GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זיו בר: אני רוצה לדבר על פער שלא עלה פה ופונים אלינו ראשי רשויות בעניין הזה ובנושא של החלטת ממשלה, יישום חוק חינם שלוש-ארבע והסוגיה של בינוי.
זיו בר: מה שקורה היום, כדי שרשות תבנה, היא מגישה פרוגראמות והצעות לבנייה למשרד החינוך, הרשויות במגזר הערבי, חלקן, אין להן שטחי הרחבה, הן לא יכולות להגיש הצעה לבינוי.
זיו בר: פנינו עם העניין הזה למדינה ואמרנו – הן לא יכולות לבנות, כי פשוט אין להם שטחי בניין, תעשו כמו שאתם עושים במקומות אחרים, תעזרו להם בשכירות ומה שאנחנו יודעים שהתשובה והמגמה באוצר היא שלא מתקצבים את הנושא של שכירות אלא מחכים שכל הבינוי יסתיים ורק אז יפנו תקציבים לנושא של שכירות וזה בעצם אנחנו מדברים פה כל-כך הרבה על חינוך, אם כבר עכשיו בגילאים שלוש-ארבע אנחנו יוצרים את הפערים האלה, אחר-כך צריך המון משאבים כדי לסגור אותם ואני אשמח להתייחסות בעניין הזה.
עינת וילף: נבקש גם להתייחס לזה.
מוחמד ברכה: אין התייחסות לעניין של ההכבדה בגלל Matching על רשויות חלשות?
זיו בר: זו סוגיה אחרת, אתה אומר, לא לגבי בינוי.
זיו בר: הסוגיה של Matching, הכללית?
מוחמד ברכה: לא, סוגיה נפרדת.
מוחמד ברכה: זאת אומרת, אתה מייצג את השלטון המקומי.
זיו בר: כן.
מוחמד ברכה: אתה אמור לייצג את האינטרס של הרשויות המקומיות.
זיו בר: Matching קיים.
מוחמד ברכה: את הקשיים שלהם.
זיו בר: Matching קיים ברשויות חלשות, גם במגזר הערבי וגם ברשויות אחרות, זה מכביד מאוד, גם 10%, גם 15%, זה גם דיון שאנחנו מחר נציג את זה, את ההיערכות של השלטון המקומי ונדבר על ה- Matching.
מוחמד ברכה: ציפיתי שד"ר חטיב ייתן תשובה על זה, במהלך הסקירה שלו.
זיו בר: זה נכון.
עינת וילף: ד"ר מקס אביסרור, בבקשה.
מקס אביסרור: שלום לכם.
מקס אביסרור: פשוט רקע.
מקס אביסרור: אני הייתי יושב ראש איגוד מנהלי מחלקות החינוך במשך שבע שנים, היום אני יושב ראש ועד מרכז קשרי הורים מורים ומערכת החינוך וגם נציג ארצי של רשת אנקורי, רשת פרטית במערכת החינוך.
מקס אביסרור: אני רוצה להתייחס לנושא של הדיון היום ואני מתחבר לדברים של חבר הכנסת ברכה.
מקס אביסרור: תראו, אני עשיתי מחקר מאוד מקיף בנושא של הקשר בין התקצוב של מערכת החינוך בשלטון המקומי, לבין ההישגים הלימודיים והתמקדתי בבגרויות ומצאתי כמה נתונים שצריכים לעניין אתכם.
מקס אביסרור: קודם כל, אני שמחתי על ההתקדמות בצמצום הפערים בתחום ההישגים הלימודיים, זה מאוד חשוב, אבל, אבל.
מקס אביסרור: מצאתי, אל"ף, שכל הרשויות המקומיות, המחקר היה מקיף, ארצי, שכל הרשויות המקומיות הערביות, הלא יהודיות, נמצאות באשכולות מ- 1 עד 4.
מקס אביסרור: דבר שני, כשהוקם, כשחוקקו את חוק חינוך חובה דיברו על כך שתהיה שותפות בין המדינה, קרי הממשלה, לבין השלטון המקומי, במימון מערכת החינוך המקומית, כשבסופו של דבר תרגמו את זה אחר-כך להסכמים של 25% לשלטון המקומי ו- 75% הממשלה.
מקס אביסרור: מה שיצא במחקר הוא שהרשויות המקומיות הערביות מממנות 27%, כשהמגזר היהודי, 37%.
מקס אביסרור: מה המסקנה?
מקס אביסרור: המסקנה היא, קודם כל, מה המסקנה?
מקס אביסרור: המסקנה היא שהרשויות המקומיות היהודיות משקיעות הרבה יותר בתחום החינוך, מעבר למה שמשרד החינוך נותן וזה בגלל הייתי אומר העוצמה הכלכלית שלהם יותר שהם יותר מאשר הרשויות הלא יהודיות ומה לעשות שנמצא קשר מאוד מובהק, מתאם מאוד גבוה, בין המימון שנותנים משרד החינוך והרשויות המקומיות לבין ההישגים בבגרויות.
מקס אביסרור: מה זה אומר?
מקס אביסרור: וזה אני מתחבר לדברים שלך חבר הכנסת ברכה, שאם, נכון שיש מימון דיפרנציאלי, אבל המשקל של מעמדה וחוזקה של הרשות המקומית, צריך לקבל את המקום הנכון.
מקס אביסרור: כי מה לעשות, הרשויות הלא יהודיות נמצאות באשכולות הנמוכים וכנראה שצריך לממן יותר את העניין הזה ויש קשר הדוק בין זה לבין ההישגים הלימודיים.
מקס אביסרור: זה אחד.
מקס אביסרור: ודבר שני, אני מבקש.
מקס אביסרור: כן, כן.
מקס אביסרור: לנציג של המגזר הדרוזי במשרד החינוך, אני מציע לך את שירותיי כמרכז מהות לתת, כי אני נותן הנחיות בנושא של קשרי הורים ומורים במערכת החינוך.
מקס אביסרור: אם תצטרך ייעוץ מקצועי ואנשים מקצועיים, אני לרשותך.
מקס אביסרור: תודה.
עינת וילף: יערה שפירא ובראל טיורי ממועצת התלמידים והנוער הארצי, בקצרה בבקשה.
יערה שפירא: תודה.
יערה שפירא: צהריים טובים.
יערה שפירא: אנחנו רצינו להדגיש את החינוך הבלתי פורמאלי שהוזכר קודם לכן על-ידי נציגי משרד החינוך, חינוך בלתי פורמאלי, אף על פי שהרבה פעמים נוטים פחות להזכיר אותו, הוא חינוך לכל דבר, הוא בוודאי חלק אינטגראלי מכלל החינוך שבן נוער זקוק לו.
יערה שפירא: אני מאמינה שאם אנחנו בונים תוכניות לפיתוח איכות החינוך של מגזרים, ראוי לתת דגש מיוחד דווקא על מסגרות של חינוך בלתי פורמאלי, משתי סיבות עיקריות, אל"ף, משום שפיתוח של תנועות נוער, מועצות נוער, ארגוני נוער, אין לי ספק שבסופו של דבר מביא להעלאה באחוזי הזכאות לבגרות ובי"ת, משום שחינוך הוא לא רק ציוני בגרות.
יערה שפירא: בוודאי אם אנחנו מדברים על פעילויות פנאי לבני נוער ועל מניעת אלימות, תנועות נוער וארגוני נוער ובוודאי מועצות נוער שאני משתייכת אליהן, הן ארגונים שמדגישים מאוד פעילויות ערכיות והתנדבותיות ואלה דברים שחשוב לנו לפתח.
יערה שפירא: אם מדברים על מועצות נוער, דווקא בשלושת המגזרים האלה, אני מניחה שאתם גם מודעים לעובדה שיש לנו פחות מועצות נוער.
יערה שפירא: חברתי, לינה טיבי, יושבת-ראש מועצת תלמידים והנוער מחוזית מחוז מגזר ערבי, נאבקת ונאבק המחוז שלה מזה שנים על הקמת מועצות נוער רשותיות במגזר וגם במגזרים הדרוזי, שיש לנו באמת מועצות חזקות, במרר, בינוח ובירכא, אבל חסרות הרבה מאוד מועצות.
יערה שפירא: במגזר הבדואי שמיוצג במחוז דרום, גם כן הבעיה קצת פחות חמורה אבל חסרות לנו מועצות.
יערה שפירא: אני חושבת שבסופו של דבר, כשיש גוף נוער יציג, עצם ההקמה שלו היא פעילות חינוכית חשובה והוא דואג לייצוג של הנוער ולחינוך שלו ולחינוך שלו לפי הצרכים המיוחדים של אותו יישוב.
עינת וילף: יופי, תודה רבה.
עינת וילף: עוד מהמועצה?
עינת וילף: להוסיף?
עינת וילף: טוב, חבר הכנסת טיבי, בבקשה.
מוחמד ברכה: ברשותך, יש לי שאלה לנציג אחר של משרד החינוך, שלא נטל חלק בישיבה.
עינת וילף: תעשה את זה בזמן הדיבור, כל אחד לפי הסדר.
עינת וילף: אתה תשאל בזמן, כל אחד מכם ידבר.
מוחמד ברכה: אני רוצה תשובה.
עינת וילף: משרד החינוך יסיים עם תשובות לכל הנושאים שעלו.
עינת וילף: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.
מוחמד ברכה: למה אתה שותק, גנאדי?
עינת וילף: סליחה, חבר הכנסת ברכה, אני מנהלת את הדיון, ברשותך.
מוחמד ברכה: אני לא מתערב, אני מבקש את רשותך.
עינת וילף: אז אתה תשאל שאלה בסדר שלך.
מוחמד ברכה: הגענו לסיכומים.
עינת וילף: אתה תשאל שאלה בזמנך.
אחמד טיבי: אני מוותר לברכה.
עינת וילף: חבר הכנסת גנאיים, אתה רוצה להתייחס?
מסעוד גנאים: אני רוצה רק שתי הערות.
עינת וילף: נלך לפי הסדר.
עינת וילף: אני הולכת לפי הסדר.
מוחמד ברכה: זה מהותי?
מוחמד ברכה: אני לא רוצה לדבר עכשיו, אני רוצה לשאול שאלה.
עינת וילף: ואין זכות דיבור יותר.
עינת וילף: כי זהו, אני מסיימת את הדיון.
עינת וילף: אני עוברת לפי הסדר, ביקשתם כל אחד להתייחס, ביקשתם סבב נוסף, אני עושה סבב.
מסעוד גנאים: כן, כן, אני רוצה רק כמה הערות.
מסעוד גנאים: הערה ראשונה בקשר לאופק חדש, עוז לתמורה והתקשוב.
מסעוד גנאים: אני מסייר בבתי-הספר כמעט כל שבוע.
מסעוד גנאים: יש מורים ומורות, במיוחד הוותיקים, בוכים.
מסעוד גנאים: בוכים מהעומס.
מסעוד גנאים: הם נאנקים תחת העומס הזה, סבל, סבל.
מסעוד גנאים: אומרים אופק חדש ותקשוב והכל ביחד.
מסעוד גנאים: יש מורות שאמרו לי שאין להם חיים פרטיים, משפחתיים.
מסעוד גנאים: נהרסו להם.
מסעוד גנאים: אז אני חושב, יש פתיחה מחדש, שמעתי שאתם פותחים על-ידי מזכ"ל ההסתדרות, שפותחים מחדש את ההסכם אופק חדש או יש דיונים, התיקונים, משהו כזה?
מסעוד גנאים: אז אני מאוד רוצה שמשרד החינוך, תהיה אזנו קשבת לצעקות האלה, משום שאנחנו בסוף רוצים את המורה החזק, המנהיג, לא את המורה העבד.
מסעוד גנאים: שתיים, והערה אחרונה, בקשר לכל ההתחשבות שאמרנו, אם זה לשר, אם זה לכולם, שכחברה ערבית פלסטינית, אנחנו רוצים להתחשב בייחוד שלנו, בזהות שלנו וזה בא לידי ביטוי כאשר משרד החינוך רוצה לעשות מהשנה הבאה שנת בן גוריון ובגין והיתה תשובה על-ידי סגן השר שיש התחשבות בחברה הערבית ומחפשים אלטרנטיבות.
מסעוד גנאים: אז אם יש תשובה, אם יש אלטרנטיבות לנושא הזה, אני רוצה לשמוע.
עינת וילף: אני מקפידה על הסדר.
עינת וילף: בבקשה, אתה רוצה לשאול?
מוחמד ברכה: כמובן שאני רוצה.
עינת וילף: אז תשאל, בבקשה.
עינת וילף: אנחנו סוגרים את הדיון.
מוחמד ברכה: אני בכלל יזמתי את הישיבה הזאת, ביקשתי שהישיבה הזו תתקיים, כדי להגיד את הדברים.
מוחמד ברכה: אבל פורמליסטיקה, טוב, מה אני אעשה?
מוחמד ברכה: לפני השאלה אני רוצה לומר דבר כזה, זאת אומרת, אני כמובן ער לסקירות שנתנו נציגי משרד החינוך, כמובן שהם מכוונים את הזרקורים להישגים או להתקדמות שהיתה וליעדים שהם רוצים לבנות ואני באמת מאמין שהם רוצים להצליח בתפקידם והצלחתם היא הצלחת המערכת כולה, אין לי שום ספק.
מוחמד ברכה: זאת אומרת, אנחנו לא משני צידי המתרס, במובן הזה, אלא אנחנו רוצים לקדם עניין ולכן גם הביקורת שנאמרת והשאלות הנוקבות שנאמרות, הן על-מנת לקדם את מערכת החינוך בכלל במדינת ישראל ובקרב הציבור הערבי שסובל ממצב לא טוב.
מוחמד ברכה: אני מציע מול המצגות שניתנו כאן, אני מציע לכם, תיקחו את הדו"חות של הוועדות המשותפות, של משרד החינוך, של ועדת המעקב לענייני החינוך הערבי, ולראות, זה דברים שמוסכמים על משרד החינוך וזה דברים שמתבססים על נתונים שהם לא במחלוקת ולראות איך אנחנו מתקדמים בכל המקומות ובכל הסעיפים.
מוחמד ברכה: אני אומר לך, ד"ר חטיב, שאני מתרשם, לא רק מתרשם, אני אומר בוודאות, שההתקדמות ביישום הדו"חות, הוא מועט ביותר.
מוחמד ברכה: מועט ביותר.
מוחמד ברכה: וזה בכל התחומים, גם בחינוך מיוחד וגם בשעות הפנאי ואני באמת מצטרף לדברים שאמרה נציגת מועצת התלמידים, דברים כדרבנות, גם בעניין של בינוי שאני אתייחס אליהם בנפרד, גם בעניין של התכנים והנושא הפדגוגי, גם עניין של מעורבות ההורים.
מוחמד ברכה: גם בעניין של שיתוף הפעולה עם הרשויות המקומיות, תוך לקיחה בחשבון את המצב הסוציו אקונומי הנמוך של הרשויות הערביות, שלא יכולות לממן כל מיני פרויקטים.
מוחמד ברכה: בכל הדברים האלה אני מתרשם שאנחנו, יש לנו כברת דרך ארוכה.
מוחמד ברכה: הדו"חות שנתתם ורודים מדי לעומת המציאות.
מוחמד ברכה: הנקודה האחרונה, שהיא לא שאלה אלא שהיא מחייבת תשובה.
מוחמד ברכה: אנחנו לא מזמן, גברתי יושבת הראש, לפני שנכנסת לתפקידך, דנו בוועדה בעניין של תוכנית החומש לבינוי במערכת החינוך.
מוחמד ברכה: וכידוע, תוכנית החומש של 2007 – 2011, הסתיימה ב- 2011.
מוחמד ברכה: בתקציב של 2012 אין אזכור, אין אזכור לעניין של הבינוי.
מוחמד ברכה: לא רק לבינוי של סגירת הפער, של המחסור שקיים, אלא אפילו בכיסוי הצורך למען כיסוי הגידול הטבעי, שזה 529 כיתות כל שנה.
מוחמד ברכה: רק כדי להדביק את הגידול הטבעי.
מוחמד ברכה: שנה שלמה זה לא קיים, בשנת 2012.
מוחמד ברכה: זה לא קיים בתקציב.
מוחמד ברכה: תוכנית החומש החדשה לא אושרה בתום התוכנית הקודמת, 2011, הקודמת הסתיימה 2011.
מוחמד ברכה: ונוצר מצב שלא רק שאנחנו לא סגרנו את הפער, אני אגב, עשיתי חישוב בזמנו, גברתי היושבת-ראש, וגיליתי שבקצב של תוכנית החומש 2007 עד 2011, אנחנו נסגור את הפער במחסור בכיתות לימוד, בעוד 32 שנים.
מוחמד ברכה: עכשיו יש שנה שאפילו לא סגרנו כיתה אחת מהפערים, שנה של 2012, שום דבר, לא גידול טבעי ולא פער שמצטבר משנים עברו.
מוחמד ברכה: אני מצטרף למר עאטף מועדי שאמר דברים חשובים.
מוחמד ברכה: אם אין ספסל לימודים, כל התוכניות האלה זה באוויר.
מוחמד ברכה: אם אין כיסא, אם העניין של קליטת מורים חדשים ומשרות חדשות וכיתות עם צפיפות נמוכה יותר, הכל זה מתאדה.
מוחמד ברכה: לכן, אני הייתי מצפה, גברתי היושבת-ראש, וזו היתה השאלה שלי שיכולתי לנסח אותה בפחות מילים, שהנציג של משרד החינוך שאחראי על הבינוי שיושב כאן, מר גנאדי, שיגיד לנו אם 2012, היישום של 2012, ייכנס בכלל לתוכנית הבאה, או שאנחנו, יש לנו חור של תוכנית חומש מ- 2007 עד 2011 ואחר-כך יש לנו ב- 2013 ל- 2018.
מוחמד ברכה: ויש 2012, שזה שנה יתומה.
מוחמד ברכה: הייתי רוצה לשאול מה התוכניות ואם התקבלה ההחלטה לגבי תוכנית החומש הבאה, האם באמת 11,000 או 8,000 כיתות, כפי שהיה ואיך זה מתחלק בין מערכות החינוך.
מוחמד ברכה: האם זה רק לכיסוי גידול טבעי, או גם לצמצם את המחסור המצטבר.
עינת וילף: אני עכשיו עוברת לאנשי משרד החינוך.
עינת וילף: אני אבקש שתתייחסו לכל השאלות, כל אחד בתחומו, שעלו פה.
עינת וילף: אז בבקשה, מר גנאדי קמנצקי, בבקשה, מנהל אגף מיפוי ותכנון.
גנאדי קמנצקי: למרות שהתוכנית של 11,000 כיתות עוד לא אושרה בממשלה, אנחנו קיבלנו ממשרד האוצר מספר כיתות בהתאם לתוכנית הזאת, לשנת 2012.
גנאדי קמנצקי: זאת אומרת, קיבלנו בסביבות 2,100 כיתות, שזה בהתאם לתכנון הקודם.
מוחמד ברכה: ל- 2012?
גנאדי קמנצקי: ל- 2012.
גנאדי קמנצקי: עכשיו אנחנו חלק הרשאות כבר יצאו וחלק מההרשאות הן בדרך.
גנאדי קמנצקי: כמובן שהמגזר הערבי מקבל בהתאם לצרכים ובהתאם לבדיקות שאנחנו עשינו.
גנאדי קמנצקי: המענה שלנו במגזר הערבי הוא בהחלט נותן, עקב הגידול הטבעי, שזה בעיקר במגזר הבדואי, ובצפון זה בעיקר סגירת הפער, בעיקר סגירת הפער.
גנאדי קמנצקי: לכן, אני לא יודע מה יהיה עם המשך תוכנית 11,000 תאושר או לאור כל השינויים שקורים עכשיו במשק זה יקוצץ, אבל נכון לעכשיו, אנחנו נמשיך.
מוחמד ברכה: אמרו שאין קיצוץ בחינוך.
גנאדי קמנצקי: אז לא יהיה קיצוץ ב- 11,000 - - -
מוחמד ברכה: לפחות ככה הכריזו בממשלה אתמול.
גנאדי קמנצקי: מצוין.
גנאדי קמנצקי: אז לא יהיה קיצוץ.
מוחמד ברכה: נכון?
מוחמד ברכה: חינוך, רווחה - - -
קריאה: ב- 2013.
קריאה: ב- 2014, יכול להיות שיהיה קיצוץ.
גנאדי קמנצקי: אז התשובה לשאלתך, שאין חור שחור ואנחנו עומדים באותו קצב ולא באותו קצב, סליחה, בקצב מוגבר, כי אם בחומש הקודם אנחנו קיבלנו בערך 1,600 כיתות בשנה, אז פה יש לנו 2012 – 2,100 כיתות בשנה וזה מאפשר כמובן גם להתקדם במגזר הערבי.
עינת וילף: ד"ר עבדאללה חטיב, אתה רוצה בבקשה להתייחס?
עבדאללה חטיב: אני רוצה להתייחס לנושא של הוועדות ועמיתי מוהנא ומוחמד יתייחסו גם כן לנושאים.
עבדאללה חטיב: בנושא של הוועדות.
עבדאללה חטיב: חבר הכנסת ברכה, אנחנו, קודם כל, בתקופתו של שושני, אנחנו גם כן קיימנו ישיבות סטאטוס לגבי ביצוע המלצות של ארבע הוועדות בדגש על ועדת ההישגים, ועדת לקויות למידה ו-ועדת תוכניות לימודים שאני הייתי חבר בשתי ועדות שהן ועדות מרכזיות, ההישגים והתוכניות לימודים וגם ועדת לקויות למידה, הייתי גם כן שותף בגיבוש ההמלצות.
עבדאללה חטיב: אנחנו לגבי ועדת ההישגים, אני יכול לפרוט פה ועאטף יעיד שהוא גם כן היה במסגרת הוועדה הזאת, מרבית ההמלצות שהיו במסגרת ועדות ההישגים, יושמו, החל מהנושא של השפה הערבית, החל מהנושא של השפה העברית, החל מהנושא של טוהר הבחינות, החל מהנושא של חינוך לחיי קריירה, החל מהנושא של טוהר הבחינות, החל מהנושא של ארגון לימודים, החל מהנושא של תוספת שעות.
עבדאללה חטיב: אני יכול פה לתת לכם גם כן סקירה מקיפה לגבי היישום של אותן המלצות שהיו במסגרת ועדת ההישגים ואתם תוכלו לראות שמרבית אותן המלצות יושמו במסגרת תוכנית העבודה של המשרד.
עבדאללה חטיב: בנושא של ועדת לקויות למידה, אנחנו השנה ממשיכים ליישם את מרבית ההמלצות.
עבדאללה חטיב: אנחנו דיברנו על הכשרת מת"לים, הכשרנו, דיברנו על העברת שעות לבתי-הספר ועל שילוב ושיבוץ מת"לים במסגרת אותם בתי-ספר, עשינו.
עבדאללה חטיב: בנושא של הקלות לבחינות בגרות, אנחנו נתנו ואוצ'רים וניתן בשנת הלימודים הבאה גם כן ואוצ'רים לבתי-הספר, לתלמידים שלא יכלו גם כן לממן את העלויות של האבחון וגם פיתחנו כלים לאיתור תלמידים שהם תלמידים שהם מתקשים ותלמידים שהם עם לקויות למידה.
עבדאללה חטיב: בתוכניות הלימודים אני סקרתי את הנושא של תוכניות לימודים ייחודיות למגזר הערבי.
עבדאללה חטיב: בנושא של הבינוי, גנאדי נתן סקירה אבל יש את התוכנית שגנאדי דיבר עליה של 11,000 כיתות, ואני מאמין, גנאדי, שאנחנו נוכל לתת תוך תקופה גם כן נתונים על נושא של הבינוי במגזר הערבי לשנת הלימודים 2012.
עבדאללה חטיב: אני יכול לתת נתון לגבי הנושא.
מוחמד ברכה: הגיע הזמן לקבוע תוכנית שהיעד שלה הוא לא איך להעביר את חמש-שש השנים הבאות, אלא איך לסגור את הפער אחת ולתמיד, בתוך תקופה.
מוחמד ברכה: יש לי הצעה, אני מוכן להביא אותה, יש לי הצעה שאני עובד עליה כבר כמה חודשים, אני מוכן להביא אותה.
עבדאללה חטיב: אני, רק נתון שהוא נתון קטן, בנושא של ועדת טרכטנברג.
מוחמד ברכה: אגב, שלא תעלה מעבר למה שעולה עכשיו העניין של הבינוי למערכת החינוך.
עבדאללה חטיב: הבינוי, רק נתון אחד, חבר הכנסת ברכה, בנושא של טרכטנברג והבינוי בגני ילדים.
עבדאללה חטיב: יש הרשאות לבינוי של 1,329 גנים וכל המערכת מתוכה נגזר.
מוחמד ברכה: בתוך ה- 11,000 או מחוץ ל- 11,000?
גנאדי קמנצקי: פתחו נישה חדשה, מחוץ ל- 11,000.
עבדאללה חטיב: אנחנו מדברים רק על טרכטנברג, אנחנו מדברים על 1,329 ואנחנו גם כן נתנו נתונים פה.
עבדאללה חטיב: המגזר הערבי קיבל, המגזר הלא יהודי, 529, כלומר, אנחנו מדברים על 40%.
עבדאללה חטיב: אנחנו, חבר הכנסת ברכה, ערים לסוגיה של המחסור בכיתות לימוד וישבנו, אני אומר לך, היתה ישיבה במשרד ראש הממשלה עם ראשי רשויות ערביות לפני כשבועיים, הנושא של התכנון והבינוי במגזר הערבי הועלה שם, ואני ביקשתי להעלות את הסוגיה של מחסור בקרקע זמינה במסגרת הרשויות המקומיות הערביות כי חלק מהבעיה היא גם מחסור בקרקע זמינה וסוכם שם שהנושא המרכז שיובא לדיון בישיבה הבאה עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה, יהיה הנושא של התכנון במגזר הערבי, כולל הנושא של מחסור בקרקע זמינה לבניית מוסדות חינוך.
מוחמד ברכה: ל- Matching עם הרשויות המקומיות, לא התייחסת.
עינת וילף: כן, אם תוכל גם להתייחס לנושא הרשויות המקומיות.
עינת וילף: אני מייד עוברת לשניכם.
מוחמד ברכה: ה- Matching גם עם הרשויות המקומיות.
עבדאללה חטיב: אנחנו, סוגיית ה- Matching היא סוגיה שהועלתה מספר פעמים.
עבדאללה חטיב: אני אתן לך דוגמה.
עבדאללה חטיב: גם בנושא של האבטחה, יש את ה- Matching, המשרד משתתף בשני שליש, תקן אותי, והרשות צריכה להשתתף בחלק.
עבדאללה חטיב: אני קיבלתי נתונים ועדכון שחלק מהרשויות לא הסכימו לשמירה כי הם לא הסכימו להשתתף אפילו בשליש.
מוחמד ברכה: הם לא יכולים, זה לא שהם לא רוצים.
עבדאללה חטיב: אפילו בשליש שהם אמורים.
עבדאללה חטיב: יש פה נוהל שהוא נוהל אחיד לכל הרשויות.
מוחמד ברכה: לא יכול להיות נוהל אחיד כשיש מצב סוציו אקונומי שהוא לא אחיד.
עינת וילף: חבר הכנסת ברכה, אתה מוזמן לדיון שלנו מחר, על החלוקה בין השלטון המקומי לשלטון המרכזי בנושאי חינוך.
מוחמד ברכה: חשוב מאוד.
עינת וילף: בבקשה, מר מוהנא פארס, אם יש לך מה להוסיף.
מוהנא פארס: לגבי בינוי ואני בקשר עם ראשי הרשויות, אכן יש בעיה של קרקע.
מוהנא פארס: לפעמים המשרד מקצה אפילו הרשאות תקציביות מוכנות והרשות לא בונה והיא לא בונה בגלל, היא לא בונה בגלל שאין מספיק קרקע וזו סוגיה שמעבר לרשויות המקומיות.
מוהנא פארס: אני, לגבי תנועות נוער, אני מוכן להרים את הכפפה, גם אתכם, ולזמן דיון אצלי עם המפקחים הרלוונטיים ולקדם שבכל יישוב תהיה מנהיגות תנועה.
מוהנא פארס: לגבי חינוך מיוחד, הפער הוא לא, לדעתי לא משקף.
מוהנא פארס: תלוי הפער של מה, איזה סוג של כיתות.
מוהנא פארס: אם אתה מדבר על חינוך מיוחד סגרגטיבי, מסכים אתך.
מוהנא פארס: אבל אם אתה מדבר על לקות למידה רגילה, לפעמים יש הרגשה שיש לנו, אנחנו מוצפים בבקשות מיותרות ואני אומר לך שניהלתי בית-ספר יסודי פעם, הדבר הראשון שעשיתי, סגרתי את הכיתה ללקויות למידה.
מוהנא פארס: היעד שלי היה לשלב את הילדים בתוך הכיתות הרגילות וזה עשה להם רק טוב.
מוהנא פארס: כלומר, לפתוח עוד כיתות ועוד מסגרות לחינוך מיוחד, זה לא מספיק טוב פדגוגית, אלא אם יש בעיות אובייקטיביות של חינוך מיוחד.
מוחמד ברכה: זה עניין של הערכה מקצועית.
עאטף מועדי: נכון.
עאטף מועדי: OK.
עינת וילף: כן, אבל גם כאן אני יכולה להגיד.
מוחמד ברכה: הגישה הנכונה של לשלב בתוך המערכת.
עאטף מועדי: לגבי אופק חדש, אתם יודעים שהמשרד השקיע המון כסף כדי לקיים פרויקטים אופק חדש ותקשוב.
עאטף מועדי: אני יודע, יש עומס על המורים.
עאטף מועדי: אבל אנחנו צריכים לזכור שבמחקר שרמ"ה עשתה, דווקא יש שביעות רצון אצל רוב המורים מאופק חדש בבתי-הספר היסודיים, אבל החשוב ביותר שמתוך 30 מורים בבית-ספר אחד, הילדים נהנים מעוד 150 שעות, תוספת שעות פרטניות וזה חשוב מאוד.
עאטף מועדי: העומס, אפשר לפתור אותו דרך, הרי זו בעצם גישה חדשה של הוראה ולימים שתוך שנים, העומס הזה יבוטל והמורים יתרגלו לעולם החדש.
עינת וילף: תודה רבה ומוחמד אלהיב, אם יש לך מה להוסיף.
מוחמד אלהיב: אני אתייחס לתוכנית אל"ה שהיא דווקא הוכנסה בשנה שחלפה, אנחנו גם נמשיך בה בכל בתי-הספר, בחטיבות הביניים, בשנים הבאות.
מוחמד אלהיב: זו תוכנית לאבחון לקויות, תלמידים עם לקויות למידה.
מוחמד אלהיב: אנחנו כמשרד גם תקצבנו את כל חטיבות הביניים בעוד שמונה שעות וחלק מהשעות גם מסל בית-הספר.
מוחמד אלהיב: גויסו כל המת"לים אשר הכשרנו אותם בשלוש-ארבע השנים האחרונות, אין היום אפילו מת"ל אחד מובטל במסגרת התוכנית הזו.
עינת וילף: תודה רבה ואני מסכמת את הדיון.
אורי שמרת: כב' היושבת ראש, אם אפשר רק משפט אחד להגיב על החומש.
אורי שמרת: אני נציג האוצר.
אורי שמרת: אני יכול להגיד בוודאות שתוכנית החומש בשנה הבאה, בשנים 2012 עד 2016, תהיה גבוהה ב- 30% או יותר, מתוכנית החומש לשנים 2007 – 2011.
מוחמד ברכה: איך הורדת 600 כיתות במשפט הזה.
אורי שמרת: לא, רגע.
אורי שמרת: בנוגע למספר הסופי שייסגר, זה יהיה 10,500 אם זה יהיה 11,000, זה ייסגר בסוף בדיוני התקציב 2013.
אורי שמרת: חשוב שייאמר.
עינת וילף: חשוב מאוד ותודה רבה.
עינת וילף: אני רוצה להודות לאנשי משרד החינוך על כך שהגיעו גם עם מצגות ונתונים ורקע ותוכניות.
עינת וילף: אני חושבת שהדבר הזה היה חשוב ביותר ובסך-הכל אני חושבת שיש הסכמה שהמגמה היא חיובית אבל בהחלט רצון לראות את הפעילות הרבה יותר מהר לצורך סגירת הפערים.
עינת וילף: מחר אנחנו מקיימים דיון, כחלק מהדיונים שמתקיימים לקראת פתיחת שנת הלימודים, כדיוני פגרה.
עינת וילף: אתמול קיימנו דיון שעסק באפליה במוסדות החינוך ועסק בשאלת בריאות התלמיד, היום קיימנו שתי ישיבות, אחת על החינוך הלא יהודי ואחת על החינוך החרדי.
עינת וילף: מחר אנחנו נקיים ישיבה שתעסוק בחינוך לגיל הרך ובהיערכות לפתיחת שנת הלימודים בנושא הזה וכן בנושא של השלטון המקומי, במיוחד בנושאים שעלו כאן על הדרך לחשוב על האופן שבו הרשויות מתקצבות את החינוך ואיך ראוי או לא ראוי להתייחס לזה ברמה הלאומית.
עינת וילף: אני רוצה להודות לכל המשתתפים ולכל הדוברים בדיון.
עינת וילף: בוקר טוב וברכות לפתיחת שנת הלימודים וכבוד לי להיות כאן איתכם, גם כבית ספר זוכה פרס חינוך, המנהלת עליזה בלוך, זוכת פרס רוטשילד, וכמו שהיא אמרה, מכאן ואילך עליכם להוכיח שאתם יכולים לזכות בפרסים האלה שוב ושוב ואף יותר מכך.
עינת וילף: אני רוצה לפנות היום בעיקר למורות ולמורים ולהגיד לכם שאתם תמצאו בוועדת החינוך של הכנסת בית, מקום שמאמין שמערכת חינוך מצטיינת היא זו השואלת את המורים מה צריך לעשות ולא זו האומרת להם, תמצאו כאן בוועדה גיבוי לעשייה שלכם, בשמירה על אווירת לימודים, ביוזמות חינוכיות ונשמח בוועדה לארח אתכם, לארח את התלמידים כדי לשמוע איך אתם ואתן רואים את עתיד החינוך בישראל.
עינת וילף: ולכם התלמידים אני רק רוצה להגיד, יש לכם זכויות, הזכות ללמוד בביטחון, הזכות להיות מוגנים והזכות שיכבדו אתכם, אבל לא פחות, יש לכם חובות, החובות לעבוד קשה, ללמוד, לאפשר למורים לעשות את עבודתם ולדאוג לכך שכל אחד ואחד מכם יקבל את החינוך ואת הלימודים שמגיעים להם.
עינת וילף: אז תודה רבה ושנה טובה ומוצלחת לכולכם.
תלמיד/ה: אני מזמינה את שרון מלכה מכיתה ז'1 ואת טל בניטה מכיתה ז'2 להפריח זר של בלונים.
תלמיד/ה: 'מה שעושה את המנהיג מנהיג היא ההתמודדות שלו, היכולת שלו להתמודד, להסתכל במציאות, להרים את הראש ולהגיד, אם היום לא הצלחתי, אם לא עשיתי את הדבר כמו שצריך, אני אתקן ואשנה כי אני רוצה להיות שם', מדברי רוביק דנילוביץ', ראש העיר באר שבע.
תלמיד/ה: תפקידנו כפרטים בחברה לאפשר דיאלוג ולשמור על כללי המשחק הדמוקרטיים, תפקידו של המנהיג בחברה הינו גדול ומשמעותי, אולם עלינו לזכור כי בידינו האפשרות להשפיע ולקחת אחריות מנהיגותית.
תלמיד/ה: ככל שנהיה אכפתיים ואחראיים כלפי החברה בה אנו חיים כך נצמח להיות מנהיגים מעצבים ואחראים הראויים להובילה.
תלמיד/ה: תם טקס פתיחת שנת הלימודים תשע"ג.
תלמיד/ה: לשירת התקווה, הקהל מתבקש לעמוד.
תלמיד/ה: (התקווה).
תלמיד/ה: ישיבה בבית ספר ברנקו וייס
עליזה בלוך: אני רוצה גם להגיד ברוכים הבאים וגם להגיד תודה שבאתם להיות איתנו ביום חגנו.
עליזה בלוך: יש פה שותפים וידידים של בית הספר הזה מכל מיני זוויות ופנים ומבחינתנו באמת זה יום חג אמיתי.
עליזה בלוך: כבר אמרנו שזה המקצוע שלנו, שכל שנה אנחנו פותחים עם איזה פנטזיה חדשה לעשות את העולם יותר טוב, עם איזה התחלה טובה, אז זו הרוח שבה אנחנו נמצאים היום.
עליזה בלוך: אני חושבת שכדי להרגיש טיפה יותר נוח בחדר אנחנו נעשה את הסבב קצר, שנכיר את הפנים והשמות מכיוון שאני המארחת, אני יודעת להעיד שיושבים בחדר הזה רק אנשים טובים, אז זה כיף להכיר.
עליזה בלוך: אז נעשה סבב קצרצר ונדבר קצת על מה שמחכה לנו השנה.
עליזה בלוך: (סבב נוכחות).
ריצ'רד פרס: בוקר טוב.
ריצ'רד פרס: אני מברך את ועדת החינוך על המעשה של לבוא ולכבד אותנו בפתיחת שנת הלימודים, בשבילנו זה אות וסימן טוב וברכה ולהצלחה.
ריצ'רד פרס: בעיר בית שמש אנחנו עוברים שינויים לא פשוטים, גם דמוגרפיים, גם חינוכיים.
ריצ'רד פרס: אני שמח להגיד שבית הספר כאן מוביל תהליך חינוכי השנה.
ריצ'רד פרס: בכל הארץ למעשה יש ירידה מסתמנת בציוני הבגרות ובבית שמש יש עלייה של 5% בציוני הבגרות ויש לבית הספר הזה חלק מאוד משמעותי בהערכה.
ריצ'רד פרס: יש לנו פה שותפות מדהימה גם עם מכון ברנקו וייס, משרד החינוך, בוודאי המרכז לשלטון מקומי, אני מברך גם את חברתי רונית רענן, מנהלת אגף החינוך, ובעיקר בעיקר בעיקר אני רוצה לברך את הצוות החינוכי של בית הספר ברנקו וייס, שעושה כאן עבודת קודש מדהימה, של מסירות נפש שמורה זה לא מורה עם משכורת אלא מורה זה מורה לחיים, זה לא בית ספר, זה בית חינוך, זה לא בית ספר, זה חממה.
ריצ'רד פרס: אני נמצא פה מהבוקר כמעט עד הלילה ימים שלמים, פה וגם בבתי ספר אחרים, מתוך זה שאנחנו מרגישים שאנחנו נמצאים בתוך קהילה שתומכת בילד, לא רק בלימודים אלא גם אחרי הלימודים, גם בבית.
ריצ'רד פרס: אין פה ילד שלא יאכל, שלא ייסע לטיול ושלא ייצא.
ריצ'רד פרס: אין פה ילד שלא מתקבל, זה לא בית ספר ממיין, ואין פה ילד שיתקבל ובגלל, נקרא לזה מה שמנהלים ומורים אחרים קוראים 'מופרעות', בעיות חינוך, חיוך מיוחד ואחרים ובבית הספר הזה יגידו לו לא, הוא קודם כל יתקבל ואז יתאים את עצמו אל הילד, לא הפוך.
ריצ'רד פרס: על זה אני חושב שכל מילה מיותרת.
ריצ'רד פרס: עוד הפעם תודה רבה לחברי הוועדה על הנכונות להגיע לכאן, בשבילנו זאת ברכה, ועוד הפעם - בהצלחה.
עליזה בלוך: אז קודם כל אני רוצה לברך ולהגיד.
עליזה בלוך: אנחנו הנחנו על השולחנות קטע שכתב פאולו קואלו כי באמת בחוויה שלנו חלק גדול מהעבודה שלנו, כי לפעמים אנחנו מחכים לאיזה נס, אנחנו לא מאמינים בנסים, אבל אנחנו מתחשבים בהם, וככה מי שראה היום את הרחבה עם מגוון כל כך גדול של ילדים בגילאים שונים, בצרכים שונים, שבאים מעולמות תוכן, מעולמות רקע שונים לחלוטין, השאיפה שלנו באמת, לפני שניתן נתונים על בית ספר וככה כולם יתחברו אלינו, השאיפה שלנו היא כן להגיד מצד אחד שאנחנו לא ממיינים, אנחנו לא עסוקים בלשפוט למה אתה נמצא במקום שבו אתה נמצא, לא מעניין אותנו מה תלוש השכר של ההורים שלך וכמה שנות לימוד יש להם וכמה לקרוא ולכתוב אתה יודע.
עליזה בלוך: אנחנו רוצים לקלוט אותך, ומצד שני בקצה הדרך אנחנו בודקים את עצמנו במדדים ארציים אובייקטיביים, אנחנו לא עושים לעצמנו הנחות ואומרים 'טוב, קיבלנו עולים, קיבלנו ילדי חינוך מיוחד, קיבלנו משפחות מצוקה', אנחנו בודקים את עצמנו גם במדד אחוז זכאות לבגרות, גם בבגרות איכותית וגם באחוז גיוס לצבא, ומהשנה שעברה אנחנו בודקים גם כמה קצינים אנחנו מוציאים כל שנה, כי לא מספיק להתגייס, גם מעניין אותנו מה השלב הבא.