GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל כהן: תמונת המצב הצפויה לפתיחת שנת הלימודים תשע"ג.
מיכל כהן: אם כך יש 81 רשויות, 237,000 ילדים, 4,134 מוסדות, זאת אומרת גנים ובתי ספר והצפי, הפוטנציאל, הוא 7,900 מסגרות, מסגרות זה אומר מסגרת בתוך בית הספר, מסגרת עד 30 תלמידים.
מיכל כהן: כמובן שהמטרה המרכזית היא לתת קודם כל העשרה, מה שלפעמים אנחנו חולמים שיהיה בתוך המסגרת הרגילה, לתת העשרה בתום יום הלימודים, לתת סיוע לימודי, זה לא עוד שיעור מתמטיקה, זה לא עוד שיעור אנגלית, אבל זה סיוע בשיעורי הבית וכמובן הזנה מתוקף היום.
מיכל כהן: היעדים, כמו שאמרתי, הם התנסות בתחומים שאינם ליבה והם תחומים משיקים למה שילד צריך לשאת בסך הכול.
מיכל כהן: אם כך שלוש המסגרות הן פעילות לימודית, העשרה והזנה.
מיכל כהן: אופן ההפעלה, שזה מה שמעניין לא מעט.
מיכל כהן: ההפעלה תתבצע באמצעות זכיין מפעיל.
מיכל כהן: ההחלטה היא באמצעות רכישת שירותים, מכיוון שזה לא בא לעובדי ההוראה הרגילים, זה לא הארכת יום הלימודים, להבדיל מיוח"א (יום חינוך ארוך) שזה חוק והאריך את יום הלימודים ושם מלמדים עובדי ההוראה, פה מסגרת ההפעלה נתונה מראש עם מסגרת תוספתית- - -
מוחמד ברכה: דרך עובדי קבלן?
מיכל כהן: אני אתייחס, מבטיחה.
מיכל כהן: עם מסגרת תוספתית ולכן היא גוזרת מיידית שזה לא עובדי ההוראה במדינת ישראל.
עינת וילף: את יכולה להסביר את המשפט הזה?
עינת וילף: למה העובדה שזה תוספתי גוזר שזה לא- - -
מיכל כהן: מכיוון שכשאתה רוכש שירותים אתה לא יכול להעסיק את עובדי ההוראה.
מיכל כהן: אנחנו נעסיק עובדי הוראה דרך זכיין, כאלה שירצו תוספת שכר, אבל הם עובדי הוראה קבועים במערכת שנמצאים במוסד ועושים עבודה אחרת.
מיכל כהן: עכשיו אני אתייחס לזה, כי אני רואה שזה אחד הדברים הכי- - -
קריאה: אבל אם רק- - -
מיכל כהן: אל תפריעו לי, אני אתן את ההתייחסות בהתאם למה שמבקשת יושבת הראש.
מיכל כהן: במסגרת רכישת שירותים, מכיוון שזה נבנה על תקציב תוספתי, מסגרת שהיא תוספת ליום הלימודים וזה לא הארכה במסגרת חוק, אנחנו צריכים לצאת לרכישת שירותים.
עינת וילף: אני שוב אשאל, כי זו נקודה מרכזית.
עינת וילף: קיבלתם תקציב, מה מונע מכם במשרד החינוך להגיד 'אנחנו חושבים שחינוכית נכון יותר לקיים אינטגרציה מלאה לתוך מערכת החינוך של הנושא הזה, יש לנו חזון של איך נראה חינוך אחר הצהריים ולכן אנחנו מביאים קונספט שהוא אינטגרטיבי'.
מיכל כהן: פשוט מאוד, אל"ף, אני אתחיל ככה, בקונספט, אם זה היה הארכת יום הלימודים, בוודאי שזה מה שהיינו רוצים לראות, שזה יהיה מהיום ואילך מובנה לעולמי עד.
מיכל כהן: מכיוון שזה הוגדר מלכתחילה כתוספתי- - -
עינת וילף: מה זה 'הוגדר' בסביל?
מיכל כהן: בוועדת טרכטנברג, כשבנו את המענה הזה, בנו את זה כמסגרת תוספתית ותקצבו את זה כמסגרת תוספתית.
נסים זאב: עובדה שזה לא מתרחש בכל רחבי הארץ.
מיכל כהן: את תראי פה שזה וולונטרי- - -
עינת וילף: אני מבינה, אבל עדיין אתם לא גורם סביל, אתם משרד החינוך, מה מונע מכם להגיד, 'את הכסף הזה, יש לנו חזון חינוכי, בסוף יקבלו בני 3-9 מסגרת שיש בה העשרה, אבל בחזון שלנו זה נראה כך ולא כך ואנחנו רוצים שהתקציב הזה ייכנס בתקציב משרד החינוך'.
עינת וילף: מה מונע מכם להגיד את זה?
מיכל כהן: אל"ף, אמרנו.
מיכל כהן: אמרנו וגם חשבנו שאז זה היה פותר לנו הרבה מן הדברים האחרים שאנחנו היום מתמודדים איתם.
מיכל כהן: שתיים, אנחנו חושבים שאם זה היה במסגרת חוק מחייבת אז זה אומר שכל ילדי מדינת ישראל היו נשארים עד השעה ארבע.
מיכל כהן: פה זה מונגש כשירות לציבור, זה לא חובה וכל זמן שאין חוק שמחייב את הילדים להישאר עד ארבע אנחנו לא יכולים לעשות את זה כחובה.
מיכל כהן: דבר שלישי זה נושא של הסכמים קיבוציים עם עובדי הוראה.
מיכל כהן: כל זמן שאתה לא משנה את ההסכמים הקיבוציים עם עובדי ההוראה אתה לא יכול לשנות את מסגרת הלמידה וההעשרה.
מיכל כהן: במילים אחרות, בחזון יכול להיות שזה מה שהיה נכון שיהיה, אבל במצב שטרכטנברג התייחס והעצה שהוא נתן זה היה במסגרת רכישת שירותים תוספתיים.
מיכל כהן: כדי להתמודד עם הסוגיה של עובדי קבלן אני רוצה- - -
עינת וילף: לפני כן, כי אני הולכת לחדד את זה, האם יש כאן מקרה, תענו איך שאתם רוצים, שבו לצורך העניין, בגלל המלצה של ועדה ובסוף התעקשות של האוצר על מבנה מסוים, מתקבלת מדיניות שמשרד החינוך לא חושב שהיא המדיניות החינוכית הרצויה?
מיכל כהן: מתקבלת פה מדיניות שלוקחת בחשבון לא את האוטופיה, אלא לוקחת בחשבון את מה שיש וממקסמת אותו ברמה של איכות ושירות חינוכי.
מיכל כהן: אני לא חושבת שזו בררת מחדל, אני חושבת שפעם ראשונה מערכת החינוך לוקחת אחריות גם על ההעשרה בתום יום הלימודים, מנגישה שירות לציבור ולא מחייבת את כלל הילדים להישאר עד ארבע.
מיכל כהן: ראי מה קרה בהסכם אחר, שאולי יש פה, שמערכת החינוך האריכה את יום הלימודים בחצי שעה בגני הילדים, קמו אותם הורים שאמרו 'אני רוצה לאכול עם הילד שלי בבית', והגישו בג"צים ואמרו 'מה פתאום המדינה לוקחת לה את הזכות להאריך לי את יום הלימודים?
מיכל כהן: ' זאת אומרת אני חושבת שהקונספט של שירות לציבור, לא חובה, ולתת לשם סטנדרט חינוכי איכותי ולכן כל המאבקים היו פנים כדי לייצר לזה לא מסגרת צהרונית, אלא אני מתעקשת לא לקרוא צהרון כי אנחנו לא עושים צהרון, אנחנו עושים משהו חינוכי פדגוגי ראוי ונכון.
מיכל כהן: הרי יש לנו חוק מקביל שמדבר על יוח"א, שיוח"א בעצם בא במסגרת חוק, חייב את המדינה ואת העובדים ולהשאיר גם שם - - -
מוחמד ברכה: רק שאלה, כי אני יודע שיוח"א בבתי הספר שנכנסו ברפורמת אופק חדש אולי הוא קצר, אולי הוא לא קיים, יש בתי ספר שכאשר נכנסו לאופק חדש הוא בוטל.
מיכל כהן: הוא קיים לפי 37.4 ואני אתייחס גם לזה.
נסים זאב: רק שאלה בהמשך למה שאמרת, אני מבין שיהיו שם מורים מקצועיים, רמת השכר תהיה מקבילה?
מיכל כהן: ברשות
מיכל כהן: כם, הכול רשום פה ואם יהיה משהו חסר אני מבטיחה שאתייחס.
מיכל כהן: אז אמרנו שאופן ההפעלה יהיה זכיין.
מיכל כהן: רשויות, אנחנו מנסים לראות, שוב, אנחנו ממקסמים יכולות, כי גם היום יש רשויות שמפעילות, אז רשויות שתעמודנה בסטנדרטים, כי אנחנו רוצים להבטיח שיהיו סטנדרטים ולא רק העברת כספים, ותרצינה להפעיל, אנחנו נעשה פיילוט כבר בשנה הראשונה, והנתון הנוסף, שהפעילות לעולם תתקיים במוסד החינוכי ולא בשום מקום אחר.
מיכל כהן: איך יהיו המדריכים בתכנית?
מיכל כהן: קודם כל בכל בית ספר ימונה רכז בית ספרי.
מיכל כהן: אני חוזרת ואומרת, זה ניסיון שלנו היום בשטח, אנחנו בנינו את זה על בסיס ניסיון של תכנית מוצלחת, לא על בסיס משהו שאנחנו לא מכירים.
מיכל כהן: גם היום במיל"ת, שנותן הערכה בתום יום הלימודים, גם יש מיל"ת שלם ויש גם מיל"ת בקבוצות, יש רכז בית ספרי.
מיכל כהן: הרכז הבית ספרי יתוגמל על שעות ההפעלה, האחריות של רכז בית ספרי היא להפעיל את המסגרת.
מיכל כהן: הוא ייבחר על ידי מנהל בית הספר מתוך צוות בית הספר.
מיכל כהן: לעניין הזה, כי מיד תשאלו, הוא יקבל שכר על ידי הזכיין, כי בעצם בסופו של יום גם היום אנחנו אומרים, מורה שירצה להשתלב במסגרת, זו תהיה עבודה נוספת.
מיכל כהן: גם היום מורים מקבלים עבודה נוספת כשהם מבקשים.
מיכל כהן: כשאני הייתי מנהלת בית ספר היה לי מיל"ת, הייתה לי רכזת, אחת המחנכות שרצתה תוספת שכר, היא ניהלה את מיל"ת אחר הצהריים, כמובן בדיווח ישיר אליי עם הבניה מסודרת והיא קיבלה תוספת שכר.
מיכל כהן: הם עושים תיאום, זה פועל היום וזה עובד.
מיכל כהן: המדריכים בתכנית יהיו עובדי הוראה בפועל המעוניינים בעבודה נוספת, אמרתי, עד 20% מסך כל המועסקים, סטודנטים שגם היום יכולים להיכנס בהפעלה של המסגרת, סטודנטים שיכולים לעבוד עם שיעורי בית, סטודנטים שיכולים להיות סטודנטים להוראה, סטודנטים שהם לא מהוראה יקבלו הכשרה והשתלמות.
מיכל כהן: מדריכים מומחים, מי אלה המדריכים המומחים?
מיכל כהן: אותם מדריכים שאתם מכירים היטב, מדריכי קרב ולמשל לאמנות הלחימה, מורה לא יכול- - -
מוחמד ברכה: עובדי קבלן.
עינת וילף: אני מבקשת, אנחנו נדון, יהיה זמן.
מיכל כהן: מדריכי קרב היום נכנסים לבתי הספר, זו תכנית מאוד מוצלחת, עשינו עכשיו כנס ברשויות והייתה שם אמירה מאוד גדולה, 'אנחנו רוצים מדריכי קרב', כי מדריכי קרב הם מדריכים מומחים שהם נותנים דברים שהמורים לא יודעים לתת, למשל נושא של מוזיקה, למשל אמנויות לחימה, למשל טיסנאות, למשל בישול.
מיכל כהן: מה לעשות, המורים של המערכת הם לא המורים שיעשו בישול והם לא יעשו מוזיקה, אלא אם הם מורים למוזיקה, והם לא יעשו תיאטרון ואמנות, ועובדי צהרונים שהם עובדי צהרונים מומלצים על ידי הרשות.
מיכל כהן: הרי הייתה הפעלה עד היום של צהרונים ברשויות ולכן עובדים של צהרונים שהם היו עובדים טובים יומלצו על ידי הרשויות, יעברו גם הם הכשרה והשתלמות לאורך הזמן ויוכלו להיכנס לתהליך.
מיכל כהן: גיוס המדריכים – באמצעות הזכיין, בסיוע הרשויות המקומיות ומנהל בית הספר.
מיכל כהן: כי אנחנו יודעים, שוב מהמודלים הקיימים, שגם לרשויות יש כוח אדם שהיום פועל בצהרונים, אז אנחנו ניקח גם מהם.
מיכל כהן: לזכיין יש לו מי הם העובדים שיכולים להיכנס ואנחנו נעזור ברמה של מאגר של סטז'רים שרוצים להיכנס ועדיין לא מוכשרים.
מיכל כהן: המדריכים, כמו שאמרתי, מי שלא בא עם הכשרה, יעבור הכשרה והשתלמות.
מיכל כהן: ברמת המוסד החינוכי, המוסד יקבל שעות שאינן שעות תקן.
מיכל כהן: להבדיל משעות ליבה, שזה במסגרת החוק, פה יש תכנית תוספתית ולכן אלה אינן שעות תקן.
מיכל כהן: ניצול השעות יהיה קודם כל לפיצול קבוצות קטנות, לטיפולים, להעשרה.
מיכל כהן: במערכת הזאת 60% יהיה העשרה.
מיכל כהן: אנחנו לא רוצים לשכפל עכשיו שיעורים אחר הצהריים, בטח לא כשזה לא עבודה שאנחנו רוצים שתיעשה, ולכן 60% מהמסגרת הזאת תתמקד בהעשרה, 30% יתמקד בסיוע לימודי, קרי שיעורי הבית.
מיכל כהן: תקציב ההעשרה – כל מוסד יקבל תקציב להפעלה בית ספרית של רכז, תקציב להעשרה מעבר לשעות, זאת אומרת לרכוש דברים מיוחדים לפעילות הזאת ותקציב להזנה.
מיכל כהן: ברמה יישובית – עברנו כבר עם השלטון המקומי.
מיכל כהן: אני שכחתי לומר, בוועדת ההיגוי נמצא השלטון המקומי, נמצא משרד התמ"ת, נמצא משרד האוצר, כולנו ביחד עובדים על המהלך הזה מראשית ינואר.
מיכל כהן: ברמה יישובית בכל יישוב יהיה רכז יישובי, בכל יישוב תהיה ועדה יישובית שמנהל האגף לחינוך צריך להיות בה, שהם בעצם יתוו ברמה יישובית את מה הם רוצים לראות בתוך המסגרת.
מיכל כהן: למשל אנחנו יודעים על עיר שפנתה שאומרת 'אנחנו רוצים לעשות עיר מנגנת, עיר שכולם ילמדו מוזיקה, אנחנו מאמינים במוזיקה', אז כל התכנים האלה.
מיכל כהן: כמובן יש מתווה של משרד החינוך מה אפשרי ומה לא אפשרי, כדי לעמוד בסטנדרטים האלה, אבל יש מקום ליישוב להשפיע.
מיכל כהן: כמובן הוועדה תבנה תכנית יישובית ובסופו של יום תקבל את האישור שלנו, משרד החינוך, על התכנית.
מיכל כהן: מפקח העיר, מפקח היישוב, מפקח המוסד החינוכי, חייב לאשר את תכניות ההעשרה, ואני כבר מתייחסת לנושא הפיקוח.
מיכל כהן: לכל מפקח כולל היום יש בתקן 20 עד 25 מוסדות חינוך, כל מפקח צריך לאשר את התכנית שבנה המוסד, כמו שהוא מאשר את כל התכניות, אומרים חבריי, אבל מכיוון שזו הפעלה חדשה אנחנו גם נצא למכרז נוסף, למכרז בקרה.
מיכל כהן: מכיוון שהמפקח צריך לפקח על כל תכניות הליבה וצריך לראות- - -
עינת וילף: אני רק אעצור אותך כאן, כי זה אחד הדברים היותר מטרידים ששמעתי ושמעתי הרבה דברים בדרך.
עינת וילף: את בעצם אומרת, גם את הפיקוח והבקרה, גם לכאורה- - -
מיכל כהן: הפיקוח הוא פיקוח של משרד החינוך.
עינת וילף: אז למה הבקרה יוצאת למכרז?
מיכל כהן: גם בקרה היום במשרד החינוך עושים זכיינים.
מיכל כהן: בקרים מומחים הם בקרים חיצוניים, הרי את לא יכולה לפקח ולבקר את עצמך.
חנין זועבי: במקרה הזה זה לא עצמך.
מיכל כהן: הפיקוח הוא שלך והבקרה היא על ה- - -
חנין זועבי: אבל הבקרה היא חיצונית כאשר את מפעילה את התכנית.
עינת וילף: אם תוכלי להסביר, אם כך, את ההבדל בין הפיקוח והבקרה כפי שאת רואה את זה פה ולמה בקרה יוצאת החוצה.
מיכל כהן: אני אגיד משהו כללי על הבקרה, היא גם נמצאת במינהל הפדגוגי.
מיכל כהן: הבקרה מוודא ביצוע בפועל של הדיווחים ושל התכניות שבנה אותן מנהל בית הספר והמפקח עליו.
מיכל כהן: הבקרה היא לעולם חיצונית, כי היא בעצם באה לבדוק אותנו בביצוע שלנו.
חנין זועבי: זה כאשר אתם מבצעים, אבל במקרה הזה אתם לא מבצעים, אז למה- - -
מיכל כהן: לא, אנחנו מבצעים- - -
חנין זועבי: הזכיין מפעיל, אז למה הבקרה במקרה הזה- - -
מיכל כהן: אבל הזכיין הוא שלנו.
מיכל כהן: חבר'ה, תנו לי להסביר, תאמינו לי שזה לטובת הציבור, זה לא נגד הציבור.
מיכל כהן: להיפך, אם מנהל בית הספר מכין תכנית עבודה, היום מכינים תכנית עבודה, אני אקח את זה מהעולם שלנו, מצהיר, 'אני מלמד ככה בהתאם לסטנדרטים', בא מפקח בית הספר, הוא צריך לחשוף בפניו את התכניות, עם מי הוא ישב, איך הוא הולך ליישם.
מיכל כהן: מפקח נמצא במהלך שנת הלימודים פעם, פעמיים, שלוש, תלוי מה מצבו של המוסד.
מיכל כהן: אנחנו מפעילים גם היום בקרת תקן, בקרת הזנה, כל הבקרות על המערכת, בקרות חיצוניות, שאל"ף, יש לזה אמינות ציבורית, שזה לא משהו שאנחנו כתבנו בעצמנו, עשינו סקר, דבר שני, הבקרים באים בזמן מסוים, פעם בשלוש שנים, לבית ספר, ועושים עליו חריש, על כל הדיווחים שלו, איך הוא מבצע.
מיכל כהן: אפשר לבדוק למה היום אנחנו עושים פיקוח, הפיקוח הוא פיקוח פדגוגי, תהליכי, מה שקורה היום וזה גם מה שיהיה על המסגרת, בקרה היא לעולם חיצונית כשהיא באה לוודא ביצוע על כל ההצהרות, על הפיקוח, על המנגנון הבית ספרי, על כל מה שאנחנו מבקשים לבצע.
מיכל כהן: מזה אנחנו יודעים להציג בכנסת בקרת ביצוע בתקן, מזה אנחנו יודעים להגיד בקרת ביצוע על ההזנה ועל הזכיינים האחרים.
אתי וייסבלאי: אז באמת לפי מה שאנחנו יודעים וגם לפי מה שמבקר המדינה בדק את הנושא הזה, הבקרה שמתבצעת על תכניות לימודים נוספות מסוגים שונים במשרד החינוך היא, אני אגיד בלשון- - - לא מיטבית.
מיכל כהן: מה זאת אומרת לא מיטבית?
מיכל כהן: זו אמירה כללית.
אתי וייסבלאי: לא דיברתי על הביצוע, אני מדברת על האופן שבו הדברים מבוקרים, על הכיסוי של הבקרה, על הדברים שנבדקים- - -
מיכל כהן: אני לא יודעת ממתי את מעודכנת, אבל מהשנה הקודמת עשינו מה שנקרא מודל בקרה מאוחדת.
מיכל כהן: מודל הבקרה, אני אגיד עליו כמה משפטים כדי שאתם תבינו.
מיכל כהן: להגיד אמירה כללית שאחר כך אני צריכה להתמודד, 'היא לא מיטבית', הבקרה כל שנה היא בהתאם לאשכולות המיצב.
מיכל כהן: אם נדבר עכשיו על היסודי, אשכולות המיצב, מה זה אומר?
מיכל כהן: למה זה נבחן לפי אשכולות המיצב?
מיכל כהן: זה אומר שכל מדגם הוא מדגם מייצג שבא בעצם לעשות בפעם הראשונה הצלבה בין תשומות לתפוקות ולכן הבקרה המאוחדת מדברת על כ-680 מוסדות חינוך כל פעם בדגימה, והדגימה הזאת בעצם צריכה לתת תמונת מצב על מערכת החינוך.
מיכל כהן: מה הן תוצאות הבקרה?
מיכל כהן: אתם יודעים מה הן תוצאות הבקרה, יש בקרה יותר טובה ויש בקרה פחות טובה.
מיכל כהן: גם מבקר המדינה העיר על זה ולכן הלכנו על בקרה מאוחדת, על בקרה מתוכננת ועל בקרה שהולכת ביחד עם נושא של אשכולות המיצב.
עינת וילף: אנחנו נמשיך, אבל אני חושבת שיש כאן באמת- - -
מיכל כהן: יתרה מזאת, אנחנו לא נסתפק בלעשות בקרה על המסגרות האלה.
מיכל כהן: הראמ"ה, הרשות הארצית למדידה והערכה שהיא מוערכת לפחות על ידי כל גורם עושה מחקר מלווה לתהליך הזה, למה?
מיכל כהן: אנחנו בשנת הפעלה ראשונה, אנחנו לא יודעים להגיד שכל מה שאנחנו מתכננים זה הדבר הכי טוב שיש, אנחנו רוצים ללמוד מההפעלה- - -
עינת וילף: לכמה זמן המכרז?
מיכל כהן: כל מכרז הוא לשנה עם אופציה להארכה.
מיכל כהן: אז דיברתי על אישור התכנית היישובית ודיברנו עכשיו על ועדת היגוי בית ספרית.
מיכל כהן: ועדת ההיגוי הבית ספרית, גם שם מנהל בית הספר מכנס את הוועדה, הרכז הבית ספרי, אני אומרת לכם הסתדרות המורים, הוא האחראי על התכנית מטעם מנהל בית הספר, הוא זה שידאג להיות שם, הוא זה שמבחינת ההנהלה האחראי, אבל עדיין יש אחריות כוללת למנהל בית הספר שזה פועל בתחום המוסד.
מיכל כהן: מנהל בית הספר, כמו שאמרתי, יבחר רכז בעל כישורים הולמים, יסייע בכל הנושא הזה של התקציב והקשר הרציף עם תכנית הליבה.
מיכל כהן: תהליך הפעלה במסגרות המוכש"ר (המוכר שאינו רשמי).
מיכל כהן: לגבי מסגרות המוכש"ר, גני הילדים במסגרות המוכש"ר גם היום מקבלים תקצוב של 100% ולכן שם הסוגיה הזו שהעלו בישיבות הקודמות פטורה.
מיכל כהן: זאת אומרת כל הגנים במדינת ישראל מקבלים 100% מימון, אז הם גם יקבלו 100% מימון במקרה הזה.
מיכל כהן: כל מוד חינוכי אחר שמקבל תקצוב מ-55% עד 75% ועד 100% יקבל גם פה בהלימה.
מיכל כהן: איך המנגנון יעבוד?
מיכל כהן: הבעלות תעביר לרשות המקומית את חלקה במימון, זה אומר שאנחנו לא נאפשר הפעלה לקבל את ה-55% ושמנגד לא תעמיד הבעלות את החלק שלה.
מיכל כהן: זה בדיוק בא מאותו מקום של לוודא סטנדרט ביצוע ושלא יילכו הכספים לאן שהם לא צריכים ללכת.
מיכל כהן: לכן גם היום המנגנון הזה פועל, שהבעלות מעבירה את חלקה במימון, הרשות תאשר לזכיין הפעלה, אם בעלות לא תעביר את המימון הרשות לא תאשר את ההפעלה, הזכיין יפעיל 100% של התכנית במובן של לראות שכל הקונספט מתיישם ואנחנו נעביר את הכספים באמצעות הזכיין.
נסים זאב: ומ-3 עד 5, כפי שאמרת?
מיכל כהן: מ-4 עד 10 זה יהיה מודל סבסוד דיפרנציאלי שעכשיו האוצר ומינהל כלכלה ותקציבים בונים אותו.
נסים זאב: לפי הכנסה?
מיכל כהן: לפי מצב היישוב, האשכול הסוציו אקונומי.
מיכל כהן: הכלים שהעמדנו לרשות הציבור, גם מעבר לכל הכנסים והחשיפה, הם כלים פדגוגים, הם נמצאים באתרים שלנו ואנחנו נלווה את זה ביישום.
מיכל כהן: אני כן מחייבת פה התייחסות לנושא ירושלים.
מיכל כהן: בהחלטת הממשלה המקורית נתנו 60 מיליון לפיילוט באשכולות 4 עד 6.
מיכל כהן: אמרו באשכולות 1 עד 3 מימון מלא, אבל תעשו פיילוט על אשכולות 4 עד 6, שבתוכם ירושלים, להפעלה במודל הסבסוד.
מיכל כהן: מכיוון שאנחנו, בין השאר, שינינו את העניין הזה של מודל התעסוקה, אז בעצם נלקח התקציב הזה כי רובו ככולו משמש להפעלה המלאה באשכולות 1 עד 3.
מיכל כהן: כרגע, בעקבות ערעור ירושלים על העניין הזה והצעה של כל מיני דיונים, יש דיונים עם האוצר איך בכל זאת ליישם פיילוט בירושלים.
מיכל כהן: אנחנו עדיין לא הגענו למודל המיטבי, יש כמה רעיונות, אני מקווה שבכל זאת יהיה פיילוט בירושלים כפי שיצאה החלטת הממשלה במקום.
עינת וילף: אני עכשיו עוברת לחברי הכנסת ואז אני אעבור לכל מי שביקש זכות דיבור.
נסים זאב: קודם כל, שיהיה ברור, הפרויקט הזה הוא פרויקט אדיר ותבורכו על כך, וכמה שמדברים על פרופ' טרכטנברג שאולי זו אחיזת עיניים, יש לזה משמעות תקציבית אדירה ואי אפשר לזלזל במה שקורה היום, זו ממש מהפכה שלמה, זה מהפך בכל מה שקשור לחינוך.
נסים זאב: כמובן תמיד רוצים לשדרג, תמיד רוצים את המקסימום, תמיד רוצים לראות את המורה המחנכת שתמשיך אולי באותם תנאים, באותן שעות, אבל אם אנחנו רוצים לתת שירות לילדים האלה אז השאלה אם אנחנו רוצים כרגע לעסוק יותר בסייעות ובעובדי ההוראה, או רוצים לתת קודם כל את השירות, ואני בטוח שבמהלך מסוים כל העסק הזה ישתנה.
נסים זאב: אז קודם כל לייצב את זה, קודם כל לראות איך זה עובד, אם בכלל זה עובד.
נסים זאב: אבל אנחנו כבר רוצים לראות את הסוף לפני שרואים את ההתחלה, זה לא עובד ככה.
עינת וילף: אנחנו רוצים לוודא שלא הולכים במסלול שנתחרט עליו.
נסים זאב: לא, אני לא רואה פה שום חרטה, אני חושב שזה דבר אדיר.
נסים זאב: אני מבין בזה, כי יש לי מערכות חינוכיות שאני יודע בדיוק את המשמעויות ולכן למשל השאלה ששאלתי, כי רק לפני מספר חודשים אמרו שאולי אחוז קטן מהכיתה שהאמהות עובדות, להם תהיה הזכות להישאר בכיתה, ואגב, זה משבש את המערך כולו.
נסים זאב: תארי לך שמתוך 30 ילדים או בנות יש 10 בנות שהן בקריטריון, בגלל האמהות העובדות, ו-20 לא, אז איך זה נראה בכיתה?
נסים זאב: איך זה נראה במערכת שלמה?
נסים זאב: איך זה לגבי הסעות?
נסים זאב: כשמדובר בהסעות, אז מה?
נסים זאב: תוציאי הסעות גם בשעה אחת וגם בשעה ארבע?
נסים זאב: יש לזה השלכות גם תקציביות על המוסדות עצמם שהם צריכים פתאום לשאת בנטל שלא חלמו עליו.
נסים זאב: לכן אני חושב שהקביעה הזאת היא מאוד מבורכת, היא מאוד חכמה, ויש בה הרבה צדק חברתי, כשמדברים על צדק חברתי זה צדק חברתי.
נסים זאב: כשמדברים על מצב סוציו אקונומי של יישובים, של אוכלוסייה, ולא מדברים רק על אמהות עובדות, יש מצבים הרבה הרבה יותר חמורים שההורים לצערי לא עובדים ולאו דווקא מדובר על בחורי ישיבות, כשאומרים 'לא עובדים' אז אומרים 'הנה בחורי ישיבות עוד פעם רוצים לנצל עוד משהו', לא, אנשים לא עובדים כי אין להם אפשרות, נקודה, והם יזכו, אותם הילדים הרעבים, לאותם תנאים, ותבורכו על כך.
נסים זאב: מה שאני כן אומר שצריכים לקחת בחשבון זה עניין שכרן של הסייעות, שבאמת לא יהיה מצב של קיפוח ובגלל שאותו הקבלן יחליט להביא סייעת מבחוץ ויותר זולה, יהיה פה פשוט עובדי קבלן.
נסים זאב: אסור שזה יקרה, כי אנחנו היום יכולים לקבל החלטות עקרוניות.
נסים זאב: ברגע שהקבלן לוקח את ההגה והוא חושב שהוא הטייס הבלעדי והוא הזכיין ואתה לא יכול באמצע שנה להוציא עוד מכרז כי זה משבש פה ארת כל המערך שעובדים עליו כל כך קשה.
נסים זאב: נגיד שמחר לא מוצא חן בעינייך משהו, הקבלן הזה עובד אבל מה, קצת צולע, או הרבה יותר, את לא יכולה, את צריכה להשלים איתו את השנה, גם בגלל שלמצוא מישהו אחר חלופי זה בלתי ניתן ליישום, אז לכן אני אומר, קודם כל חשוב שאותן הסייעות, אותו צוות חינוכי שאתם תקבעו מה הקריטריונים, כלומר על כל מספר ילדים- - -
מיכל כהן: הסייעות ימשיכו להיות מועסקות על ידי הרשות.
נסים זאב: לא, אני מדבר גם על הצוות החינוכי, חשוב שזה יהיה מתוך המערכת של בית הספר, מאוד, לכתחילה- - -
קריאה: זה לא יהיה.
נסים זאב: אני אומר לכתחילה, באותם תנאים שאתם קבעתם לעצמכם, טוב לה?
נסים זאב: טוב לה, לא טוב לה?
נסים זאב: עם כל הכבוד, למצוא את החלופות ברגע הזה.
נסים זאב: יש מקום לשדרג, אני לא חושב שעכשיו צריכים לקחת את הכול בבת אחת כי עדיין עלינו לזכור שלא מדובר פה במערכת שנותנת מענה לכלל האוכלוסייה במדינת ישראל.
נסים זאב: לכן זה עדיין ברמה של פיילוט ובוא ניתן לרכבת לצאת לדרך.
עינת וילף: חברת הכנסת זועבי, בבקשה.
חנין זועבי: קודם כל עקרונית אני חושבת שהתכנית הזאת מאוד חשובה ויש בה צורך אדיר, אנחנו מדברים על ילדים שאין להם מה לעשות אחרי בית הספר, אנחנו מדברים על סיוע בלימודים כמו שאתם הזכרתם, אז בעיקרון זו תכנית חיובית והיא מאוד נחוצה.
חנין זועבי: אבל היא גם יכולה להיכשל, כלומר גם תכנית שמבחינה עקרונית אנחנו כן צריכים אותה והיא חשובה ואנחנו מברכים עליה ורוצים לתמוך בה, כל העניין הזה של הזכיינים וכל העניין של עבודה עם קבלנים, זה דבר שיכול להכשיל.
חנין זועבי: אם אין דרך מלחזור מהנקודה הזאת ולהציע דרך אחרת, אז לפחות להבטיח שלושה דברים: שקיפות ביחס לקריטריונים והרקע של הזכיינים ולתהליך שבו משרד החינוך בוחר את הזכיינים.
חנין זועבי: מניסיון בחברה הערבית, כל הזכיינים, כלומר כל דבר, גם גני ילדים, גם מכללות ואני לא רוצה לנקוב בשמות, למרות שאני כן רוצה לנקוב בשמות, של זכיינים שכל העמדה שלהם היא מסחרית ויש כעס מאוד גדול, מכללות שבהן דורות של מורים ודורות של מורים שהתעודה שלהם שווה אפס והם לא נכנסים לשוק העבודה, הם נכנסים לשוק האבטלה.
חנין זועבי: אז שקיפות, איך אתם בוחרים, לפחות איך אתם בוחרים, מה הרקע שלהם, וגם אפשרות אולי שתקבלו שבועיים שבהם אתם תשמעו מהציבור את דעתם על הזכיינים האלה, במיוחד זכיינים שכבר לחברה יש ניסיון איתם.
חנין זועבי: אנחנו לא נשתוק, אם יש זכיינים מסוימים, ואני לא רוצה לעשות את זה אישי, אבל זה לא אישי בכלל, כי יש לנו ניסיון איתם, הם זכיינים מסוימים, הם אלה שמרוויחים, ואנחנו לא נשתוק.
חנין זועבי: לכן משרד החינוך, אנחנו רוצים שקיפות ביחס למי המועמדים ואיך אתם בחרתם.
חנין זועבי: דבר שני, גם מתי אתם בוחנים את הזכיינים, אחרי שנתיים?
חנין זועבי: אחרי שלוש שנים?
חנין זועבי: לנו יש דרישה כל שנה, לפחות כל שנה עם תנאי שאתם יכולים להפסיק- - -
מיכל כהן: אנחנו יכולים להפסיק.
חנין זועבי: כן, להפסיק את הזכיין, שזה יהיה דבר- - -
מיכל כהן: אנחנו יכולים גם באמצע שנה, רק שתהיו רגועים.
חנין זועבי: וגם אנחנו דורשים לתת עונש, כלומר זכיין שאומר 'אוקי, אפילו אם הם יפסיקו אותי אחרי שנה, אני כבר בשנה הזאת ארוויח', שיהיה סעיף של עונש, להעניש את הזכיינים שלא עמדו בתנאי המכרז.
חנין זועבי: אם יש תלונות, גם להעניש אותם, ואתם תפתחו פרוצדורה מאוד מאוד ברורה לתלונות של מורים, תלונות של ההורים, פרוצדורה שהיא נגישה, שהיא תהיה פרוצדורה אפקטיבית, לא רק שאנחנו נכתוב מכתבים ואף אחד לא יתייחס אליהם.
חנין זועבי: אם אתם רוצים בקרה, אז אם אנחנו לא יכולים לשנות את המנגנון של הזכיין, אז לפחות המנגנון של בקרה, עונש, אפקטיביות של איך אתם מקבלים תלונות ושקיפות של איך אתם בוחרים.
חנין זועבי: הנקודה האחרונה שלי, אתם אומרים שאתם רוצים לסייע ולתמוך בילדים ביישובים העניים.
חנין זועבי: יש את הבעיה של שכונות עוני בתוך ערים עשירות.
חנין זועבי: כלומר אם את נכנסת ללוד, אם את נכנסת לרמלה, או בתל אביב, גם בתל אביב, גם בחיפה, אז גם לבחון את האפשרות שלא לפי יישוב שיש פה פער מאוד גדול בין השכונות עצמן, שגם ייכנסו שכונות עוני שהן ברמה של אשכולות 1 עד 3, או אפילו במצב יותר קשה.
עינת וילף: את רוצה להתייחס לפני שאני עוברת לדוברים?
מיכל כהן: קודם כל לגבי ההפעלה של המכרז, על פי חוק חובת המכרזים כל מכרז הוא לשנה עם אופציה להארכה לעוד שלוש שנים.
מיכל כהן: אבל בזמן שזכיין, ויש לנו דוגמאות כאלה בתוך המשרד, לא ביצע את מה שאנחנו- - - אנחנו המפקחים שלו, אנחנו המפעילים שלו, אנחנו קובעים את הסטנדרטים, אנחנו אלה שגם מזרימים את הכסף- - -
חנין זועבי: אבל את רוצה זכיין חיצוני לבדוק.
מיכל כהן: קודם כל בשביל שנדע, על פי החוק אנחנו יכולים להפסיק את עבודתו בכל עת.
מיכל כהן: זה דבר ראשון.
מיכל כהן: דבר שני, כל שנה, ולכן דיברתי על מחקר הערכה שיהיה וגם תהליך שלך בקרה יופעל על התהליכים שהוא יעשה בעצמו, כי אנחנו לא נהיה בנקודת הזמן בכל מקום.
מיכל כהן: אבל החזרתי את הנושא של הפיקוח, הפיקוח אחראי שזה יתבצע ולכן יש לנו כמה אפשרויות לקבל את תמונת המצב שתהיה שקופה.
עינת וילף: הניסיון מאסונות אחרים, כגון המקרה של האחיות בבתי הספר, מוכיח שלכאורה יש את כל האפשרויות שאת מתארת, מרגע שהמערכת נכנסה למתכונת הזאת היא לא מסוגלת לסגת, כי אם עוצרים באמצע אין מי שיחליף, המדינה לא נערכת להיכנס לתפקיד הזה, נדרש לחץ ציבורי מטורף לקבל רק את מחוז דרום ביחס לאחיות ועדיין הדבר הזה לא מטופל כמו שצריך.
עינת וילף: כלומר כל מתכונת עבודה במכרזים, מרגע שאתה יוצא לדרך במערכות גדולות, גם אם על הנייר יש אפשרות לסגת בכל רגע נתון, המציאות מוכיחה שהמדינה לא יודעת לסגת אלא אם כן מופעל לחץ ציבורי נדיר.
חנין זועבי: לכן לפתוח את הפתח הזה של לחץ ציבורי.
חיים הלפרין: שתי הערות לעניין הזה.
חיים הלפרין: אחת, מי שקרא את המכרז יודע שיש בתוך המכרז רכיבים של פיצוי מוסכם לכל עברה שאותו זכיין עושה.
חיים הלפרין: כלומר, אני יכול לקרוא, אי תשלום שכר במועד, כל יום פיגור שהוא לא שילם שכר במועד לעובדים בתכנית הזאת, הוא משלם 500 שקל ליום פיגור ועוד, אפשר לקרוא את כל הרשימה.
חיים הלפרין: זה הדבר הראשון.
חיים הלפרין: הדבר השני, יש משהו שאנחנו מניחים אותו כמובן מאליו, אתם אולי לא מספיק ערים לו, אנחנו לא בונים על זכיין אחד, אנחנו בונים על כמה זכיינים.
חיים הלפרין: בהיקף הזה של 8,000 מסגרות, אנחנו לא רוצים שיהיה זכיין אחד ולכן האפשרות להגיד לזכיין א' שכשל, 'צא החוצה, זכיין ב' ו-ג' מחליפים אותך באותו אזור שבו אתה עבדת', היא אפשרות קיימת.
חיים הלפרין: אנחנו עושים את זה למשל בתכנית ההזנה, אם ספק לא עומד בסטנדרטים ו- - -
עינת וילף: יש לי שאלה, אם אני לוקחת משהו מנשיא ארצות הברית, נשיא ארצות הברית רצה להעביר רפורמת בריאות.
עינת וילף: המרכיב המרכזי שם, שהיה הופך אותה לרפורמה אמיתית, זה שהיא תהיה אופציה ציבורית, שבמקביל לכל האופציות הפרטיות תהיה גם אופציה ציבורית.
עינת וילף: כל האופציות הפרטיות נלחמו נגד זה כי הן ידעו שברגע שהממשלה תיתן את זה, היא תהיה האופציה הטובה.
עינת וילף: האם כאן במקביל נבנית אופציה ציבורית?
עינת וילף: אתה אומר שיהיו כמה זכיינים, אז בבקשה.
עינת וילף: אני חושב שהכול זה אסון אחד גדול, אבל גם אם הולכים לכמה זכיינים, שבמקום אחד הזכיין יהיה משרד החינוך, שבמקום אחד משרד החינוך יתפעל ובואו נראה איך זה עובד.
חיים הלפרין: זה בלתי אפשרי.
עינת וילף: למה בלתי אפשרי?
מיכל כהן: את יכולה אבל לומר, בבקשה, כי את אומרת אמירה מאוד- - - למה את חושבת שזה אסון אחד גדול?
עינת וילף: אני אתייחס בסוף, אחרי כל השאלות.
מיכל כהן: אני ממש לא מבינה למה רואים בזה אסון.
מיכל כהן: להיפך, אם את יכולה לומר- - -