאת, כפי שגם עלה בוועדות השונות, הייתה התנהגות ערכית של המגזר העסקי כלפי הצרכנים שלא ביטאה ערכים שמערכת החינוך אמורה להכשיר בהם את אזרחיה מחר, שימצאו את דרכם למגזר העסקי.
אהוד פלג: ערכים כמו רגישות חברתית, כמו התחשבות, כמו ערבות הדדית החליפו מקום עם הישגיות ומקסום רווחים כחזות הכול בשיטת מצליח.
אהוד פלג: השאלה שלי איפה המחאה הצרכנית של השנה האחרונה קיבלה ביטוי בתכניות הלימודים של השנה הבאה.
אהוד פלג: ההיבט הצרכני נוגע לספרי הלימוד.
אהוד פלג: כאן ההוצאה הכבדה ביותר הייתה ונשארה ספרי הלימוד.
אהוד פלג: יש בעניין הזה הרבה מאוד רפורמות מבורכות במשרד, הן לא כל כך מחלחלות לשטח, ישנה הוראה בחוזר מנכ"ל לשנת 2005, שמ-2010 לא יהיו יותר חוברות עבודה שמכפילות את מחיר הספרים בכל מקצוע ואף על פי כן ברשימת ספרי הלימוד של השנה הזאת אנחנו מוצאים חוברות עבודה.
אהוד פלג: נכון, יצאה לפני חודש הוראה של המנכ"לית לא לרשום בספרים ולא לרשום בחוברות כדי שניתן יהיה באמת להשמיש את מפעל הספרים המשומשים גם שלא בתוך מפעל ההשאלה המבורך, אבל הדברים האלה מקבלים הוראות אחרות בחוזרי מנכ"ל אחרים ולכן אנחנו מבקשים לעשות סדר עם הדברים, בעיקר להשגיח על אכיפה ויישום על ידי בתי הספר.
אתי בנימין: מי שלא מכיר אותי, אני יושבת ראש הנהגת ההורים הארצית.
אתי בנימין: אני רוצה, בבקשה, להתייחס למספר נקודות, ברשותך, ממש בקצרה.
אתי בנימין: קודם כל נושא ספרי הלימוד, אני מברכת על הפרויקט של משרד החינוך להשאלת ספרי לימוד והלוואי שזה היה פרויקט חובה בכל בתי הספר.
אתי בנימין: יחד עם זאת דיברתם על ספרים דיגיטליים, דיברתם על מחשוב מערכת החינוך, הקדמה למאה ה-21, אני מבקשת לדעת האם באותם בתי ספר בהם הכנסתם את הקדמה הזאת קיבלתם אישור ממשרד הבריאות, כי ידוע לי וראיתי מחקרים לא מעטים על טכנולוגיית ה- Wi-Fiשבאמת עלולה לעשות נזק בלתי הפיך לילדים.
אתי בנימין: אני מבקשת את ההתייחסות של משרד החינוך לזה, ואם אין משרד הבריאות אז לעצור את כל הפרויקט.
אתי בנימין: הנושא של מפגעים בטיחותיים בבתי ספר.
אתי בנימין: אני רוצה לדעת כמה התקציב של משרד החינוך השנה, כמה הוציא המשרד לטיפול במפגעים בטיחותיים להיערכות לפתיחת שנת הלימודים.
אתי בנימין: אנחנו לא מוכנים יותר לתאונות האלה שקורות לילדים, כמו שראינו עם התלמיד אלון רונן ז"ל בחצר בית הספר.
אתי בנימין: חלילה אם זה היה קורה ביום לימודים, הרבה יותר תלמידים יכלו שם להיפגע ואני ממש מבקשת את כל הבדיקות האלה ואת כל הטיפול במפגעי הבטיחות לעשות בצורה היסודית ביותר ולא לחסוך כסף על גב הילדים.
אתי בנימין: נושא אבטחת מוסדות חינוך.
אתי בנימין: נוספו גני ילדים, אנחנו רוצים לדעת כמה מאבטחים יהיו חסרים בפתיחת שנת הלימודים ואיך נערכים לזה.
אתי בנימין: הנושא הנוסף זה נושא של הסעות של החינוך המיוחד.
אתי בנימין: הרבה רשויות מקומיות נוהגות שלא לתת הסעות לילדי החינוך המיוחד עד אחרי החגים ולחסוך את הכסף הזה.
אתי בנימין: אנחנו דורשים שיהיו הסעות מהיום הראשון של הלימודים לכל ילדי החינוך המיוחד.
עינת וילף: דר' יעל שטיין.
יעל שטיין: קודם כל אמנם אני באה לפה כרופאה אבל יש לי ניסיון עשיר בחינוך, אני ניהלתי מערכת של גני ילדים במשך כמה שנים והייתי יושבת ראש ועד הורים בגן ילדים.
יעל שטיין: משרד החינוך מכניס Wi-Fi בבתי הספר בניגוד ברור להמלצת משרד הבריאות ולהמלצת המשרד להגנת הסביבה.
יעל שטיין: אני נכחתי בכל הדיונים הרלוונטיים, אני מתעסקת בסיפור הזה כבר שנה וחצי, אני פניתי גם ליועץ המשפטי לממשלה בעניין הזה וקיבלתי את תשובתך, אני חושבת, ותשובתך אומרת שאתם בודקים את העניין.
יעל שטיין: העניין נבדק ויש הנחיות ברורות וזה לא שמשרד החינוך מציע לבתי הספר את ה-Wi-Fi, משרד החינוך מכריח את כל בתי הספר להטמיע את ה-Wi-Fi בלי שום אופציה לעשות משהו אחר.
יעל שטיין: אני מאוד מעריכה את כל התכניות החדשות, את כל הדברים שאתם עושים, אני יודעת כמה קשה לנהל מערכת חינוך, היה לי ניסיון אישי מאוד קשה, התנהלות עם גננות, עם הורים, עם כל הדברים האלה, אני מאוד מעריכה, אבל זו תהיה בכייה לדורות אם אתם תקרינו עכשיו את כל ילדי ישראל.
עינת וילף: דוד בר דרור.
דוד בר דרור: אני רוצה להמשיך בכיוון של יעל.
דוד בר דרור: הנושא של ה- Wi-Fiהוא הקטע הקטן.
דוד בר דרור: טלפונים, יש הנחיה לא להכניס, איפה הפיקוח, למה אין אכיפה?
דוד בר דרור: בנושא הזה יצא מסמך לאחרונה של ממשלת ארצות הברית, הוא מעלה הרבה תהיות, אני לא אכנס לזה, קצר הזמן, אבל ראוי היה שמישהו ייקח את עצמו ויכניס חשיבה מחדש.
דוד בר דרור: שתיים, ב-5 לפברואר השנה הונח מסמך על ידי פרופ' אלי שטרן על הנעשה בבאר שבע והסביבה.
דוד בר דרור: אני מדבר על 1,035 חומרים באוויר.
דוד בר דרור: אני רוצה להזכיר לכולנו, אנחנו הולכים להוריד 50,000 משפחות דרומה בשנתיים הקרובות במסגרת פרויקט צה"ל דרומה, מי לוקח אחריות?
דוד בר דרור: אני שואל את הגברת, כדאי ללכת על זה מהר למנכ"ל משרד ראש הממשלה.
עינת וילף: רוני קלר, בבקשה.
רוני קלר: אני יושב ראש פורום לסלולריות שפויה, עמותה רשומה שמתעסקת בקרינה בלתי מייננת ומחפשת לעשות איזונים בנושא הקרינה.
רוני קלר: אני קורא את הדברים מהכתוב, למנכ"לית יש את הדף.
רוני קלר: כבר בפתח הדברים מודגש בזאת שישנו חוזר מנכ"ל משרד החינוך, המלמד על זהירות מונעת שיש לנקוט עת באים התלמידים להשתמש במכשיר הטלפון הסלולרי.
רוני קלר: חוזר מנכ"ל זה מדגיש כי ישנן השלכות בריאותיות מהקרינה האלקטרו מגנטית הנפלטת ואף אומר כי בחודש מאי 2011 הגדיר ארגון הבריאות העולמי את הקרינה הנפלטת מטלפונים סלולריים כמסרטן אפשרי.
רוני קלר: עוד נאמר בחוזר מנכ"ל זה כי משרד הבריאות אימץ את עקרון הזהירות המונעת, בדגש על אוכלוסיות הילדים ובני הנוער.
רוני קלר: חוזר מנכ"ל זה לא נולד ביום בהיר אחד, כך סתם- - -
עינת וילף: תודה רבה, אני מצטערת, אין זמן לקריאה- - -
רוני קלר: אני באמצע הדברים.
עינת וילף: אני מבינה, אבל אני מצטערת, ארבעה דוברים דיברו בנושא הזה.
רוני קלר: אני מבקש את ההתייחסות של המנכ"לית למסמך הזה, יש לה אותו, ואני מבקש גם את ההתייחסות של השר.
רוני קלר: חבל לי שהוא לא פה.
עינת וילף: בזאת הסתיימו הדוברים, אני רק אומר שהיו בקשות והגיעו גם שאלות לוועדה, שאלות בכתב, הרבה עסקו בנושא של גני הילדיים, היום הארוך, החיבור בין גני הילדים לבין הצהרונים, הרבה מאוד מכתבים ושאלות שהגיעו בנושא הזנה, גם שאלות פרטניות, גם מה שייעשה בגני הילדים הארוכים, מה יקרה בבתי הספר עם הצהרונים, והרבה מאוד שאלות שעסקו גם בהכנה לשילוב, הכנת המורים לשילוב ועלויות של אבחונים.
עינת וילף: לפני שכל שאר הדיון חוזר אליכם ולאנשי המשרד אני רוצה לשאול שני דברים קטנים.
עינת וילף: קודם כל אני מבינה מהדברים שעלו כאן שבנוגע לסייעות הרפואיות לילדים בגילאי 3 עד 5, כיוון שזה עדיין לא חובה אבל זה חינם, הנושא הזה נמצא במשא ומתן מול האוצר.
עינת וילף: אני מבינה שמדובר בסכום של 6.5 שקלים, זה נכון, אורי?
קריאה: אני לא מכיר את הסכום הזה.
קריאה: ייתכן.
עינת וילף: אוקי, ייתכן.
קריאה: גברתי, אני רוצה רק להזכיר שהם הגישו תלוש שכר פעם קודמת ולפי התלוש הזה זה יוצא 3 נקודה משהו.
עינת וילף: אני מתייחסת לנושא של הסייעות הרפואיות, ושוב אני קוראת כאן חד משמעית לסגור את הנושא מוקדם, לא לחכות.
עינת וילף: מדובר ככל הנראה בסכום מאוד פעוט, כדי לאפשר שילוב של ילדים.
עינת וילף: גם אם זה חינם וזה לא חובה, להתחיל את השילוב כבר עכשיו.
עינת וילף: בזמנו עלה רעיון, ואני מבקשת ליישם אותו, שבתי ספר יחויבו להציג את בדיקות הבטיחות, כמו שמוצג במעליות.
עינת וילף: בתי הספר אומרים שיש להם אותם, אבל שהדבר יהיה מוצג במקום ברור ובולט ואני אשמח לשמוע תגובה לדבר הזה, כי עלה גם רעיון לחוקק, אבל אם אפשר בלי חוק אשמח, ואם לא, יהיה חוק.
עינת וילף: ולבסוף אני רוצה לשאול איזה הנחיות יש ליום הראשון של פתיחת שנת הלימודים.
עינת וילף: כפי שאת ודאי יודעת, אני מאמינה שמה שלא עושים בתחילת השנה לא יקרה מאוחר יותר בכל הנוגע להנחלת כללים, כללי התנהגות.
עינת וילף: למדנו כאן בסדרה ארוכה של דיונים ששום דבר לא מובן מאליו לילדים, כל דבר שקשור באיך להיות תלמיד, איך להתנהג בכיתה, איך להתנהג בהפסקה.
עינת וילף: הדברים האלה צריכים להיות מובהרים, הם צריכים להיאמר בצורה ברורה בתחילת השנה ומכאן ואילך לאפשר למורים להקדיש את כל הזמן הנדרש, גם על חשבון לכאורה התקדמות בחומר, כי אחרי זה משלימים את זה פעמיים ויותר, לאפשר למורים את הזמן, גם בינם לבין עצמם להתייעץ, למצוא פתרונות ולהבטיח שהכללים נאכפים באופן עקבי, באופן שווה, כל העת.
עינת וילף: אני מאוד הייתי שמחה אם תצא המלצה, גם אם זה לא הנחיה, שתבקש שאת היום הראשון לפתיחת שנת הלימודים להקדיש להדרכת הילדים בהתנהגות בבתי הספר כדי מהתחלה להבהיר מה הן הציפיות ולא להשאיר את הדברים האלה להמשיך.
עינת וילף: אני רוצה גם לשאול אם תהיה התייחסות לבינוי, אם יש מחשבות על איך לתגמל בתי ספר ששומרים היטב על בית הספר.
עינת וילף: זה קשור גם להתנהגות, ונדליזם עולה הרבה מאוד כסף למערכת, חייבת להיות דרך שבה לצורך העניין בתי ספר שהראו שהם שומרים היטב על בית הספר ועל הציוד יקבלו תקציב למשל שלא נוצל, או דברים בסגנון הזה, כדי להראות שבכל זאת לא רק מתקנים את מה שהתקלקל, אלא שמהתחלה דואגים גם שיהיו נורמות ראויות של התייחסות לבינוי ולציוד.
עינת וילף: קודם כל תודה רבה על החזקת המעמד עד עכשיו ואני אשמח אם תתייחסי לפי הסדר שאת בוחרת לנושאים שעלו.
דלית שטאובר: אז קודם כל אני אבקש מיגאל צרפתי להתייחס לנושא הבינוי שעלה כאן, ואחריו אני אבקש מאריה מור להתייחס לכל נושא הביטחון והבטיחות.
דלית שטאובר: אלה נושאים מאוד כבדים שעלו כאן, אחר כך תהיה התייחסות לנושא של הבריאות שעלה כאן, נעשה קודם הכרה של שלושת הנושאים האלה ואחר כך לפי הסדר.
יגאל צרפתי: שלום לכולם.
יגאל צרפתי: אני אסקור בקצרה את כל הפעילות שנקט מינהל הפיתוח במשרד החינוך בשותפות עם גורמים אחרים בתוך המשרד כדי להבטיח ששנת הלימודים הקרובה תיפתח בצורה תקינה.
יגאל צרפתי: אז קודם כל אנחנו למעשה עובדים כשיטה על פני שני טווחי זמן.
יגאל צרפתי: ישנו הטווח המיידי, שהוא בעצם מתן מענים מיידיים פחות או יותר לפתיחת שנה, באמצעות מבנים יבילים במקומות בהם יש לנו בעיה של קורת גג ויש גידול בתקן ואין אפשרות לצאת להליך בנייה מסודר.
יגאל צרפתי: במסגרת זו אנחנו תקצבנו הקיץ כ-255 מבנים יבילים בעלות של 25 מיליון שקלים.
יגאל צרפתי: בנוסף העביר המשרד, באמצעות מינהל כלכלה ותקציבים, סכום של 55 מיליון שקל לטובת שיפוצי קיץ-בטיחות וכל הדברים שכרוכים בהכנת מוסדות החינוך, ובנוסף אנחנו הקצינו 40 מיליון שקל לטובת שיפוצי מוסדות חינוך לצורך הכנתם לתחילת שנת הלימודים.
יגאל צרפתי: במסגרת זו אנחנו התאמנו מבנים שעמדו ריקים לטובת מוסד חינוכי ראוי, או סגירת קומות עמודים וכל מיני אלתורים מכל מיני סוגים כדי לתת מענה בזמן קצר.
יגאל צרפתי: סך הכול תקצב המשרד 120 מיליון שקל לטובת המטרה הזו של פתיחת שנת הלימודים עם הסעיפים הללו שהזכרתי.
יגאל צרפתי: דובר בהרחבה בבוקר על הנושא של גני 4-3, אני אתן את זה יותר מכיוון המספרים.
יגאל צרפתי: תוקצבה בנייתם של 1,361 גני ילדים בהיקף תקציבי של מיליארד ו-300, כפי שאמר השר.
יגאל צרפתי: כיום יש אירועי בנייה של גנים 4-3 בכ-170 רשויות מקומיות ברחבי הארץ.
יגאל צרפתי: מתוך הגנים שייפתחו השנה, אותם 860 במספר, 550 הם תוצר של בנייה חדשה שבנייתם תסתיים לקראת תחילת שנת הלימודים הקרובה כשהשאר זה התאמות שנעשו במבנים קיימים.
יגאל צרפתי: כמובן שככל שינקוף הזמן אנחנו מצפים שמתקופת החגים וצפונה, עד לינואר יצטרפו עוד לא מעט גנים לתוך המערכת כך שיוכלו להחליף כל מיני פתרונות זמניים בפתרונות קבע ראויים.
יגאל צרפתי: בנייה של בתי ספר – משרד החינוך בשנת התקציב 2012 תקצב בנייה של כ-1,900 כיתות לימוד.
יגאל צרפתי: למעשה זה כולל גם תקציב שהוקדם לנו בשנת התקציב, זאת אומרת זה תקציב 2012 פלוס הקדמה.
יגאל צרפתי: כמובן שכפי שאתם יודעים יש פרויקטים מאוד גדולים, בהמשך אני אתן גם סקירה כמה בתי ספר חדשים ייפתחו לקראת שנת הלימודים החדשה, כמובן שיש לנו פרויקטים שהם מאוד גדולים, בהיקפים של עד קרוב ל- לפרויקט, כך שהדברים האלה מן הסתם- - -
עינת וילף: יגאל, אני אבקש, כיוון שנשאלו כאן המון שאלות, אם תוכל לגשת לשאלות.
יגאל צרפתי: זה החלק הקל, כי למעשה בכל מה שנוגע לתחום שלי, אז קודם כל עלתה פה סוגיה של בית ספר הרים בגבעת עדה.
יגאל צרפתי: בית ספר הרים הוא בית ספר שלמעשה אנחנו לקחנו מבנה ישן שקיים בגבעת עדה והתאמנו אותו לטובת הצרכים שלו, עבור הילדים שנכנסו לשם לדעתי לפני שנתיים בפעם הראשונה.