GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עינת וילף: מעבר למשכורת שהם מקבלים הם מקבלים עוד משכורת שמממונת - -
תמיר שרים: עמותה.
תמיר שרים: שמעון חזן שהוא מנכ"ל העמותה הצטרף אלינו.
תמיר שרים: הוא מוציא את המשכורות מסודרות עם תלוש, עם תיאום מס.
קריאה: הוא הופך להיות המעסיק.
תמיר שרים: ואז עושים תיאום מס וכל הפרוצדורה.
תמיר שרים: השותפים בפרויקט: צריך להזכיר את היזמים שהזכרנו קודם בהרחבה – גרעין תורני מרכז "נריה".
תמיר שרים: זאת בעצם עמותה שמאפשרת את ההתנהלות הכלכלית.
עינת וילף: מי מהשותפים נותן כסף?
תמיר שרים: רשת "אמי"ת" וקרן "עתיד".
עינת וילף: ושאר השותפויות – הגרעין התורני הוא המנהל והמעסיק?
תמיר שרים: הוא גם כן עוזר לנו כי אם יש כל מיני הוצאות נלוות, למשל של כספי מעסיק שצריכים לשלם בפערים בין ברוטו לנטו – כלומר הגרעין התורני לוקח על עצמו הרבה.
עינת וילף: מה תפקידו של משרד החינוך?
תמיר שרים: בעיקר פיקוח.
תמיר שרים: צריך להגיד שמשרד החינוך מלווה אותנו בצורה מאוד צמודה במהלך כל השנה, ומאפשר לנו להגיע בכלל לפלטפורמה הזאת שיוזמת.
תמיר שרים: אלמלא הליווי הזה, הרעיונות, התמיכה והעידוד – לא היינו מגיעים לזה.
עינת וילף: והשירות הלאומי.
תמיר שרים: וגם מינהל חברה ונוער שמפקח על כל דבר ברמה התקנית – מתקנים, אנשי צוות.
תמיר שרים: בסוף המצגת אולי אתייחס אם אפשר קצת לפשט פרוצדורות בעניין.
תמיר שרים: מִנהלת השירות הלאומי-אזרחי נותנת לנו את בנות השירות, שזה גם מוריד את הנטל הכלכלי.
תמיר שרים: יש פה צוות יקר שמשקיע מעל ומעבר, אם בכלל אפשר לראות את זה.
תמיר שרים: יש אנשי צוות שלא רוצים ללמד בקייטנה באופן פורמלי, הם זקוקים לחופשה מכל מיני סיבות.
תמיר שרים: אבל הם נותנים מעצמם בהיבטים אחרים.
עינת וילף: למשל?
תמיר שרים: כמו נאוית שיושבת לשמאלי – היא מארגנת את כל הדברים הבלתי פורמליים – היציאות, התמחור של הדברים, הזמנת הספקים.
תמיר שרים: היא בעצם אומרת, אני לעבוד שם לא יכולה, אבל לבי אתכם, ואני נותנת את מה שאני יכולה, מהבית.
תמיר שרים: זה סוג של מיזם שמוחזק על-ידי רצון טוב של הרבה גורמים.
תמיר שרים: הוספתי פה שותף מרכזי.
תמיר שרים: אני אומר את זה כי באמת כל שנה אני מרגיש שהפער בין היכולת שלי להרים את הקייטנה הזאת לבין המציאות בשטח זה כמה עשרות אלפי שאני כמנהל של מקום שבקושי סגר שנה וצריך לפתוח בשנה הבאה, ולא יודע איך אני עושה את זה, ומרגיש ששולחים לי כל מיני שליחים נאמנים וטלפונים, ותורמים לנו חולצות.
תמיר שרים: ככה באופן שאני לא יודע להגדיר אותו – אני קורא לו, הקדוש-ברוך-הוא – בלי העזרה שלו אני מרגיש ששום דבר לא מצליח להתרומם אצלנו.
תמיר שרים: קשיים, תהיות ובעיות: צריך להגיד בזהירות – אני קשור ומבין את הפלטפורמה שבה אני עובד, ועובדה שהצלחנו להקים את זה בעזרת השם.
תמיר שרים: אבל אני שואל את עצמי כמה שאלות פורמליות שהייתי שמח: יכול להיות שאין דרך, שזה בנוי על כל מיני חוקים שאין אפשרות להזיז אותם, ויכול להיות שדווקא בכוחה של הוועדה לנסות לייעל קצת מהפרוצדורות האלה.
תמיר שרים: בפועל אנחנו בעצם מקפיאים את סמל המוסד שלנו - -
עינת וילף: כלומר סמל בית הספר.
תמיר שרים: - - ופותחים כאילו בית ספר אחר באותו קמפוס.
תמיר שרים: קייטנה.
תמיר שרים: השאלה היא האם הדבר הזה נצרך או שאפשר בעצם להמשיך המשך רציף תחת פיקוח של כל הקריטריונים.
עינת וילף: מבחינתך, מה המשמעות של סמל כזה או סמל אחר?
תמיר שרים: קודם כול זה מינוי של מנהל אחר.
תמיר שרים: זה דווקא טוב לי לתת למישהו, אבל אלה פרוצדורות שלמות של העברת ניירת.
תמיר שרים: הכול בעצם מתחיל מחדש.
תמיר שרים: אם אני מכניס אנשי צוות נוספים – ותכף יש סעיף שהוא נפקא מינה רצינית לעניין הזה – אני מבין שהם צריכים לעבור את מערך הבדיקה של משרד החינוך.
תמיר שרים: אם מדובר באנשי צוות חדשים למערכת החינוך, והם צריכים לעבור את כל הבדיקה, מאחר שמדובר על דבר שמבוסס על מסגרת הלימודים עם אנשי הצוות ועם התלמידים, אני בעצם שואל את עצמי, למה צריך את כל עבודת הניירת הזו מחדש.
תמיר שרים: מדוע חייבים לבדוק מחדש את כל מתקני בית החינוך – מערכות כיבוי, קירות, תקרות ,חדרי שירותים?
תמיר שרים: הבדיקה הזאת היא מאוד מחמירה.
תמיר שרים: אני מבין שבתי ספר חייבים להיות בתקן, אבל אם הם בתקן להיות בית ספר כל השנה - -
דוד מנצור: - - -
תמיר שרים: אבל אני משלם על זה 10,000 שקל.
דוד מנצור: תגיד תודה שעושים את זה כי מחר או מחרתיים אם בדקו את זה היטב, לפחות יש לך כיסוי.
עינת וילף: אבל השאלה היא שאלה אמתית.
עינת וילף: המטרה היא בסוף לא לעסוק במקרה הספציפי הזה; המטרה היא ללמוד מתוך המקרה הזה לסך הכולל.
עינת וילף: ברור שמה שמוצג כאן זה חזון שאנחנו רוצים.
עינת וילף: אנחנו רוצים להגיע למצב שבבתי הספר מתקיימת פעילות שמאפשרת לילדים שרוצים בכך ולהורים שרוצים בכך, להיות בבית הספר עוד חודש לפחות.
עינת וילף: אם אנחנו רוצים להפוך את זה למשהו מערכתי אז המטרה היא לראות איך מקלים ולא איך מקשים.
דוד מנצור: העניין הזה של הבדיקה – יש לזה יתרון עצום; שלא יקרה כמו שקרה בירושלים ומה שקרה בבאר שבע עם כל הקירות והתקרות וכיוצא בזה.
עינת וילף: אף אחד לא אומר למה לא לבדוק.
בתיה אריאלי: אבל עניין הבטיחות נכון גם יומיים קודם לכן שזה נקרא "קייטנה".
תמיר שרים: תבדוק - - -
דוד מנצור: לא אמרתי שלא יהיה.
עינת וילף: נשאלת שאלה אמתית, למה בניין שיומיים קודם לכן נחשב תקין ללימודים – יום אחרי כן, לא.
עינת וילף: צריך לבדוק האם אפשר לאחד את הבדיקות אחת לשנה, וזה בתוקף ל-12 חודשים.
דוד מנצור: לאו דווקא לנקודה הזאת, שתהיה בדיקה שוטפת - -
עינת וילף: זה מה שאנחנו אומרים – להגדיר בדיקה, והיא לא מפרידה בין השאלה האם זה לקייטנה או האם זה ללימודים, אלא זה מתבצע אחת ל-12 חודשים.
עינת וילף: כשבודקים מעלית, לא שואלים מי נוסע במעלית.
דוד מנצור: אין שום בעיה בעניין הזה.
דוד מנצור: אם בכל מקרה במוסד חינוכי יש בדיקה של מהנדס העיר אחת לשנה הוא יכול להשתמש במסמך הזה.
עינת וילף: זה מה שאנחנו בודקים.
תמיר שרים: יש קריטריונים לפתיחת קייטנה שמחמירים עשרות מונים.
דוד מנצור: שראש המועצה ישלח את הבדיקה סמוך לפתיחת הקייטנה.
תמיר שרים: אני מודיע לך שעד פתיחת הקייטנה לא הצלחנו לצמצם את הפרוצדורה הזאת למקום קצת יותר ידידותי וקל.
תמיר שרים: יש מנהלים שאמרו לי שבגלל הדבר הזה הם לא פתחו קייטנה.
תמיר שרים: זה לרוץ, לדאוג לכיבוי אש, אישור ממנו ואישור ממנו.
עינת וילף: זאת נקודה מאוד חשובה – שהאישור יינתן ל- - -
יהודית גידלי: יש דבר שנקרא נוהל בקשת פטור – רישוי עסקים לקייטנה, שנוהגים בו החברה להגנת הטבע וכדומה בדיוק מאותו טיעון.
יהודית גידלי: מקום שבו יש פעילות כל השנה אפשר לקיים בו פעילות גם בקיץ.
יהודית גידלי: יכול להיות שאתם יכולים להשתמש במסלול הזה.
תמיר שרים: נשמח מאוד.
יהודית גידלי: זה תלוי בכם.
תמיר שרים: אני אשמח ללמוד את הדבר הזה.
בתיה אריאלי: הקייטנה הזאת, אגב, אכן נכללת בקבוצה הזאת, והוא לא היה צריך להוציא רישוי עסקים.
בתיה אריאלי: גם כשקייטנה היא קייטנה שלא צריכה רישוי עסקים יש כמה ניירות שהוא מחויב בהם.
בתיה אריאלי: הקייטנה הזאת לא הייתה צריכה רישוי עסקים.
עינת וילף: אבל היא כן הייתה צריכה - -
בתיה אריאלי: היא כן הייתה צריכה בטיחות וביטחון שאלה שני דברים שהם חובה לפתיחת כל מסגרת קיץ.
עינת וילף: אז אם אנחנו מסתכלים על זה לאורך זמן השאלה היא, האם לא נכון להחליט שיש בדיקת בטיחות וביטחון בבתי ספר אחת לשנה, ומרגע שהיא נעשית – אם השירותים הם בסדר, הם בסדר ולא צריך להפריד בין החודש הזה לבין עשרה חודשים אחרים.
קריאה: ב-10,000 שקל האלה את מכניסה עוד ילדים.
תמיר שרים: - - -
עינת וילף: זאת נקודה חשובה, ואנחנו נעלה אותה הלאה.
תמיר שרים: הנקודה הזאת היא קצת מביכה.
תמיר שרים: אני מבין את כל הזהירות שיש, ואני אפילו מעריך את זה מצד אחד, אבל לפעמים זה מגיע למקומות שנראים לי לא מידתיים ואולי גם לא סבירים.
תמיר שרים: עקרונית אנחנו צריכים כולנו, כל הגברים, כולל המנהלים, האנשים הקבועים שעובדים, ללכת ולהוציא אישור על מניעת עבריינות.
תמיר שרים: לדעתי, לא מפקח, לא מנהל ולא מורה במשרד החינוך שנכלל במצבת כוח האדם של משרד החינוך הקבוע, שנבדק בתחילת עבודתו, עוקבים אחריו ויודעים מיהו – אם הוא רשאי לנהל בית ספר, עקרונית הוא רשאי לנהל קייטנה.
תמיר שרים: זה חוזר על עצמו לא רק בקייטנת קיץ – אנחנו מוסיפים ארבעה ימים בחנוכה – גם על זה; מוסיפים שבוע בחופשת פסח – גם על זה.
תמיר שרים: זה כל פעם מצעד קצת מביך: הולכים למשטרה לקבל אישורים – כולנו אנשים מכובדים - לדעתי, מצד אחד הזהירות - -
עינת וילף: הנקודה שאתה מעלה שמישהו שנמצא בצוות הניהולי של בית הספר – שוב, מי שהיה בסדר עם ילדים יום קודם, צריך לקבל את זה שהוא בסדר עם ילדים יום אחרי זה.
קריאה: העיקרון של הבניין הוא גם לגבי האנשים.
תמיר שרים: נכון, רק פה זה הרבה יותר מביך.
עינת וילף: בבניין זה לא מביך.
תמיר שרים: יש פה עניין פרוצדורלי שאני שואל כשאלת תם.
תמיר שרים: מבחינה משפטית אני לא יודע לענות למה הוא קורה כך – אבל בעיקרון חל איסור לנהל את ענייני הגבייה הכספית דרך חשבון בית הספר, וזה באופן כללי מאוד מקשה.
תמיר שרים: לדעתי, רק הסעיף הזה, סעיף 4, אם לא היה קיים ככה, היו נפתחות עשרות מסגרות קיץ כאלה בהרבה מקומות.
תמיר שרים: כי בעצם מנהל שואל, איפה אני אמצא עמותה כמו שיש לי, שמנהלת הנהלת חשבונות, שדואגת למאזנים, שדואגת למנהל תקין.
תמיר שרים: אבל אם אני כבית ספר להוסיף סעיף בתוך הגבייה התקציבית על קייטנת קיץ ועל הוצאות שהן חלק מבית הספר או בחשבון הרגיל או בחשבון אחר של בית ספר, אבל שבית ספר יכול להתנהל התנהלות כלכלית – זה יפשט את הדברים.
עינת וילף: כלומר אתה מעלה רעיון שזה יהיה בחשבון בנק נפרד אבל תחת המסגרת של ניהול חשבון בית הספר.
תמיר שרים: סוג של תשלומי הורים עם סעיף שמהם אפשר להוציא את ההוצאות של הקייטנה.
עינת וילף: כלומר תשלום רשות בתשלומי הורים - -
דוד מנצור: תהיה בעיה בעניין הזה, כי מה עם אלה שלא הגיעו?
יהודית גידלי: זה לא פשוט.
עינת וילף: מה זאת אומרת "שלא הגיעו"?
דוד מנצור: נשאר תקציב בתוך - -
עינת וילף: לא גובים את זה.
קריאה: אין מעבר מסעיף לסעיף, זה חשבון אחר.
דוד מנצור: בקיץ נקבעו 10,000 שקלים.
דוד מנצור: השתמשו ב-9,000 שקל.
דוד מנצור: מה עושים עם 1,000 שקל?
עינת וילף: מחזירים להורים.
דוד מנצור: לא מסוגלים לעשות את זה.
דוד מנצור: בית ספר לא מסוגל לעמוד בזה.
תמיר שרים: אולי זה הבסיס לאישורים הבטיחותיים של שנה הבאה.
תמיר שרים: אני לא בטוח שלא מסוגלים.
תמיר שרים: אני חושב שזה יותר קל, אבל מצד שני אני אומר היום שזכיתי - -
בתיה אריאלי: אפשר ביום האחרון להזמין פעילות מאוד יפה אם יש עודף תקציבי.
יהודית גידלי: האם יש אצלכם תל"ן?
תמיר שרים: יש אצלנו תל"ן.
יהודית גידלי: ואיפה החשבון הזה מנוהל?
תמיר שרים: גם דרך בית ספר, אבל זה סעיף תל"ן.
יהודית גידלי: בחשבון נפרד בתוך בית הספר?
תמיר שרים: אנחנו מנהלים את זה בחשבון של בית הספר, בוודאי.
תמיר שרים: אבל פה, אם יגידו לנו שאפשר לנהל את תוכנית הקייטנה יש משמעות שהבעלות היא של בית הספר.
תמיר שרים: יש לזה משמעויות משפטיות שאני לא יודע.
תמיר שרים: אני לא משפטן לדון בהן.
תמיר שרים: אבל כמנהל זה היה פותר לי הרבה.
דוד מנצור: אל תיכנס לזה ברשותך.
דוד מנצור: תאמין לי, אני מכיר - -
בתיה אריאלי: בעלות בית ספר זה רישוי עסקים.
בתיה אריאלי: זאת בעלות פרטית.
עינת וילף: אבל בלי משפטים כמו "אל תיכנס לזה".
עינת וילף: בואו תסבירו, מה הבעיה.
דוד מנצור: אני אסביר מה הבעיה: הוזכר כאן העניין של העברה מתקציב לתקציב.
דוד מנצור: יש תקציב שהוקצה בלבד לנושא שנקרא "קייטנה".
דוד מנצור: המוסד מנהל תקציב שוטף של כל השנה.
דוד מנצור: תקציב לא עובר מסעיף לסעיף, נשארים עודפים של כספים, וזה פתח ופרצה לכל מיני אפשרויות להעביר כסף מקופה לקופה ולהלבנה כזאת ואחרת.
דוד מנצור: לכן עדיף שיישאר מה שיש לו, שיפתח קופה נקודתית לעניין הזה, ושימשיך לנהל את בית הספר שלו בדרך השוטפת של כל השנה.
עינת וילף: אתה צריך תמיד לזכור: כל דבר יכול לעבור השחתה.
עינת וילף: אבל השאלה היא האם בשם הדבר הזה אנחנו מונעים 90% טוב ו-10% רע.
דוד מנצור: הוא הזכיר לפני כן שיש מנהל אחר, יש מערכת אחרת שמצויה שם, ולצורך העניין הזה – פתח או לא פתח להשחתה – לא כדאי להסתבך בעניין.
עינת וילף: אני מאוד מצטערת – אמירה "לא להסתבך" זה אומר שלא עושים שום דבר - -
דוד מנצור: זה לא אמרתי.
בתיה אריאלי: אתה מעלה בעיה, אבל אולי אפשר להתמודד אתה.
דוד מנצור: אם יש פתרון שהעמותה מנהלת - -
עינת וילף: אבל בית ספר מחויב; יש רואה חשבון, יש ביקורת - -
דוד מנצור: אין רואה חשבון לבית ספר.
תמיר שרים: יש בקרה - - - משרד החינוך.
עינת וילף: מחויב בבקרה על הכספים האחרים, נכון?
עינת וילף: יש לו תשלומי רשות אחרים.
עינת וילף: יש לו תשלומי רשות אחרים, כי אנחנו מאשרים תשלומי רשות.
עינת וילף: הוא פותח חשבון לקייטנה, גובה את הכספים האלה – מה הבעיה, שהוא ישתמש בכספים האלה למטרות אחרות?
קריאה: סתם בעיה, איך הוא מעסיק את האנשים – מה שהעמותה יכולה להשיג, והוא לא יכול להשיג.
קריאה: מי המעסיק שלו.
שמעון סמי חזן: אני מנהל את הגרעין התורני.
שמעון סמי חזן: לרב תמיר יש פתרון נקודתי – קריית מלאכי זה בסדר גמור, ואנחנו שמחים מהשותפות ומהעשייה.
שמעון סמי חזן: אבל באנו לכאן לוועדת החינוך של הכנסת, ואני מתאר לעצמי שרוצים עכשיו לחשוב רוחבי, ולא נקודתית על קריית מלאכי.
שמעון סמי חזן: בעניין של קריית מלאכי אפשר לחשוב, איך משלמים לי את המשכורת, הבטיחות.
שמעון סמי חזן: אלה רמות יותר קטנות להסתכלות רוחבית.
שמעון סמי חזן: כי ברגע שמסתכלים באופן רוחבי על מהלך של משרד החינוך, ומשרד החינוך יודע שהוא נותן תקציב כבר בתחילת השנה לטובת הפעלת מסגרות כאלה בכל רחבי הארץ, אז הוא גם מאפשר, בעזרת השם, הפעלה של התכנית הזאת וגביית כספים.
שמעון סמי חזן: אם רוצים להלבין אז אפשר להלבין גם מהחשבון עצמו.
דוד מנצור: - - - הוא גם לא הבין - - - לא שותף.
שמעון סמי חזן: אני מדבר על "עתידים", בגלל זה באנו לפה.
שמעון סמי חזן: הם רואים במהלך הזה איזשהו רצון - -
קריאה: מי רואה?
קריאה: בינתיים שומעים את ההצעות.
שמעון סמי חזן: שומעים, ברוך השם.
שמעון סמי חזן: ההצעה הזאת טובה, ומה שנעשה בעציון זה אולי פלטפורמה שבעזרת השם בקריית מלאכי ייצאו גם דברים טובים כמו שאנחנו מאמינים, וזה יכול להיות איזשהו אור קטן שמתחיל עכשיו לאור גדול בכל רחבי הארץ, ואז גם למשרד תהיה תפיסת עולם אחרת.
שמעון סמי חזן: אם ילדים יתחברו לרעיון להישאר בבית הספר למשך חודש, ויהיה מתן פתרון לילדים האלה גם בקייטנה וגם בלימוד ובהרבה מאוד עשייה, שילדים לא ישוטטו ברחובות, והמדינה תתחבר לדבר הזה כמו שהיא התחברה עכשיו לכל גני הילדים והבנייה שלהם וכולי – יש פה מהלך של משרד, לא מהלך של בית ספר "עציון" או של עמותה שנקראת "מרכז נריה".
שמעון סמי חזן: ואז את כל הדברים שדוד מזכיר, ובצדק, יפתרו; הניהול של החשבון, ההוספה של התקציב וכולי.
שמעון סמי חזן: אם הניהול הוא תקין, הוא תקין, ואם, חס ושלום, רוצים להלבין – אפשר גם להלבין מהחשבון הקיים של התל"ן וכולי.
עינת וילף: דוד, אני חייבת להגיד שאני לא מבינה את ההתנגדות שלך לנושא.
עינת וילף: איפה אתה רואה את הבעיה?
עינת וילף: אם אומרים שאפשר לגבות מההורים תשלום נוסף לפעילות קיץ – בית ספר גובה את זה ומנהל את זה בחשבון נפרד.
קריאה: מי יעסיק את האנשים?
עינת וילף: זאת שאלה נפרדת.
דוד מנצור: קודם כול יש עניין של העסקה.
דוד מנצור: אני חי במציאות בשטח, ואני מכיר את הדבר הזה גם בהפעלה כי אני כמנהל בית ספר בעבר הפעלתי דבר כזה.
דוד מנצור: הראיה של כסף שזורם משך תקופה כזאת קצרה זה סכומים לא קטנים, זה סכומי עתק.
דוד מנצור: אם נדבר פה על 590 שקלים זה פתח שלא כדאי לאף אחד להיכנס אליו.
עינת וילף: למה כשבית ספר מקיים לצורך העניין תכנית לימודים נוספת – אין פתח?
דוד מנצור: גם אז מי שמנהל את הדבר הזה זה הורים.
דוד מנצור: יש עמותות נפרדות שמנהלות את זה.
דוד מנצור: זה לא נכנס לקופה של בית הספר.
זהבה הראל: אני רוצה לומר משהו לא בהיבט הכספי, אלא דווקא בהיבט המהותי.
זהבה הראל: אחד העקרונות של החינוך הבלתי פורמאלי הוא גמישות ובחירה חופשית.
זהבה הראל: אם גובים כספים מתחילת השנה לפעילות קיץ, ההורים באופן אוטומטי מכניסים את הילדים שלהם לקייטנה המסוימת הזאת.
זהבה הראל: יכול להיות שבמקרה הזה זה מאוד מתאים.
זהבה הראל: גם פה זה לא מתאים לכולם, ועובדה שלא כולם באים.
זהבה הראל: כשאתה מסתכל על זה רוחבית אתה רואה שיש הורים שבוחרים לעצמם בקיץ לתת לילדים משהו אחר, ולא את התכנית המסוימת הזאת.
זהבה הראל: ברגע שהוא לא מחויב כלפי בית ספר – וגם אם המחויבות היא מחויבות כספית – יש לו מגוון עצום של רעיונות.
זהבה הראל: רק בקריית מלאכי הקטנה יש עשר קייטנות שלכל אחת יש התכנית שלה.
עינת וילף: יש להם עוד חודש לחופשה לכלל התכניות האלה.
עינת וילף: תשאלי את הרוב המכריע של הורי ישראל, הם רוצים עוד חודש לשים את הילדים בבית הספר ושהילדים יהיו בתכנית שהיא סמי-פורמלית.
עינת וילף: זאת ההעדפה.
עינת וילף: אחרי זה עוד חודש אפשר לשלוח אותם ל"שוחר מדע".
עינת וילף: וגם – לא חייבים.
עינת וילף: אתה לא הולך ברגע הראשון על מתכונת של חובה.
זהבה הראל: אולי משהו בגביית כספים מראש עושה את ה"חייבים" הזה, שאת אמרת "לא חייבים".
זהבה הראל: יש כאן עניין לאפשר להורים לבחור.
זהבה הראל: גם לעניין הזה שאת אמרת כרגע - -
עינת וילף: אתה גם לא חייב לגבות מראש.
עינת וילף: אתה יכול להודיע שאתה מאשר את זה, והגבייה מתקיימת רק סמוך למועד שבו זה מתקיים.
זהבה הראל: יכול להיות.
זהבה הראל: חשוב לי שתשימו גם את שיקול הדעת הזה.
תמיר שרים: היו לי כל מיני הצעות ומחשבות, אבל בגדול המילה שמאגדת את כל ההצעות זה זירוז וייעול של פרוצדורות והשגת רישיונות לפתיחת המסגרת החינוכית של הקיץ.
תמיר שרים: אני חושב שזה היה מאוד מועיל לנו.
תמיר שרים: אני עדיין מסתובב עם גירעון של 12,000 שקלים, שתגידו לי שהוא קטן, אבל הוא היה 30 אלף שקל, והוא הולך והצטמק.
תמיר שרים: אם משרד החינוך היה מעמיד לפלטפורמה הזאת בראיה ארצית סכום שברמה התקציבית של המשרד הוא, כנראה, מספיק קטן, ולנו הוא מספיק אוויר לנשימה להתחיל להתגלגל לאותן מסגרות קיץ, מלגות עבור ילדים ממשפחות מצוקה, אם מראש אני יודע שאני יכול לקלוט מספר ילדים שלגביהם הנושא של הגביה הוא שולי, וזה רק כדי שהם ירגישו שהם נרשמים למשהו.
עינת וילף: מה התקציב של משרד החינוך למסגרות קיץ?
עינת וילף: איך זה בנוי?
זהבה הראל: אני לא יודעת להגיד לך מה התקציב של משרד החינוך למסגרות קיץ, אבל התקציבים לפעילות קיץ הם זעומים ביותר, אם בכלל.
עינת וילף: התקציבים האלה לא באחריות אצלך?
זהבה הראל: באחריות אצלי.
זהבה הראל: אני מפקחת של קריית מלאכי לצורך העניין הזה.
זהבה הראל: אבל תקציבי מנהל חברה ונוער לפעילות קיץ הם זעומים.
עינת וילף: מה זה "זעומים"?
זהבה הראל: אין תקציב ייחודי לפעילות קייטנות.
זהבה הראל: יש תקציבים לפעילות נוער שזה התחום שלנו בדרך כלל, של מנהל חברה ונוער.
זהבה הראל: אבל אין תקציב ייחודי לקיץ.
זהבה הראל: כל פעילות הקיץ מפוקחת על ידנו, אבל היא לא מתוקצבת.
עינת וילף: עכשיו לשאלותיו של דוד.
עינת וילף: איזה שאלות לא נענו?
עינת וילף: אתה רוצה לחזור עליהן?
דוד מנצור: רק לחלק האחרון: הזכרת שאתה נמצא בגירעון של 12 אלף שקל.
דוד מנצור: ואידך זיל גמור.
תמיר שרים: למה?
תמיר שרים: אני מאמין וזורע.
תמיר שרים: אפילו אם אני צריך להוציא מהכיס, אין לי ברירה.
דוד מנצור: לא, זהו.
דוד מנצור: בבקשה, הנה, קיבלת תשובה לעניין הזה.
דוד מנצור: מה זאת אומרת, אני מגיע לגירעון?
דוד מנצור: למנהל בית ספר אסור להגיע לגירעון.
תמיר שרים: זה לא גירעון של בית ספר.
דוד מנצור: של מי, של הקייטנה?
תמיר שרים: יש לי תכנית מסוימת להביא "מתנפחים" ביום הזה, ואני עדיין לא יודע איך לממן את זה.
תמיר שרים: יש לי חולצות שאני רוצה להוציא להם ביום האחרון - -
דוד מנצור: אז אתה לא יכול לדבר על גירעון.
תמיר שרים: אתה צודק.
שמעון סמי חזן: היעדר - - - לא בפועל.
תמיר שרים: אולי טרמינולוגית לא ניסחתי את זה בצורה טובה.
שמעון סמי חזן: לא בפועל.
דוד מנצור: כי זה מסוכן.
דוד מנצור: זה דבר שאסור לעשות אותו.
עינת וילף: יש לך פחות כסף ממה שאתה רוצה.
עינת וילף: אתה לא תוציא יותר ממה שיש לך.
תמיר שרים: - - - התכניות שאני מעוניין לממש.
תמיר שרים: בעזרת השם אני מאמין שאני אצליח לעמוד בסוף במרבית התכנית, אם לא אפילו בקולה.
תמיר שרים: עד היום תמיד יכולנו לצאת בצורה טובה, ולראות את הפנים המחייכים גם של התלמידים וגם של ההורים.
דוד מנצור: מי התלמידים שלא הגיעו בסופו של דבר?
תמיר שרים: לא עשיתי פילוח, אבל אני יכול להגיד לך שאלה ילדים מסוימים שיש להם מסגרות רווחה שהעדיפו מראש אפילו לא לבקש הנחה וללכת למסגרות הרווחה שנמצאות תחת מחלקת רווחה או לא מעט הורים החליטו לנסוע עם הילדים לחופשה בחו"ל או בארץ או אצל הסבתא או הדודה.
תמיר שרים: כשאתה מדבר על 83% בפנים, 17% האלה הם קצת לא רלוונטיים לפילוח כי אתה בסוף מתחיל לשאול אחד-אחד.
תמיר שרים: עכשיו, תכניס לשם את כיתה א' שעדיין לא הגיעו לבית ספר ואת כיתות ו' שסיימו, ויש לי רק תלמיד אחד בשכבה - -
דוד מנצור: מתי הרשות המקומית מתכוונת לבצע את השיפוצים בבית הספר?
תמיר שרים: היא התחילה לבצע במקומות שבהם אין קייטנה.
תמיר שרים: הרי בית הספר לא נמצא בתפוסה מלאה ובשעות של אחר הצהריים.
תמיר שרים: ומיד כשמסתיימת הקייטנה, קרי ב-ז' באב, בשבועיים לאחר מכן יש שיפוצים אינטנסיביים.
תמיר שרים: הכול מתואם עם הרשות.
תמיר שרים: בחרנו כל בית ספר את תקופת השיפוצים שלנו ידענו מראש שיש לנו מסגרת בפנים, ואנחנו לא רוצים פועלים בתוך תכנית הלימודים.
יהודית גידלי: זה בית הספר היחיד שבו יש קייטנה בקריית מלאכי?
זאב אלדר: יש לנו בצורות כאלה ואחרות, לאו דווקא באחריות בית הספר באופן ישיר.
זאב אלדר: בית ספר חב"ד בנות בקריית מלאכי, חב"ד בנים, "נצח ישראל" – כלומר בארבעה מתוך חמשת בתי הספר הממלכתיים-דתיים בקריית מלאכי מקיימים סוג כזה או אחר של פעילות – לא בעוצמה הזאת ולא ארבעה שבועות רצופים – אבל מקיימים סוג של פעילות שכולה מתקיימת בתוך בתי הספר עם זיקה לצוות החינוכי ועם אחריות כזאת או אחרת של צוות בית הספר.
עינת וילף: מה מאפיין את צוות בית הספר שבחר להיות?
עינת וילף: רוב בית הספר לא מעורב בקייטנה, נכון?
תמיר שרים: כמו שאמרתי – מעורב במעגלים; החל מסיוע, נתינת מענה מהבית, ייעוץ.
עינת וילף: אבל מתוך 28 מורים - -
תמיר שרים: בפועל פרונטלית רק שישה אנשי צוות עובדים ממש.
עינת וילף: אבל זה לא שישה מורים.
תמיר שרים: שישה מורים פלוס שש בנות שירות.
עינת וילף: מה מאפיין את ששת המורים שמלמדים?
תמיר שרים: מה שמאפיין אותם זה רוח טובה - -
דוד מנצור: הם גברים או נשים?
תמיר שרים: במקרה הזה – ארבעה גברים, שתי נשים ובנות שירות.
תמיר שרים: בעצם לא – זאת אישה אחת שהיא רווקה, אם אתה רוצה להיכנס - -
דוד מנצור: זה חשוב.
תמיר שרים: - - ואב הבית שהוא גם בניקיון, באחזקה וכולי.
עינת וילף: דוד, אם זה יהיה בכל בית הספר אז גם כל הנשים יוכלו.
מיכל גרינבלט: זה מה שרציתי להגיד בתור אשת צוות שהיא אמא.
מיכל גרינבלט: אלה שבוחרים מתאפשר להם יותר.
מיכל גרינבלט: אני מניחה שלפחות מהצוות שלנו היו הרבה יותר אנשים שהיו רוצים לו היו להם מסגרות כאלה לילדים שלהם.
עינת וילף: שהיו רוצים ללמד לו הייתה מסגרת לילד שלהם.
תמיר שרים: שרשרת.
עינת וילף: ברור שבסוף זה צריך להיות אצל כולם.
ערן אסקרי: בהמשך לעניין המגדרי אני רוצה לקחת את זה עוד צעד ולשאול, האם נעשתה בדיקה מקיפה לגבי עמדות של תלמידים, של מורים, של הורים על התוכנית הזאת?
ערן אסקרי: התחושה שלך או בדיקה שלך לשאול הורים-מורים-תלמידים, אני לא מזלזל בזה, ואני שואל אם נעשה משהו מקיף יותר, מחקר כלשהו לגבי העניין הזה כניסיון ללמוד מזה למשהו רחב יותר.
תמיר שרים: המחקר שהיה בשנתיים האחרונות פורמלית דרך בית ספר עם תכנית לימודים היה אחוז הרישום וכולי.
תמיר שרים: מחקר מעמיק יותר לא נעשה, אבל אנחנו כן דואגים בבית ספר לדפי משוב של אמצע שנה וסוף שנה, ואתה עכשיו מעלה לי רעיון שאפשר גם להכניס את השאלות האלה כבר בתחילת שנה.
בתיה אריאלי: בסוף הקייטנה.
בתיה אריאלי: בתחילת השנה זה מאוחר.
תמיר שרים: יכול להיות שבאמת בסוף הקייטנה.
תמיר שרים: יכול להיות שנצטרך לעשות משהו קצת יותר מעמיק ומחקרי.
תמיר שרים: אני סבור שיש מקום לזה – ללמוד כדי להבין בזה יותר.
עינת וילף: האם יש לכם תחושה איך זה משפיע על תחילת הלימודים מאוחר יותר?
עינת וילף: או שבעצם זאת השנה הראשונה, אז אתם עוד לא יודעים מה יקרה בתחילת שנת הלימודים.
תמיר שרים: אני יכול לומר דבר אחד: אני לא ציינתי, אני רק ארבע שנים נמצא שם, ובשנה השלישית אני זוכר את אותה תמונה שבגדול אוכלוסיית בית ספר אחרי חודשיים של חופשה צריכה שיקום.
עינת וילף: הרבה מורים יעידו.
מיכל גרינבלט: בתור יועצת בית ספר אני יכולה להגיד שאני נתקלת גם בסוף השנה וגם בתחילת השנה בילדים שיוצאים עם חרדות עצומות, עם כל מיני פחדים מהחודש, ילדים שמתפרקים התנהגותית ורגשית לפני חופשה כי הם פוחדים – איפה הם יהיו, אבא ואמא עובדים.
מיכל גרינבלט: אנחנו מתעסקים עם הרבה משפחות קשות יום.
מיכל גרינבלט: אבא ואמא עובדים, הם נמצאים לבד.
מיכל גרינבלט: אם הם נמצאים ברחוב זה לא בדיוק בטוח בשבילם, ואם הם נמצאים בבית ימים שלמים זה גם מעורר הרבה כעסים בין האחים – הרבה מריבות והרבה מתחים.
מיכל גרינבלט: גם אני רואה שינוי במצב בתחילת שנה אצל ילדים שהיו תקופה קצרה בבית לעומת ילדים שהיו תקופה מאוד ארוכה בבית, ובמיוחד אצל אותם ילדים שהמסלול הביתי הוא קשה יותר.
מיכל גרינבלט: אני מדברת על ילדים להורים גרושים שההורים רבים שהילד יהיה אצל ההורה האחר, והילדים שומעים את זה.
מיכל גרינבלט: אנחנו מדברים על ילדים שנמצאים במשפחות ללא השגחה.
מיכל גרינבלט: זאת בעיה מאוד גדולה, ואנחנו לא תמיד יודעים מה הם עברו בחופשה.
מיכל גרינבלט: אנחנו רואים את זה אחרי כל החופשים, אבל אחרי החופש הגדול אנחנו מדברים ממש על שיקום של חלק מהילדים.
מיכל גרינבלט: רק לציין שקיימות מסגרות רווחה לילדים מאוד מסוימים, אבל רובם לא ברוח אותם ערכים שבית הספר מנחיל לאורך כל השנה.
מיכל גרינבלט: הילדים בעצם נמצאים עם עצמם באותן משפחות מצוקה.
מיכל גרינבלט: במקום להיות מפוזרים במקום הטבעי שלהם, במקום היציב שלהם הם נמצאים שם.
מיכל גרינבלט: מדינת ישראל מקדישה לזה כסף, אבל בעצם שמה אותם במקום שבעצם כל ילדי משפחות המצוקה נמצאים יחד ולא מפוזרים בחברה הטבעית שלהם.
תמיר שרים: ברור שיש קורלציה סטטיסטית בעייתית.
מיכל גרינבלט: אפשר גם מתקציב שהולך לעניינים האלה לתת גם לילדים שבאמת אין להורים יכולת לעמוד בעול כלכלי, גם לא של 450 שקל.
עינת וילף: זאת אומרת ילדים שהולכים היום למסגרות הרווחה, בעוד שהיו יכולים להישאר במסגרות בתוך בית הספר, כך שהתקציבים ילכו איתם לטובת הישארות במסגרות בית ספריות.
עינת וילף: זאת בעצם ההצעה שלך.
מיכל גרינבלט: כן.
מיכל גרינבלט: אני חושבת שזה היה יכול להועיל לאותם ילדים.
עינת וילף: עוד מישהו מבקש להתייחס או לשאול או להעיר?
ערן אסקרי: אלה נקודות חשובות, ובהמשך למה שאמרתי קודם, אם עושים בדיקה כזאת אולי שווה לפרסם את זה כדי שבתי ספר אחרים יוכלו ללמוד מזה.
זאב אלדר: אני מבקש להתייחס לנקודה אחת – אני חושב שהגיע אליכם דרך לשכת השר - -
עינת וילף: הגיע אלינו?
יהודית גידלי: מה הגיע אלינו?
זאב אלדר: התייחסות של המשרד.
זאב אלדר: אני שלחתי ללשכת השר.
יהודית גידלי: לשכת השר זה נחמד, אבל - - -
זאב אלדר: אין קשר אליכם?
זאב אלדר: הדס לוי מלשכת השר.
יהודית גידלי: בשביל זה אתה כאן.
עינת וילף: ספר לנו מה היה כתוב שם.
זאב אלדר: לחלק גדול מהדברים כבר הייתה התייחסות.
זאב אלדר: אני רוצה להתייחס לסעיף 1 שהכותרת שלו היא "חמ"ד של חופש".
זאב אלדר: חמ"ד זה ראשי התיבות של "חינוך ממלכתי-דתי" - -
עינת וילף: תגיד לנו כל מה שהיה שם.
עינת וילף: למה התייחסת?
עינת וילף: מה כתבת?
זאב אלדר: התייחסתי בעיקר לכך שהפלטפורמה היא של קייטנה.
זאב אלדר: התייחסתי לנושא של צוות המורים שזה עניין של רשות בלבד, ורק חלק קטן מצוות המורים בוחר - -
עינת וילף: את ההתייחסות הזאת העברת מכיוון שמשרד החינוך מבקש להבטיח שהתופעה הזאת לא תתרחב?
זאב אלדר: לא.
זאב אלדר: מכיוון שמתקיים דיון בוועדה הזאת, ובכל פעם שמתקיים דיון, מבקשים התייחסות שלנו.
עינת וילף: אוקיי, אבל זה לא מתוך נקיטת עמדה בנושא הזה.
זאב אלדר: אני לא מכיר דיון שהתקיים במשרד החינוך.
זאב אלדר: יכול להיות שהתקיים בהיעדרי לקראת הישיבה הזאת.
עינת וילף: אבל ככלל, האם יש עמדה בנושא הזה?