GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אכרם חסון: אותו מכתב קיבלתי דווקא מסאלח כי אני הייתי ראש העיר שלו.
אכרם חסון: אני יודע מה עבר על האיש הזה בתיאטרון שם, ואני אומר לכם – זה מבייש אותי.
אכרם חסון: יש תיאטרון אחד במגזר הדרוזי, והוא לא רק עני, הוא פושט רגל.
אכרם חסון: והוא גם מבקש להשוות אותו עם אחינו הערבים, לא עם היהודים.
אכרם חסון: לכן המצב לא קל.
אכרם חסון: אני לא באתי למתוח ביקורת, אני מעריך את מה שאת עושה - - -
מוחמד ברכה: הוא לא יכול להיכנס לקריטריונים שנוגעים לפריפריה, הוא לא יכול להיכנס.
אכרם חסון: הוא לא יכול להיכנס, בוודאי.
אכרם חסון: הוא גם משרת את האוכלוסייה הערבית ולא יכול לקבל כסף מהערבים, כי הוא שייך לדרוזים.
אכרם חסון: אז יש אבסורד כזה שהוא כל כך קשה.
אכרם חסון: עכשיו, מאחר שאני גם כותב, אני כתבתי ארבעה ספרים בחיים שלי, לא ביקשתי אף פעם בקשה מהטעמים שאני הזכרתי.
אכרם חסון: ולכן אני מבקש כבוד השרה, ואין לי טענות, אבל אני מבקש ממך – תעשי את הכל כדי לתקן את העוול.
אכרם חסון: האפליה היא לא רק קשה, היא פושעת בקטע הזה ואני מבקש ממך - תשקיעי בחברה ובפריפריה, ואיזה נטל ואיזה זה.
אכרם חסון: אני מבקש שתיקחי את הדברים שלי בכובד ראש.
אכרם חסון: אני חייב לצאת בשעה 10:00, כי יש לנו דיון על הכרמל וזה גם נושא שקשור בי, אבל אני באתי מתוך כבוד והערכה לכן ואני יודע שאתן עושות עבודת קודש, אבל חשוב לעשות מעשה.
עינת וילף: עוד מישהו צריך לצאת ב-10:00?
מוחמד ברכה: אני לא.
עינת וילף: בסדר, בואו נחזור למצגת ואחרי זה נענה על כל הדברים.
עינת וילף: 10 דקות, נסיים את המצגת, נפתח את הדיון בצורה מסודרת.
אורלי פרומן: אוקי, אז זאת החלוקה השנה.
אורלי פרומן: השרה דיברה על התכנית נותנים במה, אותה פעילות מיוחדת שקורית ברחבי הפריפריה.
אורלי פרומן: אנחנו מתוך ה-21 מיליון שקלים הקצנו כסף לחיזוק מוסדות התרבות הנתמכים שנמצאים בפריפריה.
אורלי פרומן: הם מקבלים תוספת תקציבית ייחודית על התמיכה השופטת.
אורלי פרומן: שיתופי פעולה, זו תכנית שכדאי דקה להיות איתנו, תכנית מיוחדת שהיא מפגש של מוסד תרבות עם רשות מקומית.
אורלי פרומן: אני אתן דוגמא, למשל האופרה הישראלית עובדת עם נצרת עילית, עם קריית מלאכי, עם מעלה אדומים, עם הקבוצות שקיימות בתחום העממי יותר, במחול, בנגינה, בשירה וביחד מפיקים אופרה.
אורלי פרומן: אני מסבירה את התכניות.
אורלי פרומן: כתוב שיתופי פעולה.
אורלי פרומן: זה לא במצגת.
אורלי פרומן: אני אעבור אחד אחד.
אורלי פרומן: בשנה שעברה העלו את סינדרלה, השנה עובדים על כרמן וישנה הפקה של כ-150 מתושבי היישוב, עם חמישה אומנים מהאופרה עצמה, חגיגה גדולה.
אורלי פרומן: מציגים בדרך כלל ביישובים, אבל מגיעים גם לאופרה בתל אביב.
אורלי פרומן: סימפונט רעננה עובדת עם טירת הכרמל זאת השנה השנייה ומעלים קונצרטים משותפים בתחומי המחול.
אורלי פרומן: יש לנו אותו דבר עם בת דור שעובדת בקריית מלאכי וורטיגו במטה יהודה, הקאמרי באופקים, הבימה במעלות תרשיחא וכו'.
אורלי פרומן: אלה שיתופי הפעולה.
מוחמד ברכה: ניסים, אתה מתעניין בתיאטרון אחר, לא בתיאטרון הזה.
אורלי פרומן: לילות לבנים, השרה כבר ציינה, זו השנה השנייה.
אורלי פרומן: בשנה שעברה היו לנו ארבעה לילות לבנים ברחבי המדינה, השנה שבעה.
אורלי פרומן: לצערנו הלילה לבן במגזר הערבי לא יוצא לפועל, באמת לצערנו.
אורלי פרומן: תחומים נוספים, פסטיבלי קולנוע שמתקיימים בין אם בשיתוף פעולה בין סינימטקים, פסטיבלי קולנוע ברחבי המדינה, בנצרת, בנתיבות, בשדרות.
אורלי פרומן: הקמנו חממות פרינג' בנגב ובגליל.
אורלי פרומן: ביום העצמאות פתחנו 64 אתרי מורשת חינם לציבור, עם פעילויות חינוכיות מיוחדות והדרכה.
אורלי פרומן: במקום היו למעלה מ-80,000 איש שביקרו באתרי מורשת ברחבי המדינה, זו שנה שנייה.
עינת וילף: אורלי, אם את יכולה לעבור פחות על האירועים, אם יש יותר דברים שהם ספציפית על התקציב.
מסעוד גנאים: יש כאלה ביישובים הערביים?
אורלי פרומן: יש גם, בוודאי, המועצה לשימור אתרים עובדת גם ביישובים ערבים.
אורלי פרומן: חודש הקריאה שהקיף את כל המדינה, לרבות כל המגזרים - - -
לימור לבנת: גם זה קורה גם במגזר, חודש הקריאה למשל.
אורלי פרומן: כל מה שאני אומרת קורה גם במגזרים, זה לא רק במגזר היהודי.
לימור לבנת: חודש הקריאה והספרות שזה פרויקט אדיר.
לימור לבנת: זה לא היה קודם.
מסעוד גנאים: יש פירוט, הכוונה איפה, כמה?
אורלי פרומן: חברים, תכנסו אלינו לאתר, יש לכם פירוט של כל התקנות משנת 2007 עד שנת 2011, כל תקנות המשרד.
לימור לבנת: זה לא היה קודם, אני יצרתי את הדבר הזה.
שמעון אלקבץ: יותר מ-14% הפעילות במגזר.
אורלי פרומן: גם חודש הקריאה מתקציב הספריות הציבוריות.
אורלי פרומן: תרבות לישראל כבר דיברנו קודם, אבל הנה עוד הערה קטנה לאנשי המגזר ששאלו.
אורלי פרומן: חלק מהתכניות, יצאנו במבצע של מופעים לילדים בחגים, זה היה בחנוכה ובפסח למגזר היהודי, ואנחנו עכשיו מאמצע אוגוסט אל מול 90 יישובים במגזר, הצגות חינם לילדים.
אורלי פרומן: כל אחד מקבל שתי הצגות חינם לילדים, בסכום סמלי למבוגרים.
אורלי פרומן: זה קורה מאמצע אוגוסט עד אמצע ספטמבר.
לימור לבנת: בדיוק מה שעשינו ב - - -
אורלי פרומן: ספריות ציבוריות דיברנו.
אורלי פרומן: עוד שקף אחד לגבי הפרסים, לתמיכה באומנים עצמאיים.
אורלי פרומן: אנחנו מחלקים פרסים בהיקף של למעלה מ-4.5 מיליון שקלים מדי שנה בתחומים השונים.
לימור לבנת: גם במגזר.
אורלי פרומן: גם במגזר, כמובן.
אורלי פרומן: אני עצמי הייתי בטקס הענקת פרסים בתחום הספרות במגזר הערבי השנה.
אורלי פרומן: פרס השרה לרשויות המצטיינות, אם את זוכרת, דיברנו על זה בספורט, זה גם בתרבות.
אורלי פרומן: פרס ליצירות שעוסקות בתולדות הציונות בשישה תחומים; וממש מחר אנחנו מחלקים ארבעה פרסים לתחרות הסרטונים שהייתה ביוטיוב בתחום הציונות.
אורלי פרומן: בנוסף, יש לנו קרן שאנחנו משלמים או מענקים או מחלקים מיליון שקלים בשנה לאומנים במצוקה.
אורלי פרומן: זו קרן משותפת לנו ולמפעל הפיס, דרך קרן רבינוביץ'.
אורלי פרומן: אם הזכרתי קודם את התאגידים, אז אלה התאגידים על פי חוק שעובדים.
לימור לבנת: ורק להוסיף כאן לשאלה שהייתה.
לימור לבנת: במשרד מועסקים 12% עובדים מהמגזר, לא 10%.
לימור לבנת: 12% מעובדי המשרד הם עובדי המגזר.
לימור לבנת: יותר ממה שנדרש.
עינת וילף: אני מבקשת להשאיר את השקף על מבנה תקציב התרבות למעלה.
לימור לבנת: 10% זה לפי מה שנדרש מהמשרדים כרגע.
מסעוד גנאים: זה יותר מכל משרדי הממשלה, נכון?
עינת וילף: חבר הכנסת גנאים, אתה מעוניין?
מסעוד גנאים: בתחילה כבוד השרה ציינה שכל המגזר פה מיוצג, או כל חברי הכנסת מהחברה הערבית.
מסעוד גנאים: זה מזכיר לי את האמרה, שלו את הפילוסוף האנגלי ברנרד שואו – למה אתה כותב על הכסף והחבר שלך H.G ויילס כותב על המוסר.
מסעוד גנאים: הוא אומר – כל אחד כותב על הדבר החסר לו.
מסעוד גנאים: אז אנחנו בגלל דאגתנו לתרבות בכלל, לא רק למגזר הערבי, אנחנו פה.
מסעוד גנאים: בשנה שעברה היינו פה ושאלנו על החלק של הערבים בתקציב משרד התרבות וזה היה ממש לא הולם לאחוז שלנו, של הערבים בחברה הערבית.
מסעוד גנאים: אנחנו כ-20%, היה כ-1%, 2%, אני לא זוכר כמה זה אחד.
מסעוד גנאים: שניים, כל עלייה בתמיכה בפעילות במגזר הערבי משמחת אותנו.
מסעוד גנאים: אני שמח שיש 12%, וצריך גם יותר עובדים במשרד התרבות או בפעילויות התרבות.
מסעוד גנאים: משמח אותי שעושים גם פעולות ודברים כאלה, אם זה במרכזי מורשת, יש גם - - -
אורלי פרומן: אתרי מורשת, כן, יש גם.
מסעוד גנאים: אתרי מורשת.
מסעוד גנאים: אבל לפי דעתי, לתמוך בתרבות זה לא רק בפעילות או במופעים שהם חד פעמיים, אלא בתמיכה במוסדות התרבות כמו התיאטראות והספריות הציבוריות וכו'.
מסעוד גנאים: אלה הדברים שאני באמת רוצה לדעת כמה הם מתוקצבים על ידי משרד התרבות.
מסעוד גנאים: עכשיו חסמים, את התקנים כדי לקחת את התקציבים זה הכלי.
מסעוד גנאים: זה האמצעי.
מסעוד גנאים: המטרה בסוף לתמוך בתרבות, לתמוך באתרי תרבות ובכל הדברים האלה.
מסעוד גנאים: אז אם התנאים שאתם שמים או הקריטריונים הם כל כך קשים, אז למה לא להקל?
מסעוד גנאים: למה שלא יהיה נגיש יותר כדי שאנשים באמת ייקחו את התקציבים האלה וינצלו אותם.
מסעוד גנאים: אולי עוד הערה לפני שחבר הכנסת ברכה מתחיל.
מסעוד גנאים: רק הערה.
מסעוד גנאים: בקשר לתמיכה בסופרים.
מסעוד גנאים: בחברה הערבית, במגזר הערבי, יש סופרים, יש אנשים שהם כותבים בכל התחומים והם זקוקים מאד לתמיכה.
מסעוד גנאים: אני גם רציתי לדעת כמה אתם תומכים, כמה אחוז, במי.
מסעוד גנאים: למשל בהוצאות ספרים, האם אתם עוזרים להם משום שזה הדבר הקשה ביותר היום.
לימור לבנת: אנחנו לא תומכים בהוצאות ספרים.
מסעוד גנאים: לא, לפעמים היה.
אורלי פרומן: לא, לא, בספריות הציבוריות ויש תמלוגים שהסופרים מקבלים.
מסעוד גנאים: לא ספריות ציבוריות, למשל יש סופר שרוצה להוציא ספר, אין לו, הוא לא יכול.
לימור לבנת: לא, משרד התרבות לא תומך בכלל לא בסופרים שמפרסמים בעברית ולא בסופרים שמפרסמים בערבית.
מסעוד גנאים: אבל זה היה ככה לפני, לא?
מסעוד גנאים: או שאני לא מדייק?
אורלי פרומן: הדבר היחידי שיש, התמיכה היא תמלוגים.
שמעון אלקבץ: יש את פרס השרה ליצירה הערבית.
לימור לבנת: יש פרסים.
שמעון אלקבץ: אנחנו תומכים ב-למעלה מ-400 אלף שקלים.
לימור לבנת: לא, הוא לא מתכוון לזה.
לימור לבנת: אני מבינה.
מסעוד גנאים: לוקחים את הספר, מדפיסים אותו - - -
אורלי פרומן: לא, לא, לא.
אורלי פרומן: אנחנו לא תומכים בהוצאות ספרים.
לימור לבנת: גם לא בהוצאה לאור.
מוחמד ברכה: קודם אני כמובן מברך על הדיון ועל השתתפות השרה והמנכ"לית.
מוחמד ברכה: אני חושב שזה דיון חשוב שצריך לפתח אותו להבא, על מנת להתמקד בנקודות מסוימות.
מוחמד ברכה: אני חושב שהעניין של התרבות, ואני כמובן מדבר על התרבות במגזר הערבי, אבל כמובן שאני בעצמי וגם רבים מהאזרחים הערבים צורכי תרבות בכלל בישראל, גם תיאטרון, גם קולנוע, גם אומנויות אחרות.
מוחמד ברכה: אבל יש דבר שהוא זועק לשמיים, גברתי השרה.
מוחמד ברכה: זאת אומרת לא יכול להיות, אתם קובעים קריטריונים כלליים, זה נכון.
מוחמד ברכה: זה כאילו אוניברסאלי.
מוחמד ברכה: אבל יש קריטריונים שהם מהווים חומה בצורה שעמותות תרבות או פעילויות תרבות לא יכולות לחדור דרכם, ולכן אני שאלתי את השאלה וזה כדרך אגב.
עינת וילף: מה היא החומה הזאת?
מוחמד ברכה: אי אפשר לענות על הקריטריונים.
עינת וילף: למה אי אפשר?
מוחמד ברכה: בעניין של תיאטרון למשל, אני הולך להסביר.
מוחמד ברכה: להתייחס למגזר הערבי כפריפריה גאוגרפית או פריפריה תרבותית, זו השאלה המהותית.
מוחמד ברכה: צריך להתייחס לעובדה שיש מיעוט לאומי שיש לו תרבות אחרת, שהיא לא יכולה להיכלל בפריפריה גיאוגרפית של עיירות פיתוח ודברים כאלה, אלא תרבות באופן כללי בכל מה שקשור לתיאטרון ודברים כאלה.
מוחמד ברכה: זאת אומרת עובדה היא ש-2.4 מתקציב התרבות הולך למגזר הערבי, בזמן שאנחנו מהווים 20%, אני חושב שזה דבר בלתי מתקבל על הדעת לחלוטין.
מוחמד ברכה: אני הייתי מבקש לשמוע - - -
לימור לבנת: סליחה, איך הגעת ל-2.4 מתקציב התרבות שהולך למגזר הערבי?
שמעון אלקבץ: הוא מדבר רק על התקנה של התרבות הערבית.
לימור לבנת: לא, זה רק תקנת התרבות הערבית.
לימור לבנת: זה נתון לא נכון פשוט, לכן הפסקתי אותך.
אורלי פרומן: הוא אומר אחוזים.
אורלי פרומן: אתה מדבר רק על התרבות - - -
לימור לבנת: גם זה לא נכון.
לימור לבנת: סליחה, חבר הכנסת ברכה - - -
מוחמד ברכה: זה 11,463,433 מיליון, מתוך 450,787,671 שקלים.
לימור לבנת: לא, לא, חבר הכנסת ברכה תרשה לי, אני יכולה שנייה ברשותך?
לימור לבנת: רק כדי שאנחנו נדבר על אותו בסיס נתונים ואז אולי אנחנו נוכל להתקדם מכאן, וגם אם יש לך עדיין טענות תוכל להשמיע אותן כמובן, אבל - - -
מוחמד ברכה: אולי תשמעי את הכל ואחר כך?
לימור לבנת: רק בגלל הנתון.
עינת וילף: פשוט חשוב לתקן.
לימור לבנת: אולי לא תסכים איתי, אבל אני רוצה בכל זאת רק אולי לתקן.
מוחמד ברכה: זה תקציב, תקנה 73.
לימור לבנת: תקנה 73 היא תקנת התרבות הערבית, אבל מעבר לתקנה הזאת, כפי שכאן דיברנו קודם, ואתה לא היית כאן קודם אבל כפי שהוצג כאן קודם, המגזר הערבי מקבל תמיכה ושותף לפעילות שנעשית על ידי משרד התרבות באין ספור תקנות.
לימור לבנת: למשל, אם מדובר בספריות ציבוריות, אז מה?
לימור לבנת: אין ספריות ציבוריות בכל אחד מהיישובים הערביים?
לימור לבנת: יש.
לימור לבנת: אבל זה לא מופיע בתקנה - - -
שמעון אלקבץ: השרה, רק השנה תמכנו בספריות ב-6.4 מיליון שקלים, לדוגמא.
לימור לבנת: וזה לא מופיע.
חנין זועבי: תמיד תגיד את האחוז, לא את המספרים.
חנין זועבי: זה לא אומר כלום.
לימור לבנת: לא, לא, אבל בכל יישוב, חברת הכנסת זועבי, שנייה - - -
חנין זועבי: תיתן את האחוז.
לימור לבנת: אפשר גם את זה לתת.
שמעון אלקבץ: האחוז הוא 11.3.
לימור לבנת: רק שנייה.
לימור לבנת: אם אנחנו מדברים על מוזיקה, מחול, על כל דבר, בכל מקום יש תרבות - - -
מוחמד ברכה: על פסטיבלים.
מוחמד ברכה: שזה עוד 6.5 מיליון.
לימור לבנת: כן, אבל זה לא התקנה.
לימור לבנת: סליחה, לכן זו לא התקנה שאתה מדבר עליה, זה לא נכון.
עינת וילף: בואו נסיים, אני רוצה לאפשר, בסך הכל זה לא כל הדיון היום, אז בבקשה.
מוחמד ברכה: זה לא כל הדיון, כמובן.
מוחמד ברכה: גם אם מוסיפים את התחומים האחרים, שזה סך הכל, השרה צודקת, שזה עוד 6.5 מיליון, אבל עדיין אנחנו - - -
לימור לבנת: לא, זה עוד הרבה.
שמעון אלקבץ: זה הרבה יותר.
עינת וילף: אנחנו אחרי זה נברר את הנתונים.
עינת וילף: בסך הכל הדיון הזה נועד היום לעוד הרבה דברים, אז בבקשה.
מוחמד ברכה: אז בוא נגיד ברמה העקרונית יותר.
מוחמד ברכה: אני חושב שצריך לשאוף, גברתי השרה, דווקא, ואני לא רוצה לחשב את הנחשלות ואת צריכת התרבות שהיא חיונית לחברה, שהיא נחשלת.
מוחמד ברכה: אני מקווה ומבקש שהיחסיות בתרבות תהיה כיחסיות באוכלוסייה.
מוחמד ברכה: הדברים האלה הובאו בדו"ח מבקר המדינה משנת 2008 ושם דובר בפירוש על כך שהמשרד צריך לעשות סקר צרכים, צורכי תרבות, ולהתאים את התקציב.
מוחמד ברכה: ועד היום בדו"ח מספר 59 (ב), לא נעשה שום דבר בעניין הזה.
מוחמד ברכה: לפחות להיות צמודים להמלצות של מבקר המדינה שהלך ובדק את הדברים.
מוחמד ברכה: ויש עוד הרבה דברים שאפשר להגיד.
מוחמד ברכה: הערה אחרונה.
עינת וילף: הערה אחרונה בקצרה .
מוחמד ברכה: משרד התרבות מחלק את תקציביו לפי מערך קבלת החלטות שמתבצעות במדורים מקצועיים שונים.
מוחמד ברכה: באף מדור אין ייצוג לתרבות הערבית, אין ייצוג לערבים באף מדור, בכל הזכרה שהייתה על מדורים כאלה ואחרים.
מוחמד ברכה: איך זה יכול להיות?
מוחמד ברכה: איפה זה נשמע?
עינת וילף: אוקי, תודה רבה.
עינת וילף: חברת הכנסת זועבי ואז נחזור לדיון.
מוחמד ברכה: הערה אחרונה כללית.
עינת וילף: לא, לא, קיבלת הערה אחרונה.
מוחמד ברכה: כללית מאד.
עינת וילף: לא, חבר הכנסת ברכה - - -
עינת וילף: התוספת בתקציב התרבות שצוינה לשנת 2012, זהה לתוספת לתקציב הכללי.
עינת וילף: היא לא תוספת ריאלית.
עינת וילף: זאת אומרת, גם ה-100 מיליון שקלים הם בהתאם לגידול בתקציב הכללי.
עינת וילף: 2% - 2%.
עינת וילף: בסדר, תודה רבה.
עינת וילף: חברת הכנסת זועבי.
חנין זועבי: תודה על הדיון שזה לא דיון ראשוני וגם תודה על ההצגה.
חנין זועבי: אני רק רציתי להקדים ולהגיד שהתרבות גם אולי מבחינת הנוער הערבי במיוחד, לא רק החברה הערבית, הוא לא רק עניין של איכות חיים.
חנין זועבי: ואנחנו לא מדברים רק על מספרים.
חנין זועבי: אנחנו כל הזמן מתווכחים על המספרים, אבל בסופו של דבר, אם אנחנו גם נציג את הנתון הזה, שחצי תיקי העבריינות שנפתחים, נפתחים במשטרה לנוער, בקרב הנוער הערבי, ושאחוז העבריינות אצל הנוער הערבי הוא 4 פעמים יותר מאשר האחוז בקרב הנוער היהודי, אז יש זיקה.
חנין זועבי: אני רואה בזה זיקה לפעילות התרבות בקרב הנוער, שאין לו מה לעשות אחרי בתי הספר, אין לו מה לעשות בחופשת הקיץ.
חנין זועבי: וגם הרחק מהנתונים הגסים, אני מנצרת.
חנין זועבי: אין בנצרת היכל תרבות של יותר מ-300 כיסאות.
חנין זועבי: אם אנחנו רוצים לעשות מופע או פעילות, אנחנו הולכים למזרע.
חנין זועבי: ואנחנו מדברים על נצרת, של 70,000.
חנין זועבי: אין ברהט, אין בסכנין, אין בשפרעם.
חנין זועבי: כלומר זה לא עניין של כמות ושל מספרים והם מתווכחים על מספרים.
לימור לבנת: גם לא בנתיבות ולא באופקים ולא בהרבה מאד מקומות אחרים, דרך אגב.
חנין זועבי: לא הרבה, אני לא מדברת על הרבה מקומות, אני מדברת על כל הערים הערביות, לא על הרבה.
חנין זועבי: אני מדברת על 100% ואני נתתי את הערים הגדולות.
חנין זועבי: אני לא נתתי את פקיעה ותרשיחא, אני נתתי את נצרת וסכנין ואום אל פאחם ורהט.
חנין זועבי: 100%.
חנין זועבי: לא הרבה.
חנין זועבי: עכשיו, כאשר אנחנו מדברים על תקציב, עצם זה שאנחנו מתווכחים מה זאת אומרת?
חנין זועבי: זאת אומרת הנקודה שאת העלית, כבוד יושבת הראש, אין שקיפות במספרים.
חנין זועבי: אין שקיפות במספרים.
חנין זועבי: אם אנחנו מתווכחים על מספרים ואנחנו, חברי הכנסת הערבים, וזה לא במקרה שכן חברי הכנסת מתגייסים לסוגיה הזאת, כמו לכל הסוגיות.
חנין זועבי: אם אנחנו אומרים שזה 6% ומשרד התרבות אומר לא, זה אולי 4, אולי 4.5 - - -
לימור לבנת: אנחנו לא אומרי, אל תצטטי אותנו.
לימור לבנת: אל תשימי מילים בפי.
לימור לבנת: זה את יכולה על המרמרה להגיד, לא פה.
עינת וילף: השרה, השרה, אני מאד מבקשת.
חנין זועבי: אה, זה כבר לא רציני וזה לא מכובד משרת תרבות גם להגיד את זה, ואת שרת תרבות.
חנין זועבי: את לא השרה לביטחון.
עינת וילף: אני מאד מבקשת, לא לשם הדיון, בבקשה תאמרי את דבריך, תסיימי ואנחנו - - -
חנין זועבי: נכון, לא לשם הדיון, אבל כנראה יש סקרים - - -
עינת וילף: חברת הכנסת זועבי, תסיימי בבקשה את דברייך.
חנין זועבי: - - - נקבעים בתחומים מסוימים, זה תרבות זה.
חנין זועבי: אני חושבת שהנקודה העקרונית היא שקיפות במספרים.
חנין זועבי: אין שקיפות במספרים ואני אומרת לך, אם זה לא 3%, אתם לא אמרתם את זה, אבל אני אומרת את זה, אם זה לא 3% אז אולי 4%, אז אולי 5%.
חנין זועבי: תודה לכם.
עינת וילף: עכשיו אני מבקשת לפנות למי שביקשו זכות דיבור.
מוחמד ברכה: קיבלתי אינפורמציה חשובה.
עינת וילף: לא, אני באמת נתתי די והותר.
עינת וילף: אני מבקשת עכשיו - - -
מוחמד ברכה: אין די והותר, מה די והותר?
עינת וילף: נתתי די והותר.
עינת וילף: יש אנשים שבאו לכאן במיוחד, מוזמנים, כל אחד קיבל את זכות הדיבור.
מוחמד ברכה: בסדר, נקשיב להם.
מוחמד ברכה: נאמרו כאן דברים שקיבלתי תגובה עליהם מהנוגעים בדבר בעניין של הלילות הלבנים בשפרעם ובנצרת.
עינת וילף: חבר הכנסת ברכה, שאני עוברת עכשיו לדיון שלשמו התכנסנו.
מוחמד ברכה: השאלה האם נכפה עליהם שההסתדרות הציונית תהיה נותנת חסות לאירוע.
עינת וילף: אנחנו עוברים עכשיו לדיון.
מוחמד ברכה: למה את לא מקשיבה?
מוחמד ברכה: אמרתי דבר חשוב.
מוחמד ברכה: האם נכפה על הערים הערביות שההסתדרות הציונית תהיה נותנת חסות.
עינת וילף: שמענו, שמענו.
עינת וילף: אפשר לקרוא לסדרן בבקשה?
מוחמד ברכה: אני חבר כנסת, אני לא אורח שלך.
עינת וילף: אני יודעת.
חנין זועבי: אבל זה דיון על תרבות, למה את משתיקה חברי כנסת?
חנין זועבי: זה דיון על תרבות.
מוחמד ברכה: אני חבר כנסת וחבר ועדה.
עינת וילף: כל אחד קיבל זכות דיבור.
מוחמד ברכה: יש לי הערה וזה היה מסתיים לפני שתי דקות.
עינת וילף: כל אחד קיבל זכות דיבור, אני מבקשת.
מוחמד ברכה: האם נכפה על הערים הערביות שההסתדרות הציונית תהיה נותנת חסות של הלילות הלבנים בנצרת ובשפרעם?
מוחמד ברכה: שאלה פשוטה.
עינת וילף: שמענו.
עינת וילף: תודה רבה, נרשם.
עינת וילף: אלון ספן ממדיה טק חולון.
עינת וילף: כל מי שביקש זכות דיבור מתבקש לשבת ליד השולחן.
חנין זועבי: אתם רוצים שנצא?
חנין זועבי: (בערבית)
אלון ספן: רק לגבי הנתונים, לגבי הדיון, אם יותר לשאול את המנכ"לית לגבי עוגת התקציב לשנת 2012 לעומת שנת 2011.
אלון ספן: לגבי המוסדות שבתקנות, מה העלייה שהייתה ביחס לתקציב.
עינת וילף: אתם רושמים את כל השאלות?
עינת וילף: אנחנו נעשה סבב ואחרי זה - - -
אלון ספן: כי הדיון הזה בעצם נפתח בשאלה הזאת מבחינת מוסדות התרבות.
אלון ספן: אם אנחנו מדברים על פורום מוסדות התרבות, אז פורום מוסדות התרבות שמיוצג בעוגת התקציב הזאת, לא זאת אלא הקודמת, ב-354 מיליון שקלים אם אני לא טועה, משהו כזה, הוא אחד מהשותפים לחתימה על תקציב התרבות המתמשך, הסכם התרבות המתמשך.
אלון ספן: והתקציב הזה בין היתר מתייחס לתהליך של שיפוי חלקי או מלא, של התייקרויות במשק, של גידול בכמות המוסדות המוכרים ועוד כהנה וכהנה דברים המשפיעים על התקציב הסופי של מוסדות התרבות.
אלון ספן: הפער בין השנים לא נראה בשקפים, והשאלה שנשאלת, האם התשעה מיליון שאמורים לעבור משנה לשנה, הם תשעה מיליון שחלקם הגדול, הניכר, עובר למוסדות התרבות כחלק מאותו הסכם, והאם הדבר הזה מתבצע בפועל, כי אנחנו מתקשים לקבל את הנתונים האלה בפערים במשך השנים.
אלון ספן: התשובה על השאלה הזאת פותחת מבחינתנו את הדיון רחב יותר, כי אם אכן הדבר איננו קיים, הרי זה מסביר לפחות חלקית, את מצבם של מוסדות התרבות.
אלון ספן: על פי נתונים שלנו רובם הגדול נמצאים במצב גרעוני, אני מדבר על מוסדות התרבות שנמצאים בתוך התקנה, ובלי להתייחס עכשיו להערות כלליות לגבי התקציב הכולל של התרבות בישראל, כי צריכים להתייחס אליהם, אבל אנחנו חתמנו על הסכם וכל עוד ההסכם הזה קיים, אז הדיון לכאורה איננו קיים.
אלון ספן: אני אומר לכאורה, למרות שאני פונה לאוצר ואומר שההסכם הזה, למרות קיומו ולמרות העובדה שאין לו חיתוך רוחב על פי תקציבי המדינה, עדיין איננו מכיל את כמות ואת העשייה שנעשית במוסדות התרבות בארץ.
אלון ספן: אבל זו פנייה לאוצר ולא לשרה, כי השרה נמצאת איתנו באותו צד, באותו מתרס ברצון להגדיל את התקציב.
עינת וילף: דני וייס מתיאטרון החאן.
דני וייס: אני מעביר את זכותי הלאה.
עינת וילף: אוקי.
עינת וילף: נסים טל, ממוזיאון חיפה.
נסים טל: אנחנו מודים ומוקירים את ההסכם שנעשה עם משרד האוצר.
נסים טל: ההסכם היה נכון ללפני כמעט שלוש שנים.
נסים טל: בתקופה הזאת אנחנו חווים, מוסדות התרבות, התייקרויות עצומות שנובעות בעיקר מחקיקה ממשלתית.
נסים טל: זאת אומרת, המדינה חוקקה חוק של פנסיה חובה, הוצאות השמירה והניקיון של המוזיאונים למשל, קפצו בשלוש השנים האחרונות ב-12.5% ועוד צפוי לנו 5% בשנתיים הקרובות.
נסים טל: נושאים כמו חוק המוזיאונים, חוק הנגישות, כל החקיקה מסביב לפעילות שמתייחסת גם אלינו, יש להם השפעות עצומות על ההוצאות השוטפות שלנו.
נסים טל: אני לא מדבר כבר על הוצאות החשמל, שרק ביולי האחרון התייקרו ב-10%, הוצאות המים שקפצו קפיצה נחשולית בשנה שעברה, ודלק והסעות, וכל ההוצאות שקשורות ישירות לפעילות שלנו, משפיעות ויוצרות מצב שבו למרות שהתקציב נשאר ברמתו הנומינאלית, ההשפעה על התקציב הריאלי שלנו היא עצומה.
נסים טל: אני כמנהל המוזיאונים של חיפה בשלוש השנים האחרונות, ההתייקרויות היו למעלה ממיליון שקלים בתקציב שלנו, שהוא בסדר גודל של 12-14 מיליון שקלים בשנים האלה.
נסים טל: זאת אומרת זו התייקרות עצומה, שהיא כמעט אקוויוולנטית לשני שלישים מההקצבה של המדינה למוזיאון בשנה.
נסים טל: כך שאני לא יודע איך מצפים מאיתנו להתגבר על הנושא הזה של ההתייקרויות.
נסים טל: אחת הדרכים זה שהמוסדות מצמצמים את היקף הפעילות.
נסים טל: היקף הפעילות גם מכניס כספים ואנחנו נמצאים במין ספירלה יורדת, שהתוצאה תהיה פגיעה חמורה מאד בנושא של איכות התרבות במדינת ישראל.
נסים טל: אנחנו גם יכולים לעשות פעילויות פחות יקרות ופחות חשובות בתקציב המוקטן, ובסך הכל מה שייגרם כאן זו ירידה או בהיקף הפעילות או באיכותה.
עינת וילף: אסתי סגל מהמשמר החברתי, בבקשה.
אסתי סגל: שלום.
אסתי סגל: קודם כל הייתי רוצה להגיד תודה.
אסתי סגל: אנחנו מאד מעריכים את מה שקורה בתחום התרבות בפריפריה, שזה בדיוק מתחבר לטענה שלנו שתרבות היא דבר שצריך להיות נגיש לכל אחד בישראל.
אסתי סגל: אבל שני דברים אני רוצה.
אסתי סגל: אחד זו הערה או בקשה, בעניין הפרוטוקולים של המועצה הישראלית לתרבות ואומנות, וגם הדיונים שלהם שכיוון שזו מועצה ציבורית, הדיונים צריכים להיות פתוחים לציבור והפרוטוקולים צריכים להיות פתוחים.
אסתי סגל: אז זה דבר אחד שאנחנו מבקשים.
אסתי סגל: דבר שני, שאני לא יודעת למה לשייך אותו, אבל מדובר כאן על כתבי עת.
אסתי סגל: אין תמיכה בכתבי עת.
לימור לבנת: יש תמיכה בכתבי עת.
אסתי סגל: רק לעמותות.
אסתי סגל: ואז מה שקורה, מי שלא עמותה, יש הרבה.
אסתי סגל: זה דווקא חלק שהוא מאד מאד משמעותי, בעיקר ככל שאנחנו יודעים מה קורה בתחום הספרות, שאולי יתוקן עכשיו, אבל בינתיים המצב בתחום הספרות מאד גרוע, וכתבי העת הם בעצם נושאי הדגל של הנושא הספרותי.
לימור לבנת: יש לי תשובה לזה.
אסתי סגל: יש עם זה בעיה בנושא, ואני אשמח אם אפשר יהיה לבדוק את זה, כי או שהם צריכים להסתמך על מפעל הפיס, שגם כאן יש שאלה האם מועצה להימורים בכלל מתחברת לתרבות, אבל זאת לא הנקודה, או שהם חייבים להיות עמותה.
אסתי סגל: יש הרבה שמוצאים שהם לא עמותה.
אסתי סגל: אז אני אשמח אם אפשר יהיה לבדוק את זה.
עינת וילף: אנחנו אוספים את כל השאלות ויהיה מענה לכולן.
עינת וילף: איתמר גורביץ, מנכ"ל פורום מוסדות תרבות, בבקשה.
איתמר גורביץ: שלום.
איתמר גורביץ: אני רוצה לחזור על מהות הפגישה פה, הדיון – מי מקבל מה.
איתמר גורביץ: כמו שאלון ציין קודם, בהסכם התרבות שנחתם בין האוצר, המשרד והפורום, יש שם שני מספרים מאד חשובים לתרבות.
איתמר גורביץ: התשעה מיליון שמתווספים השנה, מהשנה לשנתיים, לשלוש שנים, הם באים לשמור על התקציב.
איתמר גורביץ: אנחנו ביקשנו מהמשרד ולא קיבלנו עד היום – איך חולקו התשעה מיליון שקלים, ולמי.
איתמר גורביץ: אין לנו שום התייחסות.
איתמר גורביץ: אנחנו רואים בתוספת הזאת תוספת שאמורה לעבור ישירות למוסדות, כל התשעה מיליון, כדי לשמור על הערכים שהמוסדות מקבלים בתמיכה מדי שנה.
איתמר גורביץ: הדבר השני זה ה-21 מיליון לפריפריה.
איתמר גורביץ: הוצגו פה נושאים שבהם כנראה הגיעו חלקים מהכסף הזה.
איתמר גורביץ: חשוב לנו לדעת לפי איזה קריטריונים חולק הכסף, וכמה חולק לכל אחד מהפעולות או מהתקנות או מהסעיפים, שבהם הם נוצלו.
איתמר גורביץ: אין את הנתון הזה.
איתמר גורביץ: אני גם מבקש לדעת אם אפשר, יש פה מאחורי בשקף, נספח להסכם תרבות שהוא בין 11 ל-13 מיליון שקלים.
איתמר גורביץ: אם אפשר לקבל הסבר מה התוספת הזאת, למה זה מתייחס.
עינת וילף: אורלי אחר כך תענה על הכל מסודר.
נסים טל: תודה רבה.
עינת וילף: מאיר אסרף בבקשה, רק בלי פירוטכניקה.
מאיר אסרף: לא, לא, רק לדבר.
מאיר אסרף: בחמישה ביולי קיבלה הממשלה החלטה מספר 4856, שמעבירה את הסמכות לפי חוק יסודות התקציב משרת התרבות לשר המשפטים, וזה נוגע למבחני תמיכה בתחום התיאטרון או תיקונים.
מאיר אסרף: רציתי לשאול מה המשמעות של החלטת ממשלה זו, כי כשאני רואה את חוק יסודות התקציב, או פשוט להעיר את תשומת ליבה של הוועדה שקיימת החלטת ממשלה כזו, ושהתוקף הוא עד 1 בינואר 2014, ולכן צריך לשאול מה המשמעות של זה מבחינת תיאטרון, בלי פירוטכניקה.
עינת וילף: כן, תודה רבה.
עינת וילף: והדובר האחרון שביקש זכות דיבור, דגנית גרינבאום מארגון הורים ארצי, בבקשה.
דגנית גרינבוים: ארגון ההורים הארצי חודש בימים אלה, אז קודם כל אני מודה על ההשתתפות וההכנסה שלנו לכל הנושא.
דגנית גרינבוים: לאורך כל הדיון אני בעצם לא ראיתי התייחסות של התרבות בתוך בתי הספר.
עינת וילף: היה לנו דיון שלם רק על זה.
דגנית גרינבוים: זהו, יכול להיות שזה קיים והארגון פשוט לא היה קיים.
עינת וילף: לא, זה היה לפני שבוע והייתה נציגות.
דגנית גרינבוים: כן, אבל הם חזרו עם נתונים וכל מה שהופיע פה בעצם-, אבל יש את כל נושא התרבות שמשרד החינוך לא מתקצב, גם ההצגות לדוגמא שיש - - -
לימור לבנת: לא הבנתי, סליחה.
לימור לבנת: מרוב דיבורים לא הבנתי.
לימור לבנת: את יכולה לחזור על המשפט האחרון ברשותך?
דגנית גרינבוים: לי חסרה ההבנה של הממשק – איפה נכנס התרבות בתוך החינוך, איפה משרד התרבות נכנס למחלקת החינוך.
דגנית גרינבוים: מה שמשרד החינוך נותן ומתקצב, אני מבינה.
דגנית גרינבוים: היום מה שקורה בפועל, שכל נושא התרבות הוא בעצם מימון מלא של ההורים.
דגנית גרינבוים: אם זה סל תרבות, אם זה מגמות.
דגנית גרינבוים: זאת אומרת, מתחיל בעצם מגיל 5 כל נושא המוסיקה וההצגות, הם מימון מלא שלנו, של ההורים.
דגנית גרינבוים: כשהילד מתבגר אנחנו מדברים על מגמות מוסיקה, מחול, קולנוע, זה הכל מימון של הורים.
דגנית גרינבוים: זאת אומרת אם אין הורה שיכול לשלם, אין תלמיד שלומד במגמה התרבותית.
דגנית גרינבוים: אם אין בית ספר שיכול לתקצב מעבר להצגה אחת בסל תרבות בשנה, אין הצגות בבית הספר בשנה.
דגנית גרינבוים: וזה בעצם השאלה, איפה הממשק.
עינת וילף: לא בהצבעה, הודעתי בראשית הדיון שכל מי שמבקש לדבר יגיש לי פתק מסודר, עם שם ותפקיד.
עינת וילף: אפשר עדיין, אבל יש הליך מסודר שאני חזרתי עליו כמה פעמים בתחילת הדיון.