GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתמר גרוטו: לעומת זאת יש מקומות אחרים, של חרדים, ששם הבעיה היא לפעמים יותר נגישות מאשר אידיאולוגיה.
איתמר גרוטו: מנסים לטפל יחד עם ראשי הרשויות בנפרד.
איתמר גרוטו: בכל מקום כזה זיהינו כיס.
עינת וילף: האם זה מתרחב במרכז תל-אביב?
איתמר גרוטו: אנחנו לא רואים מגמה של התרחבות.
איתמר גרוטו: יש חשש כי הנושא הזה כל הזמן עולה לדיון, וכמו שאתם יודעים הדיונים האלה לא ממש מאוזנים.
איתמר גרוטו: אף על פי ש-95% מהאוכלוסייה מצביעים ברגלים, כשרואים סרט כזה כמו שהיה בשבת זה נראה כאילו זה 50%-50%, וזה לא מציג את התמונה.
עינת וילף: אז מה ההמלצה כעת?
עינת וילף: אם אני זוכרת נכון כן היו כוונות להטיל סנקציות כלכליות.
עינת וילף: כלומר לא למנוע חינוך.
איתמר גרוטו: יש חוק אחד שעבר בזמנו שמדבר על כך שהתוספת לקצבת הילדים תהיה מותנית בביצוע החיסונים שחשובים למשרד הבריאות.
איתמר גרוטו: זה כרגע נושא שנמצא בבג"ץ.
עינת וילף: פרופ' אמיתי, בבקשה.
יונה אמיתי: באיגוד רופאי הילדים יש חשיבה מחודשת, עדיין לא החלטה, אבל חשיבה יצירתית שקשורה במהלך של חינוך חינם ממלכתי מגיל 3, לשלב את המהלך הזה ברעיון הבא.
יונה אמיתי: גם אנחנו, איגוד רופאי הילדים, חושבים שצריך לחייב בחוק.
יונה אמיתי: אבל יש דרך ביניים.
יונה אמיתי: מה שעושים בארצות-הברית הוא וריאציה.
יונה אמיתי: בארצות הברית כבר הרבה מאוד שנים השלימו את הפער הגדול שיש לאמריקנים בחיסון ילדים שהוא לא כל כך טוב לפני גיל 6 – הוא מגיע אולי ל-85%, 86%, 87%, 88% ול-97% בגיל בית ספר.
יונה אמיתי: איך הם עשו את זה?
יונה אמיתי: שם יש בחוק התניה להיכנס לבית הספר בהשלמת החיסונים.
יונה אמיתי: אני לא חושב שזה נכון שנעשה את זה בישראל - -
עינת וילף: אי אפשר גם.
יונה אמיתי: אבל גם בארצות-הברית יש כמה נקודות יציאה מזה: אחת, על רקע התווית - - - רפואית שזה כמובן כל המדינות; שנית, שההורה חותם שעל רקע התנגדות דתית, וזה ב-49 מתוך 51 המדינות; ויש כ-20 מדינות מתוך 51 שבהן יש סעיף נוסף – על רקע אידיאולוגי, תפיסת עולם.
יונה אמיתי: לדעתי – וזה עדיין לא החלטה של איגוד רופאי הילדים, אבל זה נמצא בדיון – שאם נבוא בחקיקה – וצריך להיזהר במלל של החקיקה – בדרישה פורמלית שלפני כניסה לחינוך ממלכתי חינם בגיל 3 ההורים יביאו פנקס חיסונים שמראה את השלמת החיסונים, ויהיו שלוש נקודות יציאה: אם ההורה מתנגד אידיאולוגית שיגיד את זה, וייתן לילד אפשרות לא להתחסן.
יונה אמיתי: אבל מתוך סקרים שעשינו, כולל סקר לפני שנה ב-525 ילדים, כ-10% מההורים לא מחסנים בכלל או מחסנים חיסון חלקי ונוצרים פערים.
יונה אמיתי: כמחציתם אמרו שזה לא על רקע התנגדות אידיאולוגית.
יונה אמיתי: זאת אומרת יש כיסים גדולים באוכלוסייה – ואני לא רוצה לתייג אותם, חרדים או לא חרדים – שלא מחסנים לא מכיוון ש"הרב אמר" או שקראו אתמול באינטרנט משהו, אלא בגלל סוג של הזנחה.
יונה אמיתי: אותם אנחנו היינו רוצים להביא לחיסון.
יונה אמיתי: שהדרישה הזאת לא תהיה אולטימטיבית, אבל ההורה ייקרא לסדר לפני שהוא מביא את הילד.
יונה אמיתי: אולי ככה אלפי ילדים – 4%-3% זה 6,000 ילדים בשנה – יגיעו דרך התזכורת הזאת לחיסון.
יונה אמיתי: הלינקינג הזה של חוק חינוך חינם בגיל 3 נותן למדינה כלי נוסף שלא היה לה בעבר בפער השנים 6-3 להשלים חיסונים לאלפי ילדים בלי לשלוח אף אחד לכלא, בלי לנקוט סנקציות.
עינת וילף: אמרת שהנושא הזה יציב כבר הרבה שנים.
עינת וילף: האם יש מחלות שחזרו בשנים האחרונות או שגם זה רק תקשורת?
איתמר גרוטו: אנחנו רואים מדי פעם התפתחויות של מחלות לא שחזרו אלא שמופיעות בתדירות מסוימת אף על פי שאנחנו מחסנים נגדן.
איתמר גרוטו: כמו שאמרתי קודם, הבעיה שלנו בכיסים, שנוצרת אוכלוסייה מספיק גדולה מחוסנת, למשל במגזר החרדי ולפעמים במגזר הבדואי.
איתמר גרוטו: אנחנו רואים את זה עכשיו בילדי מסתננים.
איתמר גרוטו: אלה הקבוצות שאנחנו רואים שם את ההתפרצויות.
יצחק קדמן: הדיון הזה הוא חשוב, והוא התקיים ביום עיון שעשתה לא מזמן חיפ"א.
יצחק קדמן: אני הבעתי שם, ואני מביע גם פה עמדה מאוד ברורה: א', אנחנו בעד חיסונים.
יצחק קדמן: חיסונים זה אחד הנושאים שהצילו ילדים בישראל וברחבי העולם; ביערה מחלות קשות, וטוב שהמערך הזה יהיה מערך יעיל, טוב, נגיש – כדי למנוע מחלות וכדי למנוע מקרי מוות.
יצחק קדמן: יחד עם זה צריך לזכור כמה דברים: א', לישראל, לשמחתנו, יש כיסוי חיסונים מהגבוהים בעולם.
יצחק קדמן: אי אפשר להשוות את זה לארצות הברית שבחלקה יש חיסונים של עולם שלישי - -
יונה אמיתי: עד גיל בית ספר.
יצחק קדמן: - - לכן למידה מארצות-הברית היא לא בדיוק טובה בעניין הזה.
יצחק קדמן: דבר שני, אנחנו צריכים לעשות שינוי בתפיסה שבה אנחנו מיישמים מדיניות ומקדמים נושא בריאות באמצעות סנקציות פליליות או כלכליות או אחרות.
יצחק קדמן: רוב התושבים במדינת ישראל, גם אלה שלא חיסנו, אין להם התנגדות אידיאולוגית.
יצחק קדמן: בחלק מזה זה חוסר נגישות.
יצחק קדמן: אני מציע לכם לקרוא מה שכתב משרד הבריאות – על המאמצים שהוא השקיע, איך מקדמים נגישות בקרב האוכלוסייה הבדואית.
יצחק קדמן: התוצאה הייתה שברגע שהשקיעו באחיות, בנגישות של המערכת לאוכלוסיות שהיו מנותקות עלה אחוז כיסוי החיסונים בצורה דרמטית.
עינת וילף: אבל הרעיון שעלה כאן, למשל, הוא שבעת רישום לחוק חינוך חינם – הוא לא חובה עדיין – בגיל 3, שיביאו פנקס חיסונים.
יצחק קדמן: אפשר לבקש פנקס חיסונים.
יצחק קדמן: אני נרתע מזה שאנחנו נעשה את זה באמצעות חקיקה ובאמצעות סנקציות, ובוודאי לא באמצעות זה שהילד יישאר בחוץ.
יצחק קדמן: אנחנו לא רוצים להעמיק את הבעיה שהיא לא רק רפואית.
יונה אמיתי: דרישה מנהלתית עם אפשרות לחתום - -
יצחק קדמן: דרישה מנהלתית היא טובה.
יצחק קדמן: מה שעוד יותר טוב, והרבה יותר טוב מזה – ואני בטוח שמשרד הבריאות יסכים לעניין הזה – זה להעמיק את ההסברה.
יצחק קדמן: יש חששות אצל הורים.
יצחק קדמן: גם כאלה שהם לא מתנגדים אידיאולוגיים שרופים, חוששים.
יצחק קדמן: הם קראו מאמר באינטרנט, הם ראו תכנית בטלוויזיה.
יצחק קדמן: הם מתמלאים בחשש.
יצחק קדמן: אנחנו פחות מדי עוסקים בהסברה.
עינת וילף: אחד הדברים שאני שוקלת הוא שיכול להיות שצריכה להיות חקיקה נגד תשדירים בטלוויזיה שלא מבוססים על נתונים מדעיים.
יצחק קדמן: לדעתי, אפשר יהיה לסגור מחצית מהתכניות.
עינת וילף: לאחרונה היה כל סיפור הסרטן שכל פעם מוצאים תרופה חדשה לסרטן.
עינת וילף: עם כל הכבוד, חלק מהתשדירים האלה הם מסוכנים ממש, ואני בטוחה שאתם חושבים כך גם.
עינת וילף: כלומר יש אנשים שחושבים שאפשר לשתות מיץ ונרפאים מסרטן ולא הולכים לטיפולים אחרים.
יצחק קדמן: התרופה העיקרית היא באמת לדבר עם הורים ולא רק לתת להם איזה "ברושור" ביד ובזה נחשוב שיצאנו ידי חובתנו.
יצחק קדמן: צריך לפלח איפה הבעיה מתמקדת, באלו קבוצות ובאלו אזורים גיאוגרפיים.
יצחק קדמן: עם אותן אוכלוסיות צריך לעבוד בהסברה מתאימה, אפילו אישית, וזה יפתור חלק ניכר מהבעיה.
יצחק קדמן: תישאר בעיה – ואותה לא נפתור גם עם סנקציות – של אותו אחוז קטן ביותר, שברירי אחוז, של מתנגדים אידיאולוגית שמרוכזים בגליל באיזשהו מקום ובעוד כמה מקומות נוספים, שאיתם לא יעזור גם אם תעשה סנקציה.
יצחק קדמן: הוא שולח את הילד שלו גם לחינוך ביתי ולא לחינוך הרגיל גם מסיבות אידיאולוגיות.
יצחק קדמן: אפילו בארצות-הברית ויתרו על הקבוצה הזאת.
יצחק קדמן: אני מציע שנבודד אותה, ועם האוכלוסייה שכן מעוניינת רק מפחדת – שנדבר איתם, נסביר להם – אנחנו נפתור ככה את הבעיה בצורה הטובה ביותר.
עינת וילף: ד"ר כץ, בבקשה.
מנואל כץ: אני מברך על היוזמה לדבר גם על הנושא הזה שנמצא בפרוטוקול של הכנסת.
מנואל כץ: אנחנו מבורכים בזה שאנחנו מדינה מהחשובות ביותר בנושא של כיסוי חיסונים.
מנואל כץ: את יכולה לשאול למה אנחנו מעלים את הנושא – אנחנו מעלים את הנושא כי לווירוסים ולחיידקים אין ואקום.
מנואל כץ: אנחנו נוכחנו לראות בשנים האחרונות שיש צורך ביותר חיסונים; יותר חיסונים לאבעבועות רוח, יותר חיסונים לשעלת, יותר חיסונים לאותן המחלות המדבקות שפשוט הורגות.
מנואל כץ: היו תינוקות שנפטרו בשנתיים האחרונות בגלל שעלת, גם חצבת.
מנואל כץ: זאת אומרת זה לא רק עניין של התפרצויות וכיסים שהם מאוד חשובים, אלא זה כמו פצצה שכל רגע עלולה להתפוצץ.
מנואל כץ: אנחנו צריכים להיות מאוד גאים בזה שיש לנו כיסוי חיסוני כמו שיש לנו, אחד מהטובים בעולם.
מנואל כץ: אבל אנחנו צריכים להיות גאים גם על כך שאנחנו מביאים את זה לדיון ומביאים הצעות כמו ההצעה של ארגון רופאי הילדים שצריכים לשקול האם זה לא צריך להיות גם הצעת חוק – דיון שמביא את המשמעות של העובדה שאין ואקום.
מנואל כץ: זה הנושא הרלוונטי ביותר.
מנואל כץ: אנחנו מחסנים את הילדים מאבעבועות רוח ומשעלת, אבל צורת ההתחסנות היא לא הנכונה ביותר.
מנואל כץ: מחלקים חיסונים, החיסון מגיע בזמנים לא נכונים מבחינת הכיסוי של נוגדנים; ילדים יכולים להידבק שוב מאותן מחלות; יכול להיות חולה, אמנם פחות, אבל מדבק יותר או מדבק באותה צורה.
מנואל כץ: זאת המשמעות של הדיון הזה.
מנואל כץ: בזה אנחנו צריכים להביא את החותם שלנו ולהגיד, אולי הגיע הזמן לחוק חדש בנושא הזה.
עינת וילף: מוריה אשכנזי, דוברת אחרונה, בבקשה.
מוריה אשכנזי: כאחות בריאות הציבור אני מתנגדת לחלוטין לכפייה או לאיזושהי סנקציה מאחר שאנחנו לא יכולים לפגוע גם בחלק הזה.
מוריה אשכנזי: אנחנו צריכים לדעת לכבד זה את זה עם השקפת עולם.
מוריה אשכנזי: הייחודיות של אחיות טיפות חלב, שלנו לפחות, זה קודם כול בהסברה ואפילו בעיסוק, זאת אומרת בכיוון של ביקורי בית.
מוריה אשכנזי: אנחנו מחפשים את המטופלים האלה כדי להביא אותם למצב שהם יחוסנו.
מוריה אשכנזי: אבל מעבר לזה לכפות, בשום פנים ואופן לא.
מוריה אשכנזי: בנוסף לכך יש בעיה בשנה הראשונה וגם בתחילת השנה השנייה של הילד שהורים מתחילים לבקש לפלג את החיסונים; לא רוצים שביום אחד ילד יקבל חמישה או שישה חיסונים בבת אחת.
מוריה אשכנזי: זאת בעיה מתמשכת בקבוצות גיל שזה לא מתאים אחר כך.
מוריה אשכנזי: כלומר יש כל מיני בעיות טכניות וגם נהלים שאני לא יכולה להמשיך אותם.
מוריה אשכנזי: אבל בעיקרון הייחודיות שלנו זה בכך שאנחנו כן מאתרים את המשפחות ומנסים לשכנע.
מוריה אשכנזי: אבל כפייה – בשום פנים ואופן לא.
עינת וילף: מאחר שביקשת, משפט אחרון.
יצחק קדמן: מאחר שנמצאים פה אנשי משרד הבריאות, אנשי משרד החינוך וגם נציג של האוצר אני מבקש שבאיזשהו פורום תידון הבעיה הקשה של סייעות רפואיות לילדים עם מחלות קשות שנמצאים עכשיו בגילאי 3, לפני 5.
יצחק קדמן: אין לילדים האלה פתרונות, זה דברים קורעי לב שאין להם פתרון.
יצחק קדמן: אנחנו הרחבנו את החינוך חינם מגיל 3, ויצרנו מצב שהכיסוי של סייעת רפואית שקיימת מגיל 5 ואילך אינו קיים בשכבת הגיל הזאת, וזאת בעיה נוראית.
יצחק קדמן: היא לא גדולה מבחינה מספרית, אבל היא קורעת לב בגלל חוסר היכולת של הילדים האלה להשתלב בגני ילדים.
יצחק קדמן: מוכרחים למצוא לעניין הזה פתרון.
עינת וילף: אני סוגרת את הנושא השני.
עינת וילף: ניכר שיש בו עדיין דיונים והתלבטויות.
עינת וילף: כאן חוות הדעת המקצועית היא יותר רחבה.
עינת וילף: אני אשמח לקבל את ההצעות שעומדות על סדר היום.
עינת וילף: לפחות ברמה בלי סנקציה, אבל ברמה מנהלית לבקש ממי שנרשם לחינוך חינם בגיל 3 להראות פנקס חיסונים – זה לא רעיון רע.
עינת וילף: אני מבקשת שתשקלו כהנחיה מנהלית שאין סנקציה בצדה, אבל היא לפחות גורמת לכך שהורים בודקים, מוציאים פנקס חיסונים - -
עירית ליבנה: ויביאו פנקס חיסונים, מה יעשו איתו?
עירית ליבנה: מי יבדוק את זה?
עינת וילף: שוב, זה נראה רעיון מעניין - -
עירית ליבנה: אבל מי יבדוק את זה?
עירית ליבנה: צריך לחשוב.
עירית ליבנה: לכן הכדור הוא בידי משרד הבריאות.
עינת וילף: בסדר, נוצרה כאן הזדמנות, ואני מבקשת לפחות לבחון אותה ולשקול אותה.
עינת וילף: כאן ניכר שיש הרבה דעות אחרות, ולכן לא סוגרים עם אמירה חד משמעית בניגוד לדיון הקודם שבו הייתה אמירה מאוד חד משמעית.
עינת וילף: אני רוצה להודות לכל המשתתפים שלמרות כל האמוציות כולם בסך הכול הכבידו.
עינת וילף: אני מקווה שאנחנו נצא מכאן בעוד שנתיים במצב שהכול חזר לידי המדינה.
עינת וילף: אני חושבת שזה חזון משותף לכולנו.
עינת וילף: גם אם נצטרך לזמן את האוצר לעוד עשרות דיונים בכנסת – אולי בסוף תהיה כל כך אומלל מהדיונים בכנסת שבסוף תיכנע.
ערן הכהן: אולי גם את תשתכנעי.
עינת וילף: זה לא יקרה.
עינת וילף: תודה רבה ונתראה מחר בדיונים הנוספים.
אברהם נגוסה: אולי כדאי לשמוע את נציגי העולים?
רונית תירוש: הנה לנו עוד בעיה, שהקריטריונים של משרד החינוך ידועים, לכאורה או לא לכאורה התלמידים מגיעים לרמה הנדרשת, ומשרד הקליטה, או לחילופין סקר שנשאלים בו המטופלים, לצורך העניין, התלמידים, בין אם הם מבוגרים או צעירים, הם אומרים 'אנחנו לא מרגישים מסופקים, אנחנו לא מרגישים שזה משרת אותנו לצרכים שלנו', או שהרמה הנלמדת היא משהו של שפה ספרותית, או שהיא מדוברת ברמה כזאת שהיא עדיין לא מספקת אותי כדי להשתלב במקומות עבודה או בלימודים.
אברהם נגוסה: אני באתי לוועדה להגיד שלוש נקודות.
אברהם נגוסה: נקודה אחת, אני חושב שמה שצריך לעשות שהאולפנים צריכים להתחיל בארץ המוצא.
אברהם נגוסה: אני לא יכול להגיד לגבי מדינות אחרות, לא מכיר את המציאות, אבל באתיופיה יש היום 8,000 ממתינים בצורה מרוכזת, אז חשוב למדינה להתחיל ללמד אותם שם אולפן, גם משתלם מבחינה כלכלית, וזה גם יזרז את קליטתם בתעסוקה ובכל תחומי החיים פה בישראל.
אברהם נגוסה: נקודה שנייה, אסור לנו להפריט את האולפנים.
אברהם נגוסה: ההפרטה במערכת החינוך, אנחנו סובלים מזה, אנחנו רואים תופעות בפתח תקווה, אלה תוצאות של הפרטה במערכת החינוך.
אברהם נגוסה: הילדים שלנו מופלים לרעה, אין שוויון, בגלל ההפרטה של מערכת החינוך, אז אל תעשו את זה גם להורים.
אברהם נגוסה: נקודה שלישית, לא להעביר את מערכת האולפן למשרד אחר.
אברהם נגוסה: צריכים להשאיר אותה במשרד החינוך, אבל לשפר אותה, לשדרג אותו ולהמשיך את האולפנים לעולים גם בדיורי הקבע.
עינת וילף: כותרת הדיון היום היא המכרז שיוצא לדרך למורים ומסגרות העשרה להארכת יום הלימודים - האם תנאי המכרז מבטיחים את החינוך המיטבי לילדים בצהרונים?
עינת וילף: בטרם נראה את המצגת של משרד החינוך מונח על השולחן דוח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
עינת וילף: הכותרת שלו היא 'יישום מסקנות הוועדה לשינוי כלכלי חברתי (ועדת טרכטנברג), מסגרות לימודיות משלימות לשעות אחר הצהריים של משרד החינוך'.
עינת וילף: חברי הכנסת, זה נמצא אצלכם ונמצא גם על השולחן.
עינת וילף: אני מבקשת מאתי וייסבלאי, שהיא כתבה את הדוח, שתציג אותו, ואז נראה את המצגת, התייחסות של משרד החינוך ואז לחברי הכנסת ולשאר המוזמנים.
אתי וייסבלאי: לבקשת יושבת ראש הוועדה בדקנו את הנושא של יישום מסקנות ועדת טרכטנברג בהקשר למסגרות לימודיות לשעות אחר הצהריים.
אתי וייסבלאי: אני אתחיל שמסגרות משלימות, שקוראים להן בדרך כלל צהרונים או מועדוניות, או כינויים מסוג זה או אחר, הן מסגרות שפועלות אחרי שעות הלימודים, לפעמים גם לפניהם, בימים שמערכת החינוך לא פועלת, ומייעדות מצד אחד להעשיר את התלמידים, לסייע בצמצום פערים בין התלמידים ומצד שני מאפשרות להורים לאזן בין הזמן שהם צריכים להקדיש לעבודה לזמן שהם יכולים להקדיש למשפחתם.
אתי וייסבלאי: עד היום הצורך הזה נתן מענה למגוון גדול מאוד של מסגרות משלימות, שמופעלות על ידי גורמים שונים, המגזר הפרטי והציבורי ללא פיקוח או סטנדרטים אחידים.
אתי וייסבלאי: המעורבות הממשלתית בתחום הזה באה לידי ביטוי בשני אופנים עיקריים, קודם כל משרד התמ"ת שמאז שנת 2007 מאפשר לצהרונים שמעוניינים בכך ועומדים בתנאי הסף שקבע המשרד לקבל הכרה של האגף למעונות יום, משפחתונים ותעסוקת נשים באגף במשרד.
אתי וייסבלאי: ילדים בגילאי 3 עד 5 או 3 עד 9, בעשירונים מסוימים, שמטופלים באותם צהרונים שקיבלו הכרה יכולים לקבל סבסוד מן האגף והתמ"ת (משרד התעשייה ,המסחר והתעסוקה) מפקח על הצהרונים שמוכרים על ידו, למרות שהמספר של הצהרונים המוכרים והילדים שמקבלים סבסוד עולה מדי שנה בשנה מאז שמופעלת התכנית, המספר הכולל של הצהרונים שקיבלו סבסוד והוכרו באמצעות משרד התמ"ת הוא נמוך יחסית.
אתי וייסבלאי: בשנת תשע"ב יש בערך 2,500 צהרונים מוכרים ו-22,000 ילדים שקיבלו סבסוד באמצעותם.
אתי וייסבלאי: בהקשר למשרד החינוך, המשרד הפעיל עד כה שתי תכניות להארכת יום הלימודים, הראשונה זה יום חינוך ארוך, לפי חוק יום חינוך ארוך ולימודי העשרה מ-1997, שחל על בערך מעט יותר מ-200,000 תלמידים.
אתי וייסבלאי: במוסדות חינוך שבהם חל החוק יום הלימודים הוארך עד שעה שלוש וחצי בערך ארבע פעמים בשבוע, כשבעצם השעות שבהן הארכת יום הלימודים נכללות בתוך כלל השעות של בית הספר, בתוך המשאבים שלו והמורים שלא מלמדים את כל השעות.
אתי וייסבלאי: תכנית נוספת היא תכנית מיל"ת (מסגרת לימודים תוספתית), מסגרות יום לימוד תוספתיות, שפועלת בבתי ספר חלשים במימון משותף של משרד החינוך והרשות המקומית וההורים ומופעלת על ידי קבלן חיצוני.
אתי וייסבלאי: התכנית מאריכה את יום הלימודים בשעתיים מדי יום.
אתי וייסבלאי: מהנתונים של משרד החינוך בסך הכול מספר התלמידים שהתכניות האלה משרתות בשנת הלימודים החולפת נמוך יחסית, 16% מן הילדים בגני ילדים ו-27% מן התלמידים בבתי ספר טופלו במסגרת התכניות האלה.
עינת וילף: בכיתות א' עד ג'.
אתי וייסבלאי: בכלל בבתי ספר יסודיים.
אתי וייסבלאי: המצב הזה שקיים בעצם עד כה עומד להשתנות החל משנת הלימודים הבאה עבור תלמידים בגני ילדים ובכיתות א' עד ג', שמתגוררים ביישובים שנמצאים באשכולות 1 עד 3, לפי הדירוג החברתי כלכלי של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
אתי וייסבלאי: בעשירונים גבוהים יותר, 4 עד 10, השינוי הזה יתרחש בהדרגה במהלך חמש השנים הקרובות ובעצם המצב הקיים עומד להישאר בהם כמו שהיה.
אתי וייסבלאי: השינוי מתרחש בעקבות ההמלצות של ועדת טרכטנברג והחלטת הממשלה מינואר 2012 שאימצה את מסקנותיה שקבעה כי המדינה תסבסד החלה אוניברסאלית הדרגתית של מסגרות לימודיות בימים א' עד ה' עד השעה ארבע אחרי הצהריים עבור ילדים בגילאי 3 עד 9, והקצתה תקציבים של 6.65 מיליארד ₪ בחמש השנים הבאות לנושא הזה.
אתי וייסבלאי: משרד החינוך בעקבות המלצות של הוועדה והחלטת הממשלה עומד בראש ועדת היגוי משותפת למשרדי החינוך, האוצר, הפנים, התמ"ת והשלטון המקומי.
אתי וייסבלאי: ועדת ההיגוי גיבשה תכנית מקיפה ומפורטת להפעלת מסגרות לימודיות אחר הצהריים.
אתי וייסבלאי: על פי התכנית, התכנית תפעל באמצעות קבלן חיצוני שיהיה אחראי לכלל ההיבטים של הפעלתה.
אתי וייסבלאי: ב-6 ב החינוך פרסם מכרז לבחירת קבלנים להפעלת התכנית, המשרד עתיד להיסגר מחר ב-18 ביולי.
אתי וייסבלאי: כמה דברים כלליים על התכנית: היא תפעל בכלל בתי הספר וגני הילדים הציבוריים, ב-81 יישובים שהם היישובים החלשים ביותר בישראל, באשכולות 1 עד 3, רוב היישובים האלה הם במגזר הערבי.
אתי וייסבלאי: היא תתקיים במשך 180 ימים בשנה שהם ימי לימודים בלבד, לא כולל חופשות, לא כולל חופשת הקיץ.
אתי וייסבלאי: הפעילות בתכנית תתחלק בין פעילויות העשרה ותמיכה, שלהן יוקדש רוב הזמן, לבין פעילות לימודית שאמורה להיות בהתאמה לתכנית הלימודים בשעות הלימודים הפורמליות בכל מוסד.
אתי וייסבלאי: על פי הנתונים של משרד החינוך בסך הכול יהיו זכאים להשתתף בתכנית קרוב ל-240,000 תלמידים, מתוכם כבר 70,000 זכאים להארכת יום הלימודים כיום.
אתי וייסבלאי: ההשתתפות בתכנית, על פי החלטת הממשלה, אינה מותנית כרגע במבחן תעסוקה, יכול להיות שבהמשך היא תהיה מותנית בכך.
נסים זאב: מה הקריטריונים?
אתי וייסבלאי: כל הילדים בגני ילדים ציבוריים וכיתות א' עד ג' ביישובים שנבחרו זכאים להשתתף בתכנית, במימון מלא.
אתי וייסבלאי: התכנית היא במימון מלא של משרד החינוך בשלב הזה.
אתי וייסבלאי: אני לא אפרט פה את כל ההיבטים של התכנית, זו באמת תכנית מפורטת, מקיפה וכוללת הרבה מאוד היבטים.
נסים זאב: מה זה ציבוריים?
נסים זאב: אפשר להגדיר?
נסים זאב: זאת אומרת יש גנים שמוכרים על ידי משרד החינוך, זה לא ציבוריים?
אתי וייסבלאי: כל הגנים שהם מתוקצבים, של משרד החינוך, כולל מוכר רשמי ומוכר שאינו רשמי.
נסים זאב: למה זה נקרא ציבורי?
אתי וייסבלאי: אני רק אדגיש כמה סוגיות שעולות מתוך המכרז.
אתי וייסבלאי: הדבר הראשון זה נושא של כוח האדם בתכנית, משרד החינוך ביקש שלא להשתמש במונח עובדי הוראה, הנושא השני זה הפיקוח על התכנית והנושא השלישי זה המשאבים שמוקדשים לה.
אתי וייסבלאי: כוח האדם של התכנית מועסק כולו על ידי הקבלן שאחראי על כל ההיבטים של העסקתם.
אתי וייסבלאי: מדובר, על פי מה שנראה, בלמעלה מ-10,000 עובדים, אם לא יותר, שיועסקו בכ-8,000 מסגרות, בכל אחת מהן 30 תלמידים בממוצע.
אתי וייסבלאי: בכוח האדם של התכנית יכללו מורים מצוות בית הספר, סטודנטים ומדריכים והם יגויסו, לפי הפרסומים של משרד החינוך, בשיתוף עם מנהל בית הספר, בסיוע הרשות המקומית.
אתי וייסבלאי: מה שהמכרז אומר בעצם שב-20% מהזמן של התכנית יועסקו מורים מוסמכים וב-80% סטודנטים או מדריכים אחרים.
אתי וייסבלאי: מה שראינו מהמכרז, שזה נראה לי נקודה מאוד חשובה, זה שהסטודנטים והמדריכים שמועסקים בתכנית בעצם לא נדרשים לעמוד בשום תנאי סף, אין תנאי סף להעסקה שלהם.
אתי וייסבלאי: הם אמורים לקבל הכשרה של 30 שעות לפני תחילת עבודתם ומי שאין לו ניסיון חינוכי בכלל יקבל בנוסף לזה הכשרה של 30 שעות נוספות תוך כדי העבודה שלו.
אתי וייסבלאי: עניין נוסף זה הנושא של העסקת העובדים על ידי קבלן חיצוני שעשויה לעורר סוגיות שקשורות בכניסה של עובדי קבלן למערכת החינוך.
אתי וייסבלאי: הנושא השני זה הנושא של הפיקוח.
אתי וייסבלאי: בתכנית נקבעו מנגנוני הפעלה מאוד מאוד מפורטים, גם ברמת משרד החינוך, גם ברמת הקבלן, גם ברמת הרשות המקומית וגם ברמת בית הספר, שברשות המקומית בבית הספר תוקם ועדת היגוי שבעצם תקבע את תכנית העבודה בכל בית ספר, מה בעצם מתרחש בתכנית.
אתי וייסבלאי: מה שראינו זה שעל הקבלן, כמו שאמרנו, מוטלים כל ההיבטים של תפעול התכנית, לרבות היבטים שקשורים בפיקוח ובקרה על פעילותן של המסגרות בפועל.
אתי וייסבלאי: למשרד החינוך יש סמכויות פיקוח עליונות, אבל לא הוקצו לו משאבים בפועל לביצוע אותן הסמכויות האלה.
אתי וייסבלאי: נאמר לנו שהמשרד מתכוון לצאת למכרז לבחירת חברה חיצונית לביצוע בקרה, אבל לא ניתנו פרטים לגבי המועד שיתפרסם המכרז הזה או מה בדיוק אמור להיבדק במסגרת הזאת.
אתי וייסבלאי: גם לרשויות המקומיות, לוועדות ההיגוי ברשויות המקומיות יש, לפי משרד החינוך, תפקיד בפיקוח על פעילותן של המסגרות ובעמידה שלהן בתכנית העבודה שהרשות המקומית קבעה, אבל לא ראינו שניתנו להן כלים לביצוע הפיקוח הזה.
אתי וייסבלאי: עוד דבר שהייתי רוצה להדגיש בהקשר הזה, שלא נקבעו סטנדרטים אחידים ויעדים מדידים להצלחת התכנית ברמה ארצית.
אתי וייסבלאי: כלומר כל בית ספר, כל יישוב, אמור לקבוע את הסטנדרטים שלו בשיתוף העובדים של הקבלן.
אתי וייסבלאי: הנושא השלישי הוא הנושא של המשאבים.
אתי וייסבלאי: לכל מסגרת שפועלת בתכנית מוקצות שעות הדרכה בהתאם לאורך התכנית, אם זו תכנית שפועלת בבית ספר או בגן ילדים שיש בו יום חינוך ארוך, או תכנית שפועלת בבית ספר וגן ילדים שלא קיים בו, ותקציבים להצטיידות, לפעילויות העשרה ולהזנה.
אתי וייסבלאי: כמו שנאמר פה, המשרד כרגע נושא במלוא המימון של התכנית.
אתי וייסבלאי: בשלבים הבאים הרשויות המקומיות וההורים יידרשו להשתתף בהתאם לדירוג דיפרנציאלי שעדיין לא נקבע.
אתי וייסבלאי: לפי נתונים שמשרד החינוך מסר לנו בשנה הראשונה העלות של התכנית היא 900 מיליון שקל.
אתי וייסבלאי: נקודה אחת שעולה מפה היא שהנושא של המימון למוסדות חינוך מוכר שאינו רשמי, שהם חלק די גדול ממוסדות החינוך בתכנית, הוא יהיה חלקי בהתאם לשיעור ההשתתפות של המשרד במימון הכללי לכל מוסד.
אתי וייסבלאי: כלומר 55% עד 100% מהמימון.
חנין זועבי: לשנה אחת 900 מיליון?
אתי וייסבלאי: בשנה אחת בשלב זה, כשזה אשכולות 1 עד 3.
עינת וילף: תודה רבה לך ותודה רבה לך גם על העבודה המקיפה, אני מאוד ממליצה שהיא תהיה אצלכם, לכל מי שמבקשים לשאול ולהתייחס.
עינת וילף: הנושאים שהעלית, משרד החינוך, אני מבקשת שתתייחסו, אחד, זה כמובן כל הנושא של מעמדם של מי שיועסקו על ידי אותו קבלן, כל הנושא של הפיקוח שעלה כאן והגדרת היעדים.
עינת וילף: אני רוצה גם להתייחס לדבר נוסף, אחד הדברים שנראה זה שמגדירים מטרה, יש המלצות, רוצים ליישם, רצים ליישם, מנסים ליישם את זה באופן מהיר וכדומה, אני רוצה לשמוע מכם, מעבר לכל ההיבטים הטכניים, האם יש מישהו במשרד שלוקח צעד אחורה ואומר 'רגע, מה אנחנו עושים עם כל הדבר הזה?
עינת וילף: ' האם יש לנו חזון לאיך נראה יום לימודים ארוך?
עינת וילף: איך נראה בית ספר שפועל אחר הצהריים?
עינת וילף: האם המכרז הזה עולה בקנה אחד עם החזון לאיך שנראה יום לימודים ארוך?
עינת וילף: אם אנחנו נלך עם המכרז כפי שהוא, האם כשיום אחד נבין שזה לא מימש את החזון שלנו לאיך נראה חינוך ארוך, מלא, מה נעשה במקרה הזה.
עינת וילף: אז אני רוצה גם לשמוע את ההתייחסות הכוללת בנוסף להתייחסות הטכנית למכרז ולפני כן אני רק רוצה להבין, המכרז נסגר מחר, תוך כמה זמן אתם בוחרים מישהו והאם בכלל יש עוד דרך חזרה מהמכרז?
עינת וילף: כלומר האם יש מישהו במשרד שעוד אומר, 'עצרו, זה לא הדרך לממש את החזון החינוכי'.
עינת וילף: טכנית יש דרך חזרה מהמכרז?
מיכל כהן: מכיוון שהוא פורסם, מחר הוא נסגר.
מיכל כהן: יש, אני מקווה, זכיינים, אנחנו בעצמנו לא יודעים, את יודעת שזה בוועדת הרכישות.
מיכל כהן: אני אציג את כל המשנה, אני אציג את החזון, אני אציג את כל ההיבטים ונדבר אם זה טוב או רע.
חנין זועבי: ואם לא ניגשו מספיק למכרז הזה, או שלא תאמו לקריטריונים של- - -
מיכל כהן: מי שלא תואם את הקריטריונים נפסל במכרז.
חנין זועבי: ואם לא היו מספיק?
מיכל כהן: אני אתייחס, ברשותכם.
מיכל כהן: אני אציג בקצרה את המצגת הכוללת שמתייחסת להרבה מאוד מן השאלות, רק כדי שנדבר על אותו בסיס מידע ואני אתייחס גם לשאלות שלך.
נסים זאב: רק דבר אחד, לא יהיה מצב שמחצית מהכיתה נשארת ומחציתה לא נכללת בתכנית?
מיכל כהן: זה שירות לציבור, אנחנו לא נקשור את הילדים- - -
נסים זאב: אם זה לפי אשכולות ולפי אזורים, זאת אומרת אותו אשכול זה אשכול ענבים מושלם או- - -
עינת וילף: הילד לא חייב להישאר.
מיכל כהן: ברשותכם, אני אתייחס כדי שהאינפורמציה- - -
נסים זאב: כי יש לזה השלכות רוחב לגבי ה- - -
מיכל כהן: נכון, אז אני אתייחס, אני אשתדל ממש לקצר.
עינת וילף: רק לפני, יש לכם מישהו כאן מהייעוץ המשפטי?
עינת וילף: אני אשמח אם מישהו יכול להרים טלפון, אני רוצה תשובה לשאלה באיזה תנאים אפשר לסגת מהמכרז.
עינת וילף: אם אפשר שמישהו מהייעוץ המשפטי תוך כדי הדיון יחזור עם תשובה.
מיכל כהן: אוקי.
מיכל כהן: ברשותכם, כמו שאתם יודעים, החלטת הממשלה ב-8 בינואר אושרה שאנחנו נותנים העשרה בתום יום הלימודים.
מיכל כהן: אנחנו מדברים על העשרה בתום יום לימודים ולא יום לימודים ארוך, מכיוון שזו תכנית תוספתית.
מיכל כהן: צריך להבין שכל הקונספט של הבנייה בוועדה של טרכטנברג נבנה על בסיס מודל קיים במערכת החינוך, הוא מודל מיל"ת, שלפחות לגבי המודל הזה יש הסכמה רחבה שהוא מודל מאוד מוצלח, שנותן העשרה בתום יום הלימודים והוא איננו החלק שעוסק בליבה, אלא בדיוק נותן את הדברים האחרים שהמערכת לא יכולה לתת בתחום הליבה.
מיכל כהן: בשנת הלימודים הבאה אם כך מסגרות ההעשרה יתקיימו מ-א' עד ה', עד השעה ארבע, מסגרות לילדים מ-3 עד 9, זאת אומרת גני הילדים וכיתות א'-ג' בבתי הספר היסודיים ואשכולות 1 עד 3.
מיכל כהן: באשכולות 1 עד 3 יהיה מימון מלא של המדינה.
מיכל כהן: בתחילת הדרך, לפי החלטת הממשלה המקורית, זה היה צריך להיות על פי מבחן התעסוקה, כלומר שאמא שעובדת תשלח את ילדיה לבית הספר בתום יום הלימודים ואמא שאינה עובדת לא תשלח.
מיכל כהן: אנחנו, לפחות ברמה החינוכית, התנגדנו מאוד ושר החינוך שינה את ההחלטה יחד עם השרים המתאימים מכיוון שחשבנו שזה לא נכון בתוך מסגרת חינוכית לייצר את אותה הפרדה, 'אתה תלך הביתה ואתה תישאר, כי אמא שלך עובדת ואמא שלך לא עובדת'.
מיכל כהן: גם ככה, ההחלטה היא שמכיוון שהיא מ-3 היא 9 היא אומרת ש-א'-ג' נשארים בתום יום הלימודים ו-ד'-ו', אנחנו צריכים לתת להם פתרונות אחרים, בטח היא מקשה על מבנה בית הספר ולכן במקום הזה אנחנו מקסמנו את היכולת שלנו לתת מענה איכותי ולא מעט היו ויכוחים מחודש פברואר ועד היום על מה תהיה שם המסגרת.
מיכל כהן: אנחנו לא מתכוונים למסגרת בייבי סיטר, אנחנו לא מתכוונים למסגרת שרק נאריך את היום, יקבלו אוכל ויילכו הביתה, ולכן סטנדרט השירות הוא זה שעומד פה לנגד עינינו.
קריאה: רק תצייני מי ישלם את המחיר.
מיכל כהן: מיד.
מיכל כהן: תאמיני לי, אני רואה אותך, אני זוכרת את ירושלים, אני אתייחס גם לירושלים.
מיכל כהן: ולכן מאשכולות 4 עד 10 זה יהיה בסבסוד ולא במימון מלא.
מיכל כהן: 1 עד 3 במימון מלא, מ-4 עד 10 זה יהיה במסגרת של סבסוד לפי מודל סבסוד מ-80% ואילך.