GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מה יפית: יש ילדים שלא אוכלים ויתחילו את הבוקר בשעה תשע ויאכלו את הארוחה, והמזנון הפתוח ייפתח שוב בשעה שתים עשרה וחצי, שוב על אותו עיקרון.
מה יפית: מה יאכלו הילדים, זו אחריות של ההורים, לא אחריות של הגננות, הן היו צריכות להעביר את החוזר גם להורים ואת ההנחייה.
מיכל כהן: אפילו ברמה של כמויות, מכיוון שאני לא באה מהתחום של הגיל הרך אז זה מאוד סיקרן אותי לראות מהן ההנחיות.
מיכל כהן: אז יש שם הנחיות אפילו ברמה של כמה מנות פרי - אני מדברת על חוזר המנכ"ל.
מיכל כהן: שוב, אחת הטענות שנשמעת נורא חזק זה לא לפי משרד הבריאות.
מיכל כהן: כל ההנחיות הן של משרד הבריאות, ולכן כתוב כמה מנות פרי, מה כדאי שהילד יצרוך במהלך היום, זאת אומרת, אם הורה בכל זאת מחליט שהוא שולח עם הילד שלו את הכריך עם השוקולד, אז אפשר לדבר עם ההורה על מה המשמעות וצריכה נכונה של מזון, אבל צריך להבין שהנושא הזה של התזונה שהפך להיות אישו מרכזי, ודרך אגב, הוא אישו מרכזי במערכת החינוך כי אנחנו מדברים על קידום הבריאות, אנחנו מאוד מקפידים בו.
מיכל כהן: הנושא של הארכה של חצי שעה תפס עוצמה אצל קומץ קטן של ההורים, אבל בסך הכול צריך לראות שמערכת החינוך של הקדם יסודי כמו שסימה הציגה כ-400 אלף ילדים, אנחנו יודעים על קומץ קטן.
מיכל כהן: סך הכול הילדים שמחים, ההורים מאושרים, יש כאלה שזה לא נוח להם, וגם לזה התגמשנו.
מה יפית: זאת הסוגיה לגבי הארוחה.
מה יפית: הסוגיה השנייה כפי שציינתי קודם זה הנושא של גמישות בשעות היציאה של הילדים מן הגנים.
מה יפית: במהלך השנה הזה קבוצת ההורים הזו הגישו בג"צ, בעקבות הבג"צ הזה, אני חושבת ששם אמרו בקול, הקבוצה הזו לא יכולה לייצג את כלל ההורים בארץ, יש הרבה מאוד ששמחים על הארכת יום הלימודים הזו.
מה יפית: יחד עם זאת, כדאי אולי לבחון איזושהי התגמשות אצל הילדים הצעירים שאנחנו מבינים, כלומר גילאי 3, וגם 4 במקומות שמגיעים מחדש למערכת, ילדים שהורגלו אולי במעונות או בגנים הפרטיים לישון ולאכול ארוחת צהריים באחת עשרה וחצי ולישון בשעה שתיים עשרה, יש סבירות שאנחנו מכירים את זה, אנחנו מודעים, גם שמענו את זה מגננות שבחודשים הראשונים הילדים האלה מאוד עייפים וזקוקים למנוחה, וההורים האלה שירצו בשנת הלימודים תשע"ג, יאכלו לקחת ילדים עד תחילת ינואר כי אנחנו חושבים שהם צריכים להיכנס לתוך המסגרת הזו של הלימודים בשעה אחת וחצי.
מיכל כהן: במהלך ארבע החודשים הראשונים, בעיקר ילדים שצופים שקשה להם להסתגל.
עינת וילף: בשנת הלימודים שמתחילה עכשיו, הורים לילדים בגילאי 3-4, עד תחילת ינואר, כלומר במשך 4 חודשים יכולים אם הם רוצים להוציא את הילדים באחת וחצי.
עינת וילף: כמו שאתם יודעים יש משפט שאומר שהפתרונות של היום זה הבעיות של המחר.
עינת וילף: עכשיו הגיעו תלונות על זה שמוציאים ילדים בשעה אחת וחצי, זה גורם לבלאגן.
מיכל כהן: בג"צ לא חייב, בג"צ קיבל את עמדת המשרד שהוא רואה בהבנייה של יום של 6 שעות, וכמו שפתחת ואמרת - לא בייבי סיטר, אלא יום עם תכנית לימודים, עם חשיבה פדגוגית מקצועית של טובי המומחים, בכל זאת, למרות שאנחנו מאמינים שילד צריך להיות עד השעה שתיים, ואחר כך חלקם או רובם הגדול גם ממשיך בצהרונים, אנחנו כן בחרנו לבוא לקראת עבור אותם ילדים שבאמת קשה להם.
מיכל כהן: המשימה היא לא לראות איך הם נמתחים, אלא המשימה היא באמת להסתגל לאט לאט בתהליך, ולכן אמרנו שעד ראשית ינואר, זאת אומרת, ארבעה חודשים רבעון שלם הם יוכלו להסתגל.
מיכל כהן: דבר שני, אנחנו בסך הכול כבר מפעילים את המערך הזה שלוש שנים.
מיכל כהן: אנחנו יכולים לספור על כף יד אחת במחוז כי אנחנו בודקים את זה כמה הורים בוחרים לעשות זאת.
מיכל כהן: צריך לזכור שמרבית ההורים הם הורים עובדים, אין להם את הפריבילגיה אולי של קומץ אחר שנמצא בבית ורוצה את הילד.
מיכל כהן: דבר שלישי, שזו הבעיה של מחר, איך תייצרי יום שלא יהפוך להיות תחנת רכבת עבור רובו המוחלט של רובם הגדול של הילדים שכן נשארים ורוצים לחוות את החוויה, ולכן נתנו גם לזה מענה, ואנחנו נבדק אותו במהלך תשע"ג.
עינת וילף: כלומר, זה המענה לתשע"ג, תבדקו אותו במהלך השנה, ומאוד ייתכן שבתשע"ד כבר לא יהיה לצורך העניין אם תגיעו למסקנה שהפתרון היה יותר בעייתי מהבעיה אבל זה דבר שהוא עוד ייבחן.
מיכל כהן: אנחנו נבדוק, אנחנו עושים דיאלוג סביב זה, והרעיון הוא באמת לבוא לקראת, אבל לקראת ברמה הזאת שתתן מענה אמיתי, כמו שאנחנו חושבים שצריך ולא רק התגמשות כי יש קבוצת לחץ זו או אחרת.
מה יפית: חשוב לומר, שאנחנו גם מגבים השנה את כל הטמעת אופק חדש במחקר של הרמ"א – זאת אומרת, אנחנו נמצאים כרגע בתהליכי סיום, אני מקווה שלקראת פתיחת שנת הלימודים ובהתאם לזה אנחנו עושים את הדברים.
מה יפית: הנושא של מנוחה.
מה יפית: גן הילדים לא ערוך לשנת צהריים, זה לא מעון.
מה יפית: גם אנחנו יודעים שוב מהטעם הזה שילדים שמגיעים מהמעונות בעצם ישנים צהריים.
מה יפית: לטובת הנושא הזה נתבקשו גם הרשויות בתחילת הטעמת אופק חדש, וגם הגננות לדאוג לילדים האלה שעייפים שזקוקים.
מה יפית: בואו לא נשכח, גם לא כלל הילדים צריכים את השינה, ולכן גננות מאפשרות להם בפינות המנוחה שנמצאות בגן.
מה יפית: גני הילדים לא ערוכים ולא תוכננו לשנת צהריים, הם לא מעונות יום.
מה יפית: הארכת יום הלימודים – אנחנו יודעים שייתכן – שוב אני אומרת, בגילאים הצעירים כי שמענו את זה גם מגננות, ילדים זקוקים למנוחה, להפוגה.
מה יפית: גם הגננות גם הרשויות הונחו להקצות פינות מנוחה שזה יכול להיות בספריה, בפינה שקטה אחרת.
מה יפית: אני מניחה שיש גננות או רוב הגננות מצאו את הפינות.
מה יפית: יש גננות שידעו לקחת את המהלך הזה למנף אותו ולהוביל אותו נכון, גם על זה יש לנו עדויות ואתן יודעות, ויש גננות שמתחילת המהלך התנגדו מסיבות כאלה ואחרות – אי אפשר להצליח בשום דבר אין מה לעשות.
מה יפית: אני מקווה שטובת הילד עומדת לנגד עיניכן באותה מידה.
עינת וילף: כולנו כאן, זה הדבר שמאחד את כולנו.
עינת וילף: מנהלת הועדה שאלה לגבי המספרים.
עינת וילף: כלל הגנים באופק חדש המספר שהצגת הוא 7,523, וסך הגנים הקיימים הם 8,807 גנים.
מה יפית: חסרים שם הגנים של יום חינוך ארוך.
מה יפית: ההסכם עדיין לא נסגר לגבי הסכם העבודה עם גננות, יוח"א הם לא הצטרפו לאופק חדש.
מיכל כהן: הם לא הצטרפו בשנה זו, אבל הם הצטרפו בתשע"ד אחרי שיהיה הסכם.
מה יפית: קידום יעדי האכלה – השנה המשרד לקח על עצמו לקדם את כל נושא האכלה, הוסיף יעד לתוך התכנית האסטרטגית שלו.
מה יפית: חשוב לומר, שיעד האכלה בגני ילדים - - -
עינת וילף: מה משמעות יעד האכלה?
מה יפית: יעד האכלה משמעותו – התייחסות לכל פרט בגן.
מה יפית: אני אחבר את זה גם לאופק חדש.
מיכל כהן: אני אגיד משהו על יעד האכלה ברמה של התכנית האסטרטגית.
מיכל כהן: יעד האכלה בעצם החזיר את השיח החינוכי, אני קוראת לזה כך, למערכת החינוך, כיצד צוותי ההוראה מגן הילדים ועד תום י"ב כיתות, יצליחו להרחיב את יכולת האכלה של המסגרת החינוכית לילדים.
מיכל כהן: מה זה אומר?
מיכל כהן: זה אומר שיותר ויותר ילדים משולבים במערכת, אם תרצי מחר זה אחד הנושאים - כיצד המערכת הכינה את עצמה לשילובם של הילדים.
מיכל כהן: ילדים שקשה להם אני אומרת, יש ילדים על הרצף מילדים עם לקויות למידה, ילדים מתקשים, וילדים עם מוגבלויות.
מיכל כהן: יעד האכלה בא ואומר איך המסגרת החינוכית תתאים טוב יותר את המענים בתוך המסגרת לטובת הילדים על מנת שפחות ילדים יילכו למסגרות חוץ ויישארו בתחום הקהילה, בתחום הגן ובתחום המוסד החינוכי.
מיכל כהן: גם יעד האכלה בגן הילדים נועד לתת מענה לאותם ילדים שקשה להם על הרצף עם כל הקשיים שמתמודדים, וכך סימה בנתה את נושא יעד האכלה.
מיכל כהן: מחר תשמעו על יעד האכלה ברמה של הכשרות המורים, צוותי ההוראה, צוותי הגננות, הסיוע וכל המעטפת שנתנו למערכת לשנת הלימודים הבאה.
עינת וילף: באחד הדיונים עלתה כאן שאלה לגבי סייעות רפואיות בגילאי 3-5.
מיכל כהן: נתייחס מחר לגבי כל העניין של החינוך המיוחד, הסייעות הרפואיות וסייעות בכלל.
מה יפית: אנחנו עוסקים בעצם בשני נתיבים, האחד – האכלה כוללת, אני אקרא לזה, מכיוון שהגננת שלנו נמצאת בגן שש שעות ביום, כמעט חמישה ימים בשבוע רובן.
מה יפית: הן נמצאות באמצעות העבודה, עבודה בקבוצה, עבודה פרטנית באקלים מיטבי זה לכלל הילדים, ובנינו מודל מחוזי שבעצם אמור לתת מענה למקרה קיצון.
מה יפית: אנחנו יודעים שיש מקרה קיצון של התנהגויות בעיקר קשות בתוך מסגרת הגנים.
מה יפית: בנינו איזשהו מודל שייתן מענה בגנים המסוימים האלה, שיפעל בהנחיית המחוז, במקומות שיש בהם צורך.
עינת וילף: אם אני שומעת האכלה – הרבה פעמים המלים המאוד יפות האלה מסתירות בסוף סיטואציות, כלומר, אני מבינה שזו לא הכוונה, אבל לפעמים זה מה שקורה, שמרוב שרוצים להאכיל אז משאירים את כל הילדים ולא מטפלים בבעיות, פוגעים בילדים שההתנהגויות שלהם הם לא בעייתיות.
עינת וילף: מה נעשה כדי שתחת הכותרת הזאת של האכלה יהיה ברור שהמטרה היא להבטיח שילדי הגן הם מוגנים ובטוחים, ולא בשם האכלה חשופים להתנהגויות שהן בעייתיות ואולי אפילו מסכנות אותם.
מה יפית: אנחנו מדברים על ילדים בחינוך הרגיל.
מה יפית: בגדול, לתת כלים לגננת גם באמצעות הייעוץ החינוכי והשרות הפסיכולוגי במקומות שקיים שם ולתת לה כלים להתמודד.
מה יפית: שוב אני חוזרת, אני מפרידה כאן בין בתי ספר וגני ילדים, היא לא מלמדת שעה אחת, היא נמצאת איתם מן הבוקר עד הצהריים, יודעת מה הצרכים שלהם, ולעתים אין לה את הכלים, וזה הצוות החינוכי יעזור לה לרכוש את הכלים וללוות את הילדים ואת המשפחות אם צריך.
מה יפית: לטובת הילדים, הגנת הילדים, בנינו את צוות צומ"ת, שהוא בעצם צוות מערך תמיכה לגננת לליווי במקרים הקיצוניים האלה.
מה יפית: במקרים הקיצוניים שבהם נצטרך לעזור לגננת בצורה אינטנסיבית, לעתים אני אומרת במקרים קשים מאוד אנחנו מוסיפים סייעת, אנחנו נותנים עזרה כזאת או אחרת, לעתים ההורים הם הבעיה וצריך ללוות את הגננת בתקשורת עם ההורים - זאת אחת המטרות המרכזיות.
מה יפית: עוד 2 משימות שדיברנו עליהן לא מעט, אני רק אומר בקצרה – יישום ועדת טרכטנברג בשנה הבאה, אנחנו נדאג לזכות בחינוך חינם 860 גנים חדשים, יש מצטרפים לתוך המהלך הזה עוד 400 גנים פרטיים שהפכו לתאגיד.
מה יפית: אין לנו בעיות של כוח אדם, אנחנו ערוכים ומוכנים לפתיחת השנה מבחינת חינוך חינם בגיל 3.
מה יפית: וכפי שאנחנו שותפים לדיון הזה של מסגרות העשרה, גם כאן אנחנו נמצאים בתהליכים.
עינת וילף: אני חייבת לומר לפרוטוקול - יש משהו שנשמע מאוד יפה כשאומרים שמתחילים אשכולות 1-3.
עינת וילף: אבל כאשר יצאה המחאה לרחובות, יצאה למען מעמד הביניים.
עינת וילף: בסוף, כאשר מיליארד שקלים הולכים בעצם לצהרונים במגזר הערבי והחרדי, ומעמד הביניים שהוא זה שיצא למחאה וקיווה לקבל את הצהרונים, הוא לא הולך לקבל אותם.
מיכל כהן: הולך בהחלט לקבל אותם.
מיכל כהן: אנחנו מדברים על מהלך 5 שנתי, שבשנה הראשונה 1-3, ואנחנו עדיין בדיון לגבי אשכול 4 בירושלים.
מיכל כהן: מתשע"ד אנחנו מיישמים ב-4, 5,6, - עד 10, זאת אומרת מחאה.
מיכל כהן: המחאה שהעלתה על נס את העניין של הנטל על ההורים מקבלת מענה, אבל הוא תמיד מענה שמתחיל מהחלש ביותר.
מיכל כהן: אני תמיד מזכירה לעצמנו בתוך המערכת החינוך, שאשכולות 1-3 הם ציבור של מערכת החינוך, אין לנו את היכולת להגיד אלה אנחנו פחות ואלה אנחנו יותר, ולכן גם שם המנוף הזה של הצהרון הוא מנוף לכך שאנחנו נצליח לקדם אוכלוסיות שהן חלשות מאוד, אני מקווה שיעלו על העגלה.
מיכל כהן: בשנת תשע"ד, אנחנו נתחיל באשכולות 4,5,6, ואילך, ויהיה מודל מדורג, וכל המדינה תזכה.
מיכל כהן: הרי את לא תאמרי גם שבסוף המהלך יזכו גם אשכולות 10 שהם המבוססים ביותר.
עינת וילף: לשם שינוי יהיה נחמד להתחיל עם 4-6.
מיכל כהן: יכול להיות, אבל זאת הייתה החלטתה הממשלה, ולכן אנחנו מיישמים.
מה יפית: יש 2 אתרים שאתם מוזמנים להיכנס.
מה יפית: אתר מקצועי לגננות, מוזמנים להיכנס.
עינת וילף: תודה רבה על המצגת וגם כמובן על העבודה עצמה.
עינת וילף: ארגון גננות מחנכות ביקשו להציג.
סמי עטר: הייתי רוצה לקחת את זכות הדיבור אחרי התמ"ת אם יש פה נציגות של התמ"ת בנושא של התייחסות לאחריות לגיל הרך מלידה, איך החלוקה הזאת נעשית היום.
עינת וילף: אני חושבת שאין פה נציג של התמ"ת.
סמי עטר: אנחנו הגשנו דף עמדה מטעם האיגוד לנושא הזה שבו הצענו להחיל את האחריות מגיל לידה למשרד החינוך, שבעצם היום הוחל ב-3 משרדים גם התמ"ת גם משרד החינוך וגם משרד הבריאות, הגשנו גם את ההמלצות מדוע אנחנו חושבים שצריך לעשות כך.
עינת וילף: נשמח לקבל את זה פה בוועדה.
עינת וילף: בסך הכול בהחלט כאן יש תמיכה והסכמה שלטווח ארוך כלל החינוך מאפס ואילך צריך להיות באחריות משרד החינוך, זה תהליך שצריך לקרות.
עינת וילף: במובן מסוים, העובדה שגילאי 3 במשרד החינוך מתחיל את התהליך הזה, אבל נכון שהכיוון - - -
סמי עטר: הייתי שותף בדיון בוועדות הקודמות ולא ראיתי שהרבה התקדם, חוץ מזה שהעלינו את כל הנושא מבחינת העמדה, וכאן צרפנו גם את החוקים, גם את התקנות, גם את האחריות של כל משרד, ואנחנו רואים ברשויות איך באמת ההבדלים קיימים, ורק בתמצית העניין אנחנו רואים ילדים שמגיעים אלינו, אם זה לבעיות ייחודיות ואנחנו לא מכירים אותם כשהם מטופלים במסגרת אחרת פרטית.
סמי עטר: לצורך העניין, אני אגיש את נייר העמדה, אז נוכל לערוך דיון יותר ממצה.
עינת וילף: בהחלט נקיים על כך דיון ועל בסיס המידע.
עינת וילף: בבקשה, ארגון גננות מחנכות.
דורית חזן: ראשית, אני מברכת על כך שהגענו לדיון הזה, כי לא קרה לפני כן כאלה דברים, אני חושבת שזה משהו שהגיל הרך עולה סוף סוף לכותרות.
דורית חזן: אני יושבת ראש ארגון גננות מחנכות שהוקם בינואר השנה, ורשום כעמותה, וכאיגוד מקצועי ברשם העמותות.
דורית חזן: 2 מטרות עיקריות יש לנו לארגון.
דורית חזן: האחד – לענות לתשובה של הנשים היקרות כאן שהציגו את המצגת, זה שיפור איכות החינוך ודאגה למען הילד במדינת ישראל.
דורית חזן: השני - שיפור מעמדה של הגננת והעצמתה, אנחנו רואות את זה כמשהו כמו כלים שלובים, אי אפשר שאחד התגשם והשני לא התגשם.
דורית חזן: כולנו מכירים את הממצאים והמחקרים שנעשו בעולם בכלל, ובעיקר המחקר העיקרי של פרופ' פנינה קליין וד"ר יבלון, שלצערנו אופק חדש אם היה מתעמק במחקר הזה, היה רואה שאופק חדש היה יכול להיות תכנית נפלאה אולי, אבל כאשר יש כמות של 35 ילדים, לא בכדי יושבות כאן סייעות, אמהות, גננות, שמתנגדות לתכנית הן מבחינת ההסכם הקיבוצי, והן מבחינת הרפורמה של אופק חדש.
דורית חזן: אילו היו רואים את טובת הילד לנגד עינינו, ולא היו מתחילים להחיל את התכנית עד השעה שתיים בלי לבדוק למה זה לא יכול לקרות, הלא לא סתם קומץ הורים הגיעו, אותם האחרים שלא מגיעים הרבה מתוך אילוצים של יום יום של העבודה, חלק מהם הם אותם הורים שלא כל כך יודעים מה נעשה בגנים.
דורית חזן: לצערנו, אנחנו לא רואים – גם קומץ גננות אולי הגיעו, אולי גם קומץ סייעות הגיעו כדי להגיד את דעת הכלל.
דורית חזן: אני בקשר יום יומי מתחילת הדרך שלנו וצברנו היום שותפות לתוך המאבק כ-7,000 גננות, שמדברות בשיח היומיומי, ואומרות, וגם כשהתחילה אופק חדש משנת 2008, זה התפזר בפרברי הארץ, באילת ובקצוות רחוקים שלא יכלו לדבר על זה, ומי שדיבר על זה, דיבר על זה בפורומים השונים, וגינה את האופק טען את אותן טענות שטוענים היום - הילד לא ישן, הזנה לא נכונה, הצרכים לא נענים.
דורית חזן: ומה שקורה, שאני כגננת, ואני גננת ונמצאת בגן, והאמיני לי, אני לא גננת רדודה, אני לא גננת שאפשר להעיד עליה – אני יודעת שסימה חדד חתמה על גן ירוק מתמיד.
דורית חזן: אני גננת מובילה, אני עונה על כל הצרכים של הילדים.
דורית חזן: אבל לאור הדברים שהם אמרו, אני מרגישה שאני צריכה להיות קוסמת כדי לענות על הצרכים של הילדים.
דורית חזן: כל הזמן לנסות לאתר את כל הדברים.
דורית חזן: אופק חדש לא רק גרם לעימותים אל מול ההורים ולמצב שאנחנו עומדים בחזית כל הזמן.
דורית חזן: אנחנו עומדות מול הגננות שלנו, העמיתות שלנו, כי אחת כן פותחת את הגן אם לעשות מסיבה, או לא לעשות מסיבה, והשנייה לא פותחת, הדבר השני - הסייעות שלנו עומדות והן עושות עבודה נפלאה.
עינת וילף: אני רק אעצור כדי להבין, העיצומים בגנים, מה שמכונה אותם עיצומים שקטים, לא נפגשים עם הורים, מי מוביל את העיצומים האלה - ההסתדרות - על איזה רקע?
דורית חזן: על הנושא של 36 שעות נוספות לגננות, הם מבקשים 36 שעות נוספות לגננות, זה עכשיו נידון בבית המשפט.
דורית חזן: אני מקווה שעד ראשית השנה תהיה הסדרה – כרגע יש חופשה בגנים.
עינת וילף: בינתיים בעצם אותם עיצומים שקטים לא מתקיימים ימי הורים, לא מתקיימות הכנות.
מיכל כהן: התקיימו.
מיכל כהן: הסתדרות המורים יש לה מחלוקת על ההסכם על פרשנות ההסכם, ולכן היא יצרה עיצומים שקטים שבעצם הינחו את הגננות לא לעשות יותר ממה שנדרש מהם, טרום אופק חדש, ולכן זה נידון בבית המשפט.
מיכל כהן: אני מקווה שעד ראשית תשע"ג אנחנו נגיע להסכמות.
עינת וילף: כלומר, כרגע, אם אני סוקרת את כל הדיונים שהיו לנו עד עכשיו, מבחינת עננים באופק פתיחת שנת הלימודים, זה הדבר המרכזי, כלומר, אלה העיצומים שהם בעצם - אין היום שום איומי שביתה אחרים, זה הדבר היחיד שקיים.
מיכל כהן: גם זה יוסדר, גם זה בדיון מתקדם.
דורית חזן: אני רוצה להתייחס לנקודה הזאת של הטענה של הסתדרות המורים על 36 שעות, בשעה שהסכמי האופק הוא יותר לבתי הספר, ובשעה שהמורות כן קיבלו את ה-36 שעות, נשארו להן 5 שעות שהייה, לנו היו 3 שעות שהייה שהם בעצם אינם יותר, ולא רק שהם אינם, גם נוספו לנו עוד 3 שעות ו-40 דקות שבועיות לגננת פרונטליים מול הילד.
דורית חזן: אני וחברותיי הגננות לא מצליחות לקיים את תפקיד הניהול שלנו בגן, וכל גננת היא מנהלת מיני ארגון, אם נרצה, או לא נרצה, כי היא עומדת כמו מנהלת בית הספר אבל לבד - מול הרשות, מול המנקים, מול ההורים, מול הצוות המקצועי, מול המנהלים שלנו והמפקחות שלנו אנחנו עושות את כל העבודה, ואותנו איכשהו שמו בצד, ואמרו תתנהלו ותעשו את הכול.
דורית חזן: יש לנו זמן אוויר – בשעה שאנחנו נמצאות בחצר, יש זמן אוויר.
דורית חזן: אני בחצר המשחקים יושבת עם הילדים אל מול כל מיני נמלים או חרקים ולומדים, בחצר יש עשייה, וטיפול ועוד הרבה דברים אחרים שנעשה.
דורית חזן: יש לנו כל כך הרבה עשייה בגן ולמידה.
דורית חזן: ונכון, בגיל הרך, השנה כאשר סיימתי את שנת הלימודים אמרתי להורים אבוי לכם אם לא תזמינו אותי לקבל פרס הנובל שהילד שלכם קיבל, כי אני יודעת שאותם ילדים יקבלו ויגיעו גם לזה – יש לנו ילדים חכמים ואני כן רוצה שיתנו את היחס מהגן, ולא יצניחו את התוכניות במקום לבנות אותם מתוך הגן ולא מבית הספר.
דורית חזן: חוסר התכנון פוגע ישירות בילדים והראייה לכך זה היישום של אופק חדש.
דורית חזן: אני רואה כאן בכל זאת התעקשות של המערכת, להתמיד בתכנית, להלל ולשבח אותה.
דורית חזן: ועל אף כל הנזקים והעוולות וההתנגדויות שמושמעות חדשות לבקרים, הדוגמה הטובה ביותר, ואני פונה אליך סימה זה תחנות היציאה.
דורית חזן: אילו את היית הלכה למעשה נמצאת בגן, היית מבינה שבעצם האמירה תחנות יציאה, את גורמת לתחנת רכבת.
דורית חזן: מאותו רגע אני כגננת והסייעת נעמוד בשערי הגן, אותו ילד שלא באו לקחת אותו, כי אמא שלו לא יכולה לקחת אותו, מה שיקרה הוא יבכה, הוא יתחיל לפתח פחדי חרדה, מדוע לא באו לקחת אותי, חרדות נטישה, ומה שיקרה, זה יביא לנו שוב עוול אל מול אותם הורים.
דורית חזן: בבקשה, תבואו אלינו - את אומרת שאת מבקרת בגנים, אני יודעת שאת מבקרת בגנים.
דורית חזן: היתה עדות השנה שביום שהגעת לבקר בגן, תכננו והביאו עציצים, ויום למחרת העבירו את זה לגן אחר שביקרת.
דורית חזן: אנחנו לא יכולים לעמוד בכאלה תכניות.
דורית חזן: לא יכול להיות שזה יקרה.
מיכל כהן: יש פיקוח.
דורית חזן: ב-27 לחודש אתם מבקרים בבית שמש.
עינת וילף: אני יודעת שהביקור שלי בבית שמש הוא מסדר המפקד, ואני לא מתכוונת ללמוד מזה שום דבר.
עינת וילף: אני רוצה להתייחס, זה ידוע, כולנו יודעות את זה.
עינת וילף: הביקורים הרשמיים בבתי הספר בגנים הם מסדר המפקד, מהבחינה הזאת הם די מיותרים.
עינת וילף: הביקור שלנו בבית שמש בתחילת השנה הוא טקסי, אני רואה אותו כטקסי, לרגע לא חושבת ששם נראה משהו שילמד אותי.
עינת וילף: לכן, אחרי הביקור בבית שמש, אני מתכוונת להתחיל לבקר בלי להודיע.
מיכל כהן: רק צריך להזכיר, שהביקור השוטף בגן הוא של המפקחת, כמו שאת אומרת - אנחנו באים ממקום אחר ועושים לכבודנו.
עינת וילף: גם אותי זו שאלה שמטרידה, הנושא של הילדים הלא גמולים שנכנסים לגנים בגיל 3.
עינת וילף: קיימנו על זה גם דיון עם היועצת המשפטית, מה עושים בנושא הזה.
עינת וילף: באמת, זו בעיה אמיתית, זה לא סתם איזושהי אמירה, ואיך מתמודדים עם זה הן מבחינת התנאים, מה המחשבות בתחום הזה.
מה יפית: מה שנאמר בוועדה הקודמת, אני חוזרת ואומרת גם אחרי דיון בייעוץ המשפטי.
מה יפית: אנחנו מחויבים לחוק חינוך חובה.
מה יפית: אנחנו לא מתנים כניסה של ילדים - - -
עינת וילף: גיל 3 הוא לא חובה הוא חינם.
מה יפית: יש לנו כמעט 48% ילדים שנמצאים בחוק חינוך חובה במסגרת הצו.
מה יפית: הדבר השני, בדקנו את זה גם בייעוץ המשפטי.
מה יפית: גם כאשר המדינה מציעה חינוך חינם, היא לא יכולה להתנות את הכניסה בהתפתחות כזו או אחרת.
מה יפית: אנחנו לא מתנים אם ילד מדבר או לא, אנחנו לא מתנים ילד אם הוא מרכיב משקפיים או לא, ואנחנו לא יכולים להתנות.
מה יפית: אכן זאת שגיאה מורכבת, קשה.
מה יפית: אין לנו תנאים ברוב הגנים.
עופרה כהן: יש לנו פתרונות לדברים האלה.
מה יפית: יש לכן פתרונות לכול.
מה יפית: גם אנחנו מוכנים לקבל פתרונות, אני יכולה לומר שבגנים החדשים שנבנים עכשיו במסגרת טרכטנברג, כן יש מסגרת, יש איזושהי פינה לשטיפה ולהיגיינה, מה שלא קורה בפועל.
מה יפית: כאשר יצא חוזר המנכ"ל לפני למעלה מעשור, גם שם היה איזשהו ציון ופניה לרשויות לבנות אגניות כדי לסייע, שוב ממקום שבו אנחנו לא יכולים להתנות עם הקליטה של הילדים הצעירים, אבל גם זה לא קרה.
עינת וילף: אתם בטוחים לגבי הנושא של חינם שאי אפשר להתנות?
עינת וילף: לצורך העניין בגנים לא חדשים, מה יעשו?
מה יפית: אני יכולה לומר מה עושים.
מה יפית: במקרה הקיצוני מרימים טלפון להורים.
מה יפית: בעיקר המטלה הזאת מוטלת על הסייעות גם בהגדרת התפקיד.
עינת וילף: אני רוצה לברר את הנושא הזה.
עינת וילף: הנושא של להתקשר להורים, האם משפטית אפשר להתייחס לזה כמו ילד שיש לו חום, או ילד שהוא חולה, ומתקשרים ואומרים להורים בואו קחו אותו.
מה יפית: זה קורה במקרים קיצוניים מאוד.
עינת וילף: השאלה שלי היא משפטית נטו.
עינת וילף: האם אפשר להתייחס לזה כאל חום, מחלה, שאז מתקשרים להורים לקחת את הילד.
עינת וילף: בשנה שעברה הייתה גננת שעשתה את זה, והיא קיבלה על הראש מההורים ומהמפקחת.
עינת וילף: לכן אני מנסה לברר את זה ברמה המערכתית ולא ברמה האישית.
לירן שפיגל: אנחנו לא בטוחים שהעניין של ילד לא גמול זו עילה לבוא ולהזמין את ההורים שלו לבוא ולקחת אותו מהגן, זה לא שקול לילד חולה.
לירן שפיגל: ילד חולה יש עילה שלוקחים אותו מהגן, הוא עלול להדביק את הילדים האחרים, הוא מרגיש לא טוב.
לירן שפיגל: ילד שהוא לא גמול צריך לטפל בו במסגרת הגן.
עינת וילף: אבל אם בגן אין התנאים לכך?
לירן שפיגל: זה כמו להתנות את הקבלה של ילד גן.
לירן שפיגל: בעצם העבודה שטוענים או שוקלים להזמין את ההורים לקחת את הילד שהוא לא גמול, זה כמו להתנות את הקבלה שלו לגן.
לירן שפיגל: אנחנו אומרים שקבלה לגן לא תלויה בזה שילד גמול או לא גמול.
עינת וילף: אבל למה זה נתפס כהתנייה?
עינת וילף: כלומר, צורך העניין אפשר לטעון טענה שהיא גם בריאותית, אם אין תנאים סניטריים בגן, אם זה לא מתאפשר – אפשר לטעון שהדבר הזה הוא קרוב לזה שהילד חולה לצורך העניין.
לירן שפיגל: גן אמור לספק שירותים שונים לילד כשהוא מגיע לגן.
לירן שפיגל: בין היתר צריכים להינתן גם פתרונות להיבט הזה.
עינת וילף: בכיתה אל"ף אתה לא מצפה שיתנו לזה פתרונות.
לירן שפיגל: זה לא רלבנטי לכיתה אל, השאלה מתייחס לגילאי 3.
לירן שפיגל: אנחנו מדברים בעיקר ב-3, אני לא אתייחס לגילאי 4 ו-5, אני מניח שאלה מקרים שהם חריגים וצריך להתייחס אליהן בדיוק לפי הנסיבות שלהן.
לירן שפיגל: לפי מה שאני מבין, התופעה העיקרית היא גילאי 3.
לירן שפיגל: גילאי 3 נמצאים בחוק לימוד חובה.
עינת וילף: אני כרגע מפרידה את לימוד חובה.
עינת וילף: אני מדברת על אלה שהם חינם לא חובה.
לירן שפיגל: חלק ניכר מגני הילדים לגילאי 3, חל עליהם חוק לימוד חובה, וילדים חייבים לבקר בגן.
לירן שפיגל: לפי החלטת ממשלה, מחילים גם חינוך חינם לכל מדינת ישראל, גם לילדים בגיל 3.
לירן שפיגל: השיקול הוא לאפשר לילדים להגיע לגן כבר בגיל הזה.
לירן שפיגל: אם יתחילו להתנות את היותו של ילד גמול או לא גמול, למעשה מונעים מהורים את ההזדמנות לשלוח את הילד בגיל 3 לגן.
לירן שפיגל: לא מצפים הרי שילד יתחיל - - -
עינת וילף: שאלה לצורך העניין, האם נשקל הרעיון של גן ללא גמולים?
עינת וילף: אני סתם כרגע מעלה רעיונות ביזאריים – כלומר, לבוא ולהגיד או.
עינת וילף: תסתדרו, זה לא פתרון.
עינת וילף: מה אתם אומרים?
עינת וילף: מצד אחד אין תנאים, מצד שני, אפילו דבר בסיסי כמו להגיד להורים תיקחו את הילד גם לא מאפשרים - מה הפתרון?
מה יפית: אני יכולה לומר מה אנחנו עושים בתקופת הרישום.
מה יפית: בתקופת הרישום בתחנות הרישום בשיתוף עם הרשויות אנחנו גם מסבירים להורים איזה קושי יש בקליטת ילד בלתי גמול למערכת.
מה יפית: מתחילים איזשהו הליך כבר בתחנות טיפות החלב בשיתוף עם משרד הבריאות, ובתקופת הרישום מבקשים מההורים גם לקרוא את המאמר, ונותנים זמן.
מה יפית: נדמה לי שאנחנו מקצים חודשיים מפתיחת שנת הלימודים עד אחרי החגים כדי לשלב את תהליך הגמילה, ומבקשים גם במקום הזה לשתף פעולה לצוותים החינוכיים עם ההורים.
מה יפית: זה מה שאנחנו יכולים לעשות, יש מקרים שהבעיות הן יותר אידיאולוגיות של ההורים.
עינת וילף: אף אחד לא מדבר על מצבים בריאותיים.
עופרה כהן: באמת, על הנייר הרפורמה נראית נהדרת, ויש בה חלקים שאנחנו מאוד מתחברות אליהן ומאמינות בהן, אבל הבעיה היחידה היא שאין תנאים ליישם אותה את הרפורמה.
עופרה כהן: גם בגלל התנאים הפיזיים הקיימים בגן, וגם בגלל שאנחנו עובדות – 2 נשות צוות מול 35 ילדים, שאני צריכה גם לאתר את הילדים, להאכיל אותם, לבנות להם תכניות למידה פרטניות, לעקוב שנתיים ורק אז אני אוכל להגיש אותם לועדת השמה, זה מאוד מורכב אבל אלה הילדים של מחר.
עופרה כהן: אני משאירה את זה רגע בצד ואני רוצה דווקא להתייחס לגננת.
עופרה כהן: דיברנו קודם על העיצומים השקטים שהסתדרות המורים נקטה וחלק מהגננות באמת קיבלו אותם, אבל אני מדברת על הרבה לפני.
עופרה כהן: בהמרה שנעשתה בין מורים לאופק חדש יש פער בין התנאים שניתנו למורים לבין התנאים שניתנו לגננות, והפער מאוד משמעותי, כי מקדם ההמרה הוא הנמוך ביותר, הוא אחיד ללא הבדלי סטאטוס, והתשובה שקיבלנו בדיון הקודם מהסתדרות המורים היא שזה מגולם לכם הרי בשכר.
עופרה כהן: גם למורים זה גולם בשכר, והם עדיין מקבלים 5 שעות שהייה שמאיתנו הם ניטלו, אני לא אגיד נגזלו כי קודם התרעמו עליי.
עופרה כהן: אני רוצה להגיע לחלק של הפתרונות שאנחנו ממליצות עליהן.
עופרה כהן: אני שמחה לשמוע שהולכים בד בבד עם העניין, ואני מקווה שחוזר מנכ"ל החדש שייצא אכן יעגן את כל הנושא של ההזנה, טעימות וכו'.
עינת וילף: בבקשה, אני מבקשת שתציגי את הפתרונות, זו לא שיחה אישית.
עופרה כהן: אני לא קיבלתי תשובה לגבי מי מממן את המזנון הפתוח בעיקר לא באזור - - - הם בקושי מגיעים עם כריך אחד ליום, ואני אומרת את זה מנסיון.
עינת וילף: אמרתם בצורה ברורה – שום דבר לא ממומן, הכול זה ההורים.
עופרה כהן: יפה.
עופרה כהן: אין להורים תקציבים כאלה, אבל בואו נמשיך.
עופרה כהן: אני רוצה להציע קונספט שנותן פתרונות לכל הבעיות, גם המנוחה גם ההזנה וגם לגבי תחנות היציאה.
עופרה כהן: מאחר והולכים לכיוון של צהרונים שיתחילו לפעול בשעה שתיים, הארגון שלנו מציע שכל ילדי הגנים יוכלו, יאפשרו להם לצאת בשעה אחת, מאחר וכמו ששמענו מרביתם יישארו למסגרת הצהרון.
עופרה כהן: צוות הצהרון ייכנס לגן בשעה אחת, ואז תהיה חפיפה, ולחפיפה הזו יש משמעות.
עופרה כהן: החצי שעה הראשונה של החפיפה תהיה העברת מידע בין צוות הצהריים לצוות הבוקר, וסנכרון.
עופרה כהן: ילדים שהולכים הביתה, נוכל להתייחס להורים בכמה דקות האלה ולספר מה קרה, העבודה שלנו היא גם אל מול ההורים בצורה יומיומית, זה שונה מבית הספר.
עופרה כהן: אחרי זה יש לנו את ארוחת הצהריים שתוגש בזמן, ארוחה חמה בשעה אחת ורבע גג, ומהשעה אחת וחצי עד שתיים הגננת תוכל לפגוש הורים בצורה פרטנית, כי היום אנחנו לא מצליחות לעשות את זה.
עופרה כהן: נפגשים עם פסיכולוגים, בעצם כל המטלות שמוטלות עלינו, ואין לנו כבר את שעות השהיה לבצע אותן, אנחנו נקיים בחצי השעה הזו.
עינת וילף: רחל גבאי מבת ים.
רחל גבאי: אתם מדברים על הגננות שהם מאופק חדש באוכל, אתם נותנים את ההוראה שילד לא גמול, שילד עשה את צרכיו בגן, שהם נותנים את ההוראה לסייעת לטפל בילד.