GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גדעון סער: לאחר חתימת הסכם "עוז לתמורה" היה ניסיון מצדנו לנסות להגיע להבנה בין ארגוני המורים בנושא חטיבות הביניים.
גדעון סער: אני הבהרתי בצורה הברורה ביותר אינספור פעמים את הדברים הבאים: אל"ף, אנחנו מחויבים בהסכם הקיבוצי שנחתם בקדנציה הקודמת, הסכם "אופק חדש", במידה ולא תהיה הסכמה.
גדעון סער: בי"ת, אנחנו מעדיפים להגיע להבנה, אני לא נוהג לעשות את הדבר הזה ששרי חינוך נהגו לעשות בעבר, למתוח ביקורת על דברים שהיו בקדנציות קודמות, הייתי רק מעיר שיכול להיות שהיה עדיף לשמור על המסורת שהיתה במשך כל השנים, לחתום על הסכם עם שני הארגונים לגבי חטיבות הביניים, להבדיל משאר שכבות הגיל שכלולים בהסכם.
גדעון סער: אבל, אמרנו, ההסכם הזה, אנחנו נכבד אותו ואנחנו חושבים שחשוב שתהיה רפורמה גם בחטיבות הביניים.
גדעון סער: במהלך השנה החולפת התקיימו שיחות עם ארגון המורים ועם הסתדרות המורים בכל מיני פורומים, גם בתקופת המנכ"ל הקודם, גם בתקופת המנכ"לית הנוכחית לא הצלחנו להגיע להבנה.
גדעון סער: לפיכך, ואחרי שבשנת הלימודים הקודמת הכניסה ל"אופק חדש" היתה בהיקפים מאוד מצומצמים, אם אינני טועה 14 חטיבות ביניים, השנה היא תהיה יותר גדולה, כפי שאתם רואים, כ-150 חטיבות ביניים.
גדעון סער: יחד עם זאת, אני רוצה לומר שעיקר חטיבות הביניים שנותרו לביצוע יהיו בשנת הלימודים תשע"ד, מאחר שההסכם עם הסתדרות המורים הוא עד תשע"ד מבחינת הביצוע ויש מספר הרבה יותר גדול – הנה, כתוב, נותרו בתשע"ד 305 מוסדות מחוץ לרפורמה.
גדעון סער: בסך הכול אני חושב שחשוב שהרפורמה תכלול את כל שכבות הגיל ואנחנו נעשה את המרב כדי שהיישום של הרפורמה יצליח גם בחטיבות הביניים.
ג'מאל זחאלקה: כל עוד הן קיימות, כבוד השר, כל עוד הן קיימות.
ג'מאל זחאלקה: האם משרדך שוקל לבטל אותן?
גדעון סער: אני מוכן לענות לזה, אני לא רוצה לקטוע את המצגת.
גדעון סער: אני ארשום לעצמי את השאלה.
דלית שטאובר: אנחנו ממשיכים בהטמעה גם במוסדות החינוך המיוחד, נעשתה הרבה מאוד עבודה כדי להתאים את הרפורמה למוסדות החינוך המיוחד.
דלית שטאובר: השנה, כפי שאתם רואים, 34 מוסדות חדשים מצטרפים מהחינוך המיוחד, וכל המרכזים הימיים, מרכזי הפסג"ה וגם החוות החקלאיות מכוסות באופן מלא ברפורמת "אופק חדש".
דלית שטאובר: אני רוצה לעבור ברשות
דלית שטאובר: כם לאחד המהלכים הגדולים שמתבצעים, עוד סוג של מהפכה, אדוני השר, שמתקיימת במערכת החינוך וזו התאמת מערכת החינוך למאה ה-21.
דלית שטאובר: אתם כולכם שותפים למהלך שהתחיל בצפון ובדרום ואני רוצה לציין דבר חדש שאנחנו יוצאים אליו השנה, פיילוט.
גדעון סער: ברשותך, המנכ"לית, אני רק רוצה לומר עוד דבר.
גדעון סער: אנחנו בחרנו קודם כל להתמקד בפריפריה והכנסנו את כל בתי הספר היסודיים במחוזות הדרום והצפון, ואחר כך גם במחוז ירושלים, לתוך תוכנית התקשוב ואנחנו נמשיך בשנה הבאה באותו כיון ונכניס את חטיבות הביניים במחוזות האלה.
גדעון סער: יכולנו לפזר את המשאב דק בכל הארץ, בחרנו לעשות הקצאה דיפרנציאלית מתוך אותה תפיסת עולם שבה התחלנו את המהלך כדי שתלמיד שחווה למידה מתוקשבת בבית הספר היסודי לא יגיע לחטיבת הביניים ויחזור לימי הביניים.
גדעון סער: נכון שבתי הספר במרכז הארץ, אני רואה את זה בתל-אביב, אני רואה את זה בהרצליה, אני רואה את זה ברשויות נוספות, עשינו את זה גם בלוד מטעמים אחרים.
גדעון סער: יש ערים יותר מבוססות במרכז הארץ שנכנסות לתוכניות תקשוב עצמאיות, אנחנו תומכים בהם במשאבים של הדרכה, את עיקר המשאב התקציבי אנחנו משקיעים בפריפריה.
דלית שטאובר: על התשתית הזו, שמזה מספר שנים גם ההצטיידות הבית-ספרית מאוד מאוד התרחבה, גם הצוותים השתלמו וגם רשויות שלא בתוכנית המאה ה-21, חברו מכוחותיהם הם, הגיעה העת לשדרג ולעלות מדרגה נוספת ואנחנו יוצאים לפיילוט של 100 בתי ספר, פורסם "קול קורא", מופיע באתר, שילמדו בשנת תשע"ג 4 מקצועות באמצעות טכנולוגיה מתקדמת, ספרים דיגיטליים ותכף אני ארחיב מה עוד.
דלית שטאובר: קודם כל, המטרה שלנו היא לייצר פדגוגיה חדשנית ומותאמת והטכנולוגיה היא בשירות הפדגוגיה הזאת.
דלית שטאובר: קודם כל נגיד את המטרות: לייצר למידה חווייתית, למידה עדכנית, לעודד את השימוש במיומנויות תקשוב ובאורייניות מידע, לאפשר התאמה אישית לקצב של התלמיד, לסגנון הלמידה שלו, התאמה אישית גם לסגנון ההוראה של המורה ולאפשר מעקב בזמן אמת אחר תהליך הלמידה.
דלית שטאובר: בין היתר, המטרות של התוכנית הזו הם לפתח חשיבה ביקורתית ויכולת לפתור בעיות, לסייע בפיתוח לומד עצמאי, לעודד למידה חקר ולמידה שיתופית, להקנות אוריינות מדעית, למידה שהיא אותנטית, היא מאוד מסייעת בהעלאת המוטיבציה והעניין, לפתח כמובן מיומנויות נוספות של כלי תקשוב מתקדמים ולייצר גמישות ועדכניות בלמידה.
דלית שטאובר: יהיו 3 מודלים בתוכנית הזאת.
דלית שטאובר: 30 בתי ספר עם טאבלטים, 30 בתי ספר עם הצטיידות אחרת ו-30 בתי ספר במודל של המחשב הוא של המורה, עם הלוח החכם, ואנחנו נלווה את זה בהערכה ובבקרה כדי ללמוד וכדי לייצר להמשך המערכת את הכניסה הנכונה של חומרים דיגיטליים מול חומרים מודפסים, תוך כדי שגם אנחנו נלמד מהמהלכים האלה בעולם.
רוני קלר: אפשר לשאול שאלה?
דלית שטאובר: נענה אחר כך על כל השאלה, יש כאן מי שמנהל את הישיבה.
דלית שטאובר: אני רוצה לומר שכפי שהשר ציין, תוכנית המאה ה-21 התרחבה מאוד, יש לנו כבר קרוב ל-1,450 בתי ספר בתוכנית, כמעט 50,000 מורים שמשולבים בתוכנית הזאת, 32,000 משלבים תקשוב באופן שוטף.
דלית שטאובר: אני רוצה לציין מהלך נוסף שאנחנו מתקדמים בו מאוד ומנסים להרחיב אותו וזה להגביר את האוטונומיה הניהולית של המנהל.
דלית שטאובר: אנחנו פועלים במספר גזרות בעניין הזה, הרחבת אזור הרישום, שינויים נוספים שאנחנו הולכים, ואחד המהלכים שיהיה בשנה הבאה ב-4 מחוזות הוא ניהול עצמי של בתי ספר.
דלית שטאובר: התוכנית לניהול עצמי של בתי ספר מאפשרת הגדלת הגמישות, הסמכות במרחב שיקול הדעת של מנהלי בתי ספר, עם תשתית כלכלית ועם חופש פדגוגי יותר גדול.
דלית שטאובר: לבתי הספר עוברים יותר משאבים, עוברים אליהם יותר מוקדי קבלת החלטות והדבר הזה הוא הכרח כדי לייצר גם גיוון במערכת, גם ייחודיות במערכת וגם מצוינות במערכת.
דלית שטאובר: אנחנו מחפשים את הדרך הנכונה היום, את שביל הזהב בין הרגולציה והדרישות המאוד מוקפדות של המערכת לשיפור מתמיד לבין מקום של להט ותשוקה ואוטונומיה של מנהלים לעשות את הדברים שהם מאמינים בהם.
דלית שטאובר: נחסוך מכם את הנתונים כי אנחנו צריכים לקצר.
דלית שטאובר: אני רוצה לציין מהלך נוסף שהוא צמצום התופעה של בתי הספר הומוגניים.
דלית שטאובר: השר הצהיר על מדיניות מאוד מאוד ברורה בתחילת שנת הלימודים הקודמת, בסוף הקיץ, שהוא לא יאפשר בתי ספר הומוגניים, בתי ספר שנגועים לכאורה באפליה של תלמידים.
דלית שטאובר: המטרה שלנו היא שכל תלמידי בתי הספר יוצאי כל העדות, יוצאי כל הגלויות, וגם הוותיקים, ילמדו ביחד.
דלית שטאובר: בשנת תשע"ב, כפי שאתם יודעים, נסגר בית ספר "נר עציון".
דלית שטאובר: השנה נסגרים 3 בתי ספר נוספים, אחד בנתניה, אחד בבאר-יעקב ואחד בחיפה.
דלית שטאובר: המהלך הזה מתבצע בשיתוף פעולה הדוק עם נציגי הקהילה האתיופית, עם המנהלים, עם ההורים, כאשר הדאגה שלנו היא שילוב מוצלח של הילדים בהמשך וליווי שלהם בהמשך, על זה מושם דגש.
דלית שטאובר: הדגש הוא לא על סגירה אלא זאת התחלה של דרך שמבטיחה השתלבות מוצלחת של תלמידים בני העדה האתיופית בחברה הישראלית וכל המהלכים של המהלך הזה יימשכו עד למיגור התופעה הזאת גם בשנים הבאות.
דלית שטאובר: אני רוצה להגיד קצת על חדשנות ומצוינות.
גדעון סער: מצוינות זה חשוב.
דלית שטאובר: כן, מאוד חשוב.
גדעון סער: רק אבל דברים חדשים.
דלית שטאובר: טיפוח המחוננים זו תוכנית ממשיכה, יש בה חידושים ודגשים אבל נקצר.
דלית שטאובר: אני רוצה לציין את תוכנית האקדמיה בתיכון.
דלית שטאובר: קודם כל אני רוצה לציין שילדים בבתי הספר לומדים באוניברסיטאות, זה לא חדש.
דלית שטאובר: מה חדש?
דלית שטאובר: חדש שלראשונה היכרנו השנה בקורסים של האוניברסיטה הפתוחה כשקולים ושווי ערך מבחינת תוכנית הלימודים, כך ילד שנרשם ולומד את הקורסים האלה הוא בעצם פטור מבחינת הבגרות, הוא גם צובר נקודות אקדמיות וגם אנחנו מקצרים את הדרך שלו לאקדמיה.
דלית שטאובר: התוכנית הזאת, מעבר לזה שהיא יושבת על רצון לעודד את המצוינות, לעודד את המוטיבציה של תלמידים, יושבת על תפיסה חברתית וכלכלית שבאה לזרז את סיום התואר הראשון לתלמידים ישראליים, שאתם יודעים שיש להם שנים רבות עד שהם מסיימים את הלימודים שלהם ומשתלבים בעולם העבודה.
דלית שטאובר: זה לא המהלך החדשני היחיד, הצטרפו אליו, דרך אגב, הרבה מאוד בתי ספר, 85 תיכונים, כמו שאתם רואים.
דלית שטאובר: שנה הבאה גם יפתח תיכון וירטואלי שילמד בשיטות חדשניות, וזה כדי לצמצם את הפערים ולאפשר שוויון הזדמנויות לתלמידים בבתי ספר פריפריאליים שאין בהם מספיק תלמידים במגמה של 5 יחידות פיזיקה או 5 יחידות מתמטיקה ולהנגיש להם את הלימודים האלה בכל מקום שהם נמצאים בשעות הבוקר עם תמיכה וליווי אחר הצהרים באמצעות בית הספר הווירטואלי.
דלית שטאובר: תודה רבה לכם.
עינת וילף: תודה רבה לשר ולמנכ"לית על המצגת המקיפה והמפורטת.
עינת וילף: אני הולכת עכשיו לפתוח את הדיון בכמה פעימות.
עינת וילף: המרכיב הראשון יהיה הצגה של מורה או מנהלת ולאחר מכן ידבר גם מזכ"ל הסתדרות המורים כחלק מפרויקט שהוא פרויקט דגל בוועדה.
עינת וילף: כמו שחלקכם כבר יודעים, הוועדה שמה לה למטרה להפוך את הוועדה לבמה מרכזית למורים ומורות מכל הארץ מתוך תפיסה שאומרת שמערכת חינוך מצטיינת היא זו ששואלת את המורים מה צריך לעשות ולא אומרת למורים מה צריך לעשות.
עינת וילף: במסגרת זו אחת לשבוע מתארחת בוועדה, ואני אמשיך בכך החל ממושב החורף, מה-14 באוקטובר, מתארחת בוועדה מורה, מנהלת, מורה, מנהל – אבל עד עכשיו היו מורות ומנהלות – שמספרים לנו על הדברים שהן עושות בבתי הספר כדי לייצר שינוי.
עינת וילף: המטרה היא גם לתת במה כדי באמת לשמוע מהשטח באמת מה קורה ולשמוע את זה כאן בוועדה וגם לקחת את התובנות ולהעביר אותן בסופו של דבר לקובעי המדיניות.
עינת וילף: יש מנהלת ומורה שהופיעו כבר בוועדה, ביקשתי מהן להגיע לכאן היום, המפגש ביננו ארך בזמנו שעתיים, היום הן התבקשו בכמה דקות ספורות לתמצת את התובנות העיקריות שלהן מהשינוי שהן חוללו אצלן בכיתות ובבתי הספר ואני אתחיל אתם.
עינת וילף: אם תרצו אחרי זה להתייחס אפשר ואם לא אני אפתח את הדיון בכלל.
עינת וילף: אני מתחילה אתך, סוהר ריחאני-בשאראת, מורה לביולוגיה מנצרת, בבקשה.
סוהר ריחאני-בשאראת: תודה ושלום לכולם.
סוהר ריחאני-בשאראת: אני כאן מציגה את היוזמה של בית הספר "הגליל" נצרת, זו יוזמה ייחודית שנובעת מהשטח ואני רוצה לתת דוגמה לחשיבותו של העצמת השטח, השטח זה מורים ומנהלים, ושהרפורמות יהיו גם מלמטה למעלה, לא רק מלמעלה למטה.
סוהר ריחאני-בשאראת: זה דבר מאוד חשוב.
סוהר ריחאני-בשאראת: אני עם ניסיון של 20 שנה ואני רואה שיזמות זאת בקרב מורים ועידוד יזמות הם הפתרון למערכת חינוך שהיא אקטיבית, שהיא חייה כל הזמן.
סוהר ריחאני-בשאראת: בית ספר "הגליל" הוא מראשוני בתי הספר במגזר הערבי.
סוהר ריחאני-בשאראת: בשנות ה-60' וה-70' הוא היה מהטובים במגזר הערבי בארץ אני חושבת.
סוהר ריחאני-בשאראת: בשנות ה-80' חלה ירידה משמעותית גם בהישגים וגם במשמעת ופשוט תלמידים טובים ברחו מבית הספר ובמקביל צמחו הרבה בתי ספר פרטיים שהם היום מהטובים בארץ.
סוהר ריחאני-בשאראת: המצב נמשך עד שנות ה-90'.
סוהר ריחאני-בשאראת: בתחילת שנות ה-2000 החל שינוי ביוזמת השטח, יוזמת השטח אלה מורים והנהלה.
סוהר ריחאני-בשאראת: השינוי הזה, אני לא יכולה לפרט עכשיו, אבל זה הביא לשינוי גם באחוזי הבגרויות.
סוהר ריחאני-בשאראת: אנחנו התחלנו מ-30-35 והגענו היום עד 50-55-60, כאשר זה בית ספר שאינו סלקטיבי, שמקבל את כולם.
סוהר ריחאני-בשאראת: אנחנו היום עם כיתת מחוננים ראשונה באזור הצפון.
סוהר ריחאני-בשאראת: רמת האלימות היא כמעט אפסית, וזה הדבר הכי חשוב שאני רואה במערכת החינוך, וכל זה תוצאה של העבודה בשטח של הצוות עצמו.
סוהר ריחאני-בשאראת: בית הספר התחיל בשנות ה-2000 גם במקביל כבית ספר ניסויי וזה נתן לו ולצוותים תמיכה לעבוד באופן עצמאי, אוטונומי, בתוך בית הספר.
סוהר ריחאני-בשאראת: זה מדגיש את החשיבות של העבודה העצמאית בשטח.
סוהר ריחאני-בשאראת: בית הספר היום נחשב למרכז הפצה ניסויי.
סוהר ריחאני-בשאראת: הידע שהוא צבר לאורך 10 שנים זה ידע רב, זה ידע מאוד מועיל למערכת.
סוהר ריחאני-בשאראת: אנחנו מבקשים מהמשרד שהידע שנצבר אצלנו, אנחנו התחלנו להפיץ את זה בצורה נקודתית אבל אנחנו לא יכולים לעשות את זה מערכתית בלי עזרת המשרד בהפצה מערכתית לכל מערכת החינוך.
סוהר ריחאני-בשאראת: דבר שני שאנחנו מבקשים, עוד שלב בהתפתחות בית הספר, זה הקמת המוסד האקדמי נצרת ליד בית הספר.
סוהר ריחאני-בשאראת: אנחנו היינו שותפים מאוד אקטיביים בהקמת המוסד האקדמי ליד בית הספר וזה מתוך ראיה אסטרטגית שתלמידים שלנו ימשיכו את העתיד האקדמי במקום שיכול להנגיש להם את ההשכלה הגבוהה, זה המוסד האקדמי הראשון בנצרת.
סוהר ריחאני-בשאראת: עוד משהו שאני צריכה להדגיש הוא שהמהלכים האלה והשינויים האלה הביאו לבית הספר אוכלוסייה אחרת, אנחנו נשארנו עם האוכלוסייה הבינונית החלשה וגם נוספה אליה אוכלוסייה עם הישגים יותר גבוהים.
סוהר ריחאני-בשאראת: כלומר, נעשינו מוקד משיכה לתלמידים גם עם הישגים טובים, נעשינו מוקד משיכה לצוותים, למורים שהם ברמה מאוד גבוהה.
סוהר ריחאני-בשאראת: כאשר לפני 10 שנים המורים רצו לברוח מבית הספר, היום מורים מהטובים בארץ ניגשים לבית הספר, אז אני רוצה גם להתייחס למה שאמרתם, זה לא רק המשכורת והכסף, זה גם מקום עם יכולת התבטאות, עם יכולת ליזום, עם יכולת לבצע את מה שהבן-אדם עושה.
סוהר ריחאני-בשאראת: תודה לכם.
עינת וילף: תודה רבה לך סוהר, ואני אוסיף לדבריה שגם מה שעלה מהדיון ובדיונים נוספים עם מורים הוא שקודם כל יש צמא למנגנונים שיאפשרו למורים להעביר ידע שהם צברו.
עינת וילף: דיברתם על כך שיש עכשיו נושא של הכשרת מורים, אחד הדברים שצריך להיכלל שם הוא איך מורים מנוסים, מוצלחים, שיצרו שינוי או שאצלם הדברים מתנהלים כפי שהיינו רוצים, איך הם מעבירים את הידע הזה לכל מערכת החינוך.
ג'מאל זחאלקה: לאפשר העתקה, מותר להעתיק.
עינת וילף: העתקה רשמית.
גדעון סער: ללמוד מהצלחות.
עינת וילף: ללמוד מהצלחות.
עינת וילף: מורים דיברו על הצורך שחלק מהשעות שניתנות ברפורמות ילכו לשעות שמאפשרות למורים לעבוד יחד.
עינת וילף: אחד הביטויים שעלה כאן בדיונים הוא אוויר לנשימה, שהצורך של מורים לקבל שעות רשמיות כי בהן הם יושבים כצוות, עובדים כצוות, פותרים בעיות, מקדמים תוכניות, זה דבר הכרחי.
עינת וילף: מדובר על העבודה שבתחום כללי ההתנהגות והמשמעת הם רוצים מעט אוטונומיה, שהדברים יהיו ברורים, לא להשאיר אותם לבד בתחום הזה.
עינת וילף: אבל בתחום הפדגוגיה, שם הם רוצים להביא לידי ביטוי את היצירתיות ודווקא שם לפעמים יותר קשה, אז לתת יותר מקום למורים להביא לידי ביטוי – אתה יכול לעמוד בתוכנית הלימודים, בדרישות, אבל לעשות את זה בדרכם.
עינת וילף: סוהר, רצית להוסיף משהו?
סוהר ריחאני-בשאראת: כן, רציתי רק להבהיר קצת מה שעשינו, זה בעיקר שינוי של דרכי הוראה בבית הספר, מעבר לחקר.
סוהר ריחאני-בשאראת: בית הספר פיתח מודל מיוחד במינו שנחשב היום ליחידה שלישית בבגרות, ייחודית לבית הספר, בנושא האזרחות שקראנו לה "חברה אזרחית", שזה נותן מענה מדעי איך לחבר את התלמיד לחברה שלו ואיך לגרום לו לתת ולתרום תוך עבודה בשטח, תוך חקר שנעשה בשטח.
עינת וילף: אין ספק שהצגתם דברים מאוד מרשימים לגבי איך התלמידים הפכו לאזרחים פעילים.
עינת וילף: עליזה אילן, בבקשה, מנהלת חטיבת ביניים "הדרים".
עינת וילף: אני מציינת גם שאנחנו מקפידים שאלו יהיו אנשים מבתי ספר ממלכתיים כדי להראות על השינוי בתוך המערכת הציבורית.
מוחמד ברכה: באיזו עיר?
עליזה אילן: באר יעקב.
עליזה אילן: אני שמחה להצטרף לדברים ששמעתי קודם לגבי הנושא של שילוב תלמידים אתיופים.
עליזה אילן: בית הספר רשב"י, שקודם ציינתם שנסגר, כיוון שאני חטיבת ביניים יחידה באזור וחטיבת ביניים צומחת, סיימתי שנה ראשונה, אחרי שניהלתי את בית ספר א-ט לקחתי את חטיבת הביניים.
עליזה אילן: היינו במצב שתלמידים ברחו לנס ציונה, ראשון לציון, הצביעו ברגליים.
עליזה אילן: החלטנו שאנחנו רוצים בבית הספר לתת מענה לתלמידים בתוך בית הספר ולהורים ולגרום לחיבור, ודיבר כבוד השר על אהבת הארץ, לחיבור של התלמידים ליישוב שלהם.
עליזה אילן: אנחנו מקימים בבאר-יעקב מוזיאון יישובי שהתלמידים בונים את המוזיאון הזה מא' ועד ת'.
עליזה אילן: העבודה על המוזיאון מאפשרת לנו גם את השילוב של התלמידים יוצאי העדה האתיופית שמרגישים הרבה פעמים לא שייכים, ובאמת היתה לי זכות גדולה לנהל א-ט ולראות את הצרכים האמיתיים של התלמידים האלה ולראות עד כמה החיבור למקום, עד כמה חיבור למורשת, הוא מאוד חשוב.
עליזה אילן: אז באמצעות ציר מארגן שנקרא מוזיאון אנחנו בעצם עושים דברים שמימים ימימה המערכת רוצה, למידת עמיתים בתוך המערכת, למידת חקר, אוטונומיה של תלמידים, יצירת תוצר.
עליזה אילן: אנחנו עובדים בשיטת ה-P.B.L, ,Problem-based learningכאשר התוצר מוביל את התלמידים וסוחף את ההוראה של המורים, סוחף את הלמידה של התלמידים.
עליזה אילן: אנחנו התחלנו ממקום של מוטיבציה מאוד נמוכה של תלמידים ללמידה, היום אנחנו רואים פירות גם בהישגים של התלמידים כי בעצם מה שעשינו, אנחנו מלמדים גיאוגרפיה, היסטוריה, ספרות, מחשבים, אנחנו התחברנו מאוד לנושא הדיגיטלי, יש לנו מוזיאון וירטואלי כרגע ליישוב, הילדים יוצרים את המציאות של עצמם.
עליזה אילן: אני רוצה להדגיש כאן את הנושא של יצירת המציאות בעצמנו, שלנו, של המנהלים, של המורים, באמצעות למידה משותפת.
עליזה אילן: אני דיברתי פה על זמן אוויר, שפעם דיברו על למידה של המורים כזמן אוויר וד"ר עינת וילף אמרה "אוויר לנשימה" ואני מסכימה אתה.
עליזה אילן: 9 שעות שהייה שניתנות למורה, בעצם בשנה הזאת שהובלתי שינוי, גרמו למורים להקדיש את כל ה-9 שעות האלה ללמידה משותפת, למידת עמיתים, כדי להניע את השינוי הזה, את כל העבודה שלהם הם לקחו לאחר 9 השעות האלה.
עליזה אילן: אני שואלת את עצמי איך אני ממשיכה את ההובלה של הפרויקט שהוא לא פרויקט, הוא אורח חיים כי התלמידים פעילים בסביבה שלהם, אוהבים את הסביבה שלהם, תלמידים מעידים על זה שהם כבר לא רוצים לצאת החוצה מהיישוב אלא ללמוד בתוך היישוב.
עליזה אילן: תלמידי רשב"י שיצטרפו אלינו יצטרכו ללמוד את היישוב, יצטרכו להיות חלק מאתנו ואנחנו רואים גם תלמידים של החינוך המיוחד שלוקחים חלק בפרויקט הזה כחלק מתלמידים רגילים בעניין של סיורים מודרכים בתוך היישוב כאשר הם מובילים את הסיורים.
עליזה אילן: זאת אומרת, בעצם הפרויקט הזה הוא מיכל שמאפשר לנו לשלב את כל האוכלוסייה לטובת יצירת אזרחים פעילים שאוהבים את מקום היישוב שלהם.
עליזה אילן: מה שאני רוצה להדגיש שוב הוא הנושא של למידת העמיתים, שחסרה לנו כמו אוויר לנשימה.
עליזה אילן: למידה מהוראה משובחת להוראה משובחת יותר, למידה של עבודה דיגיטלית שאנחנו שנים שאפנו שהמורה יזוז ממרכז הבמה הצידה, במשך שנה אחת הצלחנו להוביל למצב שהמורים פשוט לומדים יחד עם התלמידים את כל הנושאים ואני מאוד מקווה שזה יתאפשר לי.
עליזה אילן: אחד הדברים שאני כן חושבת, יש את הנושא של הגשת יוזמות חינוכיות במשרד.
עליזה אילן: אני הייתי מאוד מבקשת שהגשת היוזמה הזאת תהיה בדמות של שעות לבית הספר.
עליזה אילן: אני לא בית ספר ניסויי ולא שום דבר, אני בית ספר רגיל לכל דבר שרוצה להוביל שינוי משמעותי שמוביל לתוצאות משמעותיות.
עליזה אילן: יש עליה בהישגים במיצ"ב בשפה, עליה משמעותית בקרב התלמידים, שבקרב האוכלוסייה שלנו היא מאוד מאוד חשובה.
עינת וילף: תודה רבה לך ותודה גם על העשייה.
עינת וילף: שוב אני מדגישה, גם אחד הדברים שעלה בדיון בנוסף ללמידת עמיתים והיכולת של המורים ללמוד אחד מהשני ולעבוד ביחד זה הנושא של פיקוח שמאפשר.
עינת וילף: כלומר, באה גם המפקחת ותיארו את ההבדל בין פיקוח שהוא פחות מאפשר לכזה שבאמת רואה את תפקידו כלאפשר למנהלים ולמורים להגיע להישגים.
עליזה אילן: אני רוצה עוד להוסיף בנושא הזה אם אפשר.
עליזה אילן: הנושא של הפיקוח המאפשר, מצד אחד לאפשר את היזמות, מצד שני לא לאפשר את מעורבות ההורים שמחבלת הרבה פעמים בהוראה.
גדעון סער: התערבות.
גדעון סער: ההבדל בין מעורבות להתערבות.
עליזה אילן: אני חייבת לומר שבבאר יעקב יש מעורבות מעולה של הורים בבית הספר.
עינת וילף: תודה רבה לך, עליזה.
עינת וילף: אני עכשיו אבקש ממזכ"ל הסתדרות המורים לומר כמה מילים, אנחנו רק נפתח את הדיון לכל מי שביקש לדבר שהוא איש חינוך ואז תתייחסו ונפתח שוב, וכמובן חברי הכנסת.
גדעון סער: אני מקווה שאני אהיה פה עדיין לשמוע את חברי הכנסת.
עינת וילף: אתה תהיה פה, אני דואגת שכולם – נתת לי את הזמן?
יוסי וסרמן: אני אתן להם את ההזדמנות כי אני תמיד - - -
אלכס מילר: אני מקווה גם שהשר יהיה, שאנחנו נקבל גם תשובות לשאלות שלנו.
עינת וילף: הכול מאורגן לפי הזמנים של השר.
אלכס מילר: אז עד 12:00, אדוני, נראה לי שאתה אתנו.
עינת וילף: לא, לא.
יוסי וסרמן: אני מברך את השר והמנכ"לית על המצגת, על העשייה, אכן עשייה מבורכת ושנת הלימודים תיפתח בצורה מכובדת לשמחתם של הילדים, של המורים, של כל עובדי ההוראה וההורים.
יוסי וסרמן: אכן השר צדק, מערכת היחסים והתיאומים ביננו לבין משרד החינוך היא מערכת טובה של הבנה ועבודה משותפת.
יוסי וסרמן: נכון, לא על הכול מסכימים, גם לא צריך להסכים בכל דבר אבל אנחנו יודעים לעבוד במשותף כי במערכת החינוך היא כאור לרגלנו והמטרה היא שהילדים יתחנכו, המורים, הגננות וכל עובדי הוראה יעבדו בצורה נאותה.
יוסי וסרמן: יש לנו מספר דברים לקראת פתיחת שנת הלימודים.
יוסי וסרמן: בכל מה שקשור לגננות, אנחנו עומדים על כך בתוקף שהן תקבלנה את 36 השעות הנוספות שקיבלו גם המורים, הן תקבלנה, שגננות יוח"א תצטרפנה ל"אופק חדש", הן ראויות ומגיע להן.
יוסי וסרמן: באשר ל"אופק חדש", גברתי, הזכיר השר, אחת המטרות שלנו בהקמת "אופק חדש" היתה שהאנשים הצעירים הטובים ביותר במדינת ישראל ירצו להיות המחנכים של הילדים והנכדים שלנו והיום אנחנו מתחילים לראות את ההליך הראשוני בביצוע הדבר הזה.
יוסי וסרמן: עד 27 לחודש יש לנו עוד משאים ומתנים עם משרד האוצר, נקווה שנסיים אותם בצורה טובה כי כולנו רוצים ששנת הלימודים תיפתח בחדווה ואני מאחל לכולנו שנת שלום קודם כל ושנה של שגשוג למערכת החינוך.
עינת וילף: אני אעבור לחברי הכנסת ואז למורים.
אלכס מילר: ברצוני להתייחס לסוגיה של השאלת ספרים בעניין של הפיקוח על פי אותו המנגנון.
אלכס מילר: אנחנו ממש מתקרבים לתחילת שנת הלימודים, אני חושב שכמות די מכובדת של בתי ספר הצטרפו לפרויקט הזה, עד כמה באמת אנחנו יודעים שמתי שנפתחת שנת הלימודים הילדים מקבלים את אותם הספרים?
אלכס מילר: עד כמה בעצם המנגנון הזה הוא בפיקוח, כדי שלא יהיה מצב שנכנסים בלי ספרים, בלי כלום, ההורים לא כל כך יודעים מה לעשות, לחכות שיהיו ספרים או ללכת לרכוש ואז ילדים מתחילים להפסיד משעות הלימודים שלהם ללא חומר לימוד.
אלכס מילר: גם בעניין שקשור לאותם הגנים, שאנחנו באמת נתנו, אני חושב, פרק זמן די מכובד למשרד החינוך מבחינת ההכנות בעניין של חינוך חינם לגילאי 3-4 ויש הרבה שאלות שעולות סביב אותם הגנים שהגישו בקשות, או רצו להגיש בקשות, שנתקלו בבעיות כאלה או אחרות עם מעבר מפרטי לציבורי, ובסופו של דבר אני חושב שבחלק מהמקומות, לפחות ממה שאני קיבלתי, נתקלו בבעיות מאוד קשות גם מצד השלטון המקומי בסוגיות שונות וגם בסופו של דבר עם העניין של הטפסולוגיה וכו' ולא נכנסו לתוך הפרויקט.
אלכס מילר: מרוב הבירוקרטיה ומרוב הבעיות שהיו שם מבחינת המעבר פשוט החליטו שלא להיכנס לזה ולחפש לעצמם פרנסה אחרת.
אלכס מילר: אז אני חושב שדווקא בעניין הזה צריך לעשות איזשהו ריענון ולבדוק מי נפל ומאיזה סיבות ולראות אם אפשר להכניס אותם חזרה כי בסופו של דבר אתם מרוויחים פה, גם מהמבנים שבעצם היו בבעלות של אנשים פרטיים שבאמת רוצים להשקיע וגם היו עדיין הוצאות מאוד משמעותיות בחינוך שהיה עד עכשיו כחינוך פרטי.
עינת וילף: תודה רבה, חבר הכנסת מילר.
מוחמד ברכה: ראשית, אני מברך על הסקירה של השר ושל המנכ"לית.
מוחמד ברכה: אני מתרשם שהעידן של 17 הקיצוצים שהיה ב-10 השנים האחרונות הסתיים ואני מקווה שאנחנו יוצאים לדרך חדשה.
מוחמד ברכה: אני גם מברך את יושבת-ראש הוועדה שמכנסת את הוועדה לצורך העניין הזה בזמן מוקדם ממה שהיה נהוג בשנים האחרונות, אבל עדיין אפשר היה לעשות את זה עוד מוקדם יותר אבל אנחנו בדרך הנכונה, לפחות בעניין הזה.
מוחמד ברכה: אדוני השר, הרושם שלי מהסקירה הוא שאמרת על ההישגים והתוכניות ולא אמרת על הבעיות.
מוחמד ברכה: אם הייתי מסתכל רק על הסקירה שלך הייתי חושב שאין צורך בשר חינוך, זאת אומרת, הכול בסדר והכול תקין ואפשר שאתה תסיים את התפקיד שלך אבל הבעיה היא לא כזאת כמובן, העניין הוא לא כזה, הוא רחוק מלהיות כזה.
מוחמד ברכה: לפני כשבועיים יושבת-הראש כינסה, גם ביוזמתי, דיון על מערכת החינוך הערבית, על היבטיה השונים ואני חושב שזה היה דבר טוב.
מוחמד ברכה: הייתי מצפה שלהבא גם המנכ"לית ואפילו השר – יגיע לעת הזו להיות, והבעיות של החינוך הערבי הן נקודת התורפה של מערכת החינוך בכלל במדינת ישראל.
מוחמד ברכה: יש אפליה מצטברת ובעיות מצטברות במשך עשרות שנים ואני חושב שהגיע הזמן שתרים את הכפפה, אדוני השר, ותקבע תוכנית מערכתית, גם פדגוגית וגם פיזית, שמתוחמת בזמן, גם 5 שנים, גם 10 שנים, אבל לפחות שאנחנו נדע לאן אנחנו הולכים, גם בהיבט של הבינוי והתנאים הפיזיים וגם בהיבט הפדגוגי וההישגים.
מוחמד ברכה: לדעתי זה דבר שהוא מתחייב, מתחייב מידית.
מוחמד ברכה: אם אנחנו נתקדם בעניין הזה זו תהיה ברכה לכלל מערכת החינוך, זה יעלה את ההשתלבות של הצעירים הערביים בחיי הכלכלה והחברה, זה ישפר את מצב מדינת ישראל ב-OECD , זה ישפר את מצב מערכת החינוך גם במבחנים הבין-לאומיים ואני חושב שזה יכול להיות רק לברכה.
מוחמד ברכה: אני חושב שכדאי, כדאי באמת.
מוחמד ברכה: אני קורא לך באמת כאן, מהדיון הזה, לבוא, ואני מוכן להיות ראשון האנשים שבאים אליך כדי להציע הצעות קונקרטיות.
מוחמד ברכה: אני גם עשיתי כמה דברים לפני זה בבדיקת כל מיני סוגיות ואני רוצה שהם יעמדו גם לרשותך, גם בעניין של הבינוי וגם בעניין הפדגוגי.
מוחמד ברכה: בנושאים אחרים במהירות, גברתי היושבת-ראש, אני חושב שהיתה צריכה להיות התייחסות לירידה, אמנם הזעומה, בתוצאות מבחני הבגרות, אבל גם לעשות דיפרנציאציה איפה היתה הירידה בעיקר.
מוחמד ברכה: אם אנחנו מזהים איפה היתה הירידה, היא לא 0.2 במקומות מסוימים אלא הרבה מעבר לזה.
מוחמד ברכה: המצב של מערכת החינוך במבחנים הבין-לאומיים, אני חושב שזה דבר שהוא לא מחמיא למערכת החינוך ואני חושב שהשר והמנכ"לית צריכים להתייחס לעניין הזה.
מוחמד ברכה: על הנושא שיש 2 רמות של מערכות חינוך במדינת ישראל כבר אמרתי.
מוחמד ברכה: הנושא של האלימות, אלימות היא פועל יוצא גם של תנאים פיזיים וגם של עניינים פדגוגיים, של חינוך לערכים משותפים שיכולים לייצר מכנה משותף בקרב התלמידים אבל זה גם התקצוב לשמירה.
מוחמד ברכה: השמירה נדרשת לא רק בגלל אירוע ביטחוני חס וחלילה אלא בגלל אירועים פליליים ששוטפים את מערכת החינוך, ואני חושב שבעניין הזה יש תקלה חמורה בכל מה שקשור לשמירה בבתי הספר הערביים.
מוחמד ברכה: בנושא תשלומי הורים, השר סער, אני חושב שכדאי שתיקח את הפרויקט הזה אחת ולתמיד, לבטל את תשלומי ההורים ולמצוא דרך חלופית שכל האזרחים ישתתפו במימון הפעולות הלא-פורמליות.
מוחמד ברכה: יש הצעות גם שלי, גם של חבר הכנסת אורלב, ואני חושב שכדאי להקשיב להן.
מוחמד ברכה: אם הביטוח הלאומי לא מסכים אני חושב שהממשלה יכולה לחייב, אבל יש מצב בלתי אפשרי שמנציח פערים ומרחיב פערים בגלל תשלומי ההורים שהם כביכול שוויוניים לאנשים שהם לא שווים מבחינה סוציו-אקונומית.
מוחמד ברכה: הנושא של הסייעות בגני הילדים, יש לי דף שהועמד כאן ואני חושב שכדאי להתייחס למעמד שלהן ולמצבן.
מוחמד ברכה: בנוסף, ספרי הלימוד.
מוחמד ברכה: אני רציתי לשאול במהלך הסקירה שלך אבל המנכ"לית התייחסה לזה בנושא של הרחבת השימוש באמצעים דיגיטליים.
מוחמד ברכה: אני חושב שזה דבר מאוד נחוץ, גם בעידן ההתקדמות המדעית אבל גם בבחינת הוזלת עלויות ספרי הלימוד, מבחינת המשקל של ילקוט התלמיד זה עוזר, ולכן חשוב להאיץ את העיסוק בעניין הזה.
מוחמד ברכה: אני מסיים.
מוחמד ברכה: אני מציין בראשי פרקים, את רואה.