GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עינת וילף: אני רוצה להודות לכם על העמידה האיתנה במשך ארבע שעות של דיון ארוך ואנחנו נמשיך בתחילת המושב הבא.
עינת וילף: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט.
עינת וילף: הדיון היום הוא החינוך בגיל הרך, לקראת שנת הלימודים תשע"ג – חינוך לכל דבר.
עינת וילף: ברשותכם, בטרם נתחיל בנושא עצמו ובישיבה, אני לא יכולה להתעלם מהעובדה שהיום 1 באוגוסט, פקע חוק טל.
עינת וילף: אנחנו קיימנו בימים האחרונים סידרת דיונים בהיבטים שונים של מערכת החינוך לקראת פתיחת שנת הלימודים.
עינת וילף: אתמול היה דיון בנושא החינוך החרדי שקצת התחיל להציף פנימה לגבי מה שקורה שם.
עינת וילף: אני רוצה להתייחס לעבודה שעשיתי בשבועות האחרונים שנוגעת לנושאים האלה.
עינת וילף: בשבועות האחרונים אני פעלתי לקדם ללא לאות את הרעיון שיש לוותר על הנסיון הנואל לחוקק חוק חלופי לחוק טל.
עינת וילף: הייתי חברה בדעת מיעוט בועדת פלסנר, שם הצגתי מתווה חלופי ששם דגש על ניתוק הקשר המשחית שבין הרישום בישיבה לבין השרות בצה"ל.
עינת וילף: לאחר שבועות של עבודה עם שר הביטחון, כולל הצגת המתווה בפני ראש הממשלה, אני מברכת על כך שהגענו ל-1 באוגוסט שחוק טל פקע ולא נחקק במקומו חוק חלופי.
עינת וילף: שר הביטחון הבהיר כי מה שהיה לא יהיה, בזכות כך שאין חוק חלופי לחוק טל, אנחנו עומדים היום בפני הזדמנות היסטורית להביא לשינוי משמעותי בכל מה שנוגע לחלוקה הוגנת יותר של כלל הנטל בחברה הישראלית.
עינת וילף: בשבועות האחרונים טענתי כי הדיונים השונים במציאת חלופה לחוק טל כשלו בכך שהם קיבלו את העיקרון שרישום בישיבה מהווה סיבה מספקת לדחות שרות צבאי, ואף לפטור ממנו לחלוטין, הסדר המוכר כתורתו אומנותו.
עינת וילף: החיבור בין רישום בישיבה כאמצעי לדחיית השרות בצה"ל עד לפטור בפועל הביא לניפוח מוגזם של מספר הרשומים בישיבות שהפכו למקלטי השתמטות המוניים.
עינת וילף: חיבור זה היה שורש הרע בכל הקשור לגיוס חרדים, הוא הסיבה להשתתפות הנמוכה בכוח העבודה ותורם לנטל הכבד על מעמד הביניים הישראלי.
עינת וילף: עכשיו משפקע חוק טל ובוטל הסדר תורתו אומנתו אפשר יהיה לפעול כדי לנתק לתמיד את הקשר בין רישום בישיבה לבין השרות הצבאי.
עינת וילף: שר הביטחון קיבל עמדה זו ואמר בדעתו כי יפעל לניתוק הקשר הלא תמיד ראוי בין רישום בישיבה שלפעמים לא משקף לימוד בישיבה לבין דחיית השרות שבסופו של דבר בהרבה מקרים מתגלגלת לאורך השנים עד פטור מעשי מהשרות, והבהיר כי הקשר הזה לא יוכל להימשך כפי שהוא היה בעבר.
עינת וילף: אני מאמינה שהצבא יוכל כעת לזמן בתהליך הדרגתי לבקו"ם את כל המועמדים לשרות ביטחון בגילאי 18-20.
עינת וילף: הצבא יוכל לפעול באופן נקודתי ואישי לגייס את מי ששרותם יהיה בעל ערך לצה"ל ומי שהצורך לשמר את אורח חייהם לא יהווה מעמסה ופגיעה על כלל המשרתים ובמיוחד המשרתות.
עינת וילף: אני מקווה כי הצבא לא יגייס את מי ששרותם יביא לפגיעה בקידום הנשים בצבא ומי ששירותם יהיה יותר מעמסה מאשר תרומה לשוויון בנטל.
עינת וילף: העיקר הוא שמי שלא יימצאו כמתאימים לשירות ומי שהצבא יעריך שגיוסם יהווה מעמסה ישוחררו באופן מלא לעולם העבודה היצרני ולא יידרשו להוכיח עוד רישום בישיבה.
עינת וילף: הודעת שר הביטחון מבהירה כי הסדר ״תורתו אומנותו״ לא ייחשב עוד סיבה לדחיית שירות ופטור משירות ורק צרכי הצבא וערכי הצבא ינחו את החלטות הגיוס.
עינת וילף: במקביל, הצבא צריך לנצל את ההזדמנות הנוכחית כדי לשחרר בהדרגה את עשרות האלפים מעל גיל 20 שנמצאו עד היום בהסדר ״תורתו אומנותו״ החל מן המבוגרים יותר בסדר יורד עד לבני ה- 20.
עינת וילף: הניסיון של העשור האחרון מוכיח שברוב המכריע של המקרים שירותם של מי שהם מעל גיל 20 הוא בדרך כלל נטל על הצבא בשל הצורך לשלם תשלומי משפחה יקרים ולספק תנאי שירות שיש בהם רמת מחויבות נמוכה יותר משל מתגייסים אחרים.
עינת וילף: כך ישוחררו לשוק העבודה היצרני עשרות אלפים ששירותם לא יתרום להגדלת השוויון בנטל, אבל שעבודתם ומסיהם יתרמו תרומה מכרעת לכלכלה ולחלוקה הוגנת יותר של הנטל הכלכלי בחברה בכלל.
עינת וילף: הודעת שר הביטחון מדגישה גם שמעתה יתחיל מהלך לתגמול כלל המשרתים בצה״ל כך שבתוך חמש שנים יקבלו המשרתים מענקי שחרור שישקפו תגמול השווה לשכר מינימום חודשי - כלומר כ 100-150 אלף שקלים לאחר שירות של שנתיים או שלוש.
עינת וילף: הדבר יבטיח שלמשרתים את המדינה יהיה יתרון משמעותי ביציאה ללימודים ועבודה.
עינת וילף: הגדלת הצמיחה ותקבולי המסים על רקע הצטרפות משמעותית של גברים חרדים לשוק העבודה תאפשר את מימון העלות הנוספת של תגמול המשרתים.
עינת וילף: בשבועות האחרונים בדקתי את המשמעות של הצעתי מבחינת עמידתה ׳במבחן׳ בג״צ.
עינת וילף: מתוך ההתייעצויות עלה כי כיוון שמדובר בשינוי גישה היסטורי שלא התקיים במשך כל שנות קיום המדינה, פסיקות קודמות המתייחסות להסדר ״תורתו אמנותו״ אינן בהכרח רלבנטיות למתווה זה.
עינת וילף: בנוסף, כל עד גיוס החרדים ושחרורם ייעשה באופן אישי לאחר שכל מועמד לשירות ביטחון יגיע לבקו״ם ועל פי צרכי הביטחון של צה״ל, וזאת תוך שימוש באותם מנגנונים המשמשים כבר היום לשחרור מועמדים לא חרדים על רקע אי-התאמה לשרות, כל עוד צה״ל יגייס חרדים רק באופן שלא יפגע בשירות הנשים ובקידומן ולא יציע מסלולי שירות שהם לא שוויוניים באופן רחב וכל עד צה״ל לא יגייס את מי ששירותו לא יתרום בפועל לשוויון בנטל וכל עוד המדיניות הזו תיבחן כל העת כדי להבטיח שצרכי הביטחון של המדינה נענים והעקרונות הללו יישמרו, יש סיבה טובה להניח שבג״צ לא יערער על מתווה זה.
עינת וילף: גישה זו הבוחנת באופן אמיתי את צרכי הגיוס של צה״ל, הנמנעת מפגיעה בשירות הנשים ובשוויון בתנאי השירות בין המשרתים, המשחררת לשוק העבודה היצרני את מי ששירותם הוא יותר מעמסה מתרומה לשוויון בנטל, והפועלת לתגמול כלל המשרתים היא היחידה שתבטיח את טובת המדינה לאורך זמן.
עינת וילף: מימוש גישה זו אפשרי לחלוטין תחת חוק שירות ביטחון הקיים ונמצא בסמכותו המלאה של שר הביטחון.
עינת וילף: אני מברכת את שר הביטחון על כך שהוא נוטל את ההזדמנות הזו בשתי ידיים ופועל לשינוי כיוון מהותי לטובת המדינה כולה.
עינת וילף: אנחנו עוברים לדיון.
עינת וילף: הדיון היום הוא חלק מסידרת דיונים שמתקיימת השבוע כהכנה לפתיחת שנת הלימודים תשע"ג, המתייחסת להיבטים שונים של ההיערכות ושל מערכת החינוך.
עינת וילף: היום אנחנו פותחים בדיון על החינוך בגיל הרך, וגם הכותרת שנתתי לדיון הוא – חינוך לכל דבר.
עינת וילף: רבות מכן כבר היו כאן בכמה דיונים על חינוך לגיל הרך.
עינת וילף: אתן יודעות שאנחנו מקדמים פה בוועדה את התפיסה שמשותפת לכולכן ומקובלת שחינוך לגיל הרך הוא לא בייביסיטינג, הוא חינוך לכל דבר.
עינת וילף: היום אנחנו יודעים שבהרבה מובנים הוא החינוך החשוב ואפילו אם צריך להגיד שיש תקציב מוגבל, עדיף יותר בחינוך בגיל הרך, ופחות בגילאים המבוגרים יותר, זה השלב המכריע.
עינת וילף: לכן נפתח בכמה מצגות שהמוזמנים ביקשו להציג.
עינת וילף: אני מזכירה, מי שמבקשת להגיד דבר מה, לשלוח לי פתק עם השם והתפקיד, כל מי שמבקש יקבל את זכות הדיבור.
עינת וילף: נפתח כמובן עם משרד החינוך, תציג את החינוך לגיל הרך, סימה חדד, מנהלת האגף לחינוך קדם יסודי.
מה יפית: בוקר טוב, ראשית, אני רוצה להודות על ההזדמנות הזו שבה את מדגישה כמה החינוך בגיל הרך הוא חשוב, גם אנחנו מאמינים, חושבים ופועלים למען העניין.
מה יפית: אנחנו יודעים שזה בעצם יוצר את התשתית לכל ופועלים בהתאם לזה גם במדיניות וביישום המדיניות שלנו בפועל.
מה יפית: אני אציג היום חלק קטן מאוד אבל את עיקרי הדברים שאני מבינה שאנחנו רוצים גם לדון בנושא.
מה יפית: אני מקווה שיהיו לנו הזדמנויות אחרות גם להרחיב וגם להוסיף על השיח החינוכי.
עינת וילף: פה בוועדה אנחנו מעסיקים אותך הרבה.
מה יפית: אני עושה את זה בשמחה.
מה יפית: ראשית, אני אומר שהאגף לחינוך קדם יסודי הוא חלק מהמינהל הפדגוגי שבו יש 3 אגפים שעוסקים בנושא חינוך ועובדים על הרצף החינוכי בתוכו הם אמורים ליישם את מדיניות החינוך.
מה יפית: כל אגף מתאים את מדיניות המשרד לגיל שאליו הוא אמון.
מה יפית: אנחנו בעצם אמונים לגילאים 3-6 בחינוך הרשמי וכך אנחנו עושים.
מה יפית: אנחנו מתרגמים ומתאימים את החלטות השר למדיניות שמותאמת לגני הילדים, יוצרים את האינטגרציה בין תחומי הדת, ומשלבים אותם בחיי היום ודרכי עבודה בגן, כי ידוע לכולם, העבודה בגן היא שונה מבתי הספר, היא הרבה יותר חווייתית, היא משחקית.
מה יפית: כפי שאמרת – ילד מהרגע שהוא נולד הוא בעצם לומד.
מה יפית: המחויבות שלנו היא בעצם לתת לו את מקסימום אפשרויות הלמידה למיצוי הפוטנציאל מוקדם יותר לטעמי, אבל אנחנו אמונים על הגיל הזה, אז אנחנו מתחילים כאן.
עינת וילף: שאלה, את הקפדת להגיד שהאחראית על החינוך הרשמי - אנחנו נחשפנו אתמול לגנים בחינוך החרדי, למשל, שנחשבים לא רשמיים קיימים גם במגזר הערבי - איפה האחריות על הגנים האלה?
מה יפית: אנחנו אחראים בודאי ברמת המדיניות.
מה יפית: ברמה הכוללת - כל מה שאני אומרת הוא משתייך גם – זאת הדרישה שלנו – כל גן שאנחנו מתקצבים או מפקחים עליו גם במסגרת הגנים הפרטיים, אלה הדרישות שלנו מהם.
מה יפית: בגדול, הפיקוח הכולל ויישום המדיניות הוא בכלל הגנים, כאשר להם בכל זאת, במוכר שאינו רשמי, החרדי זה פן אחר של עבודה עם הדגשים שהם ייחודיים למגזר, המוכר שאינו רשמי הוא בוודאי גם שלנו.
מה יפית: קצת נתונים על הגילאים שלנו, אנחנו מטפלים כפי שאמרתי קודם בגילאי 3-6, יש כאן חלוקה של כלל הגילאים.
מה יפית: בשנת הלימודים תשע"ב כ-400 אלף ילדים אני אומר, 60% מתוכם היו בגילאי 3-4, אחר כך נרחיב על גילאי 3-4.
עינת וילף: רק לפני גילאי 6, האם אלה שפשוט כאלה שנולדו מוקדם, או כאלה שההורים החליטו שהם מעדיפים שהם יישארו עוד שנה בגן.
מה יפית: זה לא המספר הזה של ההורים שהחליטו, אין קשר.
מה יפית: יש לנו נתונים על מספרי ילדים שנשארו, לא הבאנו אותם היום אבל זה גיל 6.
מה יפית: מבחינת גנים וגננות אנחנו מדברים על 8,800 ו-7 גנים, כ-12 אלף גננות, בכלל אני מסבירה את הפער בין מספר הגנים לגננות.
מה יפית: יש לנו מנהלות גנים, ויש לנו גננות משלימות, שהן גננות שמחליפות את הגננות ביום החופשי שלהן.
מה יפית: יש כאן חלוקה ליהודי, ערבי, דרוזי בדואי וממלכתי דתי כמובן.
מה יפית: רוב הגננות שלנו בדיוק מהטעם שדיברת עליו כמה הגיל הזה חשוב, משמעותי ומשפיע על העתיד, רוב הגננות שלנו הן אקדמאיות, בחלקן כבר יש להן תואר שני ושלישי, אנחנו גאים על זה וממשיכים, גם רפורמת אופק חדש מובילה את המהלך הזה של אקדמיה בתוך מערכת החינוך.
עינת וילף: האם היום תואר ראשון הוא תנאי סף לגננת או שזה פשוט תהליך?
מה יפית: הוא תהליך, הוא לא תנאי סף, אבל אני לא מכירה גננות בעשור האחרון שמסיימות, יש להן כבר בילד אין בתוך המסלול את האפשרות בשנה הרביעית לרכוש את התואר הראשון והן עושות את זה - הוא תנאי סף באופק חדש.
עינת וילף: כלומר, גם באופק חדש הגננת שלו חייבת להיות - - -
מה יפית: החדשות שמצטרפות, ואלה שלא, המשרד בשנים האחרונות מכשיר אותן ועוזר להן להשלים את התואר.
מה יפית: פיקוח והדרכה – למערכת הגנים שלנו יש מפקחות שבעצם מסתובבות בכל הארץ, בכל המגזרים – ממלכתי, ממלכתי דתי וערבי.
עינת וילף: אבל לא חרדי.
מה יפית: גם חרדי זה פיקוח אחר, אבל יש גם לחרדי.
מיכל כהן: המוכר שאינו רשמי – כל המדיניות היא מדיניות שמותוות על ידי האגף.
מיכל כהן: מרגע שבעצם החלטנו להקים את האגף החרדי שמטפל ומייחד את תוכניות הלימודים ועושה את ההתאמות, אז סימה תמיד מתייחסת לזה בהפרדה, אבל האחריות היא אחריות כוללת, וכאשר אנחנו מדברים בכלל על פיקוח על המגזרים, למעט החרדים ששם יש עוד מפקחות שנכנסו עכשיו לעבודה.
מיכל כהן: אבל כאשר אנחנו מדברים אנחנו מדברים על מדיניות כוללת.
מה יפית: יש לנו מדריכות שמשתלבות לתוך המערכת ומדריכות את הגננות ודואגות להשבחת תהליכי ההוראה בתוך מסגרת הגנים.
מה יפית: השנה הדגשנו בעיקר את כל הנושא של סדר יום עבודה בקבוצה ושיח פרטני, וכן כל הנושא של אופק חדש שנתייחס אליו אחר כך בהמשך.
עינת וילף: האם יש היום לגננות מרכז הכשרה – יש היום את מרכזי פיסגה היום, הבנתי שלגיל הרך אין מרכז נפרד.
מה יפית: לא, הם חלק מתוך המערכת.
עינת וילף: זה חלק מכלל המערכת.
עינת וילף: האם יש מחשבה על הקמת מרכז נפרד להכשרה לגיל הרך?
מה יפית: בתוך מסגרת הפיסגה יש ברוב הפסגות מה שקראו בזמנו מדור לגיל הרך, יש שם מתווה מקצועי, והמתווה המקצועי בוודאי משתייך רק, אבל הפיסגה עצמה נותנת שירותים לכלל המערכת וביניהם הגננות.
מה יפית: מבחינת התפיסה החינוכית שלנו, אנחנו עוסקים בעיקר בתהליך חינוכי, אנחנו יודעים שזה תהליך מתמשך, בעיקר מתמקד באישיותו, ופיתוחו של הילד בתחומים הרגשיים חברתיים.
מה יפית: בעינינו זה חלק מאוד משמעותי וחשוב, הוא יוצר אחר כך תשתית להשיג את כל היעדים, ההישגים שאנחנו מבקשים להמשיך ולהטמיע.
מה יפית: גם לילדים שלנו נותן מענה גם לצרכים הרגשיים החברתיים כפי שאמרתי שזה אחד היעדים המרכזיים שלנו, אבל אנחנו לא מוותרים גם על החלקים האינטלקטואליים הקוגניטיביים שהם יבואו לידי ביטוי כשאני אספר על תוכניות הליב"ה שאנחנו עוסקים.
מה יפית: אחת המטרות המרכזיות שלנו זה באמת לאפשר את מיצוי הפוטנציאל, היצירתיות ולהרחיב את תחומי ההתעניינות שלו, אני אומר כיצד אנחנו עושים את זה במסגרת העבודה.
עינת וילף: אני רוצה שאלה טכנית של המבנה.
עינת וילף: הגננות בעיקרון הן מועסקות על ידי משרד החינוך, אבל הגנים הם בבעלות העיריות, ויש גם בעלויות פרטיות, או ששוב זה רק במגזר החרדי שיש את הבעלויות הפרטיות.
מה יפית: רק במגזר החרדי בעיקר.
מה יפית: יש לנו מספר קטן של גנים מוכרים שאינם רשמיים שהן בעלויות פרטית ייחודית.
מה יפית: יכול להיות גן אנתרופוסי ובשנת הלימודים הבאה בעקבות טרכטנברג יהיו לנו גנים פרטיים שייהפכו להיות תאגידים שהם בעלות בפני עצמם.
עינת וילף: במגזר הערבי יש גם עמותות.
עינת וילף: כלומר, יש בעלויות פרטיות, בעיקר החרדי, גם ערבי, ואת אומרת קצת יותר גם במגזר היהודי חילוני.
מה יפית: לא קצת, מעט מאוד.
מה יפית: במגזר הערבי הבעיה היא אחרת.
מה יפית: במגזר הערבי הרשויות לא מסוגלות, אלה שמעסיקות עמותות, פשוט לא מסוגלות לתחזק את גני הילדים, קל להם יותר להעביר את זה לעמותה שהיא שעושה את העבודה עבורן.
עינת וילף: האם תוכלי לשלוח לנו את החלוקה של הבעלויות, כלומר, של המבנה כמה זה רשויות, וכמה זה עמותות?
מה יפית: בכלל במערכת לא רק במגזר הערבי.
מה יפית: האגף לחינוך קדם יסודי קובע את היעדים שלו לפי היעדים שנקבעים מתוך התכנית האסטרטגית של המשרד, שהיא כוללת בתוכה 12 יעדים שאני מניחה שכולם מכירים אותם, בין השאר – חינוך לערכים, צמצום פערים, קידום הישגים, תכניות לימודים, חינוך לתיקשוב וכו'.
מה יפית: אנחנו גוזרים, מתוך – כפי שאמרתי בתחילה, מתאימים את המדיניות לגני הילדים, וזה בא לידי ביטוי בעצם בחלק הזה.
מה יפית: כל גננת מחויבת – אני יודעת שזה עושה הרבה רעש, אבל אני אומר את זה כי זאת האמונה שלי, היכרות מעמיקה עם כל אחד מן הילדים, גם כאשר בגן הילדים יש 35 ילדים – גננת, סייעת, אנחנו יודעים, מודעים שגננות עושות את זה עם כל הקושי כדי באמת להכיר אותם מנקודת הפתיחה שלהם בתחילת השנה ולהוביל אותם לדרך אחרת בסוף השנה.
מה יפית: אנחנו שמים דגש רב מאוד על נושא של אינטראקציה איכותית בין הגננת לילד, בין הצוות החינוכי – גננת, סייעת והילד.
מה יפית: השנה במיוחד חיזקנו את זה באמצעות עבודה בקבוצות, והשיח הפרטני שעלו במסגרת אופק חדש באופן מובנה ומעוגן.
מה יפית: אקלים חינוכי מיטבי שעליו בעצם בנויה כל מסגרת הגן והיא תשתית העבודה עליה אפשר במקום שבו בוודאי שיכולה להתרחש למידה משמעותית.
מה יפית: חינוך לערכים – בגני הילדים, אני חושבת שזאת ההזדמנות הטובה ביותר להתחיל בה.
מה יפית: אנחנו נתקלים – בוודאי זה גם יעלה היום – ילדים בעלי קשיים לא בהכרח צרכים ייחודיים אבל קשיים.
מה יפית: הם לא מוגדרים כצרכים מיוחדים, וגם כאן מחויבותה של הגננת להכיר, ללמוד ולבנות לה תכנית מותאמת.
מה יפית: בגיל הזה אנחנו יודעים שההורים הם חלק בלתי נפרד מהמערכת, נמצאים כל יום, הם מגיעים כל יום, והם שותפים פעילים בתהליך החינוכי.
מה יפית: גן הילדים הוא לא למידה פורמאלית, הוא לא כיתת לימוד, הוא למידה בדרכים מגוונות באופן חווייתי, כי ילדים לומדים כפי שאמרתי בתחילה רק בדרכים רק בדרכים אחרות מותאמות לגיל שלהם, לאופן ההתפתחות שלהם, ואנחנו עוסקים הרבה מאוד במקצועות הליב"ה ובתחומי הליב"ה הם מותאמים עם התכנים, הגננת בונה את תכנית העבודה שלה בהתאם לתכניות הליב"ה שיש לנו.
עינת וילף: כשאת מתייחסת לתכניות הלימודים, אם תוכלי להקדים – אני יודעת שמתנהל איזשהו ויכוח האם גני הילדים הפכו יותר מדי כמו בתי ספר, יש יותר מדי לימודים.
עינת וילף: אם תוכלו להתייחס לויכוחים האלה.
מה יפית: יכול להיות, כשתכניות הלימודים התחילו לצאת, הייתה תחושה שגני הילדים הופכים לבתי ספר.
מה יפית: תכנית הלימודים בעצם מביאה את ה"מה" ולא מביאה את ה"איך".
מה יפית: לכן בעקבות כל יציאת תכניות הלימודים, אנחנו הוצאנו מסמך אחר שאני תיכף אתייחס אליו שקשור לנושא של עשייה חינוכית בגיל הרך שמביאה את ה"איך" לתוך גן הילדים, דרכי עבודה מגוונות וכו' כדי לעשות את האיזון.
מה יפית: אנחנו בעד – כפי שאמרתי קודם – כן ללמד את הילדים אבל בדרכים המותאמות להם בהתאם להתפתחות שלהם.
מה יפית: אני מניחה שכל אחד שיש לו ילד בגיל הצעיר יודע כמה ילד קולט בגיל הזה, וככל שניתן ונציע, אני מניחה שנצליח, השאלה היא רק איך נעשה זאת.
מה יפית: תכניות הלימודים שלנו מתבססים על תכנית מסגרת אחת שהיא מתורגמת, חלק מהתכניות שלנו מתורגמות לערבית וחלק מותאמות, והיא תכנית מסגרת שבעצם כוללת בכללה את כל תכניות הליב"ה, מהם פיתחנו תכניות לימודים בצורה יותר מפורטת, יותר מאורגנת, עם יעדים מצופים, והתכנית הראשונה בעצם היא תשתית לקראת קריאה וכתיבה שהיא בעצם מבססת את ההכנה לקראת קריאה וכתיבה, היא לא מלמדת קריאה וכתיבה.
מה יפית: לכל אחת מן התכניות האלה יש לנו תכניות העשרה נוספות במסגרת הגן שגננות מכירות, יודעות, חשופות ומביאות את זה בפני הילדים.
מה יפית: לתשתית לקראת קריאה וכתיבה אני אתייחס, יש לנו תכניות תומכות כמו מצד הספרים או ספריית פיג'מה, כי המטרה בעיקרה לא ללמד קריאה וכתיבה, אבל לעודד אותם מחד לאהוב את הספר ולקרוא יותר ולהיחשף לכל הנושא של המילה הכתובה.
מה יפית: תכנית הלימודים במתמטיקה שיצאה לפני שנה בערך.
מה יפית: תכנית הלימודים מדע וטכנולוגיה – כן, ילדים מתעסקים במדע וטכנולוגיה גם בגני הילדים, חינוך גופני לגיל הרך שהוא מתורגם לערבית, ומקרא בחינוך הממלכתי דתי ותכנית הביניים לאומנות, יש לנו אותה אבל היא עוד לא יצאה כתכנית לימודים, היא תכנית טיוטה בינתיים.
עינת וילף: לגבי גני ילדים החרדיים זה תחום למשל שבו אין בעיה עם לימודי ליב"ה, כלומר לצורך העניין, גם זה מקובל.
מה יפית: אני רוצה לומר משהו על העניין הזה, בשנתיים או שלוש האחרונות, יש איזשהו תהליך בקרב החינוך החרדי שהם מבקשים.
מה יפית: כל נושא – למשל, תשתית לקראת קריאה וכתיבה זה חלק שמשתמשים בו ביומיום.
מה יפית: מתמטיקה, חינוך גופני, נושאים שהם לכאורה ברורים מאליו במערכת שלנו הם נחשפים, והצוות שלנו באגף לחינוך קדם יסודי מסייע בידם לעשות את התרגום.
מה יפית: זה גם נכון לגבי הנושא של עשייה חינוכית בגני הילדים כפי שאמרתי קודם.
מה יפית: תכניות הלימודים מדברות על ה"מה", עשייה חינוכית בגן הילדים מדברת על ה"איך".
מה יפית: גם כאן החינוך החרדי ביקש שנעשה את ההתאמות בהתאם לצרכים שלהם, בהתאם לתרבות שלהם, וכך נעשה וכרגע יוצאת חוברת.
עינת וילף: התכנית עצמה היא מקובלת, אז אולי משם יתחיל השינוי.
מה יפית: כפי שאמרתי קודם, זה מסמך שיצא בערך לפני שלוש שנים שמטרתו בעצם להביא בפני הגננות את ה"איך" לעשות בגן ילדים את הטוב ביותר עם תכניות הלימודים, בהתחשב בקבוצת הילדים, בהתחשב בגיל הילדים ובהתפתחותם.
מה יפית: כפי שאמרתי קודם, לכל אחת מתכניות הליב"ה יש תכניות העשרה, אני קוראת העשרה, אבל זו העשרה פנימית, אין לנו גורמים חיצוניים שעושים את זה.
מה יפית: כל התכניות הן תכניות של אגף לחינוך קדם יסודי, עם המדריכים של האגף ועם התקצוב של המשרד.
עינת וילף: כשאת אומרת מדריכים, מה זה מדריכים, מה הפרופיל של מדריכים?
מה יפית: בגננות, הן יכולות להיות גננות שהוכשרו בתחום ויכולות להיות גם גננות והן עושות עוד תפקיד אחד.
עינת וילף: כלומר, גם גננות, אבל גם הולכות לגנים אחרים להעביר תכניות, אבל זה לא מדריכים שהם לא עובדי הוראה, כלומר לא סטודנטים.
מיכל כהן: כל ההדרכה במשרד החינוך – כ-6,000 ימי הדרכה הם עובדי הוראה בפועל כאלה שהתמחו ועושים הדרכה בבתי הספר ובגני הילדים, והם כולם ללא יוצא מן הכלל עובדים בפועל גם במה שהם מדריכים, זאת אומרת, גם הגננת וגם המורה.
מה יפית: אני לא אעבור על כל התכניות, אני רק רוצה לתת תמונת מצב של מה אנחנו קוראים לתכניות העשרה - תומכות תכנית ליב"ה מרכזי אומנות, תכניות במוזיאונים, קונצרטים, מרכזי מדע שיש לנו.
מה יפית: יש לנו אפילו תכנית כאן בכנסת שנקראת גני הילדים וכנסת ישראל לחינוך לערכים.
מה יפית: בשנים האחרונות אנחנו מחזקים מאוד את כל הנושא של החינוך הסביבתי, גם באמצעות הגנים הירוקים שלנו.
מה יפית: השנה יצאנו בקמפיין ואנחנו ממשיכים גם בשנת הלימודים הבאה בכל הנושא של החזרת פרחי הבר, קראנו לו בשביל הפרחים, וכאן מובן כל הסוגיה של לחבק עץ יחד עם פקיד היערות ועוד הרבה נושאים אחרים, אלה העיקריים.
מה יפית: כפי שאמרתי קודם, הנושא של השפה אצלנו מתוגבר מאוד, הוא מרכזי.
מה יפית: אנחנו חושבים שהנושא של השפה בגיל הזה הוא חלק משמעותי, ואנחנו עוסקים בו גם באמצעות תכנית לקראת קריאה וכתיבה, אבל גם באמצעות תכניות אחרות, כמו מצעד הספרים וספריית פיג'מה.
מה יפית: אני רוצה להזכיר כאן את התכנית שהיא ייחודית מאוד - כ-120 אלף ילדים, כל הילדים באשכולות 6, 1 מקבלים 9 ספרים במשך השנה חינם.
מה יפית: הספרים האלה הם ספרים שמחולקים חינם, הם מיועדים לחיזוק הקשר גם עם ההורים, יש להם פעילויות בתוך הספר לעבודה עם הילדים בתוך הגן, ועם הגננת והילדים במסגרת עבודה עם הורים.
עינת וילף: אם אפשר להתייחס כאן לשפה, יש שאלה שעולה מחיה מהמשמר החברתי לגבי שפה ערבית ועברית במגזר הערבי.
עינת וילף: כלומר, על מה בעצם הדגש, על כך שיידעו עברית או על כך שיידעו ערבית.
מה יפית: אנחנו מדברים על שפת אם.
מה יפית: במגזר הערבי, ערבית נחשבת לשפת אם ולהם יש תכניות מותאמות.
מה יפית: תכנית הלימודים בתשתית לקראת קריאה וכתיבה היא לא תכנית מתורגמת, היא תכנית מותאמת למגזר הערבי.
עינת וילף: אבל האם יש דגש ללימוד השפה העברית?
עינת וילף: כאן אפתח סוגריים - במיוחד לאור החשיבות של השפה בגיל הרך, וחוסר היכולת להשלים את זה, האם לא נכון להגדיר שבגני הילדים הערבים הדגש יהיה גם על השפה העברית, כי מה שקורה שמאוחר יותר, אתן בוודאי יודעות את זה, נתקלים באין ספור בעיות שאין ידיעת שפה, ויש איזשהו שלב שאתה צריך לשאול איפה זה נעצר – בבגרויות?
עינת וילף: בכניסה לאוניברסיטאות?
עינת וילף: ואם בגנים אין עברית, אז מתי זה יקרה?
מה יפית: בגנים אנחנו מטפלים בשפת האם כי גיל הרכישה של שפה זה בגילאים הללו.
מה יפית: גם כך במגזר הערבי יש בעיה בין השפה המדוברת לשפה הכתובה, ואנחנו מודעים לקשיים שבה.
מה יפית: יש בעיה נוספת במגזר הערבי - כל בעיות השיח, אוצר מלים שאנחנו מחוייבים קודם כל להדגיש אותו בגיל הרך בשפת האם, אני לא יודעת בבתי ספר באיזה גיל מתחילים ללמד עברית.
מיכל כהן: יש פה איזושהי הנחה שאומרת שילד רוחש שפה, קודם כל את השפה העיקרית שלו הוא יוכל לעשות העברה לשפה הנוספת, ולכן בשלב של יצירת תשתית חשוב מאוד לנטוע את אבני הדרך של רכישת השפה.
מיכל כהן: דבר נוסף, כמו שסימה אמרה, אנחנו מכירים במגזר הערבי את הסיפור של הדיגלוסיאס, סיפור שהפער בין השפה שהם מדברים בבית לבין השפה הכתובה שגם זה חלק מהיעדים של המשרד להתמודד, אנחנו רואים את זה אחר כך בנושא הלמידה שהם לא מספיק מתגברים.
מיכל כהן: בשלב המיידי שהם נכנסים לבית הספר, יש להם גם את הוראת השפה העברית, אבל בשלב ההקנייה הראשונית זה ביסוס שפת האם על מנת שיוכלו לייצר את הקודים של רכישת שפה נוספת.
מה יפית: אנחנו מדגישים את נושא השיח במיוחד במגזר הערבי, כי כל סוגית השיח בדרך כלל השפה היא הרבה יותר שימושית, אבל לא לצורך שיח פתוח - זה אחד הנושאים שאנחנו מדגישים בשנתיים האחרונות מאוד בשלבים האלה.
עינת וילף: לי יש סימני שאלה סביב זה, אני תוהה אם לא נכון מוקדם יותר, כלומר, זו לא התפיסה, וזה לא נמצא בדיון ובוויכוח אם להכניס עברית לגנים.
מה יפית: אנחנו פועלים לצמצום פערים, אנחנו פועלים בדרכים שונות.
מה יפית: אחת התכניות המרכזיות שלנו בתוך המערכת היא תוכניות מהגן שמטפלת בילדים כבר מגיל 3, בעיקר בגיל 3.
מה יפית: התכנית השנייה שאנחנו מעורבים בה ושותפים למהלכים בתוכה זה תכנית לאומית לילדים ונוער בסיכון.
מה יפית: לא ארחיב, אני חושבת שעל כל אחת מן התכניות אפשר לקיים דיון אחד שלם, ועיר ללא אלימות שחלק מהגנים זוכים לכניסה של התוכניות האלה לתוך המערכת שלהם.
מה יפית: רפורמת אופק חדש – רפורמת אופק חדש נמצאת כבר בגני הילדים זו השנה השלישית, כאשר בשנתיים הראשונות - - -
עינת וילף: בכל גני הילדים, וגם אלה שיהיו עכשיו מגיל שלוש.
עינת וילף: כפי שאת יודעת אצל מנהלת הוועדה מתקבלים אין ספור מכתבים סביב המשפט הראשון.
עינת וילף: בואו תתארו לי מה קורה, מה המדיניות, מה אתן למדות סביב כל הנושא הזה של הארכת יום הלימודים עד השעה שתיים.
מה יפית: התכוננתי גם לחלק הזה כי מין הסתם גם אני מוצפת מזה שנה שלמה בתלונות ומכתבים.
מה יפית: מדובר בקבוצה – רק מהמכתב האחרון נדמה לי שכתבו לי, אנחנו קבוצה.
מה יפית: אני רוצה להדגיש ולומר אנחנו קבוצה קטנה, כי אני גם מנהלת איזשהו רישום לגבי מי האנשים, ועל מה אנחנו מתנהלים.
מה יפית: בכללי, אני אומר שהארכת יום הלימודים היא לכאורה 40 דקות, אבל אני אתאר את כל התהליך.
מה יפית: בתשס"ט הייתה פעימה ראשונה בנושא של רפורמה – הגנים פעלו עד 1:20 קיבלו עוד 10 דקות, זה 1:30.
מה יפית: 4 שנים פעלו עד השעה אחת וחצי.
עינת וילף: בגלל שהנושא הזה מעורר הרבה רגשות, אני מבקשת לאפשר לדבר.
מה יפית: בתש"ע השתלבנו בתוך מסגרת רפורמת אופק חדש, ויום הלימודים הוארך עד השעה שתיים.
מה יפית: החצי שעה הזאת עשתה בשנים הראשונות, בשנתיים הראשונות – אני אומר תש"ע ותשע"א, לא שמענו, אבל יכול להיות שהיה לנו בערך 1,000 כיתות בתוך מסגרת הפיילוט.
מה יפית: בשנה האחרונה הכנסנו בהחלט מאסה גדולה של גנים – 6,604, בהחלט בשנה הזאת שמענו קולות, קולות שדיברו בשלושה נושאים.
מה יפית: האחד – היום הזה ארוך מדי לילדים הצעירים, אנחנו מבקשים גמישות בהוצאת הילדים.
מה יפית: השני, אם אתם משאירים את הילדים עד השעה שתיים אולי עם ארוחת צהריים, כי הילדים לא יכולים להיות בלי ארוחת צהריים, הדבר השלישי – ילדים עד השעה שתיים מחויבים במנוחת צהריים.
מה יפית: 3 הסוגיות האלה נבדקו במהלך השנה הזאת, אני רק אקדים ואני אומר, כל סוגית הארוחה נבדקה עוד לפני, גם בתהליכי החשיבה בתוך מסגרת הרפורמה, החשיבה הראשונית, דובר מה יקרה בשעה שתיים, האם ילדים יאכלו או לא.
מה יפית: הלכנו לבדוק את זה גם במשרד הבריאות שנתמך על ידי משרד הבריאות האמריקאי, ובדקנו את זה גם במדינות בעולם, לא חובה לאכול ארוחה חמה, חובה לאכול ארוחות במהלך היום, ארוחות קטנות, או ארוחות אחרות אבל לא ארוחה חמה.
מה יפית: הצענו בסוף השנה הקודמת חוזר לגננות והסברנו איזה אפשרויות יש בארוחות – אם אוכלים ארוחה מרוכזת, יש דגמים שונים לעבודה בתוך הגן, יש גננות שיושבות יחד עם כלל הילדים ואוכלות ארוחה משותפת.
עינת וילף: אבל הילדים מביאים מהבית.
מה יפית: יש גנים שיש קנייה מרוכזת של ארוחה, אבל זה על אותו עיקרון, לא המדינה מסבסדת את הארוחה ואלה הפתרונות.
מה יפית: שמענו שחלק מן הגננות הפכו את הארוחה הזאת אולי לארוחה שבנויה על ביסקוויט ופרי.
מה יפית: אנחנו לא התערבנו, אני יודעת גם הרבה מאוד פעמים – הטענות הראשונות בחודשים הראשונים שלנו היו מה פתאום את דורשת ממני להכין 3 כריכים.
מה יפית: אני לא ביקשתי להכין כריכים, אבל גם לא אמרתי להרעיב את הילדים.
מה יפית: אז יש הנחיות מפורשות איך מגישים את הארוחות בגן, אם תרצי אנחנו גם נעביר את זה.
מה יפית: במודל של ארוחה משותפת, הילדים מגיעים בבוקר.
מה יפית: בשעה שמונה וחצי הילדים יכולים לאכול איזושהי טעימת בוקר, ואחר כך מהשעה עשר עד אחת עשרה יש ארוחה משותפת, ואחר כך בשעה שתים עשרה וחצי, אחת – ארוחה משותפת חזרה.
מה יפית: המודל השני שאנחנו קוראים לו מזנון, כי באחת הועדות שאמרתי מזנון היה הרבה התרגשות, לא התכוונו למזנון, התכוונו שיש שולחן פתוח שבו הילדים יכולים לאכול על פי הצורך הפיזי שלהם.
מה יפית: זאת אומרת, הוא נפתח בשעה תשע ונסגר בשעה אחת עשרה.
מה יפית: יש ילדים שאוכלים ארוחה בבוקר בבית, ויכול להיות שיאכלו ברבע לאחת עשרה את הארוחה השנייה שלהם.