GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לימור לבנת: זה היה תהליך מאד קשה, מאד מורכב, מאד מסובך, כולל בתי משפט ובג"צים ו-1,001 דברים אחרים, אבל בסופו של דבר גם זה נגמר ובמקביל אנחנו הקמנו גוף חדש, שזה בדיוק תפקידו, כמו אמנות לעם, יחד עם ההסתדרות הציונית, קראנו לו תרבות ישראל, והגוף הזה פועל מזה כמעט שנתיים אני חושבת.
עינת וילף: והגוף הזה קיבל את כל 21 מיליון השקלים?
לימור לבנת: לא, לא, זה בנפרד.
לימור לבנת: 21 מיליון שקלים זה עניין אחד, עכשיו אני בעניין השני.
עינת וילף: אבל הגוף הזה אמור לעשות הרבה בפריפריה.
לימור לבנת: אני מדברת כעת על המדיניות שלי של הפריפריה, ואני מסבירה.
לימור לבנת: 21 מיליון שקלים זה עניין אחד שאנחנו נפרט אותו עוד מעט.
לימור לבנת: העניין השני הוא תרבות ישראל, שבה במקום אומנות לעם, והייתה לנו שנה מאד קשה שבה בכלל לא הייתה פעילות.
לימור לבנת: זה גם פגע מאד במוסדות, אבל היה צריך לעשות את הניקיון הזה, לא היה מנוס.
לימור לבנת: תרבות לישראל שקמה לאחר מכן מתוקצבת, עוד מעט אפשר יהיה לראות את זה, היום בהיקף של, מיד נראה את זה, 21 מיליון שקלים כמעט על ידי המשרד.
לימור לבנת: הרשויות בהתאמה, מיד אני אסביר מה היא עושה, נותנות לזה עוד 44 מיליון שקלים.
לימור לבנת: בסך הכל יש כאן פעילות תרבותית בהיקף הזה.
עינת וילף: אז 21 מיליון שקלים כן הלכו לתרבות לישראל?
אורלי פרומן: לא, זה לא אותם 21 מיליון.
לימור לבנת: לא, לא, זה לא אלה, זה במקרה 21 מיליון שקלים.
עינת וילף: 21 מיליון שקלים אחרים?
לימור לבנת: אפילו לא שמנו לב.
לימור לבנת: אבל מה שתרבות לישראל עושה, את יכולה לראות את זה שם.
לימור לבנת: מיד נחזור על כל השקפים.
לימור לבנת: זו הקדמה לא מסודרת כזו, מסודרת, אבל לא לפי השקפים.
לימור לבנת: מה שתרבות ישראל עושה, כדי לעודד הנגשת תרבות ואומנות ביישובים ברחבי הפריפריה הגיאוגרפית והחברתית, אז ב-160 יישובים אנחנו למעשה מאפשרים סדרות של תיאטרון, מוסיקה ומחול לציבור.
לימור לבנת: הסדרות האלה מסובסדות על ידי תרבות לישראל, שמקבלת מהמשרד למעשה תקציב ייעודי לצרכים האלה, של 21 מיליון שקלים בסך הכל, יחד עם הפעילויות האחרות הנוספות.
לימור לבנת: לסבסוד הסדרות, אני חושבת שיש כאן איזה 12 מיליון שקלים, אם אני זוכרת נכון בעל פה.
לימור לבנת: אז זה 12 מיליון שקלים לסבסוד הסדרות.
לימור לבנת: הסבסוד עצמו הוא סבסוד דיפרנציאלי - צריך לדעת - ביישובים מסוימים, על פי האשכול הסוציו אקונומי של היישובים.
לימור לבנת: וכמובן שהרשות המקומית גם היא משתתפת בסבסוד.
לימור לבנת: בסוף כשמישהו בא לקנות מנוי כזה להצגה או לא להצגה, מנוי כזה שיש בו גם הצגות תיאטרון לסדרה, לפעמים יש בו הצגות תאטרון, יש כמה סוגי מנויים.
לימור לבנת: יש מנוי לסדרה של תיאטרון, כמה הצגות תיאטרון, מופע מחול וקונצרט.
לימור לבנת: יש רק לתאטרון, יש לחמישה מופעים, יש לשבעה, יש כל מיני סוגים של הסדרות, ואולי רינת תסביר את זה לאחר מכן, אם תרצו.
לימור לבנת: וזה ב-160 יישובים כרגע.
לימור לבנת: יש להצגות ילדים, למופעי זמר ועוד כל מיני דברים אחרים.
לימור לבנת: כל זה מסובסד כאמור באופן דיפרנציאלי על ידינו וגם על ידי הרשויות.
לימור לבנת: וכך אנחנו בעצם מאפשרים לציבור מאד מאד גדול.
לימור לבנת: אגב, גם באומנות לעם בעבר מה שהיה, מעולם זה לא הגיע להיקף כזה של פעילות לא מבחינת מספר היישובים ולא מבחינת היקף הסדרות.
לימור לבנת: אף פעם לא הגיע להיקף כזה ולא למשהו שאפילו לדומה לו או קרוב לו.
לימור לבנת: תרבות לישראל, שעושה עוד פעולות נוספת, ואם אני כבר מדברת על זה, זה כולל גם סיורים במוזיאונים, מפגשי אמנים, סדנאות ועוד כהנה וכהנה, אפשר לראות את זה כאן.
לימור לבנת: זה כולל גם קונצרטים פתוחים בקיץ ועוד שורה של דברים.
לימור לבנת: זה כולל גם, אני צריכה לומר, 80 הצגות בפסטיבל מסחריד, ב-30 יישובים מהמגזר הערבי, 37 מופעים בפסטיבל אבבה לתרבות אתיופית, מופעי תיאטרון ביישובים חרדים, זמר עברי באתרי מורשת ועוד כהנה וכהנה.
לימור לבנת: כל זה נעשה במסגרת תרבות לישראל, וכל זה נכלל ב-21 מיליון שקלים שנמצאים בתרבות לישראל.
לימור לבנת: זה לא קשור ל-21 מיליון שקלים ההם.
לימור לבנת: אלו למעשה עיקר הפעולות שאנחנו עושים בפריפריה, בבחינת הפנים שלנו לפריפריה, הדה-צנטרליזציה הזאת שאנחנו עושים.
לימור לבנת: אבל זה לא רק זה, משום שאנחנו המשכנו את מה שהיה נהוג גם במהלך השנים, כלומר מתן ניקוד למוסדות, בגין הופעות מחוץ לבית שלהם, בפריפריה.
לימור לבנת: בגין זה הן זוכות לניקוד מיוחד, שמעניק להן גם מקדמים בתמיכה התקציבית שלהם.
לימור לבנת: וכך באמת כל מוסדות התרבות שלנו יוצאים לפריפריה, ונותנים בעצם להם, גם לתושבים בפריפריה, אפשרות לצפות ולהנות מכל המופעים שקיימים בפריפריה.
לימור לבנת: זאת מדיניותי, ככה אנחנו פועלים ויש היום באמת אפשרות אדירה לכולם להשתתף בתרבות.
לימור לבנת: נקודה אחרונה שאני רוצה להדגיש אותה, היא שיתופי הפעולה שאנחנו עושים בין מוסדות תרבות לבין יישובים שונים שבהם מתפתחת תרבות, כדי ליצור גרעיניים של תרבות בשטח, שמהם ייווצרו יוצרים מקומיים.
לימור לבנת: יש כאלה מספר שיתופי פעולה, אנחנו נפרט אותם אחר כך אולי, דוגמאות לשיתופי פעולה כאלה שקיימים בשטח.
לימור לבנת: אני אבקש לאפשר למנכ"לית לעבור לפי הסדר, אחרי שאני קצת רצתי.
אורלי פרומן: אני מבקשת עד השעה 10:00, כדי שיהיה מספיק זמן.
עינת וילף: בסדר, בבקשה.
אורלי פרומן: התחילה השרה קודם לדבר על השקף שנקרא 'מִספרים מֶספרים'.
אורלי פרומן: רק כדי לקבל את המושג לגבי נפח, הנתונים האלה נכונים לפי דו"ח פילת של שנת 2010.
אורלי פרומן: אנחנו רואים שבתיאטרון צפו בשנת 2010 5 מיליון צופים בשנה, 1,500 הצגות תיאטרון מוצגות כ-15,000 פעמים ברחבי הארץ באהבה גדולה.
אורלי פרומן: 75% מהמחזות הם מחזות מקוריים שנכתבו על ידי מחזאים ישראליים ו-35% מהארצות הם בפריפריה.
אורלי פרומן: הקולנוע גם הוא ידע עדנה.
אורלי פרומן: לפני 10 שנים חוקק חוק הקולנוע.
אורלי פרומן: 10 סרטים ישראלים שלנו היו מועמדים לפרס האוסקר, והם מככבים ברחבי הפסטיבלים ברחבי העולם.
אורלי פרומן: מוזיאונים, יש לנו 54 מוזיאונים מוכרים במדינה.
אורלי פרומן: אנחנו יכולים לראות שוב כמו אדירה של מבקרים במוזיאונים האלה, אותם 54, וגם בתחום האומנות הפלסטית, נתנו את הנתון של היקף מכירות שעלה דרמטית בשנים האחרונות.
אורלי פרומן: ונעבור הלאה.
אורלי פרומן: קצת כדי להבין, ישנו המשרד, אבל ליד המשרד, הוא מוקף בעצם באנשי ציבור שיושבים במועצות שממונות על ידי השרה.
אורלי פרומן: המועצה הישראלית לתרבות ואומנות, שמכילה אנשים מתחומי התרבות השונים.
אורלי פרומן: בראש הוועדה עומד ד"ר חיים פרלוק.
עינת וילף: את יכולה להגיד משפט על מה התפקידים הסטטוטוריים של כל מועצה.
לימור לבנת: כן, כן, בהחלט.
לימור לבנת: המועצה הישראלית לתרבות ולאומנות היא המועצה המייעצת לשרה, אבל מעבר להיותה המועצה המייעצת, היא מורכבת ממדורים, או בתוכה יש גם מדורים.
לימור לבנת: המדורים הללו הם למעשה הגופים המכריעים בכל הנושא של חלוקת תמיכות למוסדות השונים.
לימור לבנת: בפניהם מובאות כל הבקשות, יש לנו אם אני זוכרת נכון כרגע בעל פה, 2,350 בקשות בשנה, זה נכון?
לימור לבנת: אז 2,350 בקשות בשנה שמוגשות למשרד.
לימור לבנת: בקשות תמיכה כמובן.
לימור לבנת: הבקשות האלה מובאות בפני המדורים.
לימור לבנת: המדורים מחולקים על פי נושאים.
לימור לבנת: יש לנו תחומים, תחומי אמנות.
לימור לבנת: יש מדור תיאטרון ומדור מחול, ומדור פראנץ', ומדובר מוסיקה ומדור בכל תחום, מדור תרבות בקהילה, ובכל התחומים השונים ועוד כהנה וכהנה.
לימור לבנת: ופסטיבלים.
לימור לבנת: בכל תחום יש מדור.
לימור לבנת: הבקשות השונות מחולקות לפי המדורים.
לימור לבנת: הבקשות מוגשות אגב פעם בשנה ב-'קול קורא' שאנחנו מפרסמים, במערכת המרכבה הממשלתית.
לימור לבנת: הן מוגשות בצורה מסוימת, כמובן כל בקשה צריכה לעבור תנאי סף.
לימור לבנת: אני רצה מהר.
לימור לבנת: לאחר שעברה את תנאי הסף היא מופנית למדור.
לימור לבנת: על פי תבחינים שהם קבועים מראש, התבחינים הללו אגב הם תבחינים שנקבעים על ידי המועצה, לאחר תהליך מאד מאד מורכב, שכמובן כולל את המועצה, אחר כך פנייה להערות הציבור, לאחר מכן משרד המשפטים וכו' וכו', והן לבסוף נחתמות על ידי השר.
לימור לבנת: אבל זה קורה פעם בכמה שנים, כמובן.
לימור לבנת: ועל פי התבחינים הללו, הבקשות לתמיכה נבחנות על ידי המדור.
לימור לבנת: המדור דן בכל בקשה ובקשה בנפרד ומחליט לגביה – האם לתמוך או לא לתמוך, ובאיזה סכום מתוך הבקשה שהוגשה.
לימור לבנת: ולכן יש חשיבות עצומה למועצה הזאת.
לימור לבנת: אגב, כל החלטה כזו של המדור מועברות לאחר מכן עוד לוועדת התמיכות של המשרד.
לימור לבנת: יש כאן פרוצדורה די מורכבת.
לימור לבנת: זו המועצה הישראלית לתרבות ולאמנות, אבל היא דנה גם בנושאים עקרוניים, לא רק בזה.
עינת וילף: הפרוטוקולים של המועצה מפורסמים?
לימור לבנת: לא, הפרוטוקולים של המועצה לא מפורסמים.
עינת וילף: האם הם צריכים להיות מפורסמים?
לימור לבנת: אני לא חושבת שיש מניעה לזה, אבל הם לא מפורסמים.
עינת וילף: אבל לטעמך אין מניעה.
לימור לבנת: לטעמי לא צריכה להיות מניעה שיפורסמו.
עינת וילף: לפעמים עלה פה בדיונים שיש עיכוב מאד גדול משלב הגשת הבקשות ועד ה - - -
לימור לבנת: קיצרנו את זה בצורה דרמטית ביותר.
לימור לבנת: קיצרנו בחצי שנה ומיד המנכ"לית תסביר את זה.
לימור לבנת: לא מאז שאנחנו במשרד.
לימור לבנת: על אותו עיקרון, מועצת הקולנוע היא המועצה שכל תחומי האומנות מרוכזים במועצה הישראלית, תחת המועצה הישראלית לתרבות ולאומנות, חוץ משניים.
לימור לבנת: אחד מהם זה תחום הקולנוע, שיש לו מועצה נפרדת משלו, והיא עוסקת בכל הנושאים של הקולנוע.
לימור לבנת: היא אחראית למעשה לקבוע את כל הפרמטרים.
לימור לבנת: הקולנוע מקבל תמיכה באמצעות קרנות הקולנוע.
לימור לבנת: כאן זה כבר סיפור שונה, אבל היא עדיין קובעת.
לימור לבנת: רק עכשיו היא עומדת, או שהיא כבר פרסמה להערות הציבור, אני לא זוכרת.
אורלי פרומן: עומדת לפרסם.
לימור לבנת: היא עוד לא פרסמה, אז היא עומדת לפרסם ממש בימים הקרובים.
אורלי פרומן: מחכים לאישור של משרד המשפטים.
לימור לבנת: אוקי, תודה.
לימור לבנת: היא עומדת לפרסם בימים הקרובים להערות הציבור, שינויים מסוימים שהיא מבקשת לבצע בקשר לנושאים שקשורים לקולנוע.
לימור לבנת: מועצת הספריות הציבוריות עוסקת בנושא הספריות הציבוריות, כשמה כן היא.
לימור לבנת: מועצת המוזיאונים היא מועצה ממש חדשה, שישיבתה הראשונה התקיימה בשבוע שעבר ובסמכותה להכיר במוזיאונים.
לימור לבנת: רבים המוזיאונים, לפי דעתי יש 200 מוזיאונים, מתוכם אם אני זוכרת נכון, מוכרים רק 54 מוזיאונים.
עינת וילף: מוכרים, זה כמובן מוכרים לצורך תמיכות.
לימור לבנת: לצורך תמיכה, בדיוק.
לימור לבנת: כל אחד יכול לקרוא לעצמו מוכרים, אבל בסדר.
לימור לבנת: מוכרים לצורך קבלת תמיכה מהמדינה 54.
לימור לבנת: רבים מתדפקים על הדלת, כמובן, אבל כדי לקבל הכרה, יש תהליך מאד ברור מבחינת האיכות, אוצרות, כל הדברים הללו, ומועצת המוזיאונים היא הגוף שעל פי הקריטריונים שהיא קבעה, היא מחליטה אם להכיר או לא להכיר.
לימור לבנת: יש כאן תהליך לא פשוט.
לימור לבנת: והמועצה לביקורת סרטים היא המועצה שקיימת מאז ימי בראשית ברא אלוהים - - -
עינת וילף: זה מה שהיה צנזורי?
לימור לבנת: למעשה, המועצה לביקורת סרטים - - -
עינת וילף: אז המועצה לביקורת סרטים - - -
לימור לבנת: לא, לא מחזות, מחזות זה כבר בוטל לפני שנים רבות.
לימור לבנת: נשארה המועצה לביקורת סרטים, שהיא למעשה לא פסלה אף סרט כבר שנים רבות, למעט ג'נין ג'נין בשעתו, שאחר כך זה הלך לבג"ץ ובג"ץ החליט לא לאשר את הפסילה אלא העיר הערות מסוימות לגבי חלקים מסוימים ולא ניכנס לזה כרגע.
לימור לבנת: מכל מקום, היא לא פסלה.
לימור לבנת: מה שהיא עושה בעיקר היא מסווגת.
חנין זועבי: למה אין שם נשים?
לימור לבנת: איפה?
לימור לבנת: יש מלא נשים בתוך המועצות, אבל אין אף אישה בראש, נכון.
עינת וילף: צריך.
אורלי פרומן: אוקי, מבנה התקציב.
לימור לבנת: אני מקבלת את הערתך.
שכיב מוראד שנאן: גבירתי יושבת הראש, האם אפשר הערה קצרה לסדר?
שכיב מוראד שנאן: יש דיון דחוף בוועדה לביקורת המדינה בעניין של אסון הכרמל ואנחנו חייבים להשתתף שם.
שכיב מוראד שנאן: אני מבקש רשות של כמה דקות, להציג כמה דברים דחופים.
עינת וילף: אני רוצה קודם לסיים את ההצגה, ברשותך, ואחרי זה את השאלות.
עינת וילף: אם אתה רוצה רק דקה, אז בסדר, אבל אני מעדיפה לא לפתוח את הדיון, עד שתסתיים ההצגה.
שכיב מוראד שנאן: שמעת את הטענה של חברת הכנסת ברכה?
שכיב מוראד שנאן: הוא אומר לי, איך לא הייתם חברים באותה סיעה.
עינת וילף: היחס הוא זהה לכולם.
שכיב מוראד שנאן: אני יודע שזה לא קשור.
שכיב מוראד שנאן: הוא מדבר בצחוק.
שכיב מוראד שנאן: אני מאד מבקש אם אפשר שתי דקות, כי את המצגת אני ראיתי בניירת שהוצגה.
עינת וילף: זה ממש לא מתאים, אני מתנצלת.
שכיב מוראד שנאן: איך שאת רוצה, בסדר.
אורלי פרומן: אוקי, תקציב התרבות בנוי מהסכמים סגורים.
אורלי פרומן: החל משנת 2009 היה התקציב הסכם תלת שנתי.
אורלי פרומן: בשנים 2012-2014 יש הסכם תלת שנתי נוסף.
אורלי פרומן: זה מה שנקרא הסכם התרבות והנספח לו.
עינת וילף: שזה ההסכם עם האוצר.
אורלי פרומן: זה הסכם עם האוצר כמובן, ובהסכם הזה יש ביטחון מאד גדול, הוא מוגן מקיצוצים, לצד דברים שהשרה אמרה על קוטן התקציב, לפחות הוא מוגן מקיצוצים.
אורלי פרומן: כמובן לא משיג את ההתייקרויות במשק, אבל הוא מוגן.
אורלי פרומן: חוק הספריות גם הוא מעוגן בהסכם תקציבי משנת 2008.
אורלי פרומן: כל שנה יש תוספת של 11 מיליון עד שנת 2013, וזה יתייצב בשנת 2013.
אורלי פרומן: גם הסכם הקולנוע, חוק הקולנוע מעוגן משנת 2009 עד שנת 2013, 67 מיליון שקלים כל שנה והשנה גם נחתם הסכם מיוחד לקולנוע, שנתן תוספת של 6 מיליון כל שנה.
חנין זועבי: ושם לא כל שנה, בשורות הראשונות?
אורלי פרומן: הסכם התרבות הוא כך: ב-2012 – 484, כפי שכתוב, ועולה ב-9 מיליון כל שנה, עד 2014, שהוא 502.
אורלי פרומן: זה מ- עד.
אורלי פרומן: חוק הספריות אותו דבר, התחיל עם 18 מיליון, כול שנה יש תוספת.
אורלי פרומן: בהתחלה השנה הראשונה הייתה 12 מיליון, אחר כך 11 מיליון, יגיע עד 2013 ל-85 מיליון.
אורלי פרומן: אלה הסכומים שאנחנו בעצם יודעים אותם כבר קדימה.
עינת וילף: אז כל ההסכמים האלה מעוגנים ויש תמיכות.
עינת וילף: התוספת הייחודית לפריפריה היא היחידה בעצם שאין לגביה, לצורך העניין, קריטריונים או מועצה או דברים כאלה, אם אני משווה לדברים האחרים?
לימור לבנת: שמה אין לגביהם?
עינת וילף: שהיא היחידה, אם אני משווה לשאר ההסכמים במבנה, שאין ביחס אליה קריטריונים או מועצה.
לימור לבנת: לא צריכה להיות מועצה לגבי זה,זה חלק מתקציב המשרד.
עינת וילף: אני שואלת, כי כל אחד שם זה בעצם - - -
אריאל יוצר: הכסף מוקצה בהתאם לקריטריונים שקבע משרד התרבות והספורט?
עינת וילף: גם לתוספת הזאת יש קריטריונים שקופים?
לימור לבנת: כן, כן, וודאי.
אורלי פרומן: כן, המשרד מגבש את התכנית, מוצג לאוצר בתחילת השנה, ואנחנו בעניין הזה ביחד.
לימור לבנת: זה לא עניין של מועצה, כי זה חלק מתקציב המשרד.
אורלי פרומן: בואו נעבור לשקף הבא.
אורלי פרומן: על פני ההסכמים אפשר לראות, לקחנו את הכל ביחד, פה מעוגנים כל ההסכמים.
אורלי פרומן: אתם רואים את העלייה משנת 2009 עד שנת 2012.
אורלי פרומן: אנחנו נתרכז כמובן בדיון הזה בתקציב 2012, 642,185,000, מיליון שקלים, יותר קל להגיד.
אורלי פרומן: הפאי הזה משקף בדיוק את מה שכתוב בהסכם התרבות.
אורלי פרומן: הסכם התרבות לשנת 2012 כך הוא נראה בהסכם, בחלוקה.
אורלי פרומן: אני רוצה לעבור לשקף לגבי חלוקת התקציב.
אורלי פרומן: אז קודם כל דיברנו על 21 מיליון בפריפריה.
אורלי פרומן: לגבי הספרות השנה, מילה אחת.
אורלי פרומן: הספריות זה כל הספריות הציבוריות ברחבי מדינת ישראל והספריות לעיוורים, שיש להם תקנה נפרדת והם 78.5 מיליון.
אורלי פרומן: תקציב הקולנוע מפורט פה.
אורלי פרומן: תאגידים על פי חוק, זה אותם גופים סטטוטוריים שהם מתוקצבים על ידי המדינה, לא דרך מבחני תמיכה, כשמם כן הם ויש רשימה של תאגידים סטטוטוריים.
אורלי פרומן: אם תרצו גם היא ישנה פה.
אורלי פרומן: ועכשיו שני החלקים היותר גדולים, תרבות לקהילה ולקהילות ומוסדות התרבות הנתמכים.
אורלי פרומן: עשינו איזו שהיא הפרדה בין אותה תרבות מקצועית שמקיפה את תחומי התיאטרון והמוסיקה, תזמורות, ופרויקטים, הרכבים כלליים והפרינג' וכל להקות המחול כמובן והאמנות הפלסטית והפסטיבלים.
אורלי פרומן: יש לנו בתי ספר לאומניות בתחומים השונים, במשחק, במוסיקה, במחול, יש בין תחומיים.
אורלי פרומן: האקדמאיות, הן ללשון עברית והן ללשון ערבית.
אורלי פרומן: כל אלה נמצאים תחת אותם מוסדות תרבות נתמכים.
אורלי פרומן: והתרבות לקהילה ולקהילות, תרבות בקהילה יש לנו גם למגזר היהודי, גם למגזר הערבי, גם למגזר הדרוזי.
אורלי פרומן: אלו תקנות שבעצם תומכות בפעילויות מרכזית, פעילויות אמנות ותרבות שקורות ביישובים השונים.
אורלי פרומן: להקות יישוביות, תזמורות יישוביות, כל מה שהוא ה- "סמי מקצועי" - - -
חנין זועבי: אבל אין פה חלוקה לקהיליות, שנדע.
חנין זועבי: אין פה חלוקה.
לימור לבנת: חלוקה למה?
אורלי פרומן: לא, לא נכנסנו לרזולוציה.
אורלי פרומן: באף אחד מהם לא נכנסנו כרגע לרזולוציה, כי פה ההצגה היא יותר - - -
חנין זועבי: כל קהילה לפי הגדרה, את הגדרת ערבים, את הגדרת יהודים.
אורלי פרומן: נכון, יש פה מגזר יהודי, ערבי, דרוזי, תרבות תורנית, מוסדות תרבות ומחקר, שימור אתרי מורשת, שזה לא מוסד תרבות, יושב שם.
אורלי פרומן: מה שחשוב להדגיש, שתחת מוסדות התרבות הנתמכים נמצאות כל התקנות שהסברתי קודם, שפתוחות לכולם, הן לא מגזריות.
אורלי פרומן: היה לנו כבר פה פעם אחת - - -
מוחמד ברכה: גברתי המנכ"לית, את יכולה להתייחס לקריטריונים ולתנאי הסף באופן כללי, באופן עקרוני.
מוחמד ברכה: זאת אומרת לא להגיד רק מספרים שכוללים מגזר זה או אחר, אלא להתייחס לתנאי הסף, אם הם יכולים לקלוט או להכיל בתוכם את כל צרכי החברה, על גווניה.
אורלי פרומן: הקריטריונים שונים ומגוונים מתקנה לתקנה, לכן קשה פה לפרט את הכל.
אורלי פרומן: יש קריטריונים לכל אחת מהתקנות, למחול, למוסיקה, לתיאטרון, לפרינג', לבתי ספר, כל אחד מבתי הספר.
אורלי פרומן: זאת אומרת, הקריטריונים מאד שונים הם חשופים ומפורסמים וכולם יודעים אותם.
אורלי פרומן: החלק הארי הזה של התקציב, פתוח לכולם, התוספת הזו של הקהילות - - -
מוחמד ברכה: פתוח לכולם תיאורטית.
מוחמד ברכה: כל עוד שלא מעמידים בפנינו מה הקריטריונים שהם יכולים באמת להתפרש על כלל האוכלוסייה, כי יש תנאים שאנשים, פשוט זה חומה שאי אפשר לחדור דרכה.
אורלי פרומן: קודם כל אני חוזרת ואומרת, הקריטריונים פתוחים, ידועים לכל הציבור.
אורלי פרומן: מי שעכשיו יושב ליד מחשב וייכנס לאתר שלנו וייכנס למחלקה לתיאטרון, יקבל את מבחני התמיכה לתיאטרון.
אורלי פרומן: מי שייכנס למחלקה למוסיקה, את מבחני התמיכה למוסיקה.
אורלי פרומן: כולם יודעים אותם.
אורלי פרומן: יותר מזה.
אורלי פרומן: אנחנו אומרים ויש פה חלק ממנהלי מוסדות התרבות שלנו, והייתה לנו גם בפגישה עם חלק, עם הפורום לפני שבוע או שבועיים.
אורלי פרומן: אנחנו אומרים להם - צאו ולימדו את מבחני התמיכה, כדי למקסם את התמיכה שאתם יכולים לקבל עבור הפעילות שלכם.
אורלי פרומן: זה נכון למגזר הערבי, זה נכון למגזר היהודי, זה נכון למגזר הדרוזי.
אורלי פרומן: כולם יודעים, אין פה שום דבר שהוא נסתר.
אורלי פרומן: ומנהל מוסד תרבותי או מנהל גוף תרבותי, זאת המשימה הראשונה שלו – ללמוד על מה הוא נמדד.
מוחמד ברכה: המגזר הערבי והמגזר הדרוזי, זו פריפריה גאוגרפית או פריפריה תרבותית?
לימור לבנת: גם וגם.
לימור לבנת: פעמים רבות, המגזר לא יודע לקבל את מה שאנחנו רוצים לתת לו.
לימור לבנת: יש לנו דוגמא רק מהשבועות האחרונים.
לימור לבנת: גם כשאנחנו רוצים לתת, המגזר לא יודע לקבל.
לימור לבנת: ברשותך, אני יכולה הערה אחת?
מוחמד ברכה: לא, זה חשוב מה שאת הולכת להגיד.
לימור לבנת: אתן לכם דוגמא.
לימור לבנת: אנחנו עשינו פרויקט של "לילה לבן", אני מניחה ומקווה שראיתם את זה בתקשורת ומן הסתם ראית את זה גם כן, חברת הכנסת וילף.
לימור לבנת: זה היה ב-5 ביולי, לפני פחות משבועיים.
לימור לבנת: אנחנו עשינו את זה ב-8 ערים בלבד.
לימור לבנת: אנחנו פנינו לעיר נצרת מבעוד מועד, בזמן שפנינו לעוד 7 ערים יהודיות, והצענו להן לקחת בזה חלק.
לימור לבנת: נצרת זה מקום מצוין, יש שם סינימטק, יש כמה מקומות שהם עוגנים, שבהם ניתן, יחד איתם, לבצע את זה כמו שעושים את זה בכל המקומות האחרים, יחד עם תרבות ישראל.
לימור לבנת: נמצאת כאן רינת גל-און שהיא מנכ"לית תרבות לישראל, מיכה ינון שהוא יושב הראש, והיא הייתה איתם במגע.
לימור לבנת: הם באו שלושה שבועות קודם או חודש קודם, משהו כזה ואמרו: "אנחנו לא מסוגלים לעשות את זה, אנחנו לא רוצים, אנחנו מוותרים".
לימור לבנת: היא ניסתה והיא דיברה.
לימור לבנת: אמרתי לה, אל תוותרי להם, אל תוותרי.
לימור לבנת: אנחנו מוכנים שזה יהיה פחות נגיד גרנדיוזי מאשר בערים היהודיות, יותר בקטן, יותר בצנוע, אל תוותרי.
לימור לבנת: היא לא הייתה מוכנה.
לימור לבנת: הלכנו לשפרעם.
לימור לבנת: אמרנו אתם יודעים מה, נוותר על נצרת, הם לא רוצים אז אי אפשר להכריח אותם, נלך לשפרעם.
לימור לבנת: המנכ"לית דיברה עם ראש עיריית שפרעם, הוא שמח, הוא היה מבסוט, גם בנצרת שמחו.
לימור לבנת: הוא היה מבסוט, אנחנו משלמים, הוא היה בעננים, מצוין, נהדר.
לימור לבנת: הם אמרו, אי אפשר בשלושה שבועות לעשות את זה, זה נכון, אמרנו בסדר גמור, אז זה לא יהיה ב-5 ביולי.
לימור לבנת: כולם יהיו ב-5 ביולי, פרסמנו בפרסומים שלנו את שפרעם עם כל היישובים, כוכבית ליד שפרעם למטה, שפרעם יתקיים במועד מאוחר יותר, כי באמת אי אפשר להספיק.
לימור לבנת: אז הם חזרו בהם, קיבלו "רגליים קרות" ואמרו שהם רוצים את זה אחרי הרמאדן, רגע, הכל בסדר, הם צודקים, ברור.
לימור לבנת: אמרנו בסדר, אחרי הרמאדן, בספטמבר מתי שהוא, אמרנו בסדר, מה שאתם אומרים.
לימור לבנת: רצינו שתהיה עיר ערבית, פעם ראשונה גם באירוע כזה.
מוחמד ברכה: בנצרת עשו "לילות אדומים", אני חושב.
שמעון אלקבץ: עשו "לילות לבנים" ואמרנו אולי נשלב את הלילה הלבן של משרד התרבות.
מוחמד ברכה: היה להם פרויקט במשך חודש - - -
עינת וילף: חבר הכנסת ברכה, אני מבקשת.
לימור לבנת: זו הייתה דוגמא למשהו שאנחנו באנו לתת, זה מאות אלפי שקלים.
לימור לבנת: מאות אלפי שקלים.
לימור לבנת: לא יכולים לקבל.
לימור לבנת: זו לא פעם ראשונה, זה לא דבר ראשון, אבל זו דוגמא מעכשיו, שלא יכולתי להימנע מלתת אותה, כי יודעים לבוא בטענות, אבל כש - - -
מוחמד ברכה: זו אמירה מרחיקת לכת.
לימור לבנת: מה מרחיק לכת במה שאמרתי?
עינת וילף: רק רגע חברי הכנסת, אני עוצרת דקה את הדיון.
עינת וילף: כיוון שכבר סטינו מהמסלול וכולכם כנראה בנושא דומה, כל אחד יכול לדבר ואנחנו נחזור אחרי זה לדיון כדי שתוכלו לצאת לדיונים שלכם.
עינת וילף: בבקשה, חבר הכנסת שנאן.
שכיב מוראד שנאן: גברתי השרה, גברתי יושבת הראש, אני מחזיק במכתב בהול שקיבלתי אתמול במייל מבחור בשם סאלח עזאם מהכפר עוספייה, שהוא במאי ומחזאי תיאטרון: "...
שכיב מוראד שנאן: הנדון: ועדת החינוך בכנסת שתתקיים מחר, יום שלישי, 17.7, בשעה 09:00 בנושא תקציב התרבות לאן, בנוכחות שרת התרבות והספורט, חברת הכנסת לימור לבנת.
שכיב מוראד שנאן: מה הפנייה הבהולה, הנני פונה כמובן לכבודך בבקשה שתהיה נוכח ותיאבק למען התרבות הדרוזית בישיבת ועדת החינוך, בנושא תקציב כזה וכזה.
שכיב מוראד שנאן: אם אנו נחשבים לאזרחים שווי זכויות ושותפים בנטל, אז לא יעלה על הדעת שיתקיים דיון בנושא כה חשוב וקריטי, בלי שתהיה בו התייחסות לבעיות התרבות במגזר.
שכיב מוראד שנאן: דעתי האישית היא שמצב התרבות במגזר הדרוזי היום הוא יותר קשה ומשפיל ממה שצוין בתקשורת.
שכיב מוראד שנאן: המחלקה לתרבות דרוזית לא רק שמקבלת שליש ממה שהיא אמורה לקבל, 3 מיליון שקלים במקום 9 מיליון שקלים, אלא, שרוב ההתנהלות בתוך המחלקה לא תקין ומעורר חשדות.
שכיב מוראד שנאן: .." אני ממש מצטט.
שכיב מוראד שנאן: "רוב הכספים שמחולקים לא מגיעים להיכן שצריכים להגיע, לא משרתים או מעצימים ומצמיחים את התרבות בקרב העדה, וזה חשוב לא כדי להפוך את התרבות ליותר מקצועית ואיכותית.
שכיב מוראד שנאן: אני פונה לכבודו כדי לפעול למען התרבות של העדה באופן בהול, כי קו הטעם הטוב נחצה עד כדי השפלה.
שכיב מוראד שנאן: האומנים והיוצרים והמקצועיים האיכותיים בקרב העדה ממורמרים ומיואשים מהקיפוח הזועק לשמיים ומהמצב הקיים.
שכיב מוראד שנאן: צר לי להודיע לכבודו שמוסדות תרבות עצמאיים במגזר הדרוזי, מקבלים תמיכה פי 3 ופי 4 פחות ממוסדות בסדר גודל דומה, אפילו אם נשווה את עצמו למגזר הערבי.
שכיב מוראד שנאן: מהסיבות שציינתי לעיל, למותר לציין שמוסדות התרבות במגזר הדרוזי הם במצב של פשיטת רגל.
שכיב מוראד שנאן: אין ביכולתם היום לתפעל מרכזי תרבות, ליצור ולספק אומנות מקצועית ואיכותית, אין ביכולתם לצמוח, להתפתח ולהתחרות במוסדות תרבות במגזר הערבי ובמגזר היהודי..".
שכיב מוראד שנאן: למכתב זה מצורפת כתבה שהייתה בפורטל הכרמל, שהכותרת שלה – מי מחלק את כספי התרבות לדרוזים ולצ'רקסים, והתשובה – מה עושה השרה לימור לבנת בעניין.
שכיב מוראד שנאן: אני מתכבד להגיש לך את החומר.
עינת וילף: חבר הכנסת חסון, בבקשה.
שכיב מוראד שנאן: אני לא סיימתי, ברשותך, אני רוצה רק לשאול שלוש שאלות קטנות.
עינת וילף: אז ממש בקצרה.
שכיב מוראד שנאן: האם יש ייצוג הולם במועצות הציבוריות שהוצגו, ואם אפשר לקבל את רשימת הנציגים שנמצאים בתוכם.
שכיב מוראד שנאן: השאלה השנייה מה מצב העמידה ביעדי הממשלה של 10% עובדים בני מיעוטים במשרד, והשאלה השלישית – האם אפשר לקבל באופן מסודר את חלוקת התקציב ברמת תקצוב אל מול ניצול בפועל, בנוהל חלוקת התקציב - - -
לימור לבנת: ניצול של המשרד?
שכיב מוראד שנאן: במיוחד מה שקשור למגזר.
שכיב מוראד שנאן: אני מבקש לקבל את התקציב שמגיע למגזר הדרוזי.
עינת וילף: חבר הכנת חסון, בבקשה.
אכרם חסון: אני קודם כל מודה לך על הדיון החשוב.
אכרם חסון: לעניות דעתי נושא התרבות הוא המרכיב החשוב ביותר בקידום האדם ובהשקעה באדם, ואני גם רוצה לברך את השרה והמנכ"לית.
אכרם חסון: אני אישית, השרה מכירה אותי, אני הקמתי את העמותה הדרוזית הראשונה בישראל, שמטפלת בתרבות מאז 1989.
אכרם חסון: אני הקמתי לפני 15 שנה את בית הסופר היחידי שנמצא במגזר הלא יהודי בארץ ובית האומן, ואני לא מגיש בקשות כדי לקבל מכספי התרבות, כי העבר רחוק והשרה לא אשמה.
אכרם חסון: צריך להגיד את האמת כאן.
אכרם חסון: השרה לא הייתה, אני אישית לא האמנתי במדור התרבות.
אכרם חסון: אני פעם אחת הייתי חבר הנהלה, לא האמנתי בזה, לא רציתי ואני לא ביקשתי נדבות.
אכרם חסון: כשרצו לתת לי 20,000 ו-30,000 שקלים, כדי לחלק ל-73 סופרים בדליה ובעוספייה, סופרים שכתבו בשפות רבות ומפורסמים בעולם ולא רק בארץ, כשיש לי 32 אומנים ויש לי מאות פעילים, אז אמרתי שאני מוותר על הכספים וגייסתי כספים מחו"ל כדי לקיים עד עצם היום הזה.
אכרם חסון: בזמנו, כבוד השרה, כשאני בדקתי - - -
מוחמד ברכה: אתה מדבר על התקופה כשהיית ראש עיר.
אכרם חסון: גם לפני שהייתי ראש עיר לא ביקשתי ולא רציתי כי לא האמנתי במדור ולא האמנתי במשרד.
אכרם חסון: אני חייב להגיד את הדברים בצורה כנה וישרה.
אכרם חסון: כאשר בדקתי, ואני אגיד לחברים כאן וגם לאוצר שישמעו את זה, תקציב הדרוזים לתרבות השנתי לאזרח היה שקל בשנה.
אכרם חסון: אז כשהשרה הולכת לקאמרי, אני מקנא בה.
אכרם חסון: כי אצלי אפילו אין רבע קאמרי.
אכרם חסון: אני לא יודע אם אתם יודעים את הדברים האלה.
אכרם חסון: היום, התקציב לדרוזים, כבוד יושבת הראש, הוא 2.5 שקלים בשנה לבן אדם.
אכרם חסון: איך עדה שהיא 120,000 איש יכולה להתקיים עם 3 מיליון שקלים בשנה, כאשר מחצית מהכסף הולך לספריות ומחצית מהכסף הולך לרשויות - - -
לימור לבנת: עד לפני שנתיים זה היה 2 מיליון שקלים.
אכרם חסון: אני רוצה להגיד לזכותך כמה דברים.
אכרם חסון: אני רוצה להגיד לזכותך, כאשר קיבלנו שקל, אז התקציב היה 1.6 מיליון שקלים.
אכרם חסון: היום התקציב כמעט כפול, אבל נשארנו עם 2.5 שקלים.
אכרם חסון: האם אתם מכירים מדינה שיכולה לתמוך במאות, שנותן את הנטל והוא אזרח נאמן למדינה, שיכול להתקיים בסל תרבות של 2.5 שקלים לשנה לאזרח?
אכרם חסון: אז תגידו לי איך עושים את זה.
אכרם חסון: אני חשבתי שאנחנו נקבל אפליה מתקנת, נקבל תקציבים כדי להקים מוזיאונים, כדי להקים תיאטראות, כדי שנתחיל אנחנו כחברי כנסת לא לדבר על התשתיות ולא נדבר על רמת החינוך הירודה, ולא נדבר על זה שהנשים לא עובדות כי אין תעשייה.
אכרם חסון: שנתחיל לדבר על התרבות, נתחיל להשקיע באדם.
אכרם חסון: אני באתי לכאן בבקשה מאד מיוחדת לכבוד השרה והמנכ"לית, הגיע הזמן שאנחנו נעשה מעשה.
אכרם חסון: אם נמשיך עם התקציבים האלה, מצבנו יישאר אותו דבר.