GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סטפן הווארד: ואני מביט בהחלטה זו והיא באמת אחת שדחפה אותי לאורך חיי, משום שמעולם לא קיבלתי עוד C במשך חיי, לא בתיכון, לא במכללה.
עינת וילף: אז זה ציון ה- C הכי טוב שקיבלת אי פעם.
סטפן הווארד: כן.
סטפן הווארד: אני יודע שכשהם אמרו את זה שהם עמדו לעמוד בזה, זה לא היה איום סרק אלא מה שהם רצו לעשות.
סטפן הווארד: ואם אני מביט לאחור ולהיות בתוכנית Academic All-American באוניברסיטת דה פול, אתה מביט בקריירת ה- NBA שלי והעמיתים המכובדים שלי כאן, עמיתי ל- NBA, קריירת ה- NBA שלי באמת אינה ניתנת להשוואה לאף אחד כאן.
סטפן הווארד: הדבר היחיד שמבחין אותי מכולם היה הניסיון החינוכי שלי, להיות Academic All-American והעובדה שאני ה- Academic All-American היחידי מאוניברסיטת דה פול.
סטפן הווארד: לאחר שאמרנו זאת, חלק ניכר מהקריירה שלי וחלק ניכר ממה שהצלחתי לעשות לאורך הקריירה שלי היה בשל אותו קשר בין ספורט ואקדמיה.
סטפן הווארד: חינוך מלמד אותך כיצד ללמוד.
סטפן הווארד: ספורט מאלץ אותך ללמוד שיעורי חיים.
סטפן הווארד: וכשאני בוחן את חברי הכנסת, אלו אנשים שגם הם נאלצו ללמוד שיעורים מהחיים בכל יום.
סטפן הווארד: אלו שיעורי חיים שהספורט מלמד אותך באופן בו יש לנצח, כיצד לעבוד, כיצד להיות ממוקד, כיצד לגלות חמלה, וחשוב מכל, כיצד להתגבר על קשיים.
סטפן הווארד: כשאני חושב על חברי הכנסת, העם בישראל, זה קשור להתגברות על קשיים, זה קשור ליכולת להיות ממוקד, זה קשור ליכולת להיות מחויב, ואלו חלק מאותם שיעורי חיים שהספורט מאלץ אותך להיות מסוגל ללמוד בגיל מאוד צעיר.
סטפן הווארד: כפי שהזכרתי קודם לכן, כשאתה חושב על קריירת ה- NBA שלי, באמת שלא ניתן להשוות אותה לאף אחד כאן.
סטפן הווארד: אתם יודעים, יש לנו חברי היכל התהילה כאן.
סטפן הווארד: יש לנו חברה ששיחקו במשחקי אול- סטאר.
סטפן הווארד: אז יש אותי.
סטפן הווארד: ואתה מביט בקריירה שלי והיא באמת לא מיוחדת, עד שאתה בוחן את העובדה שהייתה לי קריירה של 15 שנים של חוזים בני שנה אחת.
סטפן הווארד: עכשיו, זה חשוב בשל העובדה שכל שנה בה שיחקתי הייתה שנה של חוזה.
סטפן הווארד: כל שנה בה שיחקתי, הייתי למעשה במבחן.
סטפן הווארד: וכך לא היה לי חוזה בן שלוש או ארבע שנים להסתמך עליו, להישען לאחור, להסתמך באמת על משהו.
סטפן הווארד: הייתי צריך לצאת כל יום ולשחק באופן הכי טוב שיכולתי.
סטפן הווארד: כל שנה הייתה שנה של חוזה, כל משחק היה ווינר של משחק, או לוזר של משחק, וכל זריקה הייתה זריקה שחייבת להיכנס.
סטפן הווארד: ובאמת, עוברי, זו החשיבות של הקשר בין ספוט וחינוך.
סטפן הווארד: ועבורי, ספורט וחינוך תמיד היו מקבילים.
סטפן הווארד: ואחד מהדברים שאני אוהב בנוגע לספורט הוא ההיבטים המאחדים של הספורט.
סטפן הווארד: כשאני בוחן את הקריירה בת 15 השנים שלי, שיחקתי ב- 12 מדינות שונות, בהן דיברו 8 שפות שונות ועם למעשה 6 דתות שונות.
סטפן הווארד: אבל הנושא המאחד לאורך כל הקריירה שלי היה כי, מרגע שעלית למגרש הכדורסל, מרגע השריקה, ללא קשר לאיזו שפה דיברת, למי התפללת כשסגרת את עיניך או באיזה צד של המסילה נולדת, אותו קשר משותף שבנית עליו, שיצרת מאותה מטרה שיש לך כקבוצה, וזו מטרה אחת פשוטה, ואתה לא תמיד משיג אותה, אבל אותו קשר שיצרת כאותה קבוצה באמת מחזיק אותך בכל חייך.
סטפן הווארד: בזכות הכדורסל, יש לי אחים בצרפת, ספרד, איטליה, טורקיה.
סטפן הווארד: יש לי אחים בישראל.
סטפן הווארד: יש לי אחים בלבנון.
סטפן הווארד: יש לי אחים בסוריה.
סטפן הווארד: אפילו יש לי אחים בערב הסעודית.
סטפן הווארד: הבאתי את אחי מאמריקה לכאן עימי.
סטפן הווארד: אמש כששתיתי כמה אספרסו קפוצ'ינו עם עמיתי ל- ESPN סטפן ברדו, הוא אמר לי משהו עמוק באמת, והוא אמר כי חינוך מאפשר לך לעזוב את העולם שלך מבלי לזוב.
סטפן הווארד: וחשבתי על זה ואמרתי, וואו.
סטפן הווארד: ובערך בניתי על הרעיון שלו ואמרתי כי חינוך אפשר לי לעזוב את עולמי מבלי לעזוב, אבל אז בסופו של דבר הספורט אפשר לי, מרגע שיכולתי להיכנס לאותם עולמות, לאמץ.
סטפן הווארד: הייתי יכול להבין אבל, חשוב מכל, הייתי יכול להצליח.
סטפן הווארד: תודה לכם על שהקשבתם לי.
סטפן הווארד: אני מעריך זאת.
עינת וילף: לטובת הנוכחים פה, דוברי העברית וגם בבית, סטיבן הווארד שיחק עבור היוטה ג'אז, הוא מספר שהוא היה ילד של הורים מחנכים שחינכו אותו כל העת להצטיינות ולא הסתפקו בציונים בינוניים והדבר הבטיח שגם כשהוא הלך לאוניברסיטה הוא שילב ספורט ומצוינות ברמה הגבוהה ביותר.
עינת וילף: הוא סיפר על הדרך שבה הוא רואה את הספורט כדרך שמלמדת שיעורים לחיים, הוא מספר גם על הקריירה הייחודית שלו, שמכיוון שכל שנה הוא חידש חוזה הוא היה חייב בכל פעם להתאמץ מחדש.
עינת וילף: הוא תיאר את הספורט כדבר שמקדם אחדות, הוא שיחק במדינות שונות עם אנשים מדתות שונות, דוברי שפות שונות, הוא מספר על האופן שבו הספורט איחד את כולם, ועל דרכו האישית, על האופן שהחינוך והספורט הבטיחו שלאורך חייו הוא היה יכול לחוות הצלחה.
עינת וילף: הוא כמובן גם סיפר שהוא שיחק בפועל ירושלים.
עינת וילף: זה מה שחשוב.
עינת וילף: הדובר הבא הוא ווילי ברטון, בבקשה.
עינת וילף: שלום לך, אם תוכל להציג את עצמך, ההיסטוריה שלך ואת הסיפור שלך, תודה לך.
ווילי ברטון: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אני עם אגודת השחקנים בדימוס.
ווילי ברטון: אני שמח להיות כאן.
ווילי ברטון: אני שמח שהבאתם את הקבוצה שלנו לכאן כדי לחלוק את הניסיון שלכם ועבורינו כדי לקבל מושג לגבי מהו הסכסוך מנקודת המבט שלכם.
ווילי ברטון: אני חושב שזה היה מאוד אינפורמטיבי עבורי כדי להעריך את דעתי שלי.
ווילי ברטון: שיחקתי בספורט מקצועני, אבל לא תמיד הייתי הבחור הכי טוב, לא תמיד הייתי בחור טוב, לא תמיד הייתי הבחור שהקשיב להוראות.
ווילי ברטון: עכשיו, עשיתי כמה דברים כפי שאני רציתי לעשות אותם.
ווילי ברטון: לעיתים נכנסתי לצרות.
ווילי ברטון: אבל הייתי צריך להבין כי הצרות התחילו לפני זמן רב.
ווילי ברטון: הן התחילו כלפני שהתקבלתי ל- NBA, בגלל חלק מהדברים שעברתי באותו הזמן, לא יכולתי להבין את זה ולא יכולתי לשים את האצבע שלי על זה.
ווילי ברטון: הגעתי ממקום בשם דטרויט, מישיגן, שיכול להיות מקום די אלים.
ווילי ברטון: ולמדתי להסתיר את הרגשות שלי בדרכים אחרות במקום להתמודד עם הטראומה שהתרחשה סביבי.
ווילי ברטון: כדי לתת לכם מושג מה ראיתי ומעט על ווילי ברטון ומי אני כאדם, כשהייתי בן חמש, ראיתי לראשונה גבר נורה.
ווילי ברטון: אז ראיתי מראות טראומטיים כל הזמן, בצורות אלימות, דבר שזעזע אותי, כשגדלתי כמתבגר וכאתלט.
ווילי ברטון: ולאורך השנים, ראיתי הרבה דברים ורציתי להשפיע ורציתי לגרום לשינוי.
ווילי ברטון: פשוט לא ידעתי איך.
ווילי ברטון: והייתי צריך לקבל את הדרגות שלי, הייתי אומר, את המכות על הראש, מה שאנו מכנים למידה.
ווילי ברטון: אומרים שאנחנו לא לומדים לאט.
ווילי ברטון: אנחנו רק שוכחים מאוד מהר.
ווילי ברטון: אז לעיתים אנו חוזרים על טעויות שוב ושוב.
ווילי ברטון: אולם, כאן לאחרונה לאחר שחזרתי (פרשתי?) מהכדורסל, שיחקתי ב- NBA עבור חמש קבוצות שונות ושיחקתי בהרבה מקומות באירופה, בגביע אסיה אחד, פיינל פור אחד ביורוליג, שתי אליפויות רוסיה.
ווילי ברטון: אז זכיתי בהרבה אליפויות ושיחקתי הרבה כדורסל ברמות גבוהות ברחבי העולם, וזכיתי לניסיון רב ולמדתי כי השוק הבין לאומי הוא מקום נפלא עבורנו להתרחב אליו.
ווילי ברטון: כשחזרתי, אחד מהדברים שהייתי מחויב אליו היה למצא אנשים כמוני, לנסות לעזור לאנשים שראו דברים שעשויים היו לזעזע אותם או שעשויים היו לעצב אותם בדרכים שהם לא ידעו כיצד לבטא מלבד ההבנה כי משהו קורה עם אותו אדם.
ווילי ברטון: אז יצאתי לתוכנית לימודים בשם כוכבים משכילים של המחר.
ווילי ברטון: כדי לתת לכם מעט מושג על כוכבים משכילים של המחר, כוכבים משכילים של המחר הינה תוכנית לימודים מבוססת עדויות המתמקדת בזיהוי הגורמים האקדמיים, פיזיים, חברתיים ורגשיים וגורמים אזרחיים הנוגעים לקידום בריאות אצל סטודנטים שהינם אתלטים.
ווילי ברטון: אולם, ישנן מספר תוכניות לימודים שפיתחנו כעת שמשפיעות גם על הסטודנט.
ווילי ברטון: בדיוק חברתי לגנרל מילס כדי לטייל בכל רחבי ארצות הברית עם תוכנית לימודים זו, כדי להושיט יד ולמצא תשובות שהיו חסרות עבור סטודנטים אתלטים במשך זמן כה רב, שאלות בנוגע להיכן אנו מתקדמים מכאן, מה תפקידינו ומה האחריות שלנו בחברה.
עינת וילף: התוכנית מיועדת לכל הגילאים?
ווילי ברטון: היא לכל הגילאים.
ווילי ברטון: אנחנו התמקדנו בתיכונים, אבל המחקר שלנו הראה, שוב, המחקר שעשינו כעת הוא, שוב, ברמה קלינית מדעית.
ווילי ברטון: עכשיו, מדע קליני, כשאתה אומר זאת, כדי להיות הוגן אתכם, למרבית מחלוקת הבריאות בארצות הברית אין למעשה רישיון מדע קליני (CS).
ווילי ברטון: דבר זה נעשה ברמה בין לאומית ועל בסיס בין לאומי בו הוא מכובד על ידי המחקר והקהילה מבוססת העדויות בכל רחבי העולם.
ווילי ברטון: אז תוכנית לימודים זו תוכל ללכת, ועם מעט תיקונים, תלוי באזור אליו אנו הולכים, תוכל ללכת לכל מדינה בכל מקום בעולם, משום שהפרטים שמחברים את תוכנית הלימודים הם אתלטים לשעבר, אתלטים גברים ונשים, אתלטים ברמה עולמית, חלק מהאתלטים היו NCAA אבל המשיכו להיות רופאים או ראשי מחוזות בתי הספר שלהם.
ווילי ברטון: זה חור על ידינו משום שאנו יודעים טוב יותר מכולם בפני מה אנו ניצבים, וזאת כדי להכין אותנו לתפקידינו ולאחריותנו, מה מצופה מאיתנו, מה עלינו לעשות.
ווילי ברטון: כשאנו נתקלים בבעיות, להיכן אנו פונים, עם מי אנחנו מדברים.
ווילי ברטון: אלו שאלות שעבורי, ואני בטוח, עבור חלק מהחברים האחרים שלי כאן, לא הוסברו אופן מלא לנו כשיצאנו לדרכינו.
ווילי ברטון: היינו צריכים למצא דרך ניסוי וטעייה.
ווילי ברטון: הרבה מהתשובות מצאנו דרך ניסוי וטעייה, כיצד להתמודד עם פציעות כשאתה מסובב ברך, כיצד להתמודד עם בריאות חבר משפחה, כיצד להתמודד עם כך שמישהו לוקח את מקומך בקבוצה, כיצד אני אמור להגיב, האם אני אמור לתמוך בקבוצה או להחמיץ פנים ולבקש העברה.
ווילי ברטון: אלו דברים שעשינו.
ווילי ברטון: לעיתים הם עזרו לקריירה שלנו, לעיתים הם פגעו בקריירה שלנו.
ווילי ברטון: אבל כוכבים משכילים של המחר אמור להדריך אותנו ולהכין אותנו למה שאנו עושים.
ווילי ברטון: מספר אחת, עם הזהות שלנו.
ווילי ברטון: מי אנחנו, מדוע אנחנו כאן כאתלטים, מה האחריות שלנו למשפחות שלנו, מה האחריות שלנו לחברי הקבוצה שלנו ומה האחריות שלנו כלפי עצמנו.
ווילי ברטון: מהן המטרות כשאנו נכנסים, כשאנו עולים לראשונה, האם אנו רוצים רק לשחק כדורסל או האם אנו רוצים להיות בעלי השכלה.
ווילי ברטון: משהו שאני יכול לחזור וכעת לומר כי המחקר שלנו מראה ברמת התיכון הוא כי אתלטים משמשים כגורם מניע עבור מחנכים.
ווילי ברטון: כשתלמידים מעורבים וחשים כ"חלק מ", הם נוטים להשתתף יותר בכיתה.
ווילי ברטון: כשהם משתתפים יותר בכיתה, הם רוצים לחפש משאבים חינוכיים כדי לשפר את עצמם, במקום להתייאש, להבריז מהכיתה או להיות מתוסכלים.
ווילי ברטון: מה שלמדנו גם בארצות הברית הוא כי לעיתים יש לנו בעיה עם הריון בגיל ההתבגרות.
ווילי ברטון: אתלטיקה משמשת כגורם מרתיע להיריון בארצות הברית.
ווילי ברטון: ערכנו משאל בארצות הברית ובמשך תקופה של יותר מעשרים שנה איבדנו 30 עד 50% מהתלמידים האתלטים שלנו במשך תקופה של 20 שנה.
ווילי ברטון: עכשיו, זה לא קשור לצבע עור, זה לא קשור לרקע עירוני, פרברי או כפרי.
ווילי ברטון: זה היה שילוב של כל השלושה, משום שהיה מחסור בהכנה.
ווילי ברטון: ולכן יצרנו את תוכנית כוכבים משכילים של המחר: להכין את התלמיד האתלט למה שצפוי לו.
ווילי ברטון: לא רק זאת.
ווילי ברטון: לתת להם אסטרטגיות להצבת מטרות מראש, לא בשנה השנייה או בשנה השלישית, אלא בשנה הראשונה של התיכון, ללמד אותך על כספים.
ווילי ברטון: כמו כן, אחד מהדברים שלדעתי הישראלים יבינו היטב הוא הנושאים שעומדים בבסיס העניין.
ווילי ברטון: הנושאים בבסיס העניין היו הגורמים החשובים ביותר בהם התמקדתי.
ווילי ברטון: כשאני מדבר על "נושאים שעומדים בבסיס", אני מתכוון לטראומה: טראומה נפשית, טראומה פיזית, טראומה חברתית, אלו דברים שעשויים להשפיע על האופן בו אנו מתמודדים עם אנשים.
ווילי ברטון: אלו דברים שלעיתים ירתיעו אותנו מלהשיג את מטרותינו וכמו כן יקימו חומה בין הרגשות שלנו והאופן בו אנו מרגישים באמת ומה שאנו תופסים כעולם.
ווילי ברטון: אתם יודעים, יצאתי עם תוכנית לימודים זו כדי לעזור.
ווילי ברטון: ואני אתן לכם מושג לגבי משהו אחר שעשיתי עם תוכנית לימודים זו ומה שהוא עשה עבורי, ואני אומר זאת ואסיים.
ווילי ברטון: ממש עכשיו התבקשתי על ידי ה- NBA להגיש הצעה לעזור עם פיתוח שחקנים של ה- NBA.
ווילי ברטון: יצרה איתי קשר אגודת השחקנים.
ווילי ברטון: הצורך לכך אינו רק בתוך ארצות הברית, אלא הצורך לכך הינו בין לאומי עם תלמידים אתלטים.
עינת וילף: האם התוכנית שלך בתוך בתי הספר או באופן אינדיבידואלי עם הילד לאחר בית הספר?
ווילי ברטון: זה אחד מהשניים.
ווילי ברטון: הדבר הנפלא בכך: ישנה גמישות עם תוכנית הלימודים.
ווילי ברטון: תוכנית הלימודים, היא תלויה בבית הספר עצמו.
ווילי ברטון: חלק מבתי הספר היו רוצים לקיימה אחרי שעות הלימודים.
ווילי ברטון: חלק מבתי הספר היו רוצים לקיימה במהלך שעות הלימודים וכמו כן לספק לתלמיד אתלט נקודות זכות עליה, משום שזה פחות או יותר סוג של קורס פסיכולוגיה.
ווילי ברטון: הדבר הנפלא בנוגע אליה גם כן הוא שאנו רוצים להכין את המאמנים שלכם.
ווילי ברטון: יש לנו תוכנית לימודים עבור המאמנים.
ווילי ברטון: אנחנו רוצים גם להכין את ההורים ולתת להם מושג למה לצפות.
עינת וילף: אז, אתה עובד עם הורים לאחר שעות הלימודים?
ווילי ברטון: כן, אנחנו עובדים עם הורים, אבל רכיב המפתח החשוב ביותר לכך הוא המאמנים כפי שמצאנו במחקר שלנו.
ווילי ברטון: למאמנים ההשפעה הגדולה ביותר על התלמיד האתלט, יותר מכל אחד אחר באופן ניכר.
ווילי ברטון: אז אם נוכל לצייד את המאמנים בידע כיצד לאמן את התלמידים שלהם, ואז לצייד את המאמנים בידע כיצד ללמד את תוכנית הלימודים, ישנו קשר ישיר.
ווילי ברטון: ראו, מה שאנו רוצים לעשות הוא שאנחנו לא רוצים להגיע לסביבה שלכם ואנחנו לא רוצים לשנות את מה שאתם כבר עושים.
ווילי ברטון: אנחנו לא רוצים לשנות כלולם.
ווילי ברטון: אנחנו רק רוצים לאמן אתכם ולצייד אתכם במה שראינו, כאנשי מקצוע, בנוגע לאופן הטוב ביותר להכין את התלמיד, כיצד להכין באופן הטוב ביותר את התלמיד האתלט כדי שיקבל ויהיה בעל תוצאות חיוביות.
ווילי ברטון: יש לנו גמישות.
ווילי ברטון: ושוב, ברצוני לומר כי זה מתחיל להתרחב.
ווילי ברטון: והדבר הנפלא בנוגע לזה הוא, האנשים שממש כאן, אלו יהיו המורים.
ווילי ברטון: אחד מהדברים שהייתי רוצה לעשות הוא שהייתי רוצה לקחת את מה שיש לנו כשחקנים שפרשו אצלנו – WNBA, NBA, אתלטיקה קלה.
ווילי ברטון: הייתי רוצה לקחת אנשים אלו ולהכשיר אותם, ואלו יהיו המורים שיבואו אל בתי הספר וילמדו את המאמנים.
ווילי ברטון: אז יש לי רשת ממש כאן – אני לא צריך לחפש רחוק – של אנשים שכבר עומדים בדרישות.
ווילי ברטון: תודה לכם.
עינת וילף: תודה רבה לך על דברים אלו.
עינת וילף: ואני אסכם מהר בעברית.
עינת וילף: ווילי ברטון מדטרויט מישיגן מספר שהוא היה שחקן מקצועי אבל שלא תמיד עבד לפי הכללים, שזה קשור לרקע שלו, הוא מספר שהוא גדל בסביבה אלימה, שבפעם הראשונה שהוא ראה אדם נורה זה היה בגיל חמש ושמגיל מאוד צעיר הייתה לו תחושה שהוא רוצה לשנות, רק הוא לא ידע תמיד איך.
עינת וילף: היה לו ברור שהוא רוצה לעזור לאנשים כמותו ובעקבות זאת הוא פיתח תכנית שנקראת 'לחנך את הכוכבים של המחר'.
עינת וילף: זו תכנית שמסייעת לספורטאים במערכת החינוך, לא רק בארצות הברית אלא בעולם כולו, שמתייחסת לצרכים הפסיכולוגיים שלהם, לטראומות שהם עברו, לצרכים האקדמיים, לצרכים הבריאותיים, צרכי זהות, שייכות, הוא דיבר אפילו על מניעת הריון בגיל מוקדם, איך לנהל את עצמם, לקבוע מטרות לחיים וגם סיפר שהתכנית הזאת מיועדת למאמנים בהיותם האנשים המשפיעים ביותר על הספורטאים בתוך בית הספר.
עינת וילף: הדובר הבא שלנו הוא ד"ר ריצ'רד ברנט, בקשה.
ריצ'ארד ברנט: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אני מאוד שמח להיות כאן.
ריצ'ארד ברנט: למעשה, אני מאמין שביום שני הגעתי בטיסה עם מספר שחקני NBA שקיבלו השראה מחלום.
ריצ'ארד ברנט: וכולנו הגענו ל- NBA משום שחלמנו באופן די רציונאלי או לא רציונאלי בנעורינו, והייתי אחד מאותם אנשים.
ריצ'ארד ברנט: ובמשפחה שלי, לא היו משכילים.
ריצ'ארד ברנט: אני האדם היחיד שבאמת סיים תיכון ומכללה וקיבלתי תואר דוקטור באופן כללי.
ריצ'ארד ברנט: אבל כל הקריירה שלי לאחר שסיימתי לשחק כדורסל במשך 15 שנים ב- NBA הייתה שאני בעסקי החלום.
ריצ'ארד ברנט: אני מאמין כי חלומות באמריקה, עם הצלקות והפגמים שלה וחוסר השלמות, אמריקה היא המקום בו חלומות באמת מתגשמים.
ריצ'ארד ברנט: בדיוק כמו בישראל.
ריצ'ארד ברנט: יש לכם מספר אנשים כאן, מדינת ישראל נוצרה מחלום.
ריצ'ארד ברנט: אני קיבלתי השראה ממספר אמריקאים, החלום שלהם, והאפשרויות האלו התממשו.
ריצ'ארד ברנט: אני חושב שהיה זה לפני כ- 100 שנים שהאחים רייט אמרו כי האדם יכול לעוף כמו ציפור בשמיים, ואנשים אמרו שזה בלתי אפשרי.
ריצ'ארד ברנט: אבל אותה חוסר אפשרות הפכה למציאות סבירה.
ריצ'ארד ברנט: ביל גייטס, יושב הראש של מיקרוסופט, בהיפרדות והתרחקות שלו מ- IBM אמר, "רבותי, אתם יכולים לשמור על המפלצת הטכנולוגית הזו.
ריצ'ארד ברנט: אני רוצה את מה שבתוך המכונה הזו ואני אשנה את העולם".
ריצ'ארד ברנט: וכמובן שאנשים אמרו שזה בלתי אפשרי, אבל אותה חוסר אפשרות הפכה למציאות סבירה.
ריצ'ארד ברנט: פיל נייט, יושב הראש של נייקי, נייקי, אימפריית אתלטיקה של 50 מיליארד דולר – מייקל ג'ורדן, "Just Do It".
ריצ'ארד ברנט: Just Do It – לפני ארבעים שנים, פיל נייט מכר נעלי סניקרס מהחלק האחורי של המכונית שלו.
ריצ'ארד ברנט: חברה מתוך חלום בלבד.
ריצ'ארד ברנט: ג'ורג' ברנרד שואו, הפילוסוף הגדול, אמר, "אני חולם חלומות שמעולם לא היו ושואל מדוע לא".
ריצ'ארד ברנט: ועל מדרגות אנדרטת לינקולן, בשנת 1963 מרטין לותר קינג אמר, "יש לי חלום".
ריצ'ארד ברנט: כמובן שהחלום שלו לא היה כל כך אישי.
ריצ'ארד ברנט: החלום שלו היה לאנושיות והביא את אמריקה צעד אחד קרוב יותר לאיחוד מושלם יותר.
ריצ'ארד ברנט: אחד מהדברים שאני מדבר עם אנשים צעירים עליהם, ואני מדבר עם אולי כ- 25 עד 50,000 אנשים צעירים בכל שנה, באמצעות האינטרנט, באמצעות ביקורים, על ידי כל מיני דברים ובשיחות על חינוך ועל חלומות ועל המימדים חסרי הגבולות של האפשרויות האנושיות, אותה אפשרות מלהיבה כפי הנראה כל אחד.
ריצ'ארד ברנט: והנוסחה שחיברתי כדי לעזור לאנשים צעירים היא בעלת חמש נקודות פדגוגיות.
ריצ'ארד ברנט: אחת היא מודעות, מי אתה.
ריצ'ארד ברנט: כאדם שחור באמריקה, הייתי צריך לפענח מי אני באותו איחוד לא מושלם.
ריצ'ארד ברנט: הדר השני היה מחויבות, לא פעם בשבוע.
ריצ'ארד ברנט: כל יום, שעה אחרי שעה, יום אחר יום, שבוע אחר שבוע ושנה אחר שנה, מחויבות.
ריצ'ארד ברנט: אמונה בצדקת הדרך: הנתיב בו אני הולך הוא הדרך הנכונה עבורי ואני לא עומד לתת למישהו לסכן אותו.
ריצ'ארד ברנט: אומץ: אתה חייב להפגין אומץ, כשאתה מנסה ללכת בעקבות חלום, לומר לא, בגלל שאנשים אחרים ינסו להסיט אותך ממה שאתה מנסה לעשות.
ריצ'ארד ברנט: והרכיב האחרון הוא שליטה.
ריצ'ארד ברנט: כשחקן NBA, הייתי בהרבה מסיבות, ראיתי הרבה נשים יפות.
עינת וילף: לא פוליטיות.
ריצ'ארד ברנט: הייתי במספר נסיבות שהיו עשויות לסכן את החלום שלי.
ריצ'ארד ברנט: אבל לא נתתי לזה לקרות, בגלל שהייתי בנתיב להצלחה.
ריצ'ארד ברנט: רציתי כי ההורים שלי יתגאו בי, רציתי כי החברים שלי יתגאו בי, רציתי כי השותפים שלי יהיו גאים בי.
ריצ'ארד ברנט: זה היה נתיב בו בחרתי והוא הצליח היטב.
ריצ'ארד ברנט: אני מדבר עם אנשים צעירים, וחלק מהאנשים שואלים אותי, "טוב, מדוע אתה מדבר עם אנשים צעירים?
ריצ'ארד ברנט: " בגלל שבפנים שלהם, אני רואה השתקפות של עצמי.
ריצ'ארד ברנט: ומאחר ולא הייתי חלק מהתרבות החינוכית, זה הגיע אלי מאוחר.
ריצ'ארד ברנט: ותנו לי לספר לכם כעת סיפור מהיר כיצד, כשעזבתי את המכללה, לא היה לי תואר.
ריצ'ארד ברנט: פיתו אותי.
ריצ'ארד ברנט: הייתי שיכור מההילה והדראמה של הספורט.
ריצ'ארד ברנט: רק רציתי לשחק כדורסל.
ריצ'ארד ברנט: רציתי להיות מישהו.
ריצ'ארד ברנט: רציתי להשיג את הבחורות.
ריצ'ארד ברנט: ובערך בשנה החמישית שלי כשחקן כדורסל מקצועני, קרעתי את גיד אכילס שלי, ורופא נכנס ואמר, "אולי לא תשחק יותר כדורסל מקצועני".
ריצ'ארד ברנט: ההבנה הכתה בי, טוב, אני יכול לשחק יותר, או, אם אני לא יכול, כדאי שאחזור לבית הספר.
ריצ'ארד ברנט: כדאי שאתכונן לחיים מעבר לתחום הכדורסל למרבה המזל, הניתוח הצליח, אז שיחקתי עוד 10 שנים והתחלתי במסע של חזרה לבית הספר והפיכה לתלמיד רציני, בעוד שלפני כן הייתי בדרך צדדית, לגמרי לא מוכן, ללא דאגה ומנותק.
ריצ'ארד ברנט: כשחזרתי, הייתי לגמרי מוכן, לגמרי ממוקד, ועברתי ישר לימודי תואר ראשון, שני, ודוקטורט.
ריצ'ארד ברנט: אז, השכלה וחלומות, אתלטיקה ואקדמיה, יכולים באופן מושלם ופרודוקטיבי לחיות זה לצד זה, וזה הסיפור שאני מספר לאנשים צעירים.
ריצ'ארד ברנט: תודה לכם.
עינת וילף: תודה רבה לך על סיפור זה.
עינת וילף: האם אתה מדבר עם צעירים גם מחוץ לארצות הברית?
ריצ'ארד ברנט: כן.
ריצ'ארד ברנט: כשמזמינים אותי ואני מקבל שכר, כן.
עינת וילף: אז אני אסכם בקצרה את עדותו של דר' דיק ברנט.
עינת וילף: הוא מספר שהוא הגיע ממשפחה מרקע ללא חינוך ושהוא היחיד במשפחתו שלא רק שסיים את לימודיו התיכוניים, גם עשה תואר ראשון ותואר שני ודוקטורט.
עינת וילף: במשך 15 שנים הוא שיחק ב-NBA והוא סיפר שבהתחלה הוא עמד לא להשלים את לימודיו, כל מה שהוא רצה זה לשחק, אבל הוא נפצע והוא הבין שהוא עלול להישאר בלי זה ובלי זה והוא חזר ללימודים, השקיע ברצינות בלימודים ובזכות ניתוח הצליח גם להמשיך לשחק ספורט עוד שנים רבות.
עינת וילף: הוא מגדיר את עצמו כמי שנמצא בעסקי החלומות, מספר על אמריקה וגם על ישראל כמקומות של הגשמת חלומות, מספר על אנשים שהגשימו חלומות, בין אם אלה חלומות אישיים, בנייק ובמייקרוסופט או מרטין לותר קינג שעסק בחלום למען האנושות.
עינת וילף: הוא מספר גם סיפור פרטי על כך שבטקס הסיום בעת מסיבת הסיום, בעוד שכל חבריו הלכו לחגוג, הוא שיחק כדורסל וכולם ידעו שזה מה שהוא עושה ובאמת זה בסוף נתן לו את מסלול ההצלחה בחייו.
עינת וילף: הוא מסתובב בכל רחבי ארצות הברית וכפי שאמר לנו, בתשלום גם בחו"ל, ומדבר עם צעירים על חלומות ועל מימוש חלומות, על בסיס של חמישה עקרונות, על פיתוח תודעה של הצלחה, התמודדות עם זהות, הוא מדבר על ההתמודדות עם זהות כאדם שחור, על המחויבות הנמשכת, בין אם זה ללימודים ובין אם זה לספורט, על אמונה וביטחון בעצמך, על האומץ גם להגיד לא וגם על שליטה לעמוד בפני פיתויים שהוא סיפר שהם רבים שעומדים בפני השחקנים.
עינת וילף: יש לנו מעט זמן לפני סוף השעה, אז אשמח אם כל חברי המשלחות יציגו עצמם ואולי יספרו לנו בכמה מילים על ספורט וחינוך וניסיונם.
ספנסר הייווד: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) שמי ספנסר הייווד, שיחקתי ב- NBA במשך 14 שנים, שנה אחת באירופה.
ספנסר הייווד: 15 שנים של כדורסל מקצועני.
ספנסר הייווד: הייתי חבר בנבחרת האולימפית משנת 68 שזכתה בזהב.
ספנסר הייווד: אני גם התובע במשפט היווד נגד ה- NBA.
ספנסר הייווד: הלכתי לבית המשפט העליון באמריקה ושחררתי את שחקני הכדורסל כדי שהם יוכלו להרוויח מעט כסף.
ספנסר הייווד: אני אב לארבע בנות, ואישה, ואני אסיר תודה על היותי כאן בקרב אנשים צעירים נפלאים אלו.
ספנסר הייווד: וד"ר דיק ואני מכירים זמן רב.
ספנסר הייווד: הוא היה המאמן שלי בניו יורק ניקס, ואני זכיתי באליפות של שנת 1980 עם הלייקרס.
ספנסר הייווד: אני אסיר תודה על היותי כאן במדינה זו עם חברי לקבוצה וכמה עמיתים.
ספנסר הייווד: זהו מסע נפלא ומקום מאוד רוחני להיות בו.
ספנסר הייווד: אז תודה לכם.
עינת וילף: זה ללא ספק כבוד וזכות לארח את כולכם כאן.
סדריק טוניי: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) שמי סדריק טוניי וגם אני שחקן לשעבר.
סדריק טוניי: עבורי זה היה מאוד מאיר עיניים.
סדריק טוניי: באתי יחד עם אשתי דיאדרה ואנחנו מצפים מאוד לחזור לכאן וללמוד יותר על ישראל ועל מה שמתרחש בישראל.
סדריק טוניי: עמיתי ואני מעוניינים מאוד ללמוד עוד, ואני חושב שכולנו בנקודה מסוימת פשוט נדהמים ממה שלא ידענו ומהסיפורים שאנו מקבלים בארצות הברית וכיצד אנו שומעים בעצמינו, להיות עדים בפועל לחלק מהדברים ולחלק מההיסטוריה שבתוך מדינה נפלאה זו.
עינת וילף: דיאדרה?
דיאדרה טוניי: (אומרת דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) שלום.
דיאדרה טוניי: שמי דיאדרה טוני, וכפי שסדריק אמר, אני אשתו של שחקן NBA לשעבר.
דיאדרה טוניי: ואני מאוד שמחה ונרגשת להיות כאן.
דיאדרה טוניי: אני גם מעצבת אופנה לשעבר וגם מחנכת.
דיאדרה טוניי: לימדתי עיצוב אופנה במשך תשע שנים.
דיאדרה טוניי: ואני מאוד מעוניינת.
דיאדרה טוניי: זה מאוד מסקרן עבורי לבקר כאן ולהיות עדה לסיטואציה זו.
ג'ארן ברנט: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אני ג'ארן ברנט ואני בנו של דיק ברנט.
ג'ארן ברנט: ואני תלמיד ואני כעת לומד במכללה.
ג'ארן ברנט: אני אסיר תודה על ההזדמנות להיות כאן.
ג'ארן ברנט: זהו ללא ספק החוויה החינוכית הטובה ביותר שהייתה לי מחוץ לארצות הברית.
ג'ארן ברנט: ואני מקווה שאוכל לחזור יום אחד ולחוות יותר ממה שיש לכם להציע כאן.
ג'ארן ברנט: תודה לך.
עינת וילף: תודה לך, נשמח לארח אותך שוב.
דייל אליס: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) אני דייל אליס, שחקן כדורסל לשעבר ב- NBA, בוגר אוניברסיטת טנסי.
דייל אליס: הייתי הראשון במשפחתי שקיבל תואר ממכללה.
דייל אליס: יש לי שני ילדים כעת עם תואר ממכללה.
דייל אליס: אחת עם תואר שני שלקחה שנה חופש כדי להתקדם וללמוד את תואר הדוקטורט שלה.
דייל אליס: אני כעת מנחה ילדים באמצעות אתלטיקה, ליצור איזון בין ספורט ולימודים ואתלטיקה.
דייל אליס: זה כבוד להיות כאן.
עינת וילף: בני כמה הילדים שאתה מדריך?
עינת וילף: האם הם במכללה, תיכון, צעירים יותר?
דייל אליס: מגיל 7 עד 18.
סטפן בארדו: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) הי.
סטפן בארדו: אני סטפן ברדו, שחקן NBA לשעבר, ואתם (כפי?) שתדעו מהסבב שבדיוק התרחש.
סטפן בארדו: אני נדהם מהניסיון ומהמידע שקיבלנו מהאנשים שהגיעו להציג בפנינו.
סטפן בארדו: שמעתי הרבה דברים שונים בנוגע למדינה הזו.
סטפן בארדו: אף אחד מהם לא השתווה למה שחוויתי, ואנחנו רק ביום השני.
סטפן בארדו: אז אני נדהם ונהנה להיות כאן.
סטפן בארדו: תודה לכם.
דניאל שאייס: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) שמי דני שייס, שיחקתי 18 שנים ב- NBA.
דניאל שאייס: כמו כן, זה סוג של עסק משפחתי.
דניאל שאייס: אבי, דולף שייז, שיחק 16 שנים והיה חבר לקבוצה של דיק ברנט בתחילת שנות ה- 60.
דניאל שאייס: היה לי את המזל לשחק פעמיים במכבייה כאן בישראל, חוויה נפלאה נוספת.
דניאל שאייס: כמו כן עבדתי רבות עם אתלטים צעירים, צעירים מדייל, לרוב שחקנים מתחילים בין הגילאים 8 ל- 12, ולימדתי מיומנויות חיים באמצעות הספורט.
דניאל שאייס: אחד מהדברים שלדעתי ספורט מלמד באופן הטוב ביותר הוא שיעורי חיים, דברים כגון מחויבות, דברים כגון ללמוד מהטעויות שלך, דברים כגון משמעת, עבודת צוות.
דניאל שאייס: ואלו שיעורי חיים מאוד נגישים באמצעות הספורט, וזו הייתה החוויה שלי.
דניאל שאייס: שנית, יש ילדים העוסקים בפעילות פיזית בה הם באמת קולטים מידע רב בתחומים רבים, לא שלא רק נאמרים להם מילולית, אלא שהם חווים בעצמם.
דניאל שאייס: כמו כן את גורם ליצר התחרותיות שלהם לפעול.
דניאל שאייס: וזו סביבת למידה חזקה מאוד שלוקחת את הילדים מסביבת ספורט וגם כוללת את מיומנויות החיים בתוכה.
דניאל שאייס: היא מערבת גם את ההורים.
דניאל שאייס: הם לוקחים את מיומנויות החיים הביתה ואז מיישמים אותן לעולם, וזה משהו שמניסיוני מצליח מאוד.
עינת וילף: האם אתה עובד עם תוכנית לימודים עבור מיומנויות חיים אלו, או שאתה רק סוג של?
דניאל שאייס: לא, יש לי קבוצה מאוד ספציפית של שמונה מיומנויות שאני מלמד לאורך תקופה בת שמונה שבועות, ואלו רק המעט שהזכרתי.
דניאל שאייס: אבל אני מדבר גם על איזון בחיים, מדבר על יושרה.
דניאל שאייס: ואלו כולם דברים שאינם רק חיוניים בהצלחה בספורט, אלא גם בהצלחה בחיים.
בטסי קורן: (אומרת דברים באנגלית להלן התרגום החופשי) הי.
בטסי קורן: אני בטסי ברנס קורן.
בטסי קורן: כפי שאתם יכולים לראות, שיחקתי כשחקן סנטר עבור הניקס.
בטסי קורן: למעשה כתבתי כמה ספרים על ספורט ואני כותב גם טור על ספורט בכל יום.
בטסי קורן: והעניין שלי בעולם הספורט הוא לגרום לנשים להתעניין באמת בלשחק ספורט, בשל כל הסיבות ששמענו: עבודת צוות, מנהיגות, אקדמיה.
בטסי קורן: ואני גם תומכת נלהבה בכך שנשים יתעניינו בספורט.
בטסי קורן: ..