GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עבדאללה חטיב: פרופ' מוסטפה כבהא היה אחד החברים שכתבו את המתווה לתוכנית הלימודים והוא גם כן יהיה חבר בכתיבת אותה תוכנית לימודים והנושא של מקצוע דת האסלאם.
עבדאללה חטיב: בנושא מקצוע דת האסלאם הצוות נמצא היום בשלב, כלומר הם סיימו את הכתיבה של תוכנית היסודי, סיימו את הכתיבה של תוכנית חטיבות הביניים.
עבדאללה חטיב: נשארו להם שני פרקים בתוכנית של העל-יסודי.
עבדאללה חטיב: התוכנית הזאת גם תסתיים תוך תקופה קצרה.
מסעוד גנאים: של המפקח שם, הרי יש בעיה של - - -
עבדאללה חטיב: יש פנייה לנציבות שירות המדינה מטעם המשרד ואנחנו מעוניינים לקדם את הסוגיה הזאת.
עינת וילף: תודה רבה לך, ד"ר עבדאללה חטיב.
אחמד טיבי: שאלה אחרונה ברשותך, מה לגבי מורים שחוקים, ותיקים מאוד, שרוצים לצאת, לעזוב את המערכת.
אחמד טיבי: אתם, הרושם שאתם מערימים עליהם קשיים, המשרד.
עבדאללה חטיב: חבר הכנסת טיבי, יש מכסה שנקבעת על-ידי האוצר.
עבדאללה חטיב: אני, אין לי נתון מדויק לגבי אותה מכסה, אבל היתה פנייה אישית שלי לגבי הנושא של המגזר הערבי, קיבלנו תוספת למגזר הערבי, המחוזות קיבלו הודעה, כלל המחוזות קיבלו הודעה, צפון חיפה ומרכז קיבלו הודעה לגבי המכסות שלהם ואנחנו אמרנו שלמחוזות, במידה ואתם לא אישרתם, תעבירו את זה להחלטת הוועדה העליונה שיושבת בלשכה של אגף בכיר לכוח-אדם בהוראה ואנחנו נוכל לאשר גם כן מכסה נוספת ייעודית למגזר הערבי.
עינת וילף: מה שאני אעשה, ברשותכם, כדי שנספיק.
עינת וילף: יש עוד שתי מצגות.
עינת וילף: יהיה עוד סיבוב, אל תדאגו, יהיו עוד שתי מצגות קצרות ואז תוכלו גם להתייחס, גם לשאול, ואז אני אפתח את זה לציבור.
עינת וילף: בבקשה, מר פארס מוהנא, הממונה על החינוך הדרוזי והצ'רקסי, בבקשה, המצגות לחברי הכנסת.
פארס מוהנא: שלום לכולם.
פארס מוהנא: אני חייב להגיד שהמגזר הדרוזי והצ'רקסי נהנה וממשיך ליהנות מהשיטה החדשה של התקצוב במשרד החינוך ואני בא מהעולם הזה ואנחנו עברנו מעולם של תקצוב פר כיתה לתקצוב פר תלמיד ולתקציב לפי מצב סוציו אקונומי וזה רק משפר - - -
מוחמד ברכה: זה כל המערכת עברה, לא רק אתם.
פארס מוהנא: זה נכון, אבל הרווח הוא למגזר הפריפריאלי.
פארס מוהנא: הפריפריה הגיאוגרפית וגם הפריפריה החברתית.
פארס מוהנא: כלומר, אם המצב הסוציו אקונומי בתל-אביב הוא גבוה, אז הם יקבלו פחות שעות, בגלל השיטה.
פארס מוהנא: כלומר, השיטה היטיבה דווקא עם המגזרים האלה ולא היטיבה עם מגזרים אחרים.
פארס מוהנא: אני מכיר את זה.
פארס מוהנא: הרבה יישובים גדולים יהודים, פחתו המון שעות בגלל השיטה.
פארס מוהנא: בנוסף לדברים שידידי ועמיתי עבדאללה דיבר עליהם, אני אוסיף משהו ייחודי למגזר הדרוזי והצ'רקסי, קצת נתונים.
פארס מוהנא: אנחנו מדברים על 41,000 תלמידים, פחות או יותר.
פארס מוהנא: מגזר יחסית קטן, כמו שהוצג קודם – שניים ומשהו אחוזים מהאוכלוסייה במדינת ישראל.
פארס מוהנא: הגידול הטבעי נמוך מאוד במגזר הדרוזי, גידול טבעי שלילי.
פארס מוהנא: אנחנו נאלצים לפעמים לסגור כיתות ולסגור גנים.
פארס מוהנא: מבחינתי זה בסדר, זה חיובי, יש כאלה שאומרים שלא, אני חושב שזה דווקא טוב, דווקא כיוון של איכות וכיוון של חינוך יותר טוב.
פארס מוהנא: כמובן, זה משפיע על תקנים.
עינת וילף: זה על רקע יילודה, זה לא על רקע עזיבה?
פארס מוהנא: זה על רקע של יילודה.
פארס מוהנא: יילודה נמוכה, 1.8 ילדים לזוג.
עינת וילף: כמו בשבדיה.
פארס מוהנא: כמו בשבדיה.
פארס מוהנא: הגליל נראה כמו שבדיה.
פארס מוהנא: לגבי בגרויות, אותה מגמה במגזר הדרוזי קיימת, כאשר בשנת 92, וזה לא הרבה זמן, אנחנו עמדנו על 19% בגרות.
פארס מוהנא: היום אנחנו בסביבות ה- 50%.
פארס מוהנא: כלומר, אם ניקח את הנתונים החדשים, סביבות ה- 50%.
מוחמד ברכה: על-מנת לדייק, מר מוהנא, האחוזים מתייחסים לקבוצת הגיל ולא לניגשים-?
פארס מוהנא: האחוזים מתייחסים לניגשים.
פארס מוהנא: כלומר, לתלמידי י"ב, נכון.
פארס מוהנא: ואם תסתכל עוד שני שקפים נדמה לי, על אחוז הלומדים ב- י"ב, תדע שהפערים לא כל-כך גדולים.
פארס מוהנא: כלומר, נכון, הנתון הזה ירד, אבל ההשוואה גם חשובה.
מוחמד ברכה: הנשירה היא גבוהה.
פארס מוהנא: לדעתי, הנשירה היא לא גבוהה, בהמשך אציג נתון.
פארס מוהנא: אני חייב להגיד עוד פעם.
פארס מוהנא: בסך-הכל, ופה עלה לדיון, בדיון הקודם, השאלה אם אנחנו נדביק את הפערים, האם זה טוב או לא טוב.
פארס מוהנא: הייתי אומר את זה בשני משפטים.
פארס מוהנא: אם נסתכל על מערכת החינוך הדרוזית ונשווה אותה מול עצמה, יש התקדמות יפה מאוד.
פארס מוהנא: אם ניקח את מערכת החינוך הדרוזית ונשווה אותה מול החינוך היהודי, יש לה הרבה מה לעשות.
פארס מוהנא: הרבה מה לעשות.
פארס מוהנא: כלומר, אם במגזר היהודי הבגרות עומד על 62% נדמה לי בארצי, אנחנו 50%, יש לנו בעיה קשה.
פארס מוהנא: אותו סיפור באקדמיה ואותו סיפור ב- PhD וכן הלאה.
פארס מוהנא: אבל חינוך לא בונים ביום אחד.
פארס מוהנא: אנחנו צריכים לזכור ואני חדש בתפקיד, יחסית, שנה שלישית, יש לנו, אפשר להגיד ככה, דור מדבר של מורים במערכת שעצם זה שסיימו כיתה י"א י"ב, לפני 20 שנה ונעשו מורים.
פארס מוהנא: אנחנו צריכים לזכור איך בחרו מנהלים לפני 20 שנה ואותם מנהלים עדיין מכהנים.
פארס מוהנא: אנחנו מנסים כל הזמן לחדש את המערכת.
פארס מוהנא: לחדש גם במורים חדשים, גם במנהלים חדשים.
פארס מוהנא: במגזר הדרוזי, בשנתיים האחרונות, אנחנו החלפנו 20% של המנהלים, שזה מהלך מצוין, בהסכמה.
פארס מוהנא: יש כאלה לפנסיה, יש כאלה שלא.
פארס מוהנא: יש מקרים שאנחנו חייבנו את המנהלים ולפחות שני מקרים שהייתי שותף להם, אחרי דו"חות פדגוגיים.
מסעוד גנאים: אני רוצה לשמוע את זה, משום שזה קשה מאוד לפטר אלא אם יש, אני לא יודע מה הוא עשה.
פארס מוהנא: קשה לפטר מורה בישראל.
פארס מוהנא: אתה צריך לדעת.
מוחמד ברכה: שזה טוב.
פארס מוהנא: שזה טוב?
מסעוד גנאים: לא תמיד.
עינת וילף: בסדר, לא ניכנס לוויכוח.
מוחמד ברכה: בעיקרון הגדול – זה טוב, כן.
עינת וילף: לא ניכנס, OK?
פארס מוהנא: אני הייתי מבקר איתך בשיעורים של מורים שצריך, אני מת לפטר אותם ותגיד, תשנה דעה.
פארס מוהנא: יש מורים שצריך לפטר, אין מה לעשות.
עינת וילף: השאלה היא תמיד של איזון.
פארס מוהנא: כן, לשאלתך, חבר הכנסת גנאים, לא קל, אבל אם עושים נכון, אם נניח שולחים את המפקח והוא עושה דו"חות פדגוגיים ואנחנו משתפים את הרשות המקומית, נראה לי שבסוף אפשר.
פארס מוהנא: לא כל יום יהיה מנהל.
פארס מוהנא: אבל אם בשנה אחת נפטר מורה על רקע פדגוגי, אני חושב עשינו את שלנו.
פארס מוהנא: לא קל.
פארס מוהנא: בנושא של מיצ"ב, אני חושב התוצאות דומות, השקף פחות ברור אבל בסך-הכל במגזר הדרוזי, ההישגים הם בין המגזר היהודי לבין המגזר הערבי, מבחינת הישגים, גם במיצ"ב, גם בבגרויות.
פארס מוהנא: לגבי סטודנטים.
פארס מוהנא: אי-אפשר לבקש אקדמיה אם אין בגרות איכותית.
פארס מוהנא: לכן צריך לעמול קשה כדי לשפר את הבגרות.
פארס מוהנא: אנחנו עושים את זה בעשר השנים האחרונות, יש עלייה יפה מאוד, ואני רואה את זה באופן ברור, במקום שיש בגרות טובה, גבוהה, ואיכותית, יש גם אקדמיה טובה, לפי יישובים.
פארס מוהנא: אנחנו רואים פה שקף של סטודנטים.
פארס מוהנא: כאשר, עוד פעם, ההשוואות אולי לא יישמעו טוב לאנשים, אבל אם בשנת 68, נכנס הדרוזי הראשון לטכניון ויש 200 סטודנט, אני חושב שזה יפה מאוד.
פארס מוהנא: אבל אנחנו עדיין לא ממצים את הפוטנציאל של האוכלוסייה בתוך הטכניון.
פארס מוהנא: הייתי אומר ככה במושגים פיסיקאליים, שהווקטור בעלייה, אבל אולי הזווית לא מספיק טובה, צריך לשפר אותה.
פארס מוהנא: אבל אין ספק שיש פה התקדמות יפה מאוד בכל הלימודים של האקדמיה.
פארס מוהנא: ב- PhD יש לנו בעיה קשה מאוד, רק 19 דוקטורנטים שלומדים וזה חמור, אנחנו צריכים לפעול מול המל"ג כדי לשפר את זה.
פארס מוהנא: אחוז התלמידים הלומדים ב- י"ב, חבר הכנסת ברכה.
עינת וילף: יש, אגב, יציאה לחו"ל, לדוקטורט?
עינת וילף: לאירופה?
עינת וילף: לארצות-הברית?
פארס מוהנא: מעט מאוד.
פארס מוהנא: מעט מאוד, גם יציאה לירדן מעטה מאוד, אם נשווה מספרים, מעטה מאוד.
פארס מוהנא: מהרבה סיבות, אבל מעט מאוד.
פארס מוהנא: יחסית גם למגזר הערבי.
פארס מוהנא: אחוז הלומדים ב- י"ב הוא עומד על 85%.
פארס מוהנא: יש עוד 15% שלא רואים אותם בבתי-הספר, אבל הם לא ברחוב.
פארס מוהנא: אלה עוד קבוצה של תלמידים שלומדים בבתי-ספר תעשייתיים, עוד בתי-ספר שלומדים בכל מיני בתי-ספר של צה"ל, חיל חימוש ודברים כאלה, ויש קבוצה קטנה של בנות דתיות שאין להן מסגרת, שאנחנו בינתיים אומרים – אולי ילכו דרך קידום נוער, אבל אוכלוסייה של בנות דתיות שהן מצוינות, פשוט הסיבה הדתית לא מאפשרת להן לבוא לבית-ספר מעורב.
פארס מוהנא: הפסיכומטרי, כמו כל תלמיד ערבי, הפער הוא פער גדול של מעל 100 נקודות בין מי שעושה את המבחנים בערבית לעברית.
פארס מוהנא: לגבי סטודנטים, אני אציג פה שב- 2005, אחוז הסטודנטים היה 0.5% מכלל הסטודנטים.
פארס מוהנא: ב- 2011, אנחנו עומדים על שני-שליש, כלומר, עלייה יפה, אבל אם אני מסתכל על אחוז הדרוזים באוכלוסייה שהוא כמעט שני אחוז, יש לנו הרבה מה לעשות כדי להגיע למצב הנורמאלי שאני כן רוצה אותו.
פארס מוהנא: אחת הבעיות המרכזיות ואני לא מציג את זה שהבנות הן בסדר, אני מציג את זה שהבנים הם לא מספיק בסדר.
עינת וילף: אפשר גם להגיד שהבנות בסדר.
פארס מוהנא: תמיד כשאני מציג את זה, אומרים – מה, אתה שוביניסט?
פארס מוהנא: אבל לא, אני לא שוביניסט.
פארס מוהנא: אבל אני מציג את העניין של הבנים, לא את ההתקדמות של הבנות.
פארס מוהנא: כבר מגיל מוקדם, עכשיו, יש כאלה שמספרים גיל ההתבגרות והצבא, זה לא נכון, פשוט.
פארס מוהנא: המוטיבציה של הבנות יותר גבוהה, מתחילה בכיתה ה' אפילו.
פארס מוהנא: פער של 48 נקודות בערבית.
פארס מוהנא: בכיתה ח' הפער הוא מתחיל, עולה ל- 51 נקודות במתמטיקה בין בנים לבנות.
פארס מוהנא: הבגרות מחולק ל- 40 – 60 כלומר, אם ניקח את הבנות הדרוזיות, הבגרות שלהן דומה למגזר היהודי.
פארס מוהנא: אם ניקח את הבנים, מצבם קשה מאוד.
פארס מוהנא: באקדמיה, באוניברסיטאות, 70% בנים, 30% בנות, בכל התארים, כולל ב- PhD, ב- MA ובתואר ראשון, בטכניון 50 – 50, שזה משהו אנומלי.
מוחמד ברכה: זה דומה, פחות או יותר, לאוכלוסייה הערבית באקדמיה, שזה 64% בנות.
פארס מוהנא: נכון.
פארס מוהנא: לדעתי, יש שורשים דומים לסיפור הזה בפער בין בנים לבנות.
פארס מוהנא: אולי יש, הסיפור של השירות הצבאי, יש לו מימד אחר.
עינת וילף: אגב, זו מגמה עולמית, זה בכל העולם.
פארס מוהנא: זה נכון, כן.
פארס מוהנא: לגבי תוכניות לימודים, גם אצלנו אנחנו משפרים את תוכניות הלימודים.
פארס מוהנא: יש תוכניות לימודים משותפות לנו ולמגזר הערבי, למשל בלשון ערבית.
פארס מוהנא: בערבית, בחטיבת הביניים, בערבית ביסודי זה אותה תוכנית לימודים.
פארס מוהנא: אני הייתי ככה, חשבתי, אולי איזה בעיות מרכזיות יש שצריך לטפל בהן, ההבדלים בין בנים לבנות, הצגתי אותו, התרחקות מערכים, זה מתבטא בהתנהגות של הבנים יותר בכפרים אחר-הצהריים וזה מביא אותי לסיפור שעבדאללה גם הציג אותו, הסיפור של תרבות הפנאי אצל בני נוער.
פארס מוהנא: הסיפור של השפה הערבית.
פארס מוהנא: השפה הערבית היא בעיה, כלומר, תלמידים מצליחים במתמטיקה וערבית היא כמעט מחסום בבגרות והייתי לוקח את זה לשני מקורות.
פארס מוהנא: מקור אחד הוא סיפור של מיומנויות, של שפה, והסיפור השני הוא סיפור של, הוא יותר קשה, הוא סיפור של עמדות.
פארס מוהנא: כלומר, עמדות של בני נוער מהשפה, כאילו השפה היא שפה עתיקה ושפה מיושנת והיא לא שפת האייפון והיא לא שפת הפייסבוק וכן הלאה, זה סיפור שצריך להתמודד אתו בדרכים אחרות.
פארס מוהנא: תוכנית לימודים לא תספיק, כלומר, הטכנולוגיה בצד השפה.
פארס מוהנא: העמדה של בני הנוער לא בצד השפה, זה הסיפור.
פארס מוהנא: יש פער.
פארס מוהנא: כלומר, הטכנולוגיה מאפשרת, אבל בני הנוער פחות.
מוחמד ברכה: את זה הייתי לוקח את הדבר הזה שאתה אומר שזה עמדות, שיש טיפוח של חשיבה שמתרחקת מהשפה הערבית בקרב ציבור הצעירים הדרוזים, והסיפור הזה שאנחנו מדברים על שתי מערכות ועל חינוך ערבי וחינוך דרוזי, לדעתי, יש מגמה רשמית במדינת ישראל, להפריד את האזרחים הערבים הדרוזים משאר האוכלוסייה הערבית וזה מתבטא ומשליך על הילדים ועל התלמידים.
פארס מוהנא: אני חושב שהסיפור של הערבית הוא שייך לכל המיעוטים.
פארס מוהנא: לגבי מעורבות הורים, אני חייב, מעורבות ההורים דומני בכל המגזרים, בכל המגזרים היא פחות רצינית.
פארס מוהנא: לא מספיק שהורה יבוא למסיבה בסוף השנה.
פארס מוהנא: כשאני מדבר על מעורבות הורים אני מדבר על לקחת אחריות ופה הדיון הוא כמעט פנימי, נכון?
פארס מוהנא: זה לא, אני לא בא להתיפייף, יש ועדי הורים בכל בית-ספר, זה לא מספיק.
פארס מוהנא: ועד הורים זה משהו טכני, אני מדבר על משהו יותר עמוק.
פארס מוהנא: אני אומר לכם, משרד החינוך משקיע המון כספים והרבה זמן, ואנחנו, אמנם יש ביקורת על איכות המנהלים והמורים והמפקחים, אולי גם על הממונים, אין בעיה, אבל אם האוכלוסייה לא תתגייס לטובת החינוך ואם סדר עדיפות הקהילתי חברתי לא ישתנה, הדברים, קשה לשנות אותם.
פארס מוהנא: אני בא ועומד מול הציבור שלי, לא פה בכנסת ואני אומר – חבר'ה, אם אתם לא תשתנו, החינוך לא ישתנה.
פארס מוהנא: אי-אפשר שאנחנו, יש לנו קודים וערכים מסוימים שהם לפעמים מתנגשים עם בית-הספר המודרני.
פארס מוהנא: אם אנחנו לא נשתנה, זה גם לא ישתנה.
פארס מוהנא: את זה אנחנו צריכים לעשות מול מעורבות הורים.
פארס מוהנא: יש לי פיילוט בשני בתי-ספר.
פארס מוהנא: בית-ספר שהוא נחשב טוב, בית-ספר תיכון, ובית-ספר פחות טוב, עם אוכלוסייה קשה ואני בניתי שם קבוצה של הורים ואנחנו מנסים איתם לקיים דיונים וגם קצת ללמד אותם איך להציב גבולות, המתח הזה בין העולם המודרני לבין העולם המסורתי, פשוט ההורים של היום פחות יודעים לעשות את זה וחובתנו, לדעתי חובה, בית-הספר לא חובתו רק ללמד גיאוגרפיה ומתמטיקה, חובתו גם לקחת את ההורים ולתת להם מענה על הצרכים שלהם.
פארס מוהנא: הייתי אומר, הסיפור של הבינוניות.
פארס מוהנא: פחות חמש מתמטיקה, פחות חמש פיסיקה, פחות חמש כימיה וזה מעציב.
פארס מוהנא: המוטיבציה של הבנים, דיברנו.
פארס מוהנא: שבע זה סעיף מאוד חשוב, זה גם קשור למה שעבדאללה אמר.
פארס מוהנא: הסיפור של הפנאי.
פארס מוהנא: הילדים, אחרי שלוש, שלוש וחצי, כמעט ואין להם מה לעשות אחר-הצהריים.
פארס מוהנא: מתוך 12 יישובים, רק שני מתנ"סים עובדים באופן חלקי, ועשרה מתנ"סים סגורים, אין מתנ"ס.
פארס מוהנא: כלומר, פשוט בן הנוער, אחרי השעה שלוש, אין לו מה לעשות חוץ מלהסתובב ברחובות, חוץ אולי לצאת לעיר הגדולה וזה סיכון ולבקר שם במקומות שאנחנו מאוד לא רצים.
פארס מוהנא: זה סיפור, לדעתי, שצריך להעלות אותו ברמה של חברי הכנסת, איך אפשר להחזיר את המתנ"סים ליישובים.
עינת וילף: אבל רק שאלה, זה גם נושא שמאוד מעניין אותי בהקשרים אחרים.
עינת וילף: האם בכלל נעשית עבודה, הרי באיזה שהוא שלב, זה פחות צריכה להיות שאלה של איך מעסיקים את בני הנוער, אלא האם בני הנוער, יש אווירה שלוקחים יוזמה, מפעילים, יוצרים מסגרות.
עינת וילף: כלומר, החל מאיזה שהוא שלב, בני הנוער הם אלה שיכולים להפעיל מסגרות שונות, פעילויות שונות.
עינת וילף: כלומר, האם בכלל יש אווירה או תודעה של יוזמה בקרב בני הנוער, כדי לייצר מסגרות עבור עצמם או עבור בני נוער צעירים יותר?
פארס מוהנא: זה כמו הסיפור של התרנגולת והביצה.
פארס מוהנא: כלומר, בגלל שאין מסגרות, אי-אפשר להגיד לבני הנוער – OK, אתם לא יוזמים.
פארס מוהנא: אבל מצד שני, אם אנחנו בוחנים הזדמנויות אפילו קטנות, בני הנוער מתגייסים בצורה מלאה.
פארס מוהנא: יש להם מוטיבציה לבוא ולפעול ולבוא להשתתף בפעילויות נוער בכל מיני תנועות נוער שכמעט קיימות באופן חלקי.
פארס מוהנא: אבל הסיפור לא אצלם, הסיפור אצלנו, לדעתי.
פארס מוהנא: הנקודה התשיעית היא נקודה גם קריטית לגבי הסיפור של איכות ההוראה.
פארס מוהנא: ההוראה, לפחות במגזר הדרוזי, המגזר שלי, היא הוראה מיושנת, נוקשה.
פארס מוהנא: המורה נכנס ונואם בתוך הכיתה ופחות משתף את הילדים.
פארס מוהנא: אין הוראה בקבוצות, אין הוראה מותאמת.
פארס מוהנא: אני מגזים, OK?
פארס מוהנא: לכן, אחת המטרות של החינוך הדרוזי הוא לשפר את ההוראה וללמד את המנהלים והמורים איך לעבוד נכון עם ילדים ואני מאוד מצטער שהבוגרים של מערכות, של המוסדות להשכלה גבוהה ושל הסמינרים, הם לא מספיק טובים בהוראה הדיפרנציאלית, ההוראה המודרנית.
עינת וילף: אם אפשר רק מאוד בקצרה את השאר.
פארס מוהנא: כן.
פארס מוהנא: גיוס לצה"ל, יש אחוז גבוה, 83%.
פארס מוהנא: במסגרת הצבא, יש לנו פרויקט עתידים, 160 מהנדסים משולבים בתוך הצבא, הפרויקט עושה עבודה יפה מאוד, כיום לומדים עוד 71 ילדים.
פארס מוהנא: הייתי ככה, אני כבר דיברתי על המטרות פחות או יותר, אבל אם אני עכשיו רוצה לנגוע בדברים הנכונים, הייתי נוגע בסיפור של דרכי הוראה.
פארס מוהנא: חשוב מאוד לשלב את ההורים נכון ולבחור מורים איכותיים למערכת החינוך.
פארס מוהנא: אני רק רוצה לספר לכם על פרויקט מאוד ייחודי שזו גם אסטרטגיה שאני נוקט לעשות.
פארס מוהנא: אני מאמין במערכות גדולות, אי-אפשר להגיע לכל ילד.
פארס מוהנא: אבל אם נעשה משהו ייחודי, שישפיע על מעגלים סביב, זה חשוב מאוד לכן אנחנו פתחנו במרץ פרויקט שנקרא ניצני טכניון, 100 תלמידים מצטיינים, מכיתה י', מגיעים חצי יום לטכניון.
פארס מוהנא: מצד אחד, אני מרוויח את אותם 100 ילדים, מצד שני, ה- 100 ילדים האלה, ישפיעו גם על ילדים אחרים ובתי-הספר, תתחיל ביניהם תחרות חיובית וכך המגזר כולו ירוויח מזה.
פארס מוהנא: הילדים האלה יפגשו בטכניון מורים מהטכניון, ילמדו בעברית את מקצועות המתמטיקה וכמובן ישפרו את הפסיכומטרי שלהם.
פארס מוהנא: אבל בגדול, הייתי אומר, הפרויקט הזה הוא יפתח אתוס להשכלה בכפרים הדרוזים, מה שחסר.
פארס מוהנא: כלומר, משאבים יש, שעות יש, אנשים טובים – יש, אנחנו צריכים לחבר את כל החוטים.
פארס מוהנא: תודה.
עינת וילף: תודה רבה לך על המצגת הזאת ואנחנו עוברים למציג האחרון מטעם משרד החינוך, ד"ר מוחמד אלהיב, ממונה ארצי על החינוך הבדואי, בבקשה.
עינת וילף: לנו אין מצגת, אז אנחנו נצפה.
מוחמד אלהיב: שלום לכולם.
מוחמד אלהיב: לגבי כל המטרות והיעדים של המגזר הערבי, זה נכון ותקף במאה אחוז לגבי המגזר הבדואי, לכן אני לא אחזור על מה שאמר חברי ועמיתי כאן, ד"ר עבדאללה חטיב.
מוחמד אלהיב: אולי נתייחס לדברים תוספתיים שקשורים באופן ייחודי למגזר הבדואי.
מוחמד אלהיב: המגזר הבדואי גם כן אנחנו מתייחסים לבדואים צפון ולבדואים דרום.
מוחמד אלהיב: במגזר הבדואי צפון הוא נכלל בתוך המכלול של המגזר הערבי בכלל והוא דומה במאה אחוז שם גם מבחינת המורכבות של הבעיות וכל מה שחל למגזר הערבי, חל גם במאה אחוז לגבי המגזר הבדואי בצפון.
מוחמד אלהיב: לגבי המגזר הבדואי בדרום, דווקא יש מורכבות אחרת, בעיות אחרות לחלוטין, ולכן אנחנו גם, אני לא אתייחס עכשיו על העבר, מה שנעשה, כי גם מה שנעשה התייחס אליו עבדאללה, מה שכל הנתונים שהם הוצגו שם, הם תקפים במאה אחוז לגבי המגזר הבדואי.
מוחמד אלהיב: אבל יש שתי החלטות ממשלה שמתייחסות למגזר הבדואי, שהן עתידיות ומ- 2012 ו- 2013.
מוחמד אלהיב: החלטה אחת זו החלטה 3211 מיום 15 למאי 2011, מתייחסת למגזר הבדואי בצפון על 70 מיליון ש"ח לחמש שנים, 35 מיליון ש"ח מתייחסים מתקציב משרד ראש הממשלה ועוד 35 מיליון ש"ח מתקציב משרד החינוך.
מוחמד אלהיב: בנוסף לכך, עוד 70 כיתות לימוד תוספתיות בגני ילדים למגזר הבדואי בצפון.
מוחמד אלהיב: אז זה אנחנו מתחילים לבצע ממש החל מהשנה הזו בהחלטות הממשלה.
מוחמד אלהיב: נבנו תוכניות פדגוגיות מפורטות הן לבתי-הספר בצפון והן לבתי-הספר בדרום וכנ"ל לגבי היישום של בניית גנים וכיתות לימוד.
מוחמד אלהיב: לגבי המגזר הבדואי דרום, היתה גם החלטת ממשלה ב- 11 לספטמבר 2011, שמספרה 3708 והיא מתייחסת על סכום כולל של 124,390,000.
מוחמד אלהיב: זה לחמש שנים.
מוחמד אלהיב: מתוכם, יש פירוט מקיף לתקציב הזה אבל הוא, אני אגיד אולי בסעיפים כוללים, איך התקציבים האלה יחולקו במהלך חמש השנים הקרובות צמצום פערים לימודיים במגזר יוקצו 25 מיליון ש"ח, תוכניות ייעודיות לשיפור ההישגים הלימודיים וצמצום הפערים והרחבת ההתמדה בלימודים והשלמת בגרויות – 15,370,000 ש"ח, שדרוג מערכות החינוך הטכנולוגי מדעי 13,800,000 ש"ח, חינוך טכנולוגי, הרחבת מה שנקרא טו"ב, מסלול טו"ב, טכנאי ובגרות, זה 4,800,000 ש"ח, הקמת מרכזי מצוינות 9,500,000 ש"ח, חינוך לקריירה, שגם חברי, ד"ר עבדאללה חטיב התייחס אליה, זה 4,670,000 ש"ח, השלמה השכלה למבוגרים ובעיקר לנשים – 11 מיליון ש"ח, תוכניות בתחום החינוך הבלתי פורמאלי – 40,250,000 זה לחמש השנים הקרובות.
מוחמד אלהיב: יש תוכנית מפולחת וכבר נבנתה יחד עם הגורמים המקצועיים, יחד עם מחוז דרום ואנשי המקצוע שלנו במטה נבנתה.
מוחמד אלהיב: שילבנו גם גורמים ממשרדים אחרים, כמו התמ"ת והג'וינט ומשרדים אחרים, לפעול בתוכנית מקיפה.
עינת וילף: אם נוכל גם לקבל את הנתונים אלינו?
מוחמד אלהיב: אני אעביר.
מוחמד אלהיב: בחמש השנים האחרונות נבנו שישה בתי-ספר תיכוניים חדשים, וזה תקדים היה במדינת ישראל ביישובים מה שנקרא המוכרים, היישובים הלא מוכרים, שהם תחת אחריותה של המועצה האזורית אבו באסמה וזה אל הוואשלה, אום בטין, אבו גרנאט, ביר הדאש ומולדה.
מוחמד אלהיב: אנחנו מתכננים עכשיו ב- 27 לאוגוסט, פתיחת עוד שני בתי-ספר, אחד זה באבו תלול והשני בטרבין, עוד שני בתי-ספר חדשים, יצטרפו למעגל.
מוחמד אלהיב: זה אמור להוסיף עוד הרבה, בעיקר בנים ובנות ובעיקר בנות, למעגל הלימודים כי אחוז הנשירה הוא כל-כך גבוה בקרב המגזר הבדואי בדרום, הוא קרוב, קצת ל- 40%, אבל בתי-הספר האלה הם, אנחנו עדים בחמש השנים האחרונות, צמצמו באופן דראסטי את אחוז הנשירה ובעיקר בנות.
מוחמד אלהיב: אני יכול גם לדווח כאן על, יש לנו בעיות מורכבות מאוד שם, בדרכי גישה ליישובים הלא מוכרים.
מוחמד אלהיב: דרכי גישה, אין דרכים סלולות שם אבל יש התחלה במספר יישובים ובשנה הקרובה גם כן מתכננים עוד סלילת כבישים, זה כמובן, זה לא באחריותו הישירה של משרד החינוך, אנחנו בסך-הכל קטליזאטור ודוחפים יחד עם המשרדים הרלוונטיים, עם המועצה האזורית של אבו בסמה, אבל לשמחתי יש התקדמות, לא בקצב שאנחנו היינו מצפים לו ורואים אותו, אבל יש עשייה.
מוחמד אלהיב: אנחנו השלמנו את כל בתי-הספר, הן בצפון והן בדרום, לכל תוכנית התקשוב הלאומית, היום כל בתי-הספר, קיימת בהם מערכת תקשוב לאומית ואחד מבתי-הספר שלנו, מתוך שלושה בתי-ספר ברמה הארצית, באמת זכה בפרס החינוך הארצי בשנה שעברה ואפילו זה בית-ספר שנמצא במסגרת הפזורה הבדואית, זה בית-ספר א-סייד.
מוחמד אלהיב: בתי-ספר שאין בהם מערכת חשמל, משרד החינוך מממן דרך מועצת אבו בסמה ורשות החינוך שקשורה לנו גם כי אנחנו מממנים שם בעשרות מיליונים לשנה, הן לכל נושא ההסעות וגם לכל נושא הגנראטורים.
מוחמד אלהיב: יש שם גנראטורים ביישובים שאין בהם חשמל, אנחנו מכניסים כמות של בין 600 ל- סולר כל בוקר, לבתי-הספר האלה וכך אנחנו הופכים את בתי-הספר לבתי-ספר פעילים.
מוחמד אלהיב: מבחינת משרד החינוך ואגף מינהל הבינוי, אין מניעה לבוא ולתת מבנים יפים ונבנו בתי-ספר לתפארת מדינת ישראל בדרום, אבל הבעיה היתה ועדיין קיימת ביישובים שלא קיבלנו עליה הכרה זה אחריותו של משרד הפנים בנקודה הזו.
מוחמד אלהיב: כל בתי-הספר בדרום מקבלים הזנה, להוציא יישוב אחד שזה שגב שלום.
מוחמד אלהיב: אנחנו במשא ומתן כבר כמה שנים עם ראש הרשות, אנחנו נותנים להם גם את הזכות הזו, אבל הם שם פשוט לא ניצלו את הנתינה הזו.
מוחמד אלהיב: כ- 46,000 תלמידים בדואים בדרום מקבלים ונהנים ממפעל ההזנה.
עינת וילף: יופי, תודה רבה ואני רוצה להודות לשלושת הדוברים על הסקירות המקיפות ועל זה שהם חולקים אתנו את הנתונים.
עינת וילף: יש שלושה דוברים, לא חברי הכנסת שביקשו לדבר, אני אפנה לכל אחד מכם, חברי הכנסת אז יתייחסו וישאלו שאלות ואם אנשי משרד החינוך ירצו להוסיף, להגיב, כמובן.
עינת וילף: אז בבקשה, עאטף מועדי, מנכ"ל ועדת המעקב לענייני החינוך הערבי, בבקשה.
עאטף מועדי: תודה, גברתי, יושבת הראש.
עאטף מועדי: באמת אנחנו מברכים בוועדת המעקב על כל העשייה שמרגישים, יש עשייה בזמן האחרון ויש התקדמות אבל לצערנו, ולא נקלקל את השמחה פה, זה עדיין טיפה בים, לצרכים האדירים שיש לחינוך הערבי ואני אמנה כמה דברים והמספרים כולם נמצאים על השולחן.
עאטף מועדי: עניין התשתיות והמחסור בכיתות שהוא יותר מ- 8,000 כיתות, בקשתנו לתוכנית חומש 2012 – 2016, זה לא קל, זה פוגע כמעט בכל העשייה החינוכית.
עאטף מועדי: זה באקלים וזה בעשייה וזה באלימות וזה בהכל.
עאטף מועדי: בנוסף, אם אנחנו מדברים היום על רפורמות, שהן טובות וזה משאבים באמת שנכנסים למערכת, אבל כשאין תשתיות, אז אין תוצאות.
עאטף מועדי: להפך, לפעמים זה מעמיס עוד יותר.
עאטף מועדי: לדעתי, ואני באמת אחראי על מה שאני אומר, אין שקט בבתי-הספר הערביים, אין שקט.
עאטף מועדי: יש בלגאן שם.
עאטף מועדי: יש משאבים ויש מורים ויש תלמידים, אבל אין שקט שם, כי באמת, המערכת לא רגועה.
עאטף מועדי: וזה חשוב מאוד לציין את זה.
עאטף מועדי: הדבר השני שגם קשור, עניין הפערים בהישגים.
עאטף מועדי: למרות שאנחנו שמענו, יש התקדמות פה, יש התקדמות שם, הפערים, וזה שאל חבר הכנסת ברכה בצדק, אם אנחנו משווים.
עאטף מועדי: אנחנו עדיין עומדים על כ- 25% פער בין תלמיד יהודי ותלמיד ערבי בכל הרמות, בכל הרמות, שזה מיצ"ב, שזה כל המבחנים הבינלאומיים, זה הבגרות וזה גם משליך על הפסיכומטרי.
עאטף מועדי: יש לי משהו להזהיר פה, יש באמת דבר שמתחילים להרגיש אותו בשטח ואנחנו בשטח.
עאטף מועדי: יש תעשיית פסיכומטרי הידועה לכולם, אבל היום יש תעשיית מיצ"ב.
עאטף מועדי: לצערנו.
מוחמד ברכה: תעשיית מיצ"ב?
עאטף מועדי: תעשיית מיצ"ב.
עאטף מועדי: בית-הספר עובד, בשביל באמת לשפר את הציונים.
עאטף מועדי: כל המערכת נרתמת, המנהל, המורים, ההורים, והתלמידים, כדי באמת להתמודד עם בעיית המבחנים של המיצ"ב.
עאטף מועדי: וכדי להיראות שאנחנו במצב טוב.
עאטף מועדי: יש תעשייה אדירה שם, יש שיעורים פרטיים והתחיל, אני מתאר לעצמי, אם זה יימשך, המגמה הזו תוך שנתיים שלוש, יהיו לנו גם מכונים ואנשים מתעסקים בזה, איך להתמודד עם המיצ"ב.
עאטף מועדי: אני מדבר על מכונים ועל מערכות, חוץ ממערכת משרד החינוך.
עאטף מועדי: לדעתי זה מסוכן, צריך לקחת את זה בחשבון.
מוחמד ברכה: הכוונה שזה יהיה על חשבון המקצועות האחרים?
עינת וילף: לא לא, זו מגמה בכל מערכת החינוך, מה שאתה מצביע.
עאטף מועדי: כשאנחנו רוצים לשפר את ההישגים של תלמידים.
מוחמד ברכה: אם רוצים לשפר את המקצועות, את ההישגים של התלמידים במקצועות המיצ"ב, מה רע בזה?
עאטף מועדי: לא רע אבל לא להפוך את זה למטרה של ציונים.
עאטף מועדי: אם אנחנו הופכים את זה לציונים, זה, חבר הכנסת ברכה, בא על חשבון דברים אחרים, מאוד בסיסיים.
עינת וילף: זו בעיה חמורה בכל מערכת החינוך.
עאטף מועדי: בעיה חמורה, מרגישים את זה בשטח ואנחנו מעבירים את זה לוועדה הנכבדת הזאת.
עינת וילף: צודק, זה אכן בא מהשטח.
עינת וילף: עוד משהו?
עאטף מועדי: כן.
עאטף מועדי: עניין החינוך המיוחד.
עאטף מועדי: הוצגו פה דברים אבל כדאי לציין את זה, היום, חסרים כ- 50, אפילו יותר מ- 50 תקנים לחינוך המיוחד, שזה תקנים לכיתות מקדמות, כיתות גן.
מוחמד ברכה: להערכת מי חסרים 50?
עאטף מועדי: הערכתי אני, כי עשינו עבודה.
מוחמד ברכה: משרד החינוך חולק על זה?
עאטף מועדי: לא חולק כי כבר המנכ"ל קיבל מכתב כמעט מפורט איפה חסר וכמה חסר שזה דברים, התלמידים שעברו ועדות השמה, הם יודעים, הם ידועים למשרד החינוך, תשובת המנכ"לית אלינו היתה מאוד פשוטה שבשנה שעברה לא היה תקציב, מה שנקרא סעיף 25, גם בשנה הבאה לא יהיה ואנחנו אמרנו – לא נסכים.
עאטף מועדי: אם כן זה יימשך ובאוגוסט.
מוחמד ברכה: 2013.
עאטף מועדי: אני מדבר על השנה הקרובה, חבר הכנסת ברכה, אם לא יוקצו כבר באוגוסט התקנים האלו, כנראה לא יהיה מנוס להגיע לבג"צ, כדי לפתור בעיה זו.
עאטף מועדי: חסרים יותר מ- 10,000 שעות שילוב וזה מאוד בעייתי.
עאטף מועדי: אז עיקר מה שאני אומר זה עדיין סביב יישום חוקים וחקיקה, שזה קשור לכל הנושאים.
עאטף מועדי: יש התקדמות פה ושם, אבל זה לא מספיק.
עאטף מועדי: שני נתונים מספיקים – תשתיות והישגים, כדי להראות איפה אנחנו עומדים.
עאטף מועדי: לעניין שמירת בתי-הספר, באמת, בירכנו על החלטת השר, החלטת הממשלה, אבל שתדעו, עדיין בשטח אין יישום.
עאטף מועדי: זה היה אמור להתחיל ב- 1 לינואר 2012, אבל זה לא התחיל.
עאטף מועדי: המשאבים לא הגיעו, התקציבים לא הגיעו והפרויקט הזה לא פועל.
עינת וילף: תודה רבה לך ואחרי זה נבקש גם את ההתייחסות.
עינת וילף: זיו בר, מהמרכז לשלטון מקומי, בבקשה.
זיו בר: אנחנו, גם ההתרשמות שלי מהדיון וגם מהסיורים שאנחנו עושים מול ראשי רשויות, אז מול האתגרים הגדולים אנחנו, יש התרשמות שבאמת נעשה פה מאמץ ואני רוצה גם להגיד יישר כוח בתחומים שאתם מתעסקים בהם.