GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עינת וילף: הסוכנות היהודית נמצאת היום מול ממשלת ישראל בתהליך, שאני, אגב תומכת בו, של יציאה מקליטה ארוכת טווח, ואני חושבת שזה דבר נכון מבחינת התפקיד העתידי של הסוכנות היהודית.
עינת וילף: ואני חושבת שזה נכון שממשלת ישראל תקבל את האחריות על הנושאים האלה.
עינת וילף: לכן, הפנייה הראשונה היתה כאן למשרד האוצר.
עינת וילף: בהיעדר משרד האוצר, את בודקת אם יש סיכוי שעוד מישהו יבוא?
אלכס מילר: משרד ראש הממשלה פה?
עינת וילף: אז אנחנו נראה.
עינת וילף: לילך, מישהו ממשרד ראש הממשלה לא נמצא.
שלמה מולה: מישהו פה?
יהודית גידלי: יש פה 80 איש, חבר'ה.
עינת וילף: אני בטוחה שאלה 80 איש שבאו להגיד כמה הפרויקט הזה חשוב.
עינת וילף: שוב, בשביל לעשות יום חגיגה לכמה הפרויקט הזה חשוב, לא זו המטרה.
עינת וילף: המטרה היא להגיע לפתרון.
עינת וילף: אני מנסה, קודם-כל, לראות מי נמצא כאן שיש לו את הארנק ואת הכסף לשלם עבור קליטת הפרויקט הזה אצלו.
עינת וילף: האם מהמשרד לקליטת העלייה יש כאן מישהו?
דימיטרי אפרצב: ודאי.
יהודית גידלי: המנכ"ל.
עינת וילף: המנכ"ל.
עינת וילף: אוקיי, אז בבקשה.
דימיטרי אפרצב: אני אחסוך מכם להסביר ולספר מדוע המינהל לסטודנטים עולים זה נושא חשוב.
דימיטרי אפרצב: אני רוצה לעבור בבריף על השתלשלות העניינים, כי יכול להיות שחלק יודעים וחלק לא יודעים.
דימיטרי אפרצב: פרויקט המינהל לסטודנטים עולים הוקם בשנת 1968, כפרויקט משותף של הממשלה והסוכנות היהודית, בתקצוב משותף של 50% על 50%.
דימיטרי אפרצב: חשוב מאד לציין שמעבר לעובדה שהפרויקט הזה הוא עידוד עלייה במהותו, הוא גם משלב בתוכו את כל המטרות של קליטת העלייה.
דימיטרי אפרצב: בין היתר, גם הנושא של זהות יהודית וזהות ציונית.
דימיטרי אפרצב: ובשנים רבות, לפחות משנת 1968, זו ספינת הדגל.
דימיטרי אפרצב: ומה שציין פה חבר הכנסת מולה, נכון שהיו ויכוחים כאלה ואחרים עובדתית.
דימיטרי אפרצב: תקציב המינהל לסטודנטים עולים עומד על 70 מיליון שקל: 35 מיליון שקל של הממשלה, באמצעות המשרד לקליטת העלייה; ו-35 מיליון שקל באמצעות תרומות ותקציבי ליבה של הסוכנות היהודית.
דימיטרי אפרצב: בשנת 2009, בהחלטת ממשלה - - -
עינת וילף: שאלה: מר ג'וש שוורץ, מאותם 35 מיליון שקל שהסוכנות היהודית נותנת, כמה מהם אלה תרומות שלהערכתך הן תרומות שיש עניין בפרויקט הזה?
עינת וילף: ובכל מקרה, גם אם לצורך העניין הסוכנות היהודית לא תהיה מעורבת, עדיין יהיה לכם כסף צבוע של תורמים שיבקשו להמשיך ולתת לפרויקט הזה.
ג'וש שוורץ: לא בחנו את הנושא הזה, של האם אפשר לגייס כסף מיועד לפרויקט.
ג'וש שוורץ: אז קשה לי להגיד לך.
עינת וילף: כלומר, בסך-הכול זה פרויקט שיש לו אטרקטיביות לתורמים.
עינת וילף: יש לך הערכה כמה?
עינת וילף: כלומר, זה דבר שאפשר יהיה לבדוק?
שלמה מולה: זה ממומן מתקציב הליבה של הסוכנות היהודית.
דימיטרי אפרצב: - - - כי הסוכנות היהודית החליטה לצאת - - -
עינת וילף: אבל גם כשהסוכנות היהודית יוצאת מדברים, היא משמשת הרבה פעמים צינור להעברת תרומות לפרויקטים צבועים.
דימיטרי אפרצב: אנחנו לא צריכים את זה.
עינת וילף: לא צריך את זה?
עינת וילף: אומרים פה שלא צריך את זה?
דימיטרי אפרצב: לא, לא.
דימיטרי אפרצב: אני - - -
עינת וילף: מאה אחוז.
שלמה מולה: יהיה תורם, תהיה תוכנית.
שלמה מולה: הוא לא יהיה - - -.
שלמה מולה: להיפך, זה מסוכן: אם יש תורם, יש פרויקט.
שלמה מולה: אם אין תורם, אין פרויקט.
שלמה מולה: אסור להגיע לזה בכלל.
עינת וילף: לא רוצים, לא - - -
דימיטרי אפרצב: גברתי, היושבת-ראש, כל מה שהיה לי להגיד בכל הנושא, אני לא רוצה להעלות את זה כאן, כי אני לא רוצה שזה יזרום לכיוון של התנצחויות וכולי.
דימיטרי אפרצב: אני חושב ברמה האישית, גם כשליח עלייה לשעבר, שכל הפעילות שלי בתפוצות, הליבה והדבר המהותי ביותר והחשוב ביותר היה פרויקט של עליית צעירים.
דימיטרי אפרצב: כי זאת המטרה המרכזית של פעילות בחוץ לארץ, ולא רק – אוקיי, אני לא רוצה.
דימיטרי אפרצב: סליחה.
דימיטרי אפרצב: זה לא הנושא.
דימיטרי אפרצב: אני חושב שלכל אחד ברור שעליית צעירים זאת התשובה להתבוללות, לפיתוח זהות יהודית, לקשר עם המדינה, עם העם והכול.
דימיטרי אפרצב: ומי שהחליט, החליט.
דימיטרי אפרצב: אלה סדרי העדיפויות של הסוכנות היהודית.
דימיטרי אפרצב: אני לא נכנס לזה.
דימיטרי אפרצב: זה לא ענייני.
דימיטרי אפרצב: אני חושב שפרויקט חשוב כזה, שהוכיח את עצמו, חייב להיות נחלה של המדינה, מתקציבה.
דימיטרי אפרצב: ולא נחלה של גופים כאלה ואחרים, כולל מפלגות.
דימיטרי אפרצב: אני אסביר את זה גם לטובה, ואני לא מדבר כאן בנימה פוליטית ולא שום דבר, אלא ברמת העובדות: בשנת 2009 הסוכנות היהודית קיבלה החלטה, מסיבות כאלה ואחרות – כנראה, סיבות של אי יכולת לעמוד בגיוס כספים – שהיא מצמצת את ההשתתפות התקציבית שלה מ-35 מיליון שקל ל-16 מיליון שקל.
דימיטרי אפרצב: 19 מיליון השקלים, בתרגילים כאלה ואחרים, בסופו של דבר, נפלו בין הכיסאות.
דימיטרי אפרצב: ואז, משנת 2009 ועד שנת 2010 – שנתיים – מהתקציב הקואליציוני של סיעת ישראל ביתנו, הנושא הזה תוקצב בתוך המסגרת של המשרד לקליטת העלייה.
דימיטרי אפרצב: בסוף שנת 2010, לקראת דיוני תקציב 2011 ו-2012, הסיעה התנגדה באופן נחרץ – לא כי הפרויקט לא חשוב, אלא מתוך עמדה שהפרויקט הזה לא יכול להיות נחלה של המפלגות.
דימיטרי אפרצב: אלא אם הדבר הזה - - -, אז הוא צריך להיות בתוך הנושא.
דימיטרי אפרצב: המשרד לקליטת העלייה, בלי תוספת תקציבית, מתוך חשיבות העניין, בסדרי העדיפויות שלו, תיקצב את הפרויקט הזה, כי, מבחינתנו, שום קיצוץ אסור שייגע בנושא הזה.
דימיטרי אפרצב: ולכן, החוסר של 19 מיליון שקלים תוקצב בשנת 2011, על חשבון דברים אחרים שהיינו צריכים לבצע, אבל לקחנו את זה בחשבון כדבר מהותי.
דימיטרי אפרצב: בשנת 2012, עם קיצוצי הרוחב של תחילת ינואר, תקציב המשרד קוצץ ב-30 מיליון שקל, ולא יכולנו לעמוד בנטל התקציבי הזה, כי, עם כל הכבוד, אנחנו לא יכולים לעמוד בדבר הזה לבד.
דימיטרי אפרצב: וכך, עם הזמן, התקבלה גם החלטה נוספת של רצון לרדת מהפרויקט הזה באופן מוחלט, ואנחנו התרענו על זה.
דימיטרי אפרצב: יש לי פה תיק שלם של המכתבים שנשלחו למשרד ראש הממשלה.
דימיטרי אפרצב: בכל הזדמנות ניסינו פה להעמיד את הנושא הזה בסדר עדיפות, כמה שיותר גבוה.
דימיטרי אפרצב: נכון להיום המצב קריטי.
דימיטרי אפרצב: כי אנחנו, כמשרד ממשלתי, לא יכולים לפתוח מכינות ולא יכולים לפתוח הרשמה לשנת הלימודים הקרובה, כי אנחנו לא מסוגלים לייצר מחויבות שלטונית לסטודנטים עולים שנמצאים.
דימיטרי אפרצב: המצב הזה קטסטרופאלי, מכיוון שההשלכות של הנושא הזה – אני אומר את זה גם, וסליחה על הרגש – גם אני, וגם רבים שיושבים כאן, עלו לארץ בניגוד לדעתם של ההורים, מתוך רצון לאומי וציוני.
דימיטרי אפרצב: ובין היתר, כל אחד, גם על-מנת להתנתק מהאימא הפולנייה, וזה לא משנה מאיפה היא, מאיזו מדינה היא, שמן הסתם רצתה את כולנו לידה.
דימיטרי אפרצב: ואחד הדברים שבזכותו הצלחנו לשכנע את ההורים שלנו לעלות, הוא שמדינת ישראל ביחד עם הסוכנות היהודית נתנו לנו שכר-לימוד.
דימיטרי אפרצב: עם כל השאר ידענו להתמודד: עם קשיי שפה, עם קשיי מנטאליות, עם מיליון דברים.
דימיטרי אפרצב: עם זה שגם צריך לפרנס את עצמך, ואתה צודק שאין מספיק כסף מבחינת דמי קיום.
דימיטרי אפרצב: זה ברור.
דימיטרי אפרצב: אבל ברגע שאין תקציב לכסות את שכר-הלימוד, אני אומר לכם: אנחנו מוצפים עכשיו, כי אין לי ברירה.
דימיטרי אפרצב: אני לא יכול להבטיח הבטחות.
דימיטרי אפרצב: אנחנו מוצפים בפניות: גם מאנשי אקדמיה, וגם מסטודנטים שכותבים לנו.
דימיטרי אפרצב: ומה אני אגיד לכם?
דימיטרי אפרצב: לחלק מהילדים, במקרה הספציפי הזה – סליחה אם אני מאשים את ההורים – ההורים ניצחו, כי אנשים מתחילים לארוז מזוודות.
דימיטרי אפרצב: כי אם אתה בא לכאן מצרפת, במקום ללמוד בחינם באוניברסיטת "סורבון", איזו סיבה יש לך, לבן-אדם צעיר ושאפתן, - -
דימיטרי אפרצב: - - הכי ציוני שאתה רק יכול להיות, להגיע לכאן ולהעמיד את העתיד המקצועי שלך בלי הדבר הזה.
דימיטרי אפרצב: זאת המציאות.
דימיטרי אפרצב: המשמעות באופן מיידי, ואני מתפלל – זאת אומרת, כבר אין לנו את הזמן.
דימיטרי אפרצב: הפתיל לא רק קצר, אלא הפצצה כבר מעבר לפינה.
דימיטרי אפרצב: באותו רגע שסטודנט אחד יארוז מזוודות ויחזור לארץ מוצאו, זה יהרוג את כל הנושא הזה.
דימיטרי אפרצב: זאת אומרת, זה יגרום לביטול תהליכי עלייה.
דימיטרי אפרצב: זה יגרום להפסקת כל הנושא - - -
שלמה מולה: מגדיל את סיכוייו להתבולל בצורה משמעותית ביותר.
דימיטרי אפרצב: פגיעה אנושה בכל הנושא של עליית צעירים בטווח הקצר והארוך.
דימיטרי אפרצב: אתם יודעים עד כמה מערכת של חוסר אמון תלך.
דימיטרי אפרצב: זה ייפגע בנו מבחינת תדמית.
עינת וילף: אני רוצה להבין רק את המספרים: ב-35 מיליון שקלים שהסוכנות היהודית השתתפה בעבר, אותם 19 מיליון שקלים, ה-16 מיליון שקלים שנותרו – הסוכנות היהודית עדיין ממשיכה לספק?
עינת וילף: כלומר, ה-16 מיליון שקלים ממשיכים - - -
דימיטרי אפרצב: לא.
דימיטרי אפרצב: אני מבקש ממך, גברתי, היושבת-ראש, אני מתנצל: הסוכנות היהודית אינה ה-issue כרגע.
דימיטרי אפרצב: הסוכנות היהודית קיבלה החלטה אסטרטגית - - -
עינת וילף: אני מבינה שאתה החלטת מה הנושא.
עינת וילף: אני רוצה, בכל זאת, לברר.
עינת וילף: את ה-16 מיליון שקלים הסוכנות היהודית ממשיכה להעביר, עד שהיא סוגרת עם הממשלה מה קורה?
ג'וש שוורץ: אנחנו, כרגע, נמצאים בדיאלוג עם הממשלה על מספר נושאים.
ג'וש שוורץ: ככלל, בתיאום הפעילות של הסוכנות היהודית מול הממשלה – גם הדברים שאנחנו נעמיק בהם, וגם על דברים שאנחנו אולי - - -
עינת וילף: אבל לצורך העניין, לשנה הקרובה.
ג'וש שוורץ: לגבי המינהל לסטודנטים עולים: אנחנו נמצאים בדיאלוג עם הממשלה גם על התכנית הזאת.
ג'וש שוורץ: ואנחנו לא נצא מהתכנית, אלא בתיאום מלא עם הממשלה.
עינת וילף: לא תצאו, זה אותם 16 מיליון שקלים.
עינת וילף: מה-19 מיליון שקלים, כבר יצאתם.
ג'וש שוורץ: בעקבות החלטת ממשלה בשנת 2009.
עינת וילף: כלומר, ה-16 מיליון שקלים, אתם עדיין לא יוצאים עד - - -
שלמה מולה: הם יהיו חסרים.
עינת וילף: אני רוצה להעמיד את הדברים.
דימיטרי אפרצב: זו כותרת בעיתון.
דימיטרי אפרצב: כי עד עכשיו זה לא - - -
עינת וילף: מה-16 מיליון שקלים אתם לא יוצאים עד שיש הסכמה עם הממשלה.
עינת וילף: אבל מה-19 מיליון שקלים בעצם כבר יצאו, ועכשיו המחסור הוא ב-19 מיליון שקלים, שאתה אומר שהמשרד לא יכול למלא.
אלכס מילר: שנייה, גברתי, צריך פה איזושהי הבהרה: תראי, אנחנו לא נמצאים ביום הראשון במשכן הזה.
אלכס מילר: אנחנו יודעים מה זה.
אלכס מילר: תראו, אני מאד חושד בהסכמה של הממשלה בעניין הזה.
אלכס מילר: בסופו של דבר, הסוכנות היהודית נמצאת, אבל הדבר האחרון שמעניין את הסוכנות היהודית זה מאיפה יגיע הכסף, ברגע שהממשלה נותנת אור ירוק ואומרת: אנחנו נכסה את ההפרש.
אלכס מילר: ברגע שהממשלה אומרת, נגיד ראש הממשלה – מר שוורץ, אתם הרי נמצאים - - - של ראש הממשלה, נכון?
אלכס מילר: אם ראש הממשלה אומר: אין בעיה, אני סוגר את זה.
אלכס מילר: אין לכם דאגה.
אלכס מילר: תצאו.
אלכס מילר: עכשיו, מה זה יכול להיות?
אלכס מילר: זה יכול להיות דבר כזה שברגע שהוא אומר למר שוורץ תצא, הוא מרים טלפון לשרה לקליטת העלייה, ואומר לה: תשמעי, גברתי, - -
קריאה: תמצאי את הכסף.
אלכס מילר: - - יש לכם תקציב, ואתם תסתדרו בתוך התקציב.
אלכס מילר: ברגע שאומרים דבר כזה, אין מצב.
אלכס מילר: פשוט הולכים עכשיו לשבת.
אלכס מילר: וכמו שעשו את החשיבה לפני שנה וחצי, לגייס את ה-19 מיליון שקל, וקיצצו שם והכול – חנקו את המשרד – ולעשות עכשיו גם על ה-16 מיליון שקל, אין מצב שהפרויקט הזה יצליח כי לא העבירו את הכסף.
אלכס מילר: במיוחד, כאשר אנחנו שומעים – הכותרת כבר קיימת על זה שהולך להיות קיצוץ רחב מאד בתקציב.
אלכס מילר: זאת אומרת, תקציב 2013 הולך להיות עם פלאט מאד גדול, ואם יכניסו עכשיו את ההסכמה הזאת לתוך המשרד לקליטת העלייה, ואם יבוא עכשיו גם עניין האולפנים – כי אני מבין שגם על האולפנים אתם בדיאלוג עם הממשלה.
אלכס מילר: שם זה 4 מיליון שקל – גם אם את זה יפילו על משרד החינוך ועל המשרד לקליטת העלייה, זה הסוף.
אלכס מילר: לא יהיה.
אלכס מילר: פשוט לא יהיה.
אלכס מילר: אז הם ימשיכו.
אלכס מילר: הרי אנחנו יודעים מה ההבדל בין תקציב גמיש לתקציב קשיח – תקציב קשיח זה משכורות.
אלכס מילר: הרי ברור לכולם שאף-אחד לא הולך לקצץ במשכורות: לא במשרד החינוך, ולא במשרד לקליטת העלייה.
אלכס מילר: אף-אחד לא הולך עכשיו לקצץ במשכורות המורים, והעובדים ושל אף-אחד.
אלכס מילר: אז מה כבר נשאר שם מהתקציב הגמיש?
אלכס מילר: כמה אפשר יהיה לקצץ בתוך המשרדים בשביל לממן את הפרויקטים האלו?
אלכס מילר: עצם הדיאלוג הוא מצוין.
אלכס מילר: עצם ההתחייבות שיש כרגע – אני פשוט לא יודע מה מבחינת ההתחייבויות בהעברת הכספים.
אלכס מילר: אני לא יודע עד איזה תאריך המשרד לקליטת העלייה צריך לקבל את ההתחייבות בהעברת הכספים עבור הקבוצה של הסטודנטים.
אלכס מילר: אני לא יודע מה מבחינת ה-matching שאתם נמצאים - - -
דימיטרי אפרצב: אתמול בבוקר.
דימיטרי אפרצב: אתמול בבוקר המכינות לא נפתחות כי אין לנו תקציב גמיש.
דימיטרי אפרצב: אגב, דבר נורא חשוב כי יש פה גם עניין של אשליה: לא מדובר על שנת תקציב 2012.
דימיטרי אפרצב: שנת הלימודים מתחילה באוקטובר ומסתיימת באוגוסט.
דימיטרי אפרצב: זאת אומרת, מה שלא נרצה התקציב חייב לתת מענה לנושא הזה.
דימיטרי אפרצב: ונקודה מאד חשובה: אנחנו נהגנו בשיא האחריות – סליחה, חבר הכנסת מילר – אנחנו, מזה שנה וחצי, שמענו על המגמה הזאת של היציאה, ואנחנו יצרנו מערכת הידברות מול המועצה להשכלה גבוהה, והתחלנו לחפש אלטרנטיבות.
דימיטרי אפרצב: אבל מה ששבר את גב הגמל זה שני דברים: אחד, קיצוץ רוחב שלא נתן לנו שום יכולת, ולמרות - - - המשרד לקליטת העלייה מצא עוד 7 מיליון שקל - - -
דימיטרי אפרצב: התקציב הכולל של המשרד הוא מיליארד ו-370 מיליון שקל, שמתוכו כמיליארד ו-100 מיליון שקל זה תקציב של סל קליטה ודברים.
אלכס מילר: קשיח.
דימיטרי אפרצב: תקציב הפעילות של המשרד לקליטת העלייה זה בסביבות 200 מיליון שקל, ויש 300,000 לקוחות שכל הזמן נמצאים במחסור.
אלכס מילר: אני רוצה רק לסיים את הנקודה שלי, וזהו.
אלכס מילר: גברתי, מה שאני מציע זה, קודם-כל, כמו שנאמר כאן – ברגע שיש משא-ומתן, הסוכנות היהודית מצפה, שבסופו של דבר, המשא-ומתן יביא לכך שהממשלה תתחייב לכסות את הסוגיה הזאת.
אלכס מילר: כל עוד המשא-ומתן מתנהל הם לא מעבירים את הכסף, ואני מבין אותם.
אלכס מילר: כי אם יגידו: הנה, עכשיו העברתם, אז יש לנו עוד שנה, ובואו נדבר בעוד שנה.
אלכס מילר: תשמעו, זה אלף-אלף של כל דבר, של כל ניהול משא-ומתן בחוץ לארץ.
אלכס מילר: חייבת להיות כאן איזושהי מסגרת.
אלכס מילר: קודם-כל, אם עד, נגיד, תקופה שתקבע הוועדה, לא יהיה הסדר עם הממשלה, בכפוף לכך שהממשלה לא תחייב את המשרדים, עם התקציב הקיים שלהם, לכסות את כל הסוגיה הזאת בלי תוספת תקציבית שתבוא ממשרד האוצר – ואם עד לתאריך מסוים לא יהיה הסדר עם הממשלה, אז יהיו חייבים להעביר את הכסף.
אלכס מילר: כי אחרת אנחנו נמצאים במצב שכביכול כולם בעד אבל הכסף לא מגיע, ואז אי-אפשר לפתוח.
אלכס מילר: אי-אפשר לפתוח וירטואלית.
אלכס מילר: בסופו של דבר, המוסדות צריכים לקבל את הכספים האלו.
דימיטרי אפרצב: לא רק זה: אף חשב של אף משרד ממשלתי לא יוציא התחייבויות בלי כסף - - -
אלכס מילר: יושבים כאן נציגי אוניברסיטאות – גם אוניברסיטת חיפה, ואני רואה פה נציגים של המועצה להשכלה גבוהה.
אלכס מילר: אם יגידו להם: רבותיי, תחכו עוד חצי שנה, ואנחנו אולי נעביר לכם את שכר-הלימוד של הסטודנטים שלכם בעוד - - -.
אלכס מילר: תשמעו, זו התנהלות אלף-אלף של כל גוף מתוקצב.
אלכס מילר: אף-אחד לא יחיה באווירה של אולי.
אלכס מילר: צריכים להיות פה מסגרות.
אלכס מילר: המסגרת אומרת דבר כזה: עד לתאריך כך וכך, אם אין הסדר, אז ממשיכים בדרך - - -.
אלכס מילר: אם כולם בעד שאנחנו לא יוצאים אבל עדיין לא הגיעו להסדר, אז זה תמיד באוויר כי הם לא העבירו את הכסף.
שלמה מולה: אפשר לשאול את מר ג'וש שוורץ?
שלמה מולה: מה לוח-הזמנים לדיאלוג ביניכם עם משרד ראש הממשלה, כדי לסיים ולהגיע לסיכום?
ג'וש שוורץ: אתמול, בישיבה עם ראש הממשלה של הוועדה לתיאום הפעילות בין הסוכנות היהודית לממשלה, - - - הנושא.
ג'וש שוורץ: דווח על-ידינו למזכיר הממשלה ולראש הממשלה.
ג'וש שוורץ: מנכ"ל המשרד לקליטת העלייה היה שם.
ג'וש שוורץ: הדיאלוג בעיצומו.
שלמה מולה: אבל אני שואל על לוח-הזמנים למיצוי הדיאלוג.
ג'וש שוורץ: קשה לי להגיד לך על - - -
שלמה מולה: אז אני אגיד לך מה: תראה, אם הדיאלוג שלכם לא יצלח, ואם נצטרך לקדם את הצעת החוק שחבר הכנסת אלכס מילר מדבר עליה, שאנחנו צריכים לעשות לפני שאנחנו יוצאים לפגרה.
שלמה מולה: אז אם לא, זאת אומרת, אנחנו - - -
אלכס מילר: אבל חבר הכנסת מולה, אני אומר לך: אסור שזה יהיה - - -.
אלכס מילר: אתה יודע מה זה.
אלכס מילר: תשמע, אם בתוך שבועיים - - -
שלמה מולה: אנחנו לא רוצים.
שלמה מולה: אני לא רוצה חקיקה.
שלמה מולה: אבל אם אתם תכפו עלינו, זאת אומרת, הסיטואציה תכפה עלינו, ויש לנו אחריות כאנשי ציבור.
שלמה מולה: אני רוצה לראות ב-1 בספטמבר – האם אני יודע ש-800 הסטודנטים יוצאי אתיופיה נכנסים למכינות או לא נכנסים למכינות.
שלמה מולה: אני רוצה לדעת.
שלמה מולה: או שההוא מצרפת נרשם או מקבל.
שלמה מולה: זה מה שאנחנו רוצים לדעת.
שלמה מולה: תכל'ס.
שלמה מולה: חבר'ה, זה לא דיאלוג שאנחנו - - -
נינו אבסדזה: חבר הכנסת מולה, אבל לא מר ג'וש שוורץ, אלא ראש הממשלה והממשלה אמורים לתת תשובה לך, וגם לאותם 800 סטודנטים.
שלמה מולה: ולכן אני שואל על - - -
עינת וילף: חברת הכנסת נינו אבסדזה.
נינו אבסדזה: תודה רבה, גברתי, היושבת-ראש.
נינו אבסדזה: כמובן שאני לא אתייחס לחשיבות התוכנית.
נינו אבסדזה: אין טעם לשכנע את המשוכנעים.
נינו אבסדזה: כל מי שנמצא פה יודע כמה זה חשוב.
נינו אבסדזה: וחלילה אם המינהל לסטודנטים עולים – בסוף זה ייפול בין הכיסאות, לא תהיה טרגדיה יותר גדולה מזה.
נינו אבסדזה: לא צריך לשכנע אתכם.
נינו אבסדזה: אבל מר אפרצב, אני רוצה לומר לך משהו: דיברת וכולם מדברים על עידוד העלייה וכמה זה חשוב.
נינו אבסדזה: עוד פעם: לא צריך.
נינו אבסדזה: אני לא הייתי שליחת העלייה.
נינו אבסדזה: לא התקבלתי להיות שם.
נינו אבסדזה: אבל עולה חדשה הייתי, ואני חייבת לומר לך: עידוד העלייה הכי טוב, זו מדינת ישראל שמושכת עולים.
נינו אבסדזה: זו מדינת ישראל, וזה כולל הכול.
נינו אבסדזה: זה כולל גם את המינהל לסטודנטים עולים.
נינו אבסדזה: אני לא אגיע עכשיו עד לדירות ועד לצדק חברתי, אבל זה תפקידה של המדינה: להיות מושכת מה"סורבון" שנותנת שירותים של השכלה גבוהה בחינם, ועד לדירה – לא יודעת – לא בדימונה, אלא בתל-אביב.
נינו אבסדזה: וזו המדינה שאמורה להיות מושכת.
נינו אבסדזה: אם אנחנו רוצים את העלייה, אנחנו צריכים שני דברים: מדינת ישראל שמושכת, גברתי, היושבת ראש; וגוף כמו הסוכנות היהודית שיודעת לעבוד בתפוצות, ולתת להם לעשות את העבודה שלהם בתפוצות.
דימיטרי אפרצב: אם הגוף רוצה.
דימיטרי אפרצב: רק אם הגוף רוצה לעשות את זה.
דימיטרי אפרצב: זה - - -
נינו אבסדזה: גוף עובד.
נינו אבסדזה: גוף הרוצה לעבוד בתפוצות.
נינו אבסדזה: אנחנו מגיעים כאן לשאלה קונספטואלית: האם הסוכנות היהודית אמורה להיות אחראית על תהליך הקליטה פה, או שפעם אחת ולתמיד, אחרי 64 שנות קיומה של מדינת ישראל, גוף כמו הסוכנות היהודית – בסוף לשחרר אותה מכל מה שקורה פה.
נינו אבסדזה: לתת להם לעבוד בתפוצות, שם זה הקונספט.
נינו אבסדזה: בנוסף, אני אגיד לכם: קונספט זה לא רק לקחת טכנית בן-אדם, ולגרום שהוא יעזוב את האימא הפולנייה שלו ויגיע ארצה, בתקווה שהאימא הפולנייה תגיע אחר-כך.
נינו אבסדזה: אלא, באמת לעבוד ולשכנע שם, לשמור על הזהות היהודית.
נינו אבסדזה: זה מה שאנחנו צריכים.
נינו אבסדזה: כי הפוטנציאל הגדול של העלייה הגדולה העתידית זה לשמור על הזהות היהודית, בצרפת או בזימבבואה – לא יודעת.
נינו אבסדזה: איפה שזה לא יהיה – בגיאורגיה, איפה שהייתי.
נינו אבסדזה: וראיתי באמת, לפני שלושה ימים, מה הבעיה האמיתית שם: הזהות היהודית שאנחנו יכולים לאבד, זה מה שהם צריכים לעשות שם.
נינו אבסדזה: ושהמדינה תשבור את הראש.
נינו אבסדזה: לא צריך לקחת כספים של המפלגה, בזה אני מסכימה איתך.
עינת וילף: בכל זאת, אני רוצה להבין.
עינת וילף: בסוף אני גם מסכימה לחלוטין: קליטה ארוכת טווח צריכה להתבצע במדינת ישראל, ובאחריות מדינת ישראל - -
דימיטרי אפרצב: על זה אין ויכוח.
עינת וילף: - - ובאחריות המשרד לקליטת העלייה.
עינת וילף: איפה אתה רואה בסדרי העדיפויות של המשרד לקליטת העלייה את הנושא הזה?
דמיטרי אפרצב: סליחה, עוד פעם.
עינת וילף: איפה היית ממקם את התכנית הזאת, בסדרי העדיפויות של המשרד הזה?
דימיטרי אפרצב: - - -
עינת וילף: את המינהל לסטודנטים עולים.
עינת וילף: אם היום היית מתחיל מההתחלה, איפה אתה רואה את העדיפות של התכנית הזאת?
דימיטרי אפרצב: המינהל לסטודנטים עולים נמצא בסדר עדיפות הכי גבוה במשרד לקליטת העלייה.
דימיטרי אפרצב: זה בא לידי ביטוי לא רק בדיבורים ולא רק בהצהרות, אלא זה בא בשטח, בהוכחות.
דימיטרי אפרצב: בשנת 2011 לא הוזרמו לתקציב המשרד לקליטת העלייה 19 מיליון שקל חשיפה שיצרה הסוכנות היהודית.
דימיטרי אפרצב: המשרד לקליטת העלייה כיסה את זה מתקציבו הקיים.
דימיטרי אפרצב: זה היה אחד הנושאים בדיוני התקציב, וכולי.
דימיטרי אפרצב: אבל המשרד לקליטת העלייה לא מסוגל.
דימיטרי אפרצב: זאת אומרת, צריך להיות ברור שמשרד ממשלתי שקובע סדרי עדיפויות, הרי זו קופה סגורה – איפה שאתה מייצר כיסוי של חור תקציבי, אתה פוגע בתחומים מסוימים.
עינת וילף: ודווקא בגלל שזו קופה סגורה, אם אתה מסתכל על התוצאות ארוכות הטווח של התכנית הזאת לעומת תכניות ארוכות של המשרד שלכם, איפה היית ממקם את התכנית הזאת?
דימיטרי אפרצב: זה תהליך קליטה, וזה נמצא בין יתר הפעולות ארוכות הטווח.
דימיטרי אפרצב: תביני, המשרד לקליטת העלייה לא עוסק בפעולות קצרות טווח.
דימיטרי אפרצב: כל פעילות שהמשרד לקליטת העלייה עושה, זו פעילות ארוכת טווח: מדברת על קליטה מיידית, וקליטה ארוכת טווח.
דימיטרי אפרצב: המינהל לסטודנטים עולים זו תכנית שבנויה משלוש-ארבע שנות לימוד, וזה נמצא.
דימיטרי אפרצב: זאת אומרת, זה אחד הדברים - - -
עינת וילף: תראה, בכל זאת אני - - -
דימיטרי אפרצב: אני לא מבין את השאלה.
עינת וילף: אוקיי, אז אני אבהיר את השאלה: ברור שיש כאן
עינת וילף: רצון שנקרא למדינת ישראל לתת עוד כסף.
עינת וילף: זה מאד יפה.
עינת וילף: נגיד למדינת ישראל לתת עוד כסף.
עינת וילף: אני, בכל זאת, רוצה לבדוק האם - - -
מרינה סולודקין: גברתי היושבת-ראש, אני פעמיים הייתי סגנית שרה.
מרינה סולודקין: את רוצה לשאול: את מי את אוהבת יותר, את אימא או את אבא?
מרינה סולודקין: במשרד לקליטת העלייה כל התכניות זה - - -
עינת וילף: כל מי שהוא שר, שצריך לתעדף תקציב, צריך לשאול את השאלה הזאת בכל יום.
עינת וילף: אנחנו יכולים לסיים כאן כל ישיבה באמירה שהמדינה צריכה לתת עוד כסף.
אלכס מילר: אבל, גברתי, זה לא שאנחנו ממציאים פה תכנית חדשה וממליצים.
אלכס מילר: זו תכנית שקיימת.
אלכס מילר: - - - לפי ההסדר משנת 1968.
עינת וילף: היא תכנית מוצלחת.
עינת וילף: אבל השאלה היא האם המשרד לקליטת עלייה – כשהוא צריך לקחת על זה אחריות – האם התכנית הזאת לא יותר חשובה מתכניות אחרות?
עינת וילף: וצריך גם לפגוע בתכניות אחרות, כדי לאפשר את התכנית הזאת.
שלמה מולה: לקבל תוספת - - -
עינת וילף: לכול צריך תוספת תקציב.
דימיטרי אפרצב: גברתי, היושבת-ראש, היציאה של הסוכנות היהודית – זאת אומרת, בגלל התכנית האסטרטגית, בלי שאני מעביר ביקורת, זאת החלטתם – מייצרת חשיפה תקציבית בתחומי קליטה, בסכומים שמתקרבים ל-200 מיליון שקל.
דימיטרי אפרצב: איזה סדרי עדיפויות צריך לעשות משרד הקליטה?
דימיטרי אפרצב: זאת אומרת, איזה תחומים הוא צריך לסגור, על-מנת - - -? מה?
מרינה סולודקין: אפשר לסגור עידוד עסקים אצל עולים.
מרינה סולודקין: אפשר לסגור הסבה מקצועית.
מרינה סולודקין: הכול חשוב.
דימיטרי אפרצב: אפשר לסגור דיור.
דימיטרי אפרצב: יש הרבה - - -
עינת וילף: הכול חשוב.
עינת וילף: הכול-הכול חשוב.
מרינה סולודקין: תכנית קמ"ע, שהיינו במאבק במשך עשר שנים.
דימיטרי אפרצב: זה לא עניין של סדרי עדיפויות של המשרד לקליטת העלייה.
דימיטרי אפרצב: אני חושב שאלה סדרי עדיפויות רחבים יותר, שזה כלל הממשלה.
דימיטרי אפרצב: ככה אני חושב.
דימיטרי אפרצב: אם הנושא של עליית צעירים חשוב; ואם מתחברים למגילת העצמאות, מה שנכתב – לשם כך, אגב, הקימו פה את המדינה – אז אלה החלטות שצריך לקבל, מי שצריך לקבל.
דימיטרי אפרצב: המשרד לקליטת העלייה לא מסוגל.
דימיטרי אפרצב: המשרד לקליטת העלייה זה לא אגף התקציבים.
דימיטרי אפרצב: זה לא משרד האוצר.
דימיטרי אפרצב: המשרד לקליטת העלייה, רק בכדי לסבר את האוזן: 50 מיליון שקל, שהשקיע המשרד לקליטת העלייה בתכניות קליטה תעסוקתית של עולים, הניבו באותה שנה הכנסות למדינה של שלושה מיליארד שקלים וחצי.
דימיטרי אפרצב: ותאמיני לי, גברתי, היושבת-ראש, שלמרות התפיסה שהמשרד לקליטת העלייה הוא משרד חברתי בלבד, כמשרד כלכלי הוא מביא את העולים, בפעולות שלו, בטווחי זמן יחסית קצרים – כשהוא מצליח.
דימיטרי אפרצב: כשהוא לא מצליח, אז לא – למצב שמאוכלוסיה שאמורה לקבל, הופך את זה לאוכלוסיה שיכולה לתת.
דימיטרי אפרצב: אחד הדברים הכי כלכליים וחברתיים ועם תוצאה, זו ההשקעה הקטנטנה הזאת בחבר'ה הצעירים האלה.
דימיטרי אפרצב: בתוך ארבע שנים הם הופכים להיות לחלק אינטגראלי, מייצר, תורם ועושה.
דימיטרי אפרצב: אגב, גם בשנת הלימודים שלהם, במשך שלוש שנים, הם משתתפים בתכניות שח"ק – זה כמו פר"ח – ותוך כדי הלימודים.
דימיטרי אפרצב: שחס-וחלילה, אף-אחד לא יחשוב שהם מקבלים פה חינם.
דימיטרי אפרצב: והם תורמים, ומתנדבים ועושים, ואין פה ספק.
נינו אבסדזה: גם אם הם היו מקבלים בחינם, זה בסדר.
נינו אבסדזה: לא קרה כלום.
עינת וילף: חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.
מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לכם עוד פעם: סגירת המינהל לסטודנטים עולים, זו פגיעה אנושה בעליית הצעירים מכל המדינות.
מרינה סולודקין: ובמדינת ישראל אולי לא רוצים לדעת, אבל גם באוניברסיטה של מוסקבה הלימודים בחינם.
מרינה סולודקין: גם ב"סורבון" בחינם.
מרינה סולודקין: גם באוסטרליה בחינם.
מרינה סולודקין: גם בקנדה בחינם.
נינו אבסדזה: וגם בגרמניה.
מרינה סולודקין: גם בגרמניה.
מרינה סולודקין: אז בגלל שזו מטרה לאומית: עלייה מכל המדינות – אנחנו לא יכולים לאפשר את זה.
מרינה סולודקין: דבר שני, יש לנו מצב חירום.
מרינה סולודקין: אני מסכימה.
מרינה סולודקין: היו לנו מצבים דומים.
מרינה סולודקין: היו רוצים לסגור את תכנית קמ"ע – קליטת מדענים עולים – ואת זה רצה לעשות משרד האוצר.
מרינה סולודקין: עכשיו המינהל לסטודנטים עולים על הכוונת.
מרינה סולודקין: מה אפשר לעשות?
מרינה סולודקין: אני מציעה להכריז על מצב חירום בשתי ועדות: בוועדת החינוך, התרבות והספורט, ובוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
מרינה סולודקין: לבקש, כחברי הוועדות, פגישה משותפת עם ראש הממשלה.
מרינה סולודקין: לראשי ממשלה יש אחריות מיוחדת: צבא, חינוך ועלייה.
מרינה סולודקין: כאן אני חושבת שהמצב מצדיק פגישה של חברי כנסת איתו, ואנחנו נדבר איתו ונסביר.
מרינה סולודקין: אני אגיד לכם: 35 מיליון שקל זה לא הרבה.
מרינה סולודקין: לי ולך יש הרבה הצעות חוק שנותנות מיליארדים.
מרינה סולודקין: רק החוק על הירושות הגדולות נותן שני מיליארד שקלים וחצי.
מרינה סולודקין: זה לא העניין, 35 מיליון שקל.
מרינה סולודקין: מהסוכנות היהודית אנחנו צריכים לשכוח.
מרינה סולודקין: הסוכנות היהודית עובדת בתפוצות.
מרינה סולודקין: זו מטרה לאומית של המדינה.
אלכס מילר: גברתי היושבת-ראש.
אלכס מילר: גברתי היושבת-ראש, הערה קטנה: במשך 44 שנים הסוכנות היהודית עמדה לצד המדינה וסייעה לה בכסף, וזה דבר מבורך.
אלכס מילר: ותאמיני לי שאני לא חושב שיש עוד מדינה בעולם שמקבלת תמיכה כזאת מגורמים פרטיים, לפרויקטים לאומיים ממשלתיים.
אלכס מילר: אבל מה לעשות שיש גם משברים בעולם, ולא תמיד הסוכנות היהודית יכולה לעמוד לצידה של המדינה.
אלכס מילר: אם מדינת ישראל היתה קובעת בהסדר של הרזרבות, שבמידה והצד הפרטי שתומך לא יכול לעמוד – יש רזרבה, אנחנו מעבירים.
אלכס מילר: אבל זה לא שפתאום המדינה אומרת:
אלכס מילר: אנחנו עושים את הפרויקט הזה בגלל שיש תמיכה של הצד הפרטי.
אלכס מילר: רוב התקציב לא בא מהצד הפרטי, אלא מהמדינה.
אלכס מילר: הצד הפרטי תומך.
אלכס מילר: אם המדינה לא - - -
עינת וילף: זה לא - - - שזה צריך לעבור למדינה.
אלכס מילר: אז המדינה צריכה - - -
עינת וילף: אני חושבת - - - ישראל צריכה לקבל - - - ארוכת טווח.
עינת וילף: השאלה עכשיו: האם מדובר בכסף תוספתי, או בשינוי סדרי עדיפויות.