GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עינת וילף: עירית פרנק, נציגת אמ"י, בבקשה.
עירית פרנק: אז אלף אני רוצה לומר, אם אפשר מהבמה הזאת, לחזור ולבקש בתמיכה לשרה, אם אפשר לבקש להגדיל את התקציב.
עירית פרנק: אני חושבת שזה מאד חשוב שאנחנו נעלה את הנושא הזה כל פעם מחדש ונחזק את האנשים שלנו, בכך שאנחנו נבקש כל פעם מחדש ונעמוד על זה שהתקציב לא יהיה 0.18, אלא שהוא קצת יעלה, ואז אולי גם תיפתרנה הבעיות הקשות שעולות.
עירית פרנק: כאחת שמשויכת אל הפרינג', אנחנו היינו רוצים לבקש אם אפשר קצת לשנות את החלוקה בתקציב, ולהגדיל את התקציב של הפרינג', ואם אפשר אפילו לדון או לחשוב על לדון לשנות טיפה את התקנה, או לשלם לאומנים עצמם, היוצרים.
עירית פרנק: כפי שאתם יודעים יש יצירה מאד גדולה של יוצרים עצמאיים בפרינג', וחלק גדול מהם לא מתוקצבים, למעט אלה שמקבלים דרך תקציב להפקה עצמה, האמנים עצמם לא משתכרים.
עירית פרנק: לפעמים הם מגיעים לאיזה 50 שקלים, 20 שקלים להפקה.
עירית פרנק: בושה וחרפה.
עירית פרנק: אם אפשר היה לנסות אפילו לדון או לחשוב שחלק מהתקציב יהיה צבוע לטובת האומנים עצמם.
עירית פרנק: שהם לא יצאו מהצגה, ובאמת, רוב העשייה נעשית על ידי האומנים העצמאיים, אז אם אפשר לחשוב על זה.
עירית פרנק: תודה.
חנין זועבי: כן, אבל צדק עושים גם עם תקציב קטן.
עינת וילף: תודה רבה, זו הייתה המלצה חשובה.
עינת וילף: אסף אמיר, יושב ראש איגוד המפיקים, בבקשה.
אסף אמיר: אני יותר מעורב בענייני קולנוע מאשר בזה, זה דיון ראשון שלי פה, אבל ראינו את הנתונים בתחילת הדיון וחשבתי שבזה נדון.
אסף אמיר: אם המדינה מקציבה סכום כל כך עלוב לתרבות, יושבים פה כל האנשים, מנהלי מוסדות ואנחנו מדברים על איך כל אחד ייקח עוד פירור מפה או פירור משם, מן הסתם על חשבון מוסד אחר והשאלה היא אם למשרד התרבות ולשרת התרבות, אם יש איזה יעד תקציבי, אם יש איזה משהו שאנחנו הולכים לדרוש, כדי שהתקציב הזה יתקרב אולי לפולין, לא לנורבגיה, לא לדנמרק, אולי לפולין.
אסף אמיר: ואולי צריך לעשות משהו טיפה יותר דרסטי.
אסף אמיר: אני רואה את כל ההסכמים, הסכם הקולנוע.
אסף אמיר: ה-6 מיליון שקלים הנוספים, דרך אגב, זה הסכם שאנחנו עשינו מול האוצר באופן ישיר, תוך כדי התנהלויות מול ערוץ 10 ודברים שלא ניכנס אליהם.
אסף אמיר: יכול להיות שכל ההסכמים האלה, צריך לא לחדש אותם.
אסף אמיר: אם אלה ההסכמים, אולי צריך לא לחדש אותם.
אסף אמיר: זה לא יכול להיות שאלה הסכומים.
אסף אמיר: זה לא יתכן הרי, זה לא סביר.
אסף אמיר: אני רוצה לדעת אם למשרד התרבות יש יעד, איזה שהוא תקציב שזה מה שאנחנו רוצים להשיג ועם זה אנחנו יוצאים בדרישה, והשרה עומדת מאחורי זה.
אסף אמיר: תודה.
עינת וילף: בהחלט חשוב והולך לשורש הדיון.
עינת וילף: אני רוצה להעלות עוד כמה שאלות לפני שאנחנו חוזרים אליכם, ואני גם ארצה שלפני כן משרד האוצר יתייחס לחלק מן הדברים שנאמרו כאן.
עינת וילף: ראשית, עלו בדיונים שונים הנושא של הקצב שבו מאושרות בקשות התמיכה ושעובר התקציב מרגע שאושרה בקשת התמיכה.
עינת וילף: עלו תלונות שהדבר מגיע באמת לממדים שתיאטראות ומוסדות שונים לא יודעים ממש מה מצבם.
עינת וילף: הנושא של המע"מ על רכישת יצירות, דברים בסגנון הזה, נשמח גם לשמוע את עמדת האוצר.
עינת וילף: אני גם אשמח לשמוע לגבי ה-9 מיליון, האם הם בעצם מצטרפים וגם שאלת הנספח; וגם בנוגע לתבחינים לאותם 21 מיליון שקלים לפריפריה.
עינת וילף: העלית בקצרה את הנושא של אותן הצגות לילדים, שניתנו בחינם, כחלק מהפרויקט.
עינת וילף: אני אשמח לדעת האם נכללו בזה גם פרויקטים מיוחדים של הגופים הרפרטואריים שיש להם לילדים, או שאלה היו יותר הצגות הילדים הרגילות שיש בחנוכה וכדומה, או ש - - -
לימור לבנת: לא, בכלל לא.
לימור לבנת: רק רפרטואריים.
עינת וילף: ואנחנו גם נכניס להודעת הסיכום, אני כן רוצה מאד להוסיף את קולי כאן לנושא של לשקול מאד בחיוב את השקיפות של דיוני המועצות בישראל, לכל הפחות פרסום הפרוטוקולים.
עינת וילף: אני חושבת שזה דבר נכון.
עינת וילף: אני אשמח, לפני שתענו לשאלות ולנושאים שעלו כאן, אם האוצר יתייחס לחלק מן הדברים.
אריאל יוצר: אני רכז תרבות באגף תקציבים.
אריאל יוצר: שתי נקודות מרכזיות ששווה אולי להתעכב עליהן.
אריאל יוצר: הנקודה הראשונה, המנכ"לית ציינה אותה בהתחלה, אני חושב שלא ניתן לעניין הזה מספיק דגש, כי הוא מאד מהותי.
אריאל יוצר: זה עניין של החרגה מקיצוץ שמסוכמת למעשה בין משרד התרבות ומשרד האוצר, שהיה שותף לסיכום הזה.
עינת וילף: כמה מכל התקציבים פה מוחרגים מקיצוץ?
אריאל יוצר: כל הסכם התרבות, למעשה הכל.
אריאל יוצר: למעשה כל מה שמופיע כאן מוחרג מקיצוצים.
אריאל יוצר: רק כדי לשים את הנקודה הזו בפרופורציה, כי היא שווה הרבה מאד כסף, החרגה מקיצוצים במהלך תקופת ההסכמים הייתה שווה 22% מהתקציב.
אסף אמיר: אי אפשר, אתם לא יכולים לקצץ את זה, אז ברור שהחרגתם את זה.
אריאל יוצר: רגע.
אריאל יוצר: עם כל הכבוד, ממשלת ישראל מקצצת - - -
מוחמד ברכה: 22% - - -
לימור לבנת: אלמלא זה היה מוחרג, ברכה.
אריאל יוצר: ממשלת ישראל עושה קיצוצים רוחביים בתחומים לא פחות חשובים וקריטיים לחברה בישראל, זה לא על חשבון התרבות, בגלל שתרבות מוחרג מקיצוצים.
אריאל יוצר: זה בגלל שאין כסף - - -
אסף אמיר: כדי להיכנס ל-OECD צריך להיות אחוז אחד לפחות של תרבות.
אריאל יוצר: העובדה שנכנסו ל-OECD גם בלי זה.
עינת וילף: תמשיך בבקשה.
אריאל יוצר: 22% מתקציב התרבות שמוחרג מקיצוצים הוא בהחלט סכום משמעותי שצריך לקחת אותו בחשבון.
אסף אמיר: אז אנחנו צריכים להגיד תודה שאין קיצוצים.
אריאל יוצר: לא, אתם צריכים לקחת אותו בחשבון, ודרך אגב כמו שכל שאר משרדי הממשלה סופגים את אותם קיצוצים ומתמודדים איתם, אתם לא צריכים להגיד תודה - - -
אסף אמיר: נקודת הפתיחה שלהם שונה.
אריאל יוצר: אני ישבתי בשקט ושמעתי אתכם, אני מבקש לפחות לתת לי להשלים את הטיעון.
אריאל יוצר: תודה אני בוודאי לא מבקש.
אריאל יוצר: מה שכן צריכים לעשות זה לפחות לשקף את המשמעות התקציבית של זה בדיון כאן.
אריאל יוצר: רק הסכם התרבות, נשים רגע בצד את כל שאר הדברים, רק מהסכם התרבות – שווה בחישוב מהיר 100 מיליון שקלים.
אריאל יוצר: עכשיו, אתם לא מסתכלים על זה כפחות, אבל באופן עקרוני זה מה שהיה צריך להיות.
אריאל יוצר: וכשהסכם התרבות לא סופג 100 מיליון שקלים, אז לצורך העניין מקום אחר או סופג אותו, או שבסוף אני איך שהוא או אוצר המדינה או ממשלת ישראל מוצאת לעניין הזה פתרון.
אריאל יוצר: מעבר למה?
אריאל יוצר: מעבר ל-100 מיליון שנחסכו.
אריאל יוצר: אני אשמח לראות את החישובים האלה.
אריאל יוצר: 22% זה היקף הקיצוצים שאותם אישרה ממשלת ישראל בתקופת ההסכם, על כלל תקציב המדינה.
אריאל יוצר: לכן, לדבר הזה יש משמעות תקציבית שבוודאי צריכים להתחשב בה.
אריאל יוצר: הדבר השני שצריך לציין, זה בגלל שההסכמים או התקציבים פה לא רק מוחרגים מקיצוצים אלא גם קשיחים, יש הרבה מאד תהליכים, הצעות חוק, החלטות ממשלה שקורות במהלך השנה, שבמשרדים אחרים מי שמתמודד עם זה, חלק מזה זה האוצר וחלק מזה זה המשרד עצמו, שבא ואומר – יש עכשיו תוספת דרישות, התקציב שלי הוא מוגבל כמו כל התקציבים, ולכן אני צריך למצוא פתרון לחקיקה, לצורך העניין נוספת, שנוצרה על חשבון משהו אחר.
אריאל יוצר: תקציב משרד התרבות שמתנהל קצת אחרת וקובע שהתקציבים לא יפחתו מהסכומים שנמצאים כאן, אומר שבסוף במעט מאד כסף שיש למשרד התרבות ככסף לא מעוגן בהסכמים, זה ברזרבות התקציביות המעטות שמחזיק אוצר המדינה, צריכים לפתור את כל הבעיות האלה.
עינת וילף: שנייה, רק לצורך העניין, כשהעלו כאן נושא של חקיקה שעלתה בנושא פנסיה חובה, נגישות, דברים כאלה, המשמעויות הן - - -
אריאל יוצר: לא, חקיקה כזאת אמנם באמת נופלת על מוסדות התרבות, זה כמו להגיד שאני צריך לכסות את האינפלציה.
אריאל יוצר: אבל לצורך העניין, דוגמא, חקיקה שאושרה פה בכנסת לגבי מורשת יהדות אתיופיה, שזה חוק שאושר כאן ועלותו מוערכת בפחות או יותר 6 מיליון שקלים, יצטרך להיות ממומן על ידי תוספת תקציבית, בגלל שהסכם התרבות למעשה לא מאפשר להפחית את התקציבים שניתנים מתחת למה שניתן בשנה שעברה.
אריאל יוצר: ולכן היה שווה להראות שקף של מה קרה בנוסף להסכמי התרבות שנמצאים כאן באופן קשיח, בכלל לכל סעיף התרבות, שפתר הרבה מאד בעיות נוספות, שאותם המוסדות לא מרגישים.
אריאל יוצר: היה מעניין לראות אם שני הדברים שציינתי לא היו קורים, נכון לבוא ולהגיד – המצב היה הרבה יותר גרוע וזה קשה גם עכשיו.
אריאל יוצר: אבל נפתרו לא מעט בעיות, הן מהחרגה מקיצוצים והן מהקשחה של הדברים האלה, שבמקומות אחרים הם לא נפתרו וצריך לראות את הנקודות האלה למעשה בפועל כתוספות תקציביות.
אריאל יוצר: ועצם זה שאנחנו שומרים על הערך הריאלי של התקציבים ועל פעולות מסוימות שמתבצעות אך ורק בתקציבים האלה.
עינת וילף: זה מאד פשוט.
עינת וילף: זה כמו שיוצאים לקנות שמלה ויש הנחה והיא יותר זולה, ואז את מרגישה שהרווחת כסף ואפשר להוציא אותו על משהו אחר.
אריאל יוצר: אין על מה להתווכח בנקודה הזאת, זו עובדה בסיסית, הדברים בסיסיים.
עינת וילף: חברים, אתם נחשפים כאן לסוג החשיבה, ככה זה.
אריאל יוצר: לא, מה זה סוג חשיבה.
אריאל יוצר: אבל אם אתה מצד אחד - - -
אורלי פורמן: לא, אז אתה מלמד אותנו לקחת סעיפים אחרים, להגדיל את התקציב, כדי שהתקציב יהיה גדול, בסדר.
חנין זועבי: אתה משווה בסוף עם הכסף, אנחנו משווים.
חנין זועבי: את המציאות עם מצב נורמאלי.
חנין זועבי: אתה לא שואף למצב נורמאלי.
חנין זועבי: אתה משווה עם אפס תמיד.
אריאל יוצר: בסוף הרי תקציב המדינה גדל, נכון?
אריאל יוצר: איך הוא גדל אם כל הזמן מקצצים?
אריאל יוצר: הוא גדל כי בצד אחד מקצצים ובצד שני מוסיפים ותקציב משרד התרבות בצד אחד לא מקצצים, ובצד שני מוסיפים וזה המצב.
אריאל יוצר: וזה לא המצב במקומות אחרים.
אסף אמיר: אז אתה מרוצה מהמצב?
אסף אמיר: מבחינת התקצוב של משרד התרבות זה נראה לך, לעומת כל העולם?
אריאל יוצר: אני לא חושב שזו שאלה שאני אמור או יכול לענות עליה, אם אני מרוצה מהמצב.
אריאל יוצר: מרוצה, לא.
אריאל יוצר: אני לא מרוצה אף פעם.
אריאל יוצר: אבל אני חושב שמצבכם, שאני חושב שהטענות שמועלות כאן הן טענות שלא מתחשבות אחד – בקשיחות של התקציב, ושניים – בקיצוץ.
עינת וילף: אני רוצה כן להתייחס למה שנשאל.
עינת וילף: האם בין השאר אתה בתוך אגף התקציבים, מביע עמדה לגבי מעמדו של התקציב, ביחס לתקציבים אחרים.
עינת וילף: כלומר, מעבר לעבודה הפוליטית של השרה על המאבק על התקציבים, האם אתה, בתוך המשרד, מביא את ההשוואות הבין לאומיות, זועק את זעקת הדברים האלה, או שיותר עוסק בנושאים הטכניים?
אריאל יוצר: אני מניח, לפחות אני מקווה, שכל רכז מתנהג ככה בתחומו.
אריאל יוצר: חשוב לו לקדם את התחום שהוא אחראי עליו והוא כמובן, בניגוד לחלק מהיושבים האחרים כאן גם נתון לבעיות אחרות שאיתן הוא צריך להתמודד, לא רק לדחוף את עולם התרבות - - -
אסף אמיר: אנחנו אין לנו בעיות אחרות?
אריאל יוצר: איזה בעיות אחרות?
אריאל יוצר: עם כל הכבוד - - -
אסף אמיר: לכולם פה יש בעיות.
אריאל יוצר: אני לא יכול להשלים חצי משפט.
אריאל יוצר: עם כל הכבוד, מי שצריך לתת מענה - - -
מוחמד ברכה: מה אתם מתנפלים על האיש, הוא לא הכתובת.
אריאל יוצר: מי שצריך לתת מענה לגירעונות ולבעיות תקציביות בתקציב המדינה זה בסוף אני ולא אתם, וזה בסדר.
אריאל יוצר: זה התפקיד שלי וזה התפקיד שלכם, אין עם זה שום בעיה.
אריאל יוצר: אני מקווה שכל רכז באגף תקציבים משתדל לדחוף ולעודד את התחום שלו.
אריאל יוצר: כמובן שהוא נתון למגבלות תקציביות, או הן עומדות לנגד עיניו יותר מאשר גופים אחרים, שזה לא אחריותם בכלל.
עינת וילף: אני מבקשת מהשרה והמנכ"לית להתייחס לשאלות שעלו כאן.
לימור לבנת: אני אתייחס לעניין התקציב, בגדול, לגובה התקציב, להיקף התקציב, ואחר כך המנכ"לית תשיב על השאלות היותר ספציפיות שנשאלו כאן.
לימור לבנת: אז קודם כל לגבי גובה התקציב.
לימור לבנת: גובה התקציב, כפי שאני אמרתי גם כאן בישיבה ואני כבר אומרת את זה מזה שנים, שהתקציב הוא לא רק לא מספיק, אלא הוא באמת מביך, מביש, מעליב ולא מספיק ולא יכול לספק את הצרכים וככל שהשנים חולפות, הבעיה היא קשה יותר.
לימור לבנת: אני אומרת את זה על אף שבאמת כאן יש הסכם תרבות, ואסף, אתה אמרת קודם שאולי בכלל לא צריך לחתום הסכם תרבות.
לימור לבנת: זו גישה שהיא מאד מסוכנת, משום שאני זוכרת את מה שהיה בקדנציה הקודמת שלי כשרת תרבות, כשלא היה הסכם תרבות חתום עם האוצר, ואז מה שקרה הוא שהיו כל הזמן קיצוצים, ואנחנו באמת עמדנו במצב כל כך קשה, שלא היה מה לעשות, היה רק לעמוד ולצעוק.
לימור לבנת: אז היו הפגנות ואני הצטרפתי.
לימור לבנת: אני הצטרפתי לכנס של מוסדות תרבות פה בחאן בירושלים, זה היה כנס למי שזוכר את הכנס המפורסם ההוא בחאן בירושלים, אולי יש כאן מישהו שהיה אז בכנס הזה, מיכה, אתה היית, שנגמר לא כל כך טוב מבחינתי אישית, אבל זה לא שייך כרגע לעניין הזה.
לימור לבנת: והיו אחרים, הייתה גם הפגנה מתחת למשרד שלי ברחוב השלושה בתל אביב, הייתי גם שרת החינוך אז.
לימור לבנת: אני ירדתי למטה והצטרפתי למפגינים, גילה אלמגור ואחרים.
לימור לבנת: הצטרפתי אליהם, אני באתי איתם, אני לא הייתי נגדם, להיפך.
לימור לבנת: אבל מאז שנחתם הסכם תרבות, יש דבר אחד, כסף אין מספיק, אבל יש בכל זאת איזה שהוא ביטחון ושקט מסוים, שמאפשר לעבוד בלי כל הזמן להתעסק עם השאלה – אז כמה כסף יהיה לנו ואם יקצצו לנו עוד פעם ועוד פעם.
לימור לבנת: האם זה טוב?
לימור לבנת: לא, זה רע.
לימור לבנת: עכשיו אתם שואלים אותי אם יש לי יעד.
לימור לבנת: בוודאי שיש לי יעד והוא נאמר כאן קודם.
לימור לבנת: על פי ה-OECD, צריך להגיע לאחוז אחד והאחוז האחד הזה הוא היעד שלי.
לימור לבנת: היעד שלי הוא היעד של ה-OECD, של כל מדינה מתוקנת.
לימור לבנת: בשעתו עוד אני התחלתי אפיו, כשאני הייתי שרת תרבות, טומי לפיד אז היה שר המשפטים, הייתי שרת החינוך, התרבות והספורט.
לימור לבנת: התחלנו ביחד איזה שהוא הליך של חקיקה להגיע לאחוז אחד בהדרגה, בהליך הדרגתי.
לימור לבנת: זה הרי לא יקרה בשנה אחת, זה מובן מאליו, אבל בהליך הדרגתי.
לימור לבנת: אבל זה היה מאד נחמד שטומי ואני עשינו את זה.
לימור לבנת: רק היה חסר לי איזה פרטנר, שהוא האוצר כמובן.
לימור לבנת: ולכן זה כמובן דבר שלא יצא ממנו שום דבר בסופו של דבר.
לימור לבנת: אחר כך הייתה יוזמה נוספת של חברי כנסת שחתמו, עשרות חברי כנסת, אני אפילו לא זוכרת כמה, על הצעת חוק זהה וגם זה לא הסתייע, כי זה גם כן לא יכול לקרות בהעדר של האוצר, ואוצר המדינה הוא במצוקה גדולה מאד.
לימור לבנת: אז אני לא מדברת על אחוז אחד, אבל מאד הייתי רוצה שכאשר נצטרך לחדש את הסכם התרבות, ויש יתרון, אני חייבת להודות, יש יתרון בהגנה מפני קיצוצים, כי כאשר מגיעים הקיצוצים, והם מגיעים כל הזמן, עם קיצוצים רוחביים, הם לא רואים, הם עיוורים.
לימור לבנת: אלה קיצוצים עיוורים לחלוטין.
לימור לבנת: הם מקצצים "פלאט" - ככה הם גם נקראים – "פלאט" - את כל התקנות התקציביות בכל המשרדים.
לימור לבנת: אז כשזה מוגן, לפחות אני יודעת שאני לא צריכה לעמוד שם כל הזמן ולהיאבק ולהילחם, ולדעת שאני לא אצא, אולי אני אצא עם איזה פירור או שניים, אבל יחול קיצוץ משמעותי ואז כל המוסדות, אין מה לעשות.
לימור לבנת: יש בזה יתרון מסוים.
לימור לבנת: אנחנו צריכים לדעת שלקראת תום ההסכמים, הן בקולנוע, זה נגמר בסוף שנת 2013, והן בתרבות שנגמר בסוף שנת 2014, אם אני לא טועה, צריך יהיה להיערך שוב מול האוצר ולהיאבק שוב מהתחלה, ולנסות להגדיל עוד יותר, בתקווה שיהיה ממה ושתקציב הביטחון לא יאכל לנו שוב כל חלקה טובה, בגלל נסיבות שאנחנו כולנו יודעים מהן.
לימור לבנת: אבל היעד שלי הוא וודאי יעד ברור.
לימור לבנת: אני יודעת בבירור ובאופן מדויק מה היעד שלי, ויגיד לכם כאן גם אריאל.
לימור לבנת: אני לא מפסיקה לטרטר אותם לשנייה אחת.
לימור לבנת: לא מפסיקה לשנייה אחת.
לימור לבנת: למשל בנושא הצגות הילדים שעשינו – חינם, רובו המכריע הגיע מתוספת תקציבית, הוא לא מהתקציב.
לימור לבנת: הוא הגיע מתוספת תקציבית ייעודית, שאני השגתי מזה שניג'סתי לשר האוצר.
לימור לבנת: עובדה.
לימור לבנת: הם אפילו כעסו עלי באגף תקציבים.
לימור לבנת: מה, למה אני הולכת לשר מעל הראש שלהם.
לימור לבנת: הסברתי, אני הולכת לשר מעל לראש של אגף תקציבים, הם לפעמים קצת מגלומניים שם, בקטע הזה.
לימור לבנת: באמת.
לימור לבנת: הם כעסו עלי למה הלכתי לשר מעל הראש שלהם.
לימור לבנת: אז זה היה משהו שחברת הכנסת אורלי אבקסיס-לוי אמרה, והיא פתאום ראתה שילדים שבחיים שלהם לא ראו הצגה, באו וזה.
לימור לבנת: היא עמדה עם השר ואיתי ואמרה לשר את זה.
לימור לבנת: ואז אמרתי נו, אתה שומע אותה?
לימור לבנת: אולי תוסיף שם - - -
אסף אמיר: זה כמו תרומות.
אסף אמיר: זה כמו תרומה מהמדינה.
אסף אמיר: זה ממש מקומם וזה לא סביר.
לימור לבנת: משהו כזה.
לימור לבנת: אבל מבחינתי, אם אני יכולה ככה לגרד.
לימור לבנת: אגב, מי שנהנה מזה בסוף זה המוסדות, כמו בכל יתר האירועים שנעשים, בשת"פים וכו', מי שנהנה בסוף זה המוסדות.
לימור לבנת: אבל אם אני יכולה לגרד עוד מפה ועוד משם, אז אני כמו "קבצנית", לא איכפת לי, לא רוצה להגיד את המילה הזאת, אתם יודעים מה, אני מוחקת מהפרוטוקול.
לימור לבנת: מחקתי מהפרוטוקול.
לימור לבנת: מילה לא טובה, דימוי לא טוב, ביטוי לא טוב.
לימור לבנת: תמחקו, מחקתי, נגמר.
לימור לבנת: אבל אני לא מתביישת.
אסף אמיר: את שרת התרבות, את אומרת שהלכת לבקש נדבות.
עינת וילף: זה התפקיד של כל שר, להשיג תקציב - - -
לימור לבנת: לא נדבות.
לימור לבנת: סליחה אסף, אני מחקתי את זה מהפרוטוקול.
אסף אמיר: זה נשמע לך סביר?
לימור לבנת: אסף, זה תפקידי.
לימור לבנת: עשיתי אותו דבר גם בספורט וגם בספורט הצלחתי להביא יותר כסף ממה שהיה קודם לכן.
לימור לבנת: זה מה שאני עושה, זה תפקידי כשרה.
לימור לבנת: משרדי הוא משרד קטן, ולכן מה שאני מצליחה להביא הוא גם כן כסף קטן, אבל אני עושה את זה.
לימור לבנת: אני בזה רוצה לסיים, רק עוד תשובה אחת שנשאלתי לגבי העברת הסמכויות לשר המשפטים.
לימור לבנת: אני רוצה להבהיר את הנקודה הזאת, ואני אעביר את יתר התשובות למנכ"לית.
לימור לבנת: אני חתומה על הסדר ניגוד עניינים מול היועץ המשפטי לממשלה, בגין העובדה שבן זוגי, מיקי ירושלמי, הוא יושב ראש תיאטרון לילדים ולנוער, אורנה פורת, הוא עושה את התפקיד הזה מזה כ-18 שנים, כמובן בהתנדבות מלאה ועוד תורם לזה מכספו.
לימור לבנת: אבל, מכיוון שכך, אני חתומה, והוא גם ממלא מקום יושב ראש, הוא יושב ראש ועד כספים, סליחה, של הסינמטק בתל אביב ויש לו עוד כמה תפקידים ציבוריים שהוא עושה את כולם בהתנדבות מלאה ועוד תורם מכספו.
לימור לבנת: בגין כך, אני חתומה על הסכם ניגוד עניינים אצל היועץ המשפטי לממשלה.
לימור לבנת: עכשיו, בהסכם ניגוד העניינים הזה כתוב שאם יהיו שינויים בתבחינים לגבי התיאטראות בכלל, כלל התיאטראות, גם אז אני אינני מחויבת להעביר את סמכויותיי, אלא להתייעץ עם היועצת המשפטית של משרדי – האם יש כאן בעיה או אין בעיה וכו'.
לימור לבנת: במשך שלוש השנים האחרונות לא היו שינויי קריטריונים תבחינים בנושא התיאטרון, ולכן לא נתקלתי בכלל בבעיה הזאת.
לימור לבנת: אבל מכיוון שעכשיו יש דיונים בנושא שינויי תבחינים בתיאטראות, ראיתי לנכון לפנות ליועצת המשפטית של משרדי ולומר לה שאני מבקשת להעביר את סמכויותיי.
לימור לבנת: אמרה לי היועצת המשפטית של משרדי, את לא צריכה להעביר את סמכויותיך לשר אחר.
לימור לבנת: אמרתי לה – אני מבקשת לעשות את זה למען מראית העין.
לימור לבנת: אמרה לי היועצת המשפטית של משרדי, בהסדר ניגוד העניינים כלולה גם מראית עין.
לימור לבנת: אמרתי, אני בכל זאת מבקשת להעביר את סמכויותיי.
לימור לבנת: אמרה לי - את יכולה, אבל אז תדעי שזה לשם מראית עין שבמראית עין.
לימור לבנת: אמרתי בסדר וביקשתי והעברתי את סמכויותיי, ויש פרוצדורה לזה.
לימור לבנת: צריכים לקבל החלטת ממשלה ולאחר מכן אישור כנסת; ואת זאת עשיתי אתמול והעברתי את סמכויותיי בנושא התבחינים בלבד, בניגוד למה שכתוב היום, לא בנושא תקציבים או תמיכות או משהו כזה, אלא בנושא שיוני התבחינים בתיאטראות, לשר המשפטים.
עינת וילף: המנכ"לית, בבקשה.
אורלי פרומן: אני אענה בקצרה על השאלות שעלו.
אורלי פרומן: לגבי המגזר, שוב, התקציבים אינם חסויים, הכל שקוף.
אורלי פרומן: יכול להיות שאינכם מודעים לכל שלל הפעילויות שמתקיימות, אבל כל אנשי המדור שלכם, המדור לתרבות ערבית בוודאי מודע, יש חלק מהמוסדות שלכם שנמצא בתקנות המקצועיות.
אורלי פרומן: סקר צורכי תרבות - במהלך למעלה משנה אנחנו עובדים על תיקון מבחני התמיכה לתרבות הערבית, שכלל התאמה למציאות ולצרכים ולשיח עם מנהלי מוסדות תרבות ועם אנשי המדור, וכל זה זה חלק מאותו סקר שציטטתם מדו"ח מבקר המדינה.
חנין זועבי: אז רק תעני על השאלה - - -
אורלי פרומן: שנייה רגע, אני לא הפרעתי, אני הקשבתי.
אורלי פרומן: תנו לי לענות, אני הקשבתי.
חנין זועבי: אז אין ערך לתשובות תיאורטיות.
אורלי פרומן: יכול להיות, אבל הכל מפורסם, יש אוסף, היה פה דיון - - -
חנין זועבי: אבל למה לקבל תשובות עמומות?
אורלי פרומן: חברת הכנסת זועבי - - -
חנין זועבי: אני רוצה שאלה מספרית, שהיא תיתן לי מספר.
מוחמד ברכה: אנשים שהם לא חברי כנסת מעירים כל מיני הערות ואת מרשה.
מוחמד ברכה: מה הרגישות המיותרת הזאת?
עינת וילף: אני רוצה שהיא תענה, נשאלו כאן הרבה שאלות.
חנין זועבי: במקום כל הדיון הזה, רציתי מספר ואת - - -
עינת וילף: את תקבלי את המספר, אבל אני רוצה לשמוע את כל התשובות.
חנין זועבי: את חייבת לתת לי, לנו, את מה שאנחנו מבקשים.
חנין זועבי: זה התפקיד שלך בתור יושבת ראש.
עינת וילף: תודה, בבקשה.
אורלי פרומן: אנחנו איננו בונים היכלי תרבות - - -
חנין זועבי: אז את עוזרת להם רק להסתיר אינפורמציה, זה מה שאת עושה.
חנין זועבי: את עוזרת להם להסתיר אינפורמציה.
עינת וילף: חברת הכנסת זועבי, אני מבקשת.
חנין זועבי: אז למה אנחנו פה אם אין לנו את האינפורמציה שאנחנו מבקשים, למה אנחנו פה?
עינת וילף: את תקבלי את האינפורמציה, בבקשה להמשיך.
חנין זועבי: מתי נקבל את האינפורמציה?
עינת וילף: מה שלא תקבלי, נבקש בסוף.
עינת וילף: תני לה לסיים.
אורלי פרומן: משרד התרבות והספורט איננו בונה פיזית היכלים לא היכלי תרבות, כך שכל הנושא של בניית היכלים נמצא בידי הרשויות המקומיות.
אורלי פרומן: אני רוצה רגע שתעברו לשאלה של איתמר וגם של אלון, שקף מספר 8.
אורלי פרומן: איתמר, לשאלתך, הסכם התקציב, ושאלת לגבי 11 עד 13 מיליון.
אורלי פרומן: אז מענק ירושלים, בית התפוצות, אקדמיה, שיפוצים, כל זה 11 מיליון שקלים.
אורלי פרומן: ומכיוון שתקציב השיפוצים עולה בהסכם שלנו, עולה מדי שנה, לכן זה 11 עד 13, הוא עולה, לא זוכרת אם בעוד מיליון שקלים.
אורלי פרומן: כן, בעוד מיליון.
אורלי פרומן: אז זה 11 מיליון עד 13 מיליון שקלים.
אורלי פרומן: אוקי, בסדר איתמר?
אורלי פרומן: סוכם.
איתמר גורביץ: כן.
אורלי פרומן: לגבי תוספת 9 מיליון שקלים – כן, ה-9 מיליון שקלים, חברים.
אורלי פרומן: אנחנו נפגשים ביום חמישי, הפורום, ואני מבטיחה לכם שתקבלו את כל הפירוט.
אורלי פרומן: אתם יודעים שאנחנו נפגשים, את כל הפירוט.
אורלי פרומן: למה לא קיבלתם עד עכשיו, רק עד לפני כמה ימים עוד דנו בתקנה של בתי הספר, דנו בתקנה של הפסטיבלים, בתיאטרון.
אורלי פרומן: כל ה-9 מיליון שקלים חולקו לתקנות.
אורלי פרומן: תראו את זה ביום חמישי, מבטיחה לכם, תקבלו את הכל.
אורלי פרומן: הכל חולק לתקנות.
עינת וילף: אני מבקשת לקבל גם עותק.
אורלי פרומן: את תקבלי גם.
אורלי פרומן: הפרויקטים שאנחנו דיברנו עליהם זה הכל כספים תוספתיים, זה לא מתוך ה-9 מיליון שקלים שמיועד לתקנות של כולנו.
אורלי פרומן: כנ"ל לגבי הנושא של ה-21 מיליון שקלים, ששוב אני רוצה לחזור גם על מה שהשרה אמרה, וכבר דיברנו על זה במפגשים.
אורלי פרומן: יש לנו מפגשים קבועים של פורום מוסדות תרבות עם הנהלת המשרד, שחלק גדול מהתקנה הזו הרי נהנים כל מוסדות התרבות, חיזוק מוסדות תרבות בפריפריה, זה הכל, כל החמישה מיליונים מחולקים, גם בשנה שעברה חולקו וגם השנה יחולקו.
אורלי פרומן: כל השת"פים, את כל החלוקה תקבלו ביום חמישי.
עינת וילף: גם לכאן אני מבקשת.
אורלי פרומן: אני מעבירה לכם, אין בעיה.
אורלי פרומן: עכשיו, לגבי הנושא של קצב התמיכות, ואריאל אולי אתה תענה אחר כך על המע"מ שהועלה פה.
אורלי פרומן: קודם כל אני מוכרחה לומר שנעשה שינוי מאד משמעותי בכל תהליך חלוקת התמיכות.
אורלי פרומן: יכול להיות שזה עדיין לא מספק, אבל קיצרנו את זה.
אורלי פרומן: כשאני נכנסתי למשרד, עוד בדצמבר חילקנו כספי תמיכות.
אורלי פרומן: אנחנו עכשיו לקראת סיום עוד תקנה אחת אולי שנשארה, של השיפוצים.
אורלי פרומן: כל התקנות מאחורינו.
אורלי פרומן: אבל, בכל אופן חייבים להבין יום אחד, ויש לנו שיח ארוך גם עם החשב הכללי.
אורלי פרומן: מה הנוהל המחייב חלוקה, עד לאותו רגע שהגוף רואה אצלו את הכסף, בין הגשת הבקשה, בחינת הבקשות, דיונים במדורים, הרצה בפילאט שמריץ לנו כמותית ונותן לנו תוצאות, כי חלק גדול ממבחני התמיכה הם כמותיים, לצד המדדים האיכותניים.
אורלי פרומן: עד שזה מגיע לשולחן ועדת התמיכות, שהיא הגוף הסטטוטורי, שקובע סופית לאור המלצת המדור, את גובה התמיכה לגופים.
אורלי פרומן: חברים, זה תהליך ארוך, קחו בחשבון.
אורלי פרומן: אנחנו קרוב ל-800 גופים, כל שנה למעלה מ-2,350 בקשות השנה, וזה הולך ועולה משנה לשנה וחלק מהבקשות נופלות.
אורלי פרומן: נבנים תיקים, המוסדות יודעים, הם מגישים הרבה מאד מסמכים.
אורלי פרומן: התיקים האלה נבדקים, נבחנים.
אורלי פרומן: יש מוסדות בביקורות עומק, שתקציבים מעוכבים להם, דיונים עם החשב הכללי, עם המוסד עצמו, עם משרד המשפטים.
אורלי פרומן: יש פה מהלך מאד מאד מורכב וכבד.
אורלי פרומן: אמרו לי בחשב הכללי שאנחנו המשרד השני בגודלו בהיקף התמיכות.
אורלי פרומן: אז כמובן שאנחנו שמחים להעביר כמה שיותר מוקדם, וגם מבינים ושומעים את המצוקה לפעמים, כשאנחנו לא יודעים מה גובה התקציב, אבל ניקח בחשבון שהיום המצב הרבה יותר טוב ממה שהיה.
אורלי פרומן: אנחנו כבר בתהליך לקראת השנה הבאה, לנסות גם את המהלך הזה, עוד ועוד לטפל.
עינת וילף: אוקי, אז רק מילה על המע"מ.
עירית פרנק: לא קיבלתי תשובה לגבי היוצר העצמאי, אם אפשר לנסות לחשוב על זה.
עינת וילף: לגבי המע"מ, מילה אחת.
אריאל יוצר: באופן עקרוני, בכלל כתפיסה, אנחנו חושבים שנכון יותר לדבר על תוספות תקציביות, ככל שניתן לתת אותן, ולא לפתור באופן גורף תרבות ממע"מ.
אריאל יוצר: פטור ממע"מ יוצר עיוות בתוך השוק.
אסף אמיר: לא דובר על גורף.
אסף אמיר: פול.
עינת וילף: בסדר, אני מבינה, אבל הגישה היא של תוספת תקציב, לתת מענה לדרישות חדשות למע"מ על רכישת יצירות.
אריאל יוצר: אם את שואלת אותי מה אני מעדיף – אז אני הייתי מעדיף להתמודד תקציבית עם הדרישות ולא לתת פטור.
אורלי פרומן: יש גם איזה שהוא מהלך שאנחנו מנהלים מול האוצר.
אורלי פרומן: סליחה רגע, ועד ההורים.
אורלי פרומן: לוועד ההורים לא עניתי.
עינת וילף: טוב, משפט על ועד ההורים.
אורלי פרומן: משפט על ועד ההורים.
אורלי פרומן: כעיקרון, כמו שאמרה יושבת הראש, היה פה דיון מקיף על הנושא של סל תרבות.
אורלי פרומן: סל תרבות איננו, לא אצלנו.
אורלי פרומן: אנחנו נותנים את השירותים, אנחנו זה גופי התרבות שלנו, נותנים את השירותים לסל התרבות.
אורלי פרומן: הכל נמצא במשרד החינוך.
אורלי פרומן: אנחנו מאד מאד שמחים להיות שותפים לדיונים, גם מנהלי הגופים עצמם יש להם מה לומר לגבי רפרטואר ומה צריך להיות בסל תרבות.
אורלי פרומן: הם אפילו היו בפגישות, נכון, במשרד החינוך הציעו פגישות.
חנין זועבי: לא קיבלתי את התשובה שלי.
עינת וילף: אוקי, אז מה השאלה על המספר?
חנין זועבי: אני רציתי לדעת, מהתקציב של מוסדות התרבות הנתמכים ב-350 מיליון, מה החלק של מוסדות התרבות הערביים.
אורלי פרומן: אני אסכם ואתן לה.
חנין זועבי: אבל יש לה רשימה.
לימור לבנת: לא, לא, אבל אי אפשר לתת נתון כזה בלי לומר גם כמה מוסדות תרבות ערביים יש בכלל.
לימור לבנת: הרי אחרת הנתון הזה הוא נתון עקום ומעוות.
עינת וילף: בסדר, אז אני אסכם לגבי הנושא הזה באופן שזה - - -
עירית פרנק: על היוצר העצמאי, עוד לא קיבלנו תשובה.
שמעון אלקבץ: אני אתן.
לימור לבנת: אני רוצה עוד הערה אחרונה.
עינת וילף: יש לנו המון אנשים שמחכים בחוץ.
לימור לבנת: לגבי פרסום הפרוטוקולים, אני חייבת להגיד משהו למועצה, רק מילה אחת.
לימור לבנת: תראי, פרסום הפרוטוקולים של ישיבות המועצה הוא דבר שצריך עיון ומחשבה.
לימור לבנת: יש הבדל בין פרסום הפרוטוקולים של דיונים שמתקיימים ובין ופרסום פרוטוקולים של החלטות.
לימור לבנת: אלה דברים מאד רגישים שדורשים עיון.
לימור לבנת: אני לא רוצה להשאיר את זה ככה פתוח בצורה הזאת.
עינת וילף: טוב, אז אני רוצה לסכם.
עינת וילף: אנחנו במושב הבא נקיים כמובן דיונים נוספים.
עינת וילף: אני אתחיל בזה: אנחנו נקיים דיון מיוחד לשאלת התרבות במגזר הערבי.