GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעה סביר: הסיבה שאני אעזוב או לא אעזוב, השיקול הכלכלי אם להישאר בהוראה או לא להישאר בהוראה, ממש לא יהיה על הסיכוי שאני אקבל 5,000 שקלים בסוף.
נעה סביר: אנחנו רוצים לשבור את השיקול הכלכלי, זה לא מה שיפתור את זה.
נעה סביר: על זה נדבר בדיון אחר אולי.
פז כהן: קודם כל תודה על הדיון המעניין והמרתק הזה, ובכלל שהצלחתם להביא לפה את פרופסור דן אריאלי, זה ממש ממש פותח את הראש וטוב.
פז כהן: אני יושב ראש ועד ההורים של ירושלים.
פז כהן: אני חושב שאני הלקוח היחידי סביב הלקוח הזה שמשלם תמורת המוצר הזה, ואני לצערי האחרון ששואלים את דעתו.
עינת וילף: כולם משלמים.
פז כהן: כל מי שהורה.
פז כהן: אני בא לפה כנציג ההורים.
עינת וילף: כל אזרח במדינת ישראל.
פז כהן: לא, אבל סמלית ולא סמלית, רק להבין את הדברים, כי אני חושב שצריך קצת לשבור פה קונספציה.
פז כהן: האלטרנטיבה שלי, זאת אומרת בעובדה שאני כן משלם מיסים והכסף הזה מגיע למשרד שלך ועובר למשרד הזה ואחר כך אני מקבל מערכת חינוכית ציבורית, עם מורה שתיכף אני אדבר ואני מאד מעריץ את המורים ונדבר על זה, אבל האלטרנטיבה שלי בסוף היא לקחת את הכסף שלי, כי יש לי אפשרות, ולשים את הילד שלי במערכת אחרת, אם אני ארגיש שהמורים שבבית הספר שלי לא מרוצים.
פז כהן: בגלל זה אני חושב שהשיח, איפה ההורים נמצאים בתוך השיח הזה, כלקוחות של מערכת החינוך, הוא מאד מאד חשוב.
פז כהן: אז קודם כל ההורים רוצים מורים מרוצים.
פז כהן: מורים מרוצים זה מורים שמתוגמלים תמורת העבודה שלהם, מורים שיכולים לעסוק בהוראה ולא צריכים לעסוק בהשלמת הכנסה, זה מאד מאד קריטי.
פז כהן: אני יכול לספר, אני מכיר מהיכרות אישית חבר שהיה סמנכ"ל שיווק בחברת הייטק, עבר להיות מורה.
פז כהן: במשכורת הראשונה התקשרו אליו מהבנק שאלו אותו למה הוא מעביר רק חלק מהמשכורת, 4,200 שקלים.
פז כהן: 4,000 שקלים הוא קיבל.
פז כהן: בן אדם בן 40 פלוס, עם תואר שני, קיבל סעיף שנקרא השלמת הכנסה כשהוא עובד במשרה מלאה בתור מורה.
פז כהן: אז זה משהו שהוא ממש ממש בדמנו ומאד מאד לא נוח לי - - -
קריאה: המשכורת האלה כבר לא רלבנטיות.
פז כהן: השנה.
פז כהן: והחברה של היל"ה ושל קרב שבאים לפה עם 30 שקל לשנה זה כן משכורות של אנשים שעוסקים בהוראה.
פז כהן: אנחנו רוצים שלמורים יהיה תמרוץ מיטבי.
פז כהן: שמורה יבוא לבית ספר עם הרגשה טובה ויוכל ללמד.
פז כהן: זה קריטי ואני באמת מסכים פה עם המורים שהנושא הזה של תוספת סכומים קטנים של כסף הם באמת לא משמעותיים.
פז כהן: צריך להבין גם שהילדים באים לבית ספר, וזו גם נקודת הנחה מאד חשובה.
פז כהן: זה אומר שאנחנו נותנים אמון במערכת החינוך הציבורית, ואי אפשר לכמת בכסף את האמון.
פז כהן: הילד שלי נמצא בתוך המערכת הזאת באופן יום יומי.
פז כהן: אי אפשר לכמת את זה בכסף.
פז כהן: זהו, ושורה תחתונה זה באמת מרתק.
פז כהן: אני חושב שתהיה עבודה מאד מאד יפה אם נוכל להגדיר סף מינימאלי לסביבת עבודה של מורה, שכוללת גם שכר וגם תנאים וזה גם הרצון שלנו ההורים, שהם צרכנים של החינוך.
צפי שומר: שמי צפי, אני פעילת חינוך.
צפי שומר: אני בעבר הייתי גם יושב ראש ועד הורים בהרצלייה.
צפי שומר: אני רציתי להגיד שאנחנו דנים פה בעניין של התמרוץ הדיפרנציאלי, ואני חושבת שעלה מאד חזק הקול שאומר שבמערכת החינוך התמרוץ הדיפרנציאלי הוא וודאי לא אפקטיבי.
צפי שומר: אני רוצה להגיד שחייבים ללכת אחורה ולהגיד שלמורים חייב להיות שכר הוגן ואני לא רוצה להגיד כמה ולמה ואיך.
צפי שומר: לא יכול להיות שמורה נאלץ לעבוד כדי להשלים את הכנסתו, וזה עוד בכלל לפני השכר הדיפרנציאלי.
צפי שומר: צריך להיות בסיס שכר ראוי.
צפי שומר: וכל המורים שדיברו פה, שהם לטעמי לא מקבלים מספיק כסף, הם עדיין אמרו – אנחנו באים כי זה חשוב לנו.
צפי שומר: ולכן ברור שהעניין הדיפרנציאלי והדקויות האלה זה לא הדבר החשוב.
צפי שומר: והדברים שהוצגו בראמ"ה, של דרכי הערכה ושיפור ודברים שעלו מהדברים של דן אריאלי, זה דברים שחייבים להיכנס עם מילת המפתח אמון.
צפי שומר: זאת אומרת, צריך להשתמש בכל הכלים האלה, אבל כשמורה שבא להיכנס לכיתה של מישהו לא בא כדי לחקור האם הוא יצליח או לא יצליח, אלא הוא בא כדי ללמוד, להשמיע, ושזה לא ייכנס בכלל לקטע של הערכה, אלא שזה ייכנס לקטע של העצמה, של התפתחות מתוך מקום של ההערכה ושל אמון, ולא מתוך מקום של מדידה והופ - תוצאה הכסף.
צפי שומר: הדבר הכי חשוב שהיה חשוב לי להגיד שוב ושוב ושוב, ואני לא יודעת, אולי זה לא הדיון הזה, השכר של המורים צריך להיות במקום כזה שלא יצטרכו להתקשקש על מחיה.
צפי שומר: זה חייב להיות שכר הגיוני וסביר ושאנשים יהיו מרוצים ויוכלו לקיים את חייהם בכבוד.
עינת וילף: והדוברת האחרונה, בבקשה.
זיוה מקונן-דגו: קודם כל הדיון מרתק בהחלט ואני שמחה לקחת בו חלק.
זיוה מקונן-דגו: רציתי לשאול את ד"ר בלר, האם בראמ"ה הערכתם את התגמול שהיה לבתי ספר בפריפריה, שמשרד החינוך רצה לתגמל מורים שילכו לפריפריה ללמד ומה זה עשה והאם זה עשה משהו.
למיכל בלר: לצערי לא.
למיכל בלר: זה ראוי.
עינת וילף: אוקי, אז ראיתי כאן עוד שתי הצבעות, אבל ממש דקה כל אחד, בבקשה.
זהבה שפר: זהבה שפר מארגון המורים.
זהבה שפר: ממש בשניים שלושה משפטים, אנחנו בהחלט רוצים מערכת של מורים טובים ומורים מרוצים הם המורים הטובים.
זהבה שפר: יש לנו בעיה עם הנושא של הערכה דיפרנציאלית.
זהבה שפר: זאת הייתה דרישה של משרד החינוך ושל משרד האוצר.
זהבה שפר: כתבנו בהסכם שאנחנו מבקשים לשבת בתוך הוועדה, להגיע להבנות.
זהבה שפר: כרגע אין סיכומים ואין - - -
מיכל בלר: יש סיכומים.
זהבה שפר: אני לא חושבת שיש הסכמה כרגע.
זהבה שפר: אין כרגע הסכמה.
עינת וילף: רק שאני אבין, מה הייתה האינטראקציה?
עינת וילף: את אומרת שאין עדיין סיכומים?
זהבה שפר: אין כרגע הסכמה על הקריטריונים והעובדה היא - - -
עינת וילף: פרופסור בלר מה את אמרת?
עינת וילף: את אמרת שיש הסכמה?
מיכל בלר: כן.
מיכל בלר: הייתה ועדה משותפת לארגוני המורים ולאוצר ולחינוך וכן הלאה ויש הסכמה על העקרונות.
מיכל בלר: הכלי לא הושלם ועל התהליך יפה יכולה להרחיב, אם יהיה זמן.
מיכל בלר: תהליך ההטמעה עוד לא הושלם, אבל העקרונות כן.
זהבה שפר: כרגע אין הסכמה על הקריטריונים של הערכה ואין הסכמה על הקריטריונים הסופיים והראייה היא שהיום כל המורים מקבלים את התקציב שהוסכם עליו וכל מורה יקבל את ה-2,000 שקלים.
זהבה שפר: אין כרגע הסכמה על הקריטריונים לחלוקה למורים כאלה ואחרים.
זהבה שפר: ואני גם לא בטוחה שמה שמתאים לאופק חדש בהכרח מתאים לעוז לתמורה, למורים של היסודי, לא בהכרח כל מה שיש שם מתאים לעבודה בחינוך העל יסודי.
עינת וילף: אני תומכת בהמשך אי ההסכמה, עד שתסכימו - - -
זהבה שפר: לא, זה לא עניין של אי הסכמה, אני אומרת שצריך לשבת.
זהבה שפר: אם נגיע להבנות – נלך עם זה.
זהבה שפר: ננסה להגיע להבנות.
זהבה שפר: כל זמן שלא נגיע להבנות אז כל המורים - - -
עינת וילף: ארגון המורים, מעבר לזה שלדעתי דחפו לפינה, אני חושבת - - -
זהבה שפר: וודאי, אמרתי, צריך להגיע להבנות ולהסכמות.
עינת וילף: בואו נגיד ככה, האם בשולחן הזה שמתכנס, יש עוד מקום בכלל בחשיבה להגיד דברים כמו – אנחנו לוקחים את הכלי הזה, משתמשים בו ללימוד, להערכה וכל הדברים האלה.
עינת וילף: את שאלת התגמול הדיפרנציאלי אנחנו מבקשים להעביר עכשיו למורים מצוינים, שמלמדים מורים אחרים.
עינת וילף: זה בכלל בטווח האופציות?
זהבה שפר: תראי, אני חושבת שהכלי הזה הוא כלי, ואני מעריכה מאד את העבודה שנעשית שם, אני חושבת שהוא כלי נכון לפיתוח באמת של שיח ולפיתוח של נוהלי עבודה, שיטות עבודה וכך הלאה.
זהבה שפר: לגבי הנושא של התגמול, יכול להיות שבסופו של דבר יגיעו להבנות אחרות בהמשך, למרות שאני אומרת שוב, זה כתוב הסכם.
זהבה שפר: אוקי, בסדר, אבל עדיין עובדה שלמרות ההסכם אנחנו היום במקום שאנחנו לא מתגמלים דיפרנציאלית את המורים, אלא כולם מקבלים שווה בשווה.
עינת וילף: זה טוב מאד ותמשיכו כך.
יפה פס: בכל זאת, משרד החינוך ברגע זה כבר לא יכול לשבת בשקט וחייב להגיב.
יפה פס: אני יפה פס, אני מנהלת האגף לחינוך על יסודי.
יפה פס: אני רוצה להגיב ראשית על המילים שלך, שלא נעשתה כאן עבודה מקצועית.
יפה פס: נעשתה כאן עבודה מאד מקצועית והעובדה היא שעדיין לא סיימנו את העבודה, כיוון שבאמת יש מחשבות על עוד הרבה מאד סעיפים בתוך הסיפור הזה.
יפה פס: זו הסיבה שהשנה הייתה החלטה עדיין לא לתגמל ולא לצאת לדרך, כיוון שאין עדיין סיכומים אחרונים בנושא.
יפה פס: אני רוצה רגע ברשותכם באמת לעשות את האבחנה בין כלי הערכה ובין הערכה לבין התגמול.
יפה פס: לגבי הערכה, אין על זה ויכוח, לא היה עד היום כלי הערכה כמו שצריך, שיטתי, תקף, מהימן, נכון – לגבי עבודתו של המורה ללא כל קשר להישגים הלימודיים, אלא בפירוש מבחינת הערכים, המדדים הערכיים, החברתיים והאיכותיים בעבודתו.
יפה פס: לא היה דבר כזה.
יפה פס: וזו עבודה מאד מאד מורכבת, שאנחנו יחד עם הראמ"ה, יושבים ממש מדי שבוע כמה שעות טובות לנושא.
יפה פס: לגבי העניין של התגמול, אני רק מבקשת להזכיר שני דברים, ששר החינוך שם לנגד עיניו.
יפה פס: לא יתכן שקידומו של מורה יהיה אך ורק על פי שנות הוותק שלו.
יפה פס: הגיע הזמן שלתוך כל הפרמטרים שלוקחים בחשבון את קידומו של המורה, יילקחו מדדים נוספים, הקשורים באמת לאיכות העבודה שלו.
יפה פס: והנושא הזה לא עלה פה אגב, שיש פה גם עניין של קידום.
יפה פס: הוא לא עלה ולכן אני מוצאת לנכון להזכיר אותו.
יפה פס: זה דבר אחד.
יפה פס: הדבר השני שהושם לנגד עיניו זו המצוינות בתוך המערכת, על כל מרכיביה, כולל העבודה של המורים.
יפה פס: איך לתגמל והאם נכונה הדרך שבה הוחלט עד היום, אני, עכשיו אני מביעה את דעתי האישית, יש לנו עם כך עדיין עוד על מה לחשוב.
יפה פס: ההחלטה לתגמל דיפרנציאלית קיימת.
יפה פס: השאלה למה, איך לעשות את זה, אני חושבת שיש לנו על מה לחשוב בעניין.
עינת וילף: אני רואה בזה בשורה של ממש.
עינת וילף: אני סוגרת את הדיון עם הדברים הבאים.
אורי שמרת: רק עוד משפט.
עינת וילף: בסדר אורי, משפט.
אורי שמרת: משפט אחד.
אורי שמרת: לדעתי גם יושבת הראש תמכה בזה שהיא בעד מדידה שהיא מדידה לטובת ההוראה.
אורי שמרת: המחלוקות בין מה שאנחנו חושבים כמשרד אוצר ושאר המשתתפים פה בדיון זה האם תגמול בכסף הוא יעיל, לא יעיל, צריך לתגמל בכסף, לא צריך לתגמל בכסף.
אורי שמרת: אומר כאן המורה, התמרוץ הכספי עובד, המורים יתאמצו יותר, אבל לא היה שיתוף פעולה.
אורי שמרת: כלומר מסקנתי, התגמול צריך להתבסס גם על שיתוף פעולה - - -
אורי שמרת: רגע, אני רוצה לסיים.
אורי שמרת: אני כן חושב שהערכה ללא תגמול כספי בכלל לא תחזיק מים בסופו של דבר.
יפה פס: בואו תעשו את העבודה המקצועית שלכם ותעזבו את החלקים שאתם לא מבינים בהם.
עינת וילף: קודם כל אני רוצה להודות לך גילי, שארגנת את ההזדמנות הזאת.
עינת וילף: אני חושבת שזו הייתה הזדמנות ייחודית להכניס מדע לתוך השיחה הזאת על התגמול והמשמעויות שלו.
עינת וילף: ואני חושבת שבאמת גם תעבירו, אני גם אעביר את זה באופן אישי לפרופסור אריאלי.
עינת וילף: אני חושבת שהתרומה שלו היום לדיון הייתה חשובה ביותר.
עינת וילף: מבחינתי, את מה שנאמר כאן ממשרד החינוך אני לוקחת כבשורה.
עינת וילף: תמשיכו לחשוב עוד הרבה.
עינת וילף: זה מצוין, בינתיים המורים יקבלו את התוספת וזה גם יופי ובזה ארגון המורים עשה את עבודתו.
עינת וילף: מה שאני מבקשת שהחשיבה תעשה ככה: הכלי שמפותח צריך להיות מפותח כל כך מפני שבסך הכל יש הסכמה בראייה של מה עוזר למורים להתפתח, ללמוד, וגם במסגרת הבחינה שלו, דברים שעלו כאן – מי האנשים שעושים את הערכה, כדי שהיחסים יהיו יחסי אמון ולא יחסי – מי מחפש אותך, וגם יחסים של דיאלוג לאורך זמן, שמאפשרים להבטיח שהכלי הזה הוא לא חד פעמי, אלא מאפשר התפתחות לאורך זמן.
עינת וילף: אני יודעת שזאת תפיסת העולם שלכם, מאד חשוב לשמור על זה באופן הזה.
עינת וילף: המשמעות היא בשום צורה שהיא לא לחבר את זה לתגמול במובן של כסף.
עינת וילף: אני חושבת שעלה כאן בצורה מאד ברורה – אפשר לתגמל באופן דיפרנציאלי עם כסף על הדברים הבאים.
עינת וילף: על הדבר הכי חשוב - מורים שמדריכים מורים אחרים.
עינת וילף: שחולקים את הידע שלהם, את הניסיון שלהם, כי זה גם משקף הערכה שניתנת למורים הטובים ביותר, וגם פותר את אחת הבעיות החמורות במערכת, שזה הבידוד של המורים, ההכשרה והעובדה שידע של מורים טובים ומנוסים לא עובר הרבה פעמים, והמורים הצעירים, המורים החדשים, המורים שפחות יודעים איך לעשות את עבודתם והם זקוקים לזה.
עינת וילף: והדבר הזה גם יביא לכך שכל המערכת תרוץ קדימה.
עינת וילף: כלומר, הידע של המורים הטובים, אני בעד.
עינת וילף: דיברת על קידום המורים, צריך שהקידום יהיה לא רק רכז שכבה, רכז מקצוע.
עינת וילף: להתחיל לבנות שכבה שנקראת מורים אומנים – Master Teachers.
עינת וילף: והם המדריכים, הם המכווינים, הם חולקים את הידע ואז להם אתה נותן את התגמול הדיפרנציאלי, ואתה באמת יוצר מתוכך.
עינת וילף: וזה מאד מאד חשוב.
עינת וילף: לשם אני חושבת אפשר להכניס את הקידום ואת התגמול הדיפרנציאלי, סביב ההדרכה של מורים אחרים.
עינת וילף: נאמר כאן שאפשר לתגמל על התנהגויות.
עינת וילף: כמו שאני אומרת מורים ששומרים על תלמידים בזמן שהם מפריעים, מורים ששומרים בהפסקות, מורים שעושים בחינות בעל פה ללקוי למידה.
עינת וילף: יש המון דברים שהיום מורים עושים והמון שעות ולא מקבלים כסף.
עינת וילף: תגבורים, כל מה שזה לא יהיה.
עינת וילף: אפשר לבנות סט של עשייה, שעל זה יש מקום לתגמל.
עינת וילף: אני חושבת שאם נפעל לפי העקרונות האלה, באמת ובתמים, גם אורי, אני באמת מאד מבקשת שתבחן בראש פתוח את המחשבות האלה, כי יש לנו הזדמנות, עם הכסף שאתם נותנים לתגמול הדיפרנציאלי, אם הוא ייעשה נכון לטובת מורים אומנים, שמדריכים מורים אחרים, תהיה לנו מערכת חינוך הרבה הרבה יותר טובה.
עינת וילף: והדבר שנאמר כאן הוא שכולנו שותפים ברצון הזה.
עינת וילף: אני רוצה להודות לכולכם על הדיון הזה, להודות על ההזדמנות שהתקיים הדיון הזה שבאמת בהחלט דאגה לרמה המדעית.
עינת וילף: תודה לכולם ואנחנו כמובן נמשיך לעקוב אחרי הנושא.
עינת וילף: הדיון היום עוסק בחינוך במגזר הלא יהודי לקראת שנת הלימודים תשע"ג.
עינת וילף: חבר הכנסת ברכה גם באחד הדיונים הקודמים הביע את רצונו בקיום דיון כזה ובהחלט ראיתי בכך חשיבות.
עינת וילף: אנחנו עושים שבוע של דיונים מרוכזים לקראת פתיחת שנת הלימודים ובהחלט יש חשיבות מיוחדת להקדיש דיון נפרד בכלל ובמיוחד לקראת פתיחת שנת הלימודים, על החינוך במגזר הלא יהודי.
עינת וילף: אנחנו נראה בהתחלה שלוש מצגות ממשרד החינוך, אחת על החינוך הערבי, השנייה על החינוך הדרוזי והצ'רקסי והשלישית על החינוך הבדואי.
עינת וילף: חברי הכנסת ירצו לפתוח.
עינת וילף: בבקשה, חבר הכנסת ברכה, בבקשה.
מוחמד ברכה: תודה, גברתי היושבת ראש.
מוחמד ברכה: אני קודם כל מקדם בברכה את העובדה שאת מקיימת את הדיון הזה, יחסית בזמן מוקדם למה שהיה נהוג עד כה.
מוחמד ברכה: הדיונים האלה התקיימו בדרך-כלל בסביבות ה- 27, 28 אפילו, אחרי פתיחת שנת הלימודים, 27 לאוגוסט כמובן, והעובדה שאנחנו מקיימים את זה היום, זה כיוון נכון בהחלט.
מוחמד ברכה: הייתי חושב לשנים הבאות לעשות את זה אפילו יותר מוקדם, כי יש דברים שצריך לדאוג שיטופלו מיידיים ושיטופלו במהלך החופשה השנתית ואז אנחנו היום בחצי, בדיוק בחצי, ואני לא יודע כמה נספיק, אני מקווה שכן משרד החינוך יספיק.
מוחמד ברכה: בכל אופן, אני רוצה להגיד, גברתי היושבת ראש, שעיקר המחסורים והבעיות של מערכת החינוך הערבית, על כל גווניה, אני לא עושה את ההגדרה של שלוש מערכות, אלא מערכת, הן סובלות מאותן בעיות מאותם ליקויים מאותם מחסורים, המחסורים האלה מוסכמים.
מוחמד ברכה: זאת אומרת, ההערכה של מה חסר, מוסכמים בין הפעילים וחברי הכנסת לבין משרד החינוך וזה בעקבות ועדה, בעקבות ארבע ועדות שהוקמו על-ידי משרד החינוך בתיאום עם ועדת המעקב לענייני החינוך הערבי כבר באוגוסט 2007 והוועדות האלה הגישו את מסקנותיהן בתחילת 2008 ולפחות בתיאור העובדות הם כבר נראים, למשל בעניין של הבינוי, בעניין של המחסור בכיתות לימוד, העניין של הצורך של כיתות בגין גידול טבעי, 529 כיתות כל שנה.
מוחמד ברכה: העניין של הנושאים הפדגוגיים שקשורים למעמד השפה העברית, השפה הערבית, השפה האנגלית והפרובלמאטיקה הייחודית של בתי-הספר הערביים, העניין של הכשרת המורים וכל מיני סוגיות, אני מציע לך בזמנך החופשי, אם יש דבר כזה, לעיין בדו"חות האלה, אני חושב שהם מאוד מאוד מעניינים, לפחות זה תוצר של פעילות מתואמת ומשותפת של ועדות של משרד החינוך ושל ועדת המעקב לענייני חינוך ערבי.
מוחמד ברכה: אחרי המצגת נתייחס אליה, אני לא רוצה להגיד דברים לפני שאני שומע את משרד החינוך.
עינת וילף: רק לפני כן, אני מנצלת את ההזדמנות לציין.
עינת וילף: מלבד הדוברים של משרד החינוך שיש להם מצגות, אם יש מישהו נוסף שמבקש לדבר בהמשך הדיון, אז רק לכתוב את השם והתפקיד על פתק ולהעביר למנהלת הוועדה, כדי לקבל את זכות הדיבור וגם כל מי שמבקש לדבר, לקרב אליו את המיקרופון ולהגיד את השם והתפקיד המלא, שיהיה לנו לטובת הפרוטוקול.
עינת וילף: בבקשה, חבר הכנסת גנאים.
מסעוד גנאים: אני גם מצטרף לברכות על קיום הדיון באופן ככה מוקדם, משום שהוא חשוב מאוד.
מסעוד גנאים: אני מברך גם את הצוות שבא לפה, מר עבדאללה חטיב, מר מוהנא, מר מוחמד אלהיב וכולם שאנחנו מכירים מהשטח ואני יודע שהם מנסים ועושים את עבודתם אבל בואו, אנחנו מבקרים את המדיניות של משרד החינוך, אם יש מה, בדברים שאנחנו מעלים ואני מקווה גם שהנקודות שאני מעלה יתייחסו אליהן, במיוחד ד"ר עבדאללה וחבריי במשרד החינוך.
מסעוד גנאים: הדבר הראשון, לפי דעתי, שצריך לתת עליו את הדעת ולפתור אותו זה העניין של העסקת המורים והמורות הערביות.
מסעוד גנאים: יש לנו אלפים והדבר ידוע.
מסעוד גנאים: כל שנה, אני לא יודע, השנה אולי ייקלטו כ- 4,000, יישארו כ- 8,000 או 7,000, לא יודע את המספר בדיוק.
מסעוד גנאים: אבל יש אבטלה, מה נעשה בעניין?
מסעוד גנאים: בעיקר מה עושה משרד החינוך כדי להעסיק אותם בתחומים אחרים?
מסעוד גנאים: או במיוחד, כפי שהזכרנו, שבמערכת החינוך העברית - - -
קריאה: לא, יש מחסור באיוש 4,000 משרות, כשיש 10,000 בוגרים שמחכים בתור.
קריאה: זה דבר שהוא בלתי סביר לחלוטין.
מסעוד גנאים: יש עניין של המחסור בכיתות שגם נרחיב עליו הלאה.
מסעוד גנאים: למרות שמשרד החינוך עושה דברים, עושה דברים.
מסעוד גנאים: היתה עלייה באחוז הזכאים לבגרות, נכון.
מסעוד גנאים: אבל הפער עדיין ישנו בין החינוך הערבי ובין החינוך היהודי, היהודי, אם זה בבגרות או אם זה בפסיכומטרי.
מסעוד גנאים: היה עניין של שמירת בתי-ספר ערביים, שאני גם מברך את השר על ההחלטה, אבל אני גם רוצה התייחסות מה יקרה הלאה, איזה בתי-ספר ייכנסו למעגל השמירה בשנה הבאה.
מסעוד גנאים: יש מחסור בתקנים של יועצים חינוכיים, של פסיכולוגים, של קב"סים.
מסעוד גנאים: אלו נקודות, אני מקווה, שחבריי יתייחסו אליהם וספציפית יש לי גם בקשר לשיטת הניקוד.
מסעוד גנאים: אני גם שלחתי שאילתות בנושא הזה, אני מקווה גם שפה אם יש תשובות.
מסעוד גנאים: הראשון זה ביטול הניקוד על מה שמכונה המתנה, שנות המתנה, בוטל, זה אחד.
מסעוד גנאים: ושניים, זה הניקוד בקשר למבחן הערבית, שלפי דעתי ולפי דעת רבים זה ניקוד מאוד גבוה, זה משמונה עד 15 נקודות על מבחן הערבית, בהשוואה לניקוד על התעודה ועל התואר זה הרבה מאוד, שצריך לקחת את זה בפרופורציות וצריך לתת לו ניקוד שהוא הולם אבל לא כל-כך גדול.
מסעוד גנאים: גם אם יש התייחסות בקשר לחינוך הטכנולוגי, היה לנו דיון בוועדת המדע, חבר הכנסת ברכה גם היה, בקשר למעבדות אל קאסמי,למשל, ונציגת משרד החינוך אמרה שמשרד החינוך רק מתקצב מעבדות או מרכזים טכנולוגיים בתוך בתי-ספר ולא מחוצה לה.
מסעוד גנאים: אז חסרים הרבה מעבדות, הרבה דברים שהם חסרים שם.
מסעוד גנאים: משרד החינוך, מה עושה בעניין הזה?
מסעוד גנאים: יש עוד כמה נקודות, אולי בהמשך.
עינת וילף: אז אני פונה למשרד החינוך, מוכנים?
עינת וילף: אז אנחנו מתחילים עם עבדאללה חטיב, מנהל אגף החינוך הערבי.
עבדאללה חטיב: שלום רב ורמדאן כרים.
עבדאללה חטיב: אנחנו פה יושבים בצוות של האגף הערבי, מוחמד ומוהנא, ויושבים כאן פה צוות של מינהל כלכלה ותקציבים, יש פה את יואב ויש פה את דודי ויש פה את לבנת ויש פה גם כן נציגים של אגף הביטחון, נציגים גנאדי של הבינוי ואנחנו ניתן סקירה כללית על מערכת החינוך במגזר הערבי, לקראת שנת הלימודים תשע"ג.
עבדאללה חטיב: אני רוצה להתחיל בנושא של נתונים על מערכת החינוך במגזר הערבי שהיו לנו ב- 2012, כלומר שנת הלימודים תשע"ב.
עבדאללה חטיב: הנתונים לגבי שנת הלימודים תשע"ג מבחינת אחוזים, אנחנו מדברים רק על עשיריות.
עבדאללה חטיב: היום אנחנו יכולים לראות שאחוז התלמידים הערבים במערכת החינוך הכללית מהווה כ- 18.3%.
עבדאללה חטיב: תלמידי המגזר הדרוזי מהווים, מוהנא התייחס לזה כ- 2.16, תלמידים מהמגזר הבדואי כ- 5.18.
עבדאללה חטיב: כלומר, המגזר הלא יהודי במשרד החינוך היום מהווה כמעט כ- 26% מכלל תלמידי מערכת החינוך במדינת ישראל.
עבדאללה חטיב: אני רוצה להתייחס לנושא של הישגי התלמידים במגזר הערבי.
עבדאללה חטיב: אם אנחנו מתייחסים על תוצאות מבחני המיצ"ב במגזר הערבי, בראייה שמתשס"ז ל- תשע"א, אנחנו רואים שמבחני המיצב מתקיימים בתחום של מדעים, בתחום של מתמטיקה, בתחום של האנגלית, בתחום של הערבית, בשכבות גיל שהן ה' וגם בשכבות גיל של ח'.
עבדאללה חטיב: אם אנחנו מסתכלים על הישגי התלמידים במקצועות הליבה בשלב חינוך יסודי בכיתות ה', אנחנו יכולים לראות שיש עלייה הדרגתית ומגמת עלייה, החל משנת הלימודים תשס"ז לשנת הלימודים תשע"א, כנ"ל גם כן הישגי התלמידים במבחני המיצ"ב בכיתות ח', אם זה במדע וטכנולוגיה, אם זה במתמטיקה, אם זה באנגלית ואם זה בערבית, אבל מה שמפתיע שזה ההישגים גם כן בערבית ביסודי, אנחנו ראינו שיש עלייה והעלייה הזאת מוסברת בשני דברים עיקריים.
עבדאללה חטיב: הדבר הראשון היא תוכנית הלימודים החדשה בשפה הערבית שאנחנו הלכנו מלפני שלוש שנים והתחלנו בהטמעתה והסוגיה השנייה זה הנושא של הכשרת המורים לשפה הערבית במגזר הערבי.
עבדאללה חטיב: עוד סוגיה היא הנושא של הישגי התלמידים.
מוחמד ברכה: אתה תוכל לחזור ולהגיד לנו בבקשה מה מפתח הצבעים?
מוחמד ברכה: אני לא רואה.
עבדאללה חטיב: מפתח הצבעים זה לפי שנים.
עבדאללה חטיב: בחום – תשס"ז, צהוב – תשס"ח, ירוק – תשס"ט וצבע סגול תש"ע.
עבדאללה חטיב: והצבע האחרון הוא תשע"א.
עינת וילף: יש עותקים בשבילו?
עבדאללה חטיב: יש עותקים.
עבדאללה חטיב: יש עותקים של המצגת בפני חברי הכנסת.
עבדאללה חטיב: בנושא של תוצאות מבחני הבגרות, אנחנו יכולים לראות גם כן שהחל משנת הלימודים תשס"ח, יש עלייה מגמתית והדרגתית בהישגי התלמידים במבחני הבגרות.
עבדאללה חטיב: אנחנו בתשס"ח היינו עם 32.4, מספר ואחוז הזכאים לבגרות בתש"ע, אנחנו עמדנו על 39.3, כלומר, מתשס"ט לתש"ע היתה לנו עלייה כמעט של 5%.
עבדאללה חטיב: היעד שלנו ב- תשע"א, אנחנו כבר קיבלנו נתונים מהשטח, מבתי-הספר.
עבדאללה חטיב: אנחנו מדברים על עלייה כמעט בין 2.5% ל- 3%, אנחנו מדברים על כ- 42% והיעד שלנו שהיה בשנת הלימודים תשע"ב, שהסתיימה, גם 44%.
עבדאללה חטיב: כלומר, אנחנו מדברים על עלייה הדרגתית ומדודה בנושא של תוצאות המבחנים, מבחני הבגרות ותלמידי המגזר הערבי.
עבדאללה חטיב: אם אנחנו מתייחסים לנושא של המבחנים הבינלאומיים - - -
מוחמד ברכה: יש טבלה שמתייחסת לכך?
מוחמד ברכה: יש טבלה שמתייחסת להשוואה עם מערכת החינוך היהודית?
עבדאללה חטיב: אנחנו יכולים גם כן לשלוח נתונים.
עבדאללה חטיב: אני לא הכנתי את זה, את האמת.
מוחמד ברכה: זה הדבר המשמעותי.
מוחמד ברכה: זאת אומרת, אם אנחנו רוצים להצביע על פערים, אנחנו לא יכולים להגיד שאנחנו עלינו מאפס ל- 10%.
מוחמד ברכה: אנחנו עדיין בחוסר.
עבדאללה חטיב: ביחס למגזר היהודי, המגזר היהודי עומד על 56%.
עבדאללה חטיב: אני מדבר פה על מגמה היא כזאת, על מגמה של עלייה ועל מגמה של צמצום פער.
עבדאללה חטיב: נכון שהנושא של צמצום פער לא נראה בשקף, אבל אין לנו בעיה גם כן להעביר לכם את הנתונים שמעידים על צמצום פער בין שני המגזרים בשנים האלה.
מוחמד ברכה: צמצום הפער הוא זניח.
עבדאללה חטיב: אני אומר לך שיש צמצום פער.
עבדאללה חטיב: אם התחלנו מ- 18%, אנחנו מדברים היום על לא יותר מ- 15%, כלומר סגרנו פער של 3%.
עבדאללה חטיב: גם במבחנים הבינלאומיים שהתקיימו ב- 2011 ו- 2012, התקיימו מבחנים בינלאומיים, אם זה הפירס שהתקיים בכיתות ד', הטימס שהתקיים בכיתות ח' והפיזה שהתקיים בכיתות ט' ו- י', היתה תוכנית עבודה, היו גם כן משאבים שהוקצו, היתה גם כן הכשרה של כלל המורים.
עבדאללה חטיב: נעשו מהלכים שהם פדגוגיים במסגרת בתי-הספר והוצבו גם כן יעדים.
עבדאללה חטיב: הנתונים האלה יתחילו להתפרסם בדצמבר 2012, אבל למשל, בנושא של הפירס שנעשה בכיתות ד', אנחנו אמרנו שהיעד שלנו זה להעלות ב- 48 נקודות, כלומר, להעלות לשלב אחר ופה יש גם כן נתונים, יש גם כן יעדים שהם יעדים מדידים ואנחנו, נקווה שאנחנו נעמוד ביעדים, כי ליעדים אלה היתה תוכנית עבודה מדודה, הוקצו משאבים רבים ולכן אנחנו מאמינים שאנחנו נגיע ליעדים האלה.
עינת וילף: מתי אמורים להתפרסם התוצאות?
עבדאללה חטיב: התוצאות של הפירס, אני בדקתי, התוצאות של הפירס יתפרסמו בדצמבר 2012 ושאר התוצאות זה בפער של חודשיים-שלושה, עד שיתפרסמו תוצאות גם הטימס וגם הפיזה.
עבדאללה חטיב: אנחנו נדבר גם כן על הבעיות המרכזיות של מערכת החינוך במגזר הערבי.
עבדאללה חטיב: אותן בעיות גם כן הצגנו אותן במקומות אחרים, אבל הבעיה הראשונה היא הבעיה של הפערים בהישגים הלימודיים בין שני המגזרים, בין תלמידי המגזר הערבי לבין תלמידי המגזר היהודי.
עבדאללה חטיב: הנושא של איכות ההוראה ואיכות המנהלים במגזר הערבי והיה שינוי ואני אתייחס לשינוי בנושא של נוהל קליטת מורים חדשים במערכת החינוך.
עבדאללה חטיב: הנושא של מיעוט מסגרות פנאי ברשות המקומית ועלייה בממדי האלימות שהיא גם כן בעיה שמדאיגה גם את כל מערכת החינוך וגם כן את הציבור הערבי.
עבדאללה חטיב: היום אני אומר לכם שהציבור הערבי מצביע על בעיית האלימות כבעיה מרכזית בקרב החברה הערבית.
עבדאללה חטיב: הנושא של מחסור בכיתות לימוד והסוגיה החמישית היא חוסר המעורבות של ההורים והקהילה בעשייה החינוכית לימודית ופה יש גם כן נתונים על ההשלכות, עלייה בממדי האלימות.
מוחמד ברכה: בבקשה לחזור לסעיף 3, מיעוט מסגרות פנאי.
מוחמד ברכה: זאת אומרת, מה משרד החינוך מתנה, אתה יודע שמצב הרשויות הערביות הוא בכי רע, הם על סף קריסה והאפשרות שלהם להשתתף במימון פעילות לשעות פנאי זה כמעט אפסי.
מוחמד ברכה: האם משרד החינוך ייקח על עצמו את האחריות למערכת החינוך ולילדים ולתקצב באופן מלא במקומות שהמצב הסוציו אקונומי נמוך?
עבדאללה חטיב: אני אתייחס לזה, חבר הכנסת מוחמד ברכה, כי גם כן זה נכנס במסגרת תוכנית העבודה של המשרד וזה היה יעד מרכזי שאנחנו הולכים גם להוביל אותו.
עבדאללה חטיב: בנושא של מדיניות המשרד אנחנו מדברים על שיפור איכות.
עינת וילף: יש לי רק שאלה.
עינת וילף: אין חלוקה בין הנוצרים למוסלמים, נכון?
עבדאללה חטיב: אין חלוקה.
עבדאללה חטיב: אנחנו מדברים על מערכת חינוך ערבית.
עבדאללה חטיב: אנחנו לא מתייחסים לאוכלוסייה הנוצרית ועל אוכלוסייה מוסלמית.
עינת וילף: מנקודת מבט של מי שבחוץ, התחושה היא שלפחות בתי-הספר הנוצריים, הלוואי עלינו בכל מערכת החינוך.
עינת וילף: כלומר, גם בהישגים, גם בכל היבט שהוא.
עבדאללה חטיב: אנחנו מדברים על הנושא של המוכר הבלתי רשמי.
עבדאללה חטיב: הרי כל בתי-הספר התיכוניים במדינת ישראל הם גם מוכרים שאינם רשמיים.
עבדאללה חטיב: יש כאלה שהם בשיוך של הבעלות ויש כאלה שהם בשיוך של הכנסיות או של גופים ועמותות.
עבדאללה חטיב: אבל אני יכול להצביע לך גם כן, היושב ראש, שיש בתי-ספר רשמיים, ציבוריים, במגזר הערבי, שהישגי התלמידים בהם גם מהגבוהים ביותר במדינה, אני יכול לנקוט בפרדיס, אחוז הזכאות שם עומד על 92%.
עבדאללה חטיב: אני יכול להצביע על שייח' דנון, שאחוז הזכאות שם כ- 83% ולהגיד גם כן שבאותם בתי-ספר שהם כנסייתיים, זה לא תלמידים שהם פרופר נוצריים.
עבדאללה חטיב: אני אתן לך למשל, כי בנצרת, 70% מהתלמידים הם מהכפרים הערביים שהם עוטפים את נצרת.
מוחמד ברכה: זה לא הנתון, מאיזה דת הם תלמידים.
עינת וילף: כלומר שזה בתי-הספר.
מוחמד ברכה: למבחני הקבלה.
מוחמד ברכה: זאת אומרת, יש, לא מקבלים כל תלמיד.
עבדאללה חטיב: באותם בתי-ספר יש סלקציה, באותם בתי-ספר, הם מקבלים את התלמידים הטובים ולכן גם אחוז הזכאות באותם בתי-ספר, אין כלים להתמודד עם התלמידים הבינוניים והתלמידים המתקשים.
עינת וילף: OK, תודה.
עבדאללה חטיב: מדיניות המשרד, אנחנו נציג אותה במסגרת תוכנית העבודה שלנו ואנחנו נפרוט את זה במסגרת תוכנית העבודה של המשרד.
עבדאללה חטיב: אלה היעדים הפדגוגיים המרכזיים של המשרד, שהועברו גם כן לנושא של, לכלל מנהלי בתי-הספר, לכלל המפקחים וגם לרשויות המקומיות והיעדים האלה גם הוצגו.