GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דלית שטאובר: הנושא של הפרדת חשבונות הורים – אני לוקחת על עצמי להוציא תזכורת, מה שנאמר כאן, כמו גם תזכורת של העברת כספי ארגון המורים.
דלית שטאובר: אנחנו מודעים לסוגיית האכיפה.
דלית שטאובר: משרד החינוך לא הצטיין בנושא האכיפה.
דלית שטאובר: בימים אלה התפרסם מכרז להקמת מינהל חדש במשרד החינוך, שהוא מינהל של רישוי, בקרה ואכיפה, כדי לשפר את הנקודה הזאת.
דלית שטאובר: כל הסוגיות שעלו כאן סביב השולחן, ואינן מתייחסות ישירות לתשלומי ההורים אלא לשכר לימוד ולתשלומים אחרים שנגבים במערכת - שר החינוך הקים שתי ועדות.
דלית שטאובר: ההמלצות הללו מונחות על שולחנו, תוך הימים הקרובים הוא יקיים על זה דיון, ו-וודאי ישתף בהחלטות שלו.
אלכס מילר: מה בעניין השחייה?
עינת וילף: נטפל בזה בנפרד.
עינת וילף: אנחנו מביאים את התשלומים להצבעה.
עינת וילף: מי בעד?
עינת וילף: הצבעה בעד – 6 נגד – אין נמנעים – אין אושר.
עינת וילף: תודה רבה, התשלומים עברו.
פז כהן: למה לא משקיעים אותו סכום בתלמידים בכל הארץ?
פז כהן: לא היתה לזה תשובה, וזה קריטי.
עינת וילף: אלה נושאים אחרים.
עינת וילף: בכולם נדון בתחילת המשב הבא.
עינת וילף: כל הנושאים שעלו פה - אשמח לקבל רעיונות לדיונים – אלה נושאים אחרים, אבל כל שאלת התשלומים, התקצוב - אלה שאלות אחרות.
עינת וילף: שלום רב, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.
עינת וילף: הדיון בנושא של תקנות המועצה להשכלה גבוהה (אגרות), התקיים אתמול.
עינת וילף: אני רושמת לטובת הפרוטוקול, שמנכ"ל המל"ג ציין בפנינו בשיחה, שהדברים טופלו והוסכמו אתמול, גם על נציגי המכללות הלא מתוקצבות.
עינת וילף: האם יש דבר נוסף שיש להוסיף לטובת הפרוטוקול לפני ההצבעה?
מירב ישראלי: נקריא את התקנות - יש דברים שרצינו להוסיף.
מירב ישראלי: בתוקף סמכותי.
מירב ישראלי: על-פי סעיפים אלה ואלה... באישור ועדת החינוך.
מירב ישראלי: חובת תשלום אגרה.
מירב ישראלי: בעד הגשת בקשה מן המפורטות בטור א בתוספת, תשולם האגרה שנקבעה בטור ב לצדה.
מירב ישראלי: האגרה תשולם עם הגשת הבקשה, לפי העניין, זולת אם נאמר אחרת בתוספת.
מירב ישראלי: לא תתקבל בקשה כאמור בתקנת משנה (א), אלא אם כן שולמה האגרה בעד הגשתה.
מירב ישראלי: לגבי המילים "האגרה תשולם עם הגשת הבקשה" – למעשה, האגרה משולמת לפני הגשת הבקשה בבנק הדואר – תכף נראה את זה.
מירב ישראלי: הערתי, שצריך לעשות רק את ההתאמה הניסוחית בעניין הזה.
מירב ישראלי: הצמדה לממד.
מירב ישראלי: בתקנה זו, "מדד" - מדד המחירים לצרכן שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
מירב ישראלי: סכומי האגרה הנקובים בתוספת ישתנו ב–1 באוקטובר של כל שנה (להלן - יום השינוי), לפי שיעור השינוי של המדד שפורסם בחודש יולי שקדם ליום השינוי לעומת המדד שפורסם בחודש יולי שקדם ליום השינוי הקודם, ולעניין יום השינוי הראשון שלאחר תחילתן של תקנות אלה, המדד שפורסם בחודש יולי 2012.
מירב ישראלי: האגרה תשולם בבנק הדואר.
מירב ישראלי: המילים: "העתק הקבלה של בנק הדואר יחד עם הודעה על ייעוד האגרה והבקשה שאליה היא מתייחסת, יימסרו למועצה להשכלה גבוהה" – כאמור, זה יתוקן, שבעצם הם ישלמו בבנק הדואר, והקבלה תצורף לבקשה – זה מה שסוכם.
מירב ישראלי: יש תיקון שאני ביקשתי, והשר מסכים, אם אני מבינה, להכניס, שזה: השר או מי שהסמיכו לכך יפרסם בהודעה ברשומות את נוסח התוספת, כפי שהשתנה, לפי תקנה זו, כדי שהמוסדות יידעו מה הסכום המעודכן.
מירב ישראלי: תחילתן של תקנות אלה ביום 1 בספטמבר.
מירב ישראלי: בעניין הסכומים, תכף אדבר על שני הדברים שהוסכמו אחרי אתמול.
מירב ישראלי: סוג הבקשה – זה התוספת.
מירב ישראלי: בקשת מוסד לקבלת תעודת היתר לפי סעיף 21א לחוק ולהכרה בו לפי סעיף 9 לחוק – זה 68,864 – זה נשאר כפי שהוא.
מירב ישראלי: בקשה להסמכת מוסד מוכר להעניק תואר מוכר לפי סעיף 23 לחוק, שהאגרה בעדה תשולם בעת הגשת בקשה לפתיחת תכנית לימודים – כאן אני מבינה שיש הסכמה – אולי רק תציגו אותה.
משה ויגדור: ההסכמה היא שביום הבקשה תשולם חצי האגרה- - -
מירב ישראלי: וה-42,849 יחולק.
משה ויגדור: יחולק לשניים, חצי שנה אחרי זה.
אלכס מילר: עד היום לא שילמו?
משה ויגדור: לא שילמו, והמכללות הסכימו לזה.
משה ויגדור: את זה עשינו לפי בקשתם, כדי שיהיה להם קל יותר לשלם את האגרה.
מירב ישראלי: אז חצי ביום הגשת הבקשה, וחצי אחרי ששה חודשים.
מירב ישראלי: בקשה להכרה בתואר של מוסד לפי סעיף 28א – שזה יו"ש, כפי שאמרנו – זה 42,849.
מירב ישראלי: גם זה אותו דבר?
משה ויגדור: לא, זה נשאר ככה.
מירב ישראלי: בקשה לרישיון לפתיחת תכנית לימודים במוסדשהוא שלוחה או סניף של מוסד להשכלה גבוהה הפועל בארץ אחרת לפי סעיף 25ג לחוק – זה גם נשאר כך.
מירב ישראלי: השינוי הנוסף הוא שמי שמתחרט, ומושך את בקשתו ל-2, לגבי תוכנית לימודים, יקבל החזר של האגרה.
עינת וילף: מצוין, ואני מברכת על ההסכמות האלה.
עינת וילף: אתמול קיימנו על כך דיון ארוך.
נסים זאב: איך הגענו לסכום הזה?
עינת וילף: אתמול היה על זה דיון ארוך.
עינת וילף: במשפט, בבקשה.
משה ויגדור: הסכומים האלה נגזרו מתחשיב כלכלי – הכלכלן שעשה את זה יושב כאן – נתן.
משה ויגדור: התחשיבים הללו כוללים לא את ההוצאות שבתוך מל"ג – לא את שעות העבודה שלנו, לא את ההוצאות שיש בפנים, אלא רק הוצאות חיצוניות.
משה ויגדור: כשאנחנו הולכים לבדיקה של תוכנית, לוקחים ועדה מקצועית, שמשלמים לה.
משה ויגדור: בדרך כלל הסכומים מגיעים עד 120-100 אלף שקל.
משה ויגדור: לקחנו רק חלק מזה, לא את הכול, כי זו תוכנית שנבדקת על פני מספר שנים.
משה ויגדור: תוך שנה נותנים את האישור להיתר ולפרסום, ולאחר מכן ממשיכים את הליווי לשלב ההסמכה.
משה ויגדור: מדובר באנשי מקצוע.
משה ויגדור: כל ועדה מקצועית כזו, ויש כאלה כ-60 ועדות במל"ג, מקבלת תשלום עבור עבודתה.
אלכס מילר: זה לא רטרואקטיבית, נכון?
משה ויגדור: זה מ-1 בספטמבר והלאה.
נסים זאב: נראה לך שיעמדו בזה?
משה ויגדור: בהחלט.
משה ויגדור: קודם כל, כל המוסדות מסכימים- האוניברסיטאות, המכללות המתקצבות, המכללות לחינוך והמכללות הלא מתוקצבות.
משה ויגדור: כולם מסכימים לעניין הזה.
אלכס מילר: אתה משנה גם מנגנון של אישור והכול?
משה ויגדור: דיברנו על זה אתמול, שעשינו ייעול מוחלט, ושינינו את תהליך העבודה כדי להבטיח שבתוך שנה תהיה תשובה לגבי העניין של מוסד חדש ולגבי תוכנית חדשה.
משה ויגדור: אני אומר פה לפרוטוקול – גם אומר את זה – סוכם, על-ידי המכללות בעיקר, שהביעו רצון לשמוע את זה, שהמינהל של מל"ג יעשה כמיטב יכולתו כדי לעמוד בתוך המסגרת של שנה – כמובן, בתלות, שנקבל תשובות במועד מהמוסדות.
משה ויגדור: הן מעוניינות - זה מזרז להן, נותן להן אפשרות לקבל את התשובות הרבה יותר מהר, והם לא תלויים במערכות של ועדות – יש תקציב, אין תקציב, אלא הכול נכנס פנימה.
עינת וילף: מי בעד אישור האגרות?
עינת וילף: הצבעה בעד – פה אחד האגרות אושרו.
עינת וילף: 5 בעד, פה אחד.
עינת וילף: האגרות אושרו.
עינת וילף: אני מברכת על קבלת ההסכמות.
עינת וילף: הישיבה היום היא תחת הכותרת של יוזמה חינוכית – בית הספר "אמי"ת עציון" בקריית מלאכי.
עינת וילף: בשבועות האחרונים אנחנו מקיימים בוועדה סוג של פרויקט דגל, שאחת לשבוע מגיעה לוועדה בדרך כלל מורָה או מנהלת שמציגה מה נעשה אצלה בבית הספר בתחומים שונים כשהמטרה העיקרית היא לתת ביטוי מוחשי לרעיון המנחה שלי כיושב ראש ועדה שמערכת חינוך טובה, מערכת חינוך מצטיינת היא מערכת חינוך ששואלת את המורים מה לעשות, ולא אומרת להם מה לעשות.
עינת וילף: לכן יש חשיבות מיוחדת שקובעי מדיניות, חברי כנסת, אנשי משרד החינוך באופן מסודר יקשיבו למורים, ישמעו את עמדותיהם, ובעיקר את הרעיונות שיש להם.
קריאה: איפה אפשר להציג את זה?
עינת וילף: פה בוועדה, אחת לשבוע אנחנו מציגים.
עינת וילף: לשלוח לי מכתב מסודר, להציג את הסיפור, והחל מהמושב הבא אני מאוד אשמח.
עינת וילף: המושב הזה הסתיים.
עינת וילף: אנחנו קראנו על הסיפור שלכם בעיתון ועל הנושא של הארכת שנת הלימודים; וכאן אני אתן לכם קצת יותר רקע: לפני שנה, בעת "מחאת העגלות", הופיעו הרבה מאוד אימהות בכנסת, ומעבר להרבה דברים של מחירי הטיטולים ומחירי האוכל ומעונות וצהרונים, אחד הנושאים שעלה בצורה משמעותית הוא הפער הגדול שבין ימי החופשה הניתנים להורים בישראל – או למבוגרים – לבין ימי חופשה שיש בבתי הספר.
עינת וילף: הפער הזה שווה הרבה מאוד כסף, הוא פער שאחראי על פערים כי על הפער הזה צריך לגשר באמצעות קייטנות שעולות כסף, חופשים ודברים כאלה.
עינת וילף: ביקשתי ממרכז המחקר והמידע של הכנסת להכין מחקר על מצבה של מדינת ישראל לעומת מדינות אחרות.
עינת וילף: הסתבר שהתחושה במחאתן של האימהות גובתה גם בנתונים שנבדקו בכל המדינות המפותחות.
עינת וילף: הפער בישראל בין ימי החופשה למבוגרים לבין ימי החופשה לילדים הוא 66 ימים בשנה, וזה אחד המספרים הגבוהים ביותר.
עינת וילף: זאת אומרת לבד מאתנו הייתה רק ליטא.
עינת וילף: רק בה היו 71 ימי פער.
עינת וילף: זה הרבה כסף, וזה שווה הרבה כסף להורים, וזה דבר שמגביר את הפערים.
עינת וילף: לכן ברור שכדי להתמודד עם זה צריך לעשות את זה משני כיוונים – צריך גם להסתכל על מערכת החינוך וגם צריך להסתכל על ימי החופשה בכל מגזר העבודה – הציבורי והפרטי.
עינת וילף: אמנם שנת הלימודים הקרובה מתחילה ב-27 באוגוסט, אבל הימים האלה מוחזרים בהמשך השנה.
עינת וילף: כלומר הפער לא נסגר.
עינת וילף: זה לא שהוסיפו ימי לימודים.
עינת וילף: תמיד כשמדברים על הנושא מדברים על הסכמים קיבוציים, ושעד שלא משנים את כל מבנה העבודה של המורים בישראל לא ניתן להתמודד עם זה.
עינת וילף: אבל ברגע שקראתי שאתם עשיתם את זה, אמרתי, בוא נלמד; בואו נראה מה אפשר ללמוד מהניסיון שלכם ביחס למערכת בכלל, ואולי מתוך הניסיון שלכם אפשר יהיה להעביר המלצות והצעות למערכת בכללה.
עינת וילף: אז קודם כול, אם תוכלו להציג את עצמכם, ומי מציג את המצגת.
תמיר שרים: נוית קמארי תעזור לי בתחום הטכני.
תמיר שרים: היא בעצם רכזת התחום הבלתי פורמלי של בית הספר.
יהודית גידלי: סליחה, אתה יכול להציג את עצמך?
תמיר שרים: אני תמיר, מנהל בית הספר.
זאב אלדר: אני מפקח במשרד החינוך, מייצג את המשרד.
דוד מנצור: אני מהסתדרות המורים
זהבה הראל: אני מפקחת מנהל, חברה ונוער, שתחת האחריות שלה כל הפעילות הבלתי פורמלית וכל ימי הפגרה.
מיכל גרינבלט: אני יועצת בית הספר.
בתיה אריאלי: אני נציגת רשת אמי"ת
עינת וילף: מי יציג את המצגת?
תמיר שרים: המילים "הארכת שנת הלימודים", מבחינה פורמלית צריך לזכור שזה מבנה של קייטנה ששייכת למנהל חברה ונוער.
תמיר שרים: השינוי אצלנו הוא שהילדים לומדים ממש.
תמיר שרים: לכן השתמשנו במינוח "הארכת שנת לימודים", זה קמפוס של בית ספר, זה מורים של בית ספר, זה צוות שהתלמידים מכירים אותו.
תמיר שרים: בפועל צריך לזכור שיש פער בין הארכת שנת לימודים לבין זה שפורמלית זה מונח במנהל חברה ונוער כקייטנה.
עינת וילף: אז רק שאני אבין טכנית – התקציב שמממן את הימים האלה הוא - -
תמיר שרים: הוא לא קשור לשכר לימוד של משרד החינוך או שעות הוראה רגילות; הוא מבוסס על ספונסרים שתומכים ברעיון, כמו רשת אמי"ת, קרן "עתיד חירות", הורים שמשלמים לפי ועדת הנחות ותרומות שאנחנו צריכים כדי לצמצם את הפערים.
עינת וילף: כלומר למנהל חברה ונוער יש תקציב או מימון לדברים כאלה?
זהבה הראל: לא.
עינת וילף: כלומר המימון הוא הורים, תרומות, גורמים חיצוניים.
תמיר שרים: וזהו בעצם.
יהודית גידלי: זאת הייתה חובה?
תמיר שרים: לא.
יהודית גידלי: מי שרצה.
תמיר שרים: במצגת אנחנו נדבר על זה.
תמיר שרים: זה מי שרצה מהתלמידים, מי שרצה מהצוות.
תמיר שרים: זה מבוסס רק על רצון וזה לא פוגע בזכויות של אף אחד מהאנשים שקשורים למערכת עצמה.
תמיר שרים: מעט על בית החינוך: בית החינוך עצמו הוא עם 12 כיתות; מספר המורים של משרד החינוך המועסקים על-ידי המשרד הוא 28; פילוח אוכלוסיית התלמידים הוא נתון מעניין.
תמיר שרים: זה בית ספר אולי עם 37% ילדי קהילת אתיופיה.
תמיר שרים: פה כתוב 36%, אבל בפועל הוא מוביל בקליטת עלייה בכל האזור.
תמיר שרים: זאת בעצם קבוצת התלמידים הגדולה ביותר.
תמיר שרים: יש ילדי יישובי הסביבה, ילדי הגרעין התורני שזה גרעין משימתי – נמצא פה שמעון חזן, מנכ"ל הגרעין התורני.
תמיר שרים: הם מהווים 20%, אבל הם קטליזציה להרבה מאוד התנהלויות מאוד איכותיות שזה גם היוזמה שלהם לפני שנים.
תמיר שרים: אני אסקור את זה בהרחבה בהמשך.
עינת וילף: זה בית ספר יסודי?
תמיר שרים: יסודי – א' עד ו'.
יהודית גידלי: כמה תלמידים יש?
תמיר שרים: 260 תלמידים.
תמיר שרים: 22% הם ילדי ותיקי הקריה שהם לא כל הקטגוריות האחרות שהזכרנו.
יהודית גידלי: האם אתם נחשבים במסגרת ממלכתי-דתי?
תמיר שרים: אנחנו נחשבים במסגרת ממלכתי-דתי.
תמיר שרים: בית החינוך בכותרת פה הוא "ללא הפסקה".
תמיר שרים: אנחנו יודעים שאי אפשר ללא הפסקה, אנחנו חייבים כולנו גם קצת לנוח, אבל זה כמונח.
תמיר שרים: בשקופית הזאת רציתי להניח הנחות יסוד בבניית המסגרת.
תמיר שרים: בסעיף הראשון: יש קונפליקט מובנה בין מה שטוב לנו לבין מה שנוח לנו.
תמיר שרים: הקונפליקט הזה מוכר לנו עוד מראשית העולם.
תמיר שרים: אפילו אפשר לקחת את הדמות עצמה שקוראים לה נוח שהצילה את היקום, והצליחה להביא להמשך קיום העולם ובעלי החיים.
תמיר שרים: אבל כשהיא יצאה מהתיבה היא בכתה.
תמיר שרים: בורא עולם פונה ואומר לה: עכשיו אתה בוכה?
תמיר שרים: – כך מובא ב"זוהר" – היית צריך לבכות קודם.
תמיר שרים: בנית תיבה במשך 120 שנה.
תמיר שרים: ב-120 שנה יכולת לעשות הרבה דברים אחרים, כמו למשל לעסוק בחינוך.
תמיר שרים: אבל נוח כשמו כן הוא – לפי הביקורת שיש דורשים אותו לגנאי – "איש צדיק תמים היה בדורותיו".
תמיר שרים: בדורותיו היה נחשב יותר מכולם, אבל אמתית הוא יכול היה לעשות הרבה יותר, הפוטנציאל הטמון בו היה הרבה יותר גדול.
תמיר שרים: כך הביקורת של מי שדורשים אותו לגנאי, ואומרים, יכולת לעשות דברים הרבה יותר טובים.
תמיר שרים: עד כדי כך שהזוהר הקדוש קורא לו במונח שאם הוא לא היה כותב אני לא הייתי יכול להגיד – "רעיה שטיא" – מנהיג שוטה.
תמיר שרים: יכולת לקחת את כתר המנהיגות ולעשות הרבה יותר, לחולל פלאים ב-120 השנה של הבנייה.
תמיר שרים: למה אני נזכר בזה עכשיו?
תמיר שרים: כי כשמו כן הוא – נוח.
תמיר שרים: אחריו בא אברהם אבינו שמתרוצץ ממקום למקום, מוכן לוותר על דברים, "לך לך מארצך", מסתובב סביב אנשים, עושה קבוצות, משפיע.
תמיר שרים: במסרים שמחלחלים הוא בעצם בוחר באנטיתזה של הנוחות, שהיא קרבה אל הטוב.
תמיר שרים: אז ברור לנו שהייתה מדרגת טוב בנוח – אף אחד לא חולק על ההצלה שלו לקיום – אבל הבחירה בנוחות, לפעמים – כולנו יכולים להודות, שיותר נוח להישאר עוד שעה לישון במיטה, אבל זה לא בהכרח טוב.
תמיר שרים: בקונפליקט הזה שבין הטוב לנוח, אני רוצה להציג איזושהי פלטפורמה אולי קצת פחות נוחה, קצת יותר מאתגרת.
תמיר שרים: אבל בסוף היא גם מפרגנת מכל הכיוונים – ילדים, צוות, הורים.
תמיר שרים: ועכשיו גם מכם שהייתה הפתעה בשבילי לקבל את הטלפון להגיע לכאן.
תמיר שרים: יישר כוח ותודה על ההזדמנות.
תמיר שרים: הילדים זקוקים למסגרת לטובתם ולביטחונם.
תמיר שרים: לא יעזור לנו כלום, אנחנו יודעים שגם ילד שנהנה מהחופשה בשלב מסוים מתחיל "לטפס על הקירות".
תמיר שרים: אנחנו רוצים ליצור מצב שילדים נמצאים במסלול ובמצב שמאפשר עוגנים שדואגים לביטחונם הפיזי וגם הנפשי.
תמיר שרים: הנחת יסוד נוספת: בית צריך יציבות.
תמיר שרים: הורים עובדים צריכים לשמור על מקום עבודתם.
תמיר שרים: יש אימהות, עקרות בית, שאומרות לי, אני נגד קייטנות, אני רוצה שהילדים יהיו בבית.
תמיר שרים: זה משהו שצריך להבין שיש כאלה שמאוד זקוקים לו וכאלה שממש לא מעוניינים בו.
תמיר שרים: יש עוד הנחת יסוד: ילדים ומורים חייבים אפשרות לאוורור.
תמיר שרים: פה צריך להודות למי ששומר על הזכויות שלנו, דוד מנצור.
תמיר שרים: צריך לדעת שיש אנשים שגם חודשיים לא מספיקים להם.
תמיר שרים: רמת השחיקה שלהם, הגיל שהם הגיעו אליו וכולי.
תמיר שרים: יש אנשים ומורים שבאו והודו לי – אני מודה לך על ההזדמנות כי יותר מחודש אני לא צריך ולא טוב לי.
תמיר שרים: בעצם בבסיס שמהווה את כל היכולת למסגרת החינוכית בקיץ זה שכל שינוי מהותי במערכת מחייב לגייס את הצוות, ההורים והתלמידים, מתוך רצון טוב.
תמיר שרים: אי אפשר לפגוע בזכויות של אף אחד.
תמיר שרים: ההיסטוריה של התהליך הייתה על-ידי גורם חיצוני בבית ספר.
תמיר שרים: הוא מתרחש שנתיים בתוך בית ספר, אבל קדם לו ארגון קהילתי של עמותה שבסך הכול מספר הילדים שלומדים בבית הספר הוא בקושי 20%.
תמיר שרים: אבל זה גרעין משמעותי שנתן לנו את המרץ ואת הפוש כדי להגיע לשם עם כלל ההורים שתמכו בדבר.
תמיר שרים: בשנה שעברה במסגרת בית הספר הצלחנו להגיע רק למחצית מהתלמידים, 53% - -
עינת וילף: אז רק רגע על זה.
עינת וילף: הגרעין התורני הקים קייטנה כמה שנים קודם.
עינת וילף: בית הספר העניק לו פיזית את מבנה בית הספר כדי לקיים את הקייטנה שם- -
תמיר שרים: רק בשלוש השנים האחרונות.
עינת וילף: כלומר בהתחלה זאת הייתה קטנה בחוץ.
עינת וילף: האם הם שילמו לבית הספר שכר דירה בשלוש השנים האלה?
תמיר שרים: אנחנו ראינו בזה ערך ונרתמנו לפני שלוש שנים.
תמיר שרים: זה עדיין היה הגרעין התורני, אבל בקמפוס של בית הספר.
תמיר שרים: ובשנה שעברה לקחנו את המושכות והחלטנו להכין מערכת פדגוגית שלמה של תכנית לימודים מפורטת לפי יום ושעה.
עינת וילף: אבל רק לפני כן – בשלוש השנים האלה שמקיימים את הקייטנה בתוך בית הספר, מי מממן את הקייטנה, הורים?
תמיר שרים: הגרעין התורני שיש לו עמותה מסודרת טיפל בכל הדברים האלה, ואנחנו רק נתנו קמפוס.
עינת וילף: הוא גייס כסף.
עינת וילף: והקמפוס שנתתם לצורך העניין זה הזכות שלכם לתת את הקמפוס או הרשת או העירייה?
תמיר שרים: עם העירייה.
תמיר שרים: העירייה בבעלות המקום בתיאום עם העירייה, בפיקוח מלא של מנהל חברה ונוער על המתקנים עצמם, כל מה שקשור לתקינות של המקום, ואז יש הרישיונות.
עינת וילף: אבל זאת הייתה בעצם נתינה של בית הספר ושל העירייה.
עינת וילף: העמותה מביאה את מה שמביאה, ובמשך שלוש שנים הקייטנה הזאת מתקיימת בתוך בית הספר, אבל היא קייטנה, לצורך העניין.
תמיר שרים: כן, קייטנה פורמלית.
תמיר שרים: אנחנו שמחים שהשנה 83% תלמידים הביעו אמון גדול ברצון להיות בתוך המסגרת.
תמיר שרים: אני לא הבאתי לכם, אבל אתמול אחד התלמידים שלח לי שיר שהוא גם כתב וגם הלחין, על עצם העובדה שהוא רואה ילדים מסתובבים בחוץ, ואומר – ואנחנו הולכים ללמוד.
תמיר שרים: והוא אומר את זה בשמחה – איזה כיף שאנחנו משהו אחר.
תמיר שרים: זה ילד בהחלט איכותי והוא מבין ומכיר בטובה של הזכות שניתנה לו לא להסתובב ברחוב כמו חברים אחרים שהוא רואה.
עינת וילף: כמה הורים משלמים היום?
תמיר שרים: המחיר המרבי שבקושי 20% משלמים אותו הוא 590 שקלים.
עינת וילף: לכל החודש.
תמיר שרים: לכל החודש כולו.
עינת וילף: זה המחיר המרבי - -
תמיר שרים: רוב ההורים נמצאים בוועדת ההנחות בסביבות 450 שקלים לכל ארבעת השבועות.
תמיר שרים: יש מספר הורים, עשר מלגות שנתנו להורים שמשלמים רק 100 שקלים, ועוד ילדה אחת שלא שילמה כלום; כאב לי הלב, אין עם מי לדבר שם, אז צירפתי אותה.
מיכל גרינבלט: שניים.
תמיר שרים: זה בעזרתה של היועצת שהיא ראש תחום טיפוח שלנו.
תמיר שרים: היא דואגת לאתר את הדברים שצריכים, ואנחנו קופצים על העגלה.
עינת וילף: אבל הרוב 450 שקלים לכל החודש.
תמיר שרים: כן.
עינת וילף: בסדר, יפה.
תמיר שרים: תכנית הלימודים מפורטת סביב רעיון ערכי או אידיאולוגי שמלווה את כל התקופה.
תמיר שרים: אנחנו לוקחים את זה כתקופה מיוחדת – אם זה "ואהבת לרעך כמוך", אם זה לעשות מצוות שבין אדם לחברו.
תמיר שרים: לפני שנתיים הייתה "קייטנת המקדש" – למדנו על ירושלים.
תמיר שרים: כל פעם לוקחים איזשהו רעיון, וסביב זה כל ארבעת השבועות מקבלים ביטוי שיורד גם לפרטים ברזולוציות הגבוהות גם של חומרי למידה וגם של חומרי יצירה וגם של סיורים סביב הרעיון הזה.
תמיר שרים: אלה ארבעה שבועות שמצד אחד לומדים.
תמיר שרים: אבל פה לא לומדים את מסלול הלימודים הרגיל והסדיר של משרד החינוך כדי לא למנוע מילדים שנעדרים מהמקום בעצם להפסיד חומר לימודי.
עינת וילף: במעבר בין הקייטנה שהייתה בתוך כותלי בית הספר להחלטה שאתם לוקחים את זה – תאר לי מה היה התהליך, כלומר האם אתה על דעת עצמך ישבת עם צוות המורים, ואמרתם, קורה משהו יפה בתוך בית הספר?
עינת וילף: כלומר מה היה התהליך שבו אמרתם, אנחנו לוקחים את זה אלינו?
תמיר שרים: למען האמת זה הוקם בצורה מאוד וולונטרית קודם, ויש יתרון יפה וטהור לרוח ההתנדבות.
תמיר שרים: אבל צריך לומר שברמה המקצועית כשאתה לוקח אנשי צוות ומטיל עליהם משימות זה יורד לטבלאות של משבצות מסודרות שעומדות בקריטריונים, שיש איזשהו רעיון שמארגן את כל הדברים.
תמיר שרים: הבנו שאם יש לנו חודש של לימודים כפלטפורמה של ילדים וצוות, אז צריך לעשות אתו הרבה מעבר למה שנעשה עד עכשיו.
עינת וילף: אבל עדיין אני מנסה להבין מתי הרגע של היוזמה?
עינת וילף: אתם מחליטים ללכת עוד כמה צעדים מעבר לכך שיש קייטנה בתוך כותלי בית הספר.
עינת וילף: האם מורים בצוות אמרו, בוא ניקח את זה אלינו, האם אתה אמרת?
עינת וילף: איפה היה שלב היוזמה?
עינת וילף: צריך להודות למישהו שהוא מנחה פדגוגי של תחום דעת מסוים בבית הספר, שאמר שבקייטנה אפשר לעשות כך וכך.
עינת וילף: אבל זה היה קטליזטור, כי משם נפתח פתח שפתאום הבנו שמי שקיבל על עצמו את ניהול הקייטנה ומי שקיבל על עצמו את המדריך הראשי – כל אחד הוליך עוד ועוד, ואז נוצרה פתאום מערכת שלמה וענפה של שלל רעיונות.
עינת וילף: זאת אומרת הקטליזציה הזאת למנחה מסוים שהחליט שצריך לנצל את הזמן הזה.
עינת וילף: זה לא סתם שהתכנסנו כאן היום ויצקנו תכנים.
עינת וילף: משם ואילך זה פרץ לכל מיני כיוונים וגם איזונים כי ילדים לא לומדים הרבה שעות כל יום.
עינת וילף: בשלוש השנים שזה היה בתוך כותלי בית הספר כמה מצוות בית הספר היה בקייטנה?
תמיר שרים: צוות מינימלי שהיום מונה ארבעה מלמדים, קרי בנים שהם מחנכים ועוד איש מנהלה.
תמיר שרים: אנחנו שישה אנשים צוות שבחרו בזה, ולהערכתי, בשנה הבאה יהיו עוד חבר'ה שירצו לקחת חלק – ובנות שירות.
עינת וילף: אבל בקייטנה, לפני שזה היה בבית הספר, האם זה היה צוות של מורים?
תמיר שרים: לפני שלוש שנים זה היה בעיקר בנות שירות מתנדבות, ולאט-לאט יותר אנשי צוות נכנסים למעגל של הרצון לקחת חלק בדבר הזה.
דוד מנצור: אני מברך על היוזמה, ואני רק רוצה לשאול כמה שאלות.
דוד מנצור: להערת הפתיחה שלך בנושא קביעת המדיניות בשטח, ברוב המקרים המדיניות יורדת מלמעלה.
דוד מנצור: אפשר לבחון את זה בנושא של "אופק חדש", כמה מעמסה, וכמובן, זה גם נופל בנושא של "עוז לתמורה".
דוד מנצור: רציתי לשאול מיהם התלמידים שלא מגיעים.
דוד מנצור: שנית, איזה פעולות אתם בכל זאת מקיימים בתקופה הזאת שהיא לא לימודים, שהיא טובה לכל השנה, ואתם בתקופה של החודש הזה מנסים להשלים את מה שלא ניתן לקיים במהלך השנה בגלל תקציב או בגלל עומס לימודים או משהו אחר; האם לרשות המקומית יש הזמן לבצע את פעולות השיפוץ והתחזוקה בבית הספר?
דוד מנצור: הרי במשך השנה אין להם זמן, ואין להם כסף.
דוד מנצור: ודבר נוסף – האם המורים לוקחים בחשבון ששכרם בתקופה הזאת צריך להיות אחר, גבוה יותר מאשר בדרך המקובלת, מי משלם להם את השכר, והאם הוא על בסיס של שכר עובדי הוראה עם תוספת קיץ ולקחת בחשבון שיש כל המרכיבים הנוספים של זכויות עובדים?
עינת וילף: פשוט קצת לקחת לדיון לא למקום הנכון.
עינת וילף: אני שואלת שאלות על המצגת תוך כדי.
עינת וילף: בהמשך הוא יענה לכל השאלות.
תמיר שרים: המטלות הלימודיות ניתנות במסגרת שעות הפעילות באופן חווייתי.
תמיר שרים: אין שיעורי בית ומבחנים בתקופת לימוד הרשות.
תמיר שרים: זה חשוב לנו כדי לבסס את הרצון הטוב של כולם ולדעת שלומדים, אבל לומדים אחרת.
תמיר שרים: סדר היום: הקייטנה מתקיימת במהלך ארבעת השבועות הראשונים לחופשה בין השעות 13:00-8:00.
תמיר שרים: סדר היום נפתח באופן טבעי בתפילה כנהוג בחמ"ד - -
עינת וילף: אגב, מתי ההרשמה?
עינת וילף: בבית הספר אומרים לכל הילדים שיש האופציה הזאת?
תמיר שרים: בבית הספר אנחנו אומרים שיש האופציה הזאת.
תמיר שרים: השנה קרה דבר מעניין: לא שיווקנו את זה, והגיעו גם ילדים מבתי ספר מסביבנו.
עינת וילף: וזה פתוח לילדים מבתי ספר אחרים.
תמיר שרים: זה פתוח לכל ילד במדינת ישראל.
תמיר שרים: אנחנו מבחינתנו מעמידים את השירות הזה לכל מי שמעוניין.
יהודית גידלי: אז כשאתה אומר ש-83%, זה מתלמידי בתי הספר, ונוסף להם היו תלמידים נוספים.
תמיר שרים: יש לא הרבה, אבל יש מספר ילדים – כ-15-10 ילדים שהגיעו מבתי ספר אחרים.
תמיר שרים: בממוצע בכל יום לומדים כשעתיים וחצי של התקדמות לימודית כזאת או אחרת מתוך חמש שעות שהם שוהים אצלנו; בהמשך היום יש שילוב בין תחומי דעת מגוונים, כגון רובוטיקה וטכנולוגיה שזה בעידוד משרד המדע עם ערכה לשבוע ימים שהגיעה אלינו; חוגי העשרה באמנות, מחול, קרב מגע.
תמיר שרים: כמובן, שילוב של בריכת שחיה, דברים הפוגתיים – משחקים כמו "חפש את המטמון", טיול, לונה פארק.
תמיר שרים: זאת אומרת אנחנו יוצרים איזונים בתפזורת באותם ארבעה שבועות כדי שהילדים יחושו שהמקום מעודד ילדים להגיע.
עינת וילף: מה זה "התקדמות לימודית"?
תמיר שרים: התקדמות לימודית מבחינתנו זאת תפיסת אותו רעיון מרכזי שסביבו אנחנו מחליטים לקחת את החומר הנלמד.
עינת וילף: תן לי דוגמה.
תמיר שרים: למשל אנחנו לוקחים מצוות של "בין אדם לחברו", אז אנחנו עכשיו דנים בכל הנושא הזה.
תמיר שרים: זה יכול להיות יושר.
תמיר שרים: כי יושר בניגוד לתפיסות אוניברסליות, כמו למשל אקולוגיה ושמירת הטבע שגם לזה יש היבטים של שמירה על העולם, אתה בעצם מתחיל לראות מי מולך, מה המשמעות של פעולות שאתה פועל: צדק, יושר, התמודדות עם זה.
תמיר שרים: אנחנו גם לומדים את הדברים, גם בונים סביב זה יצירות - -
עינת וילף: זה שעתיים וחצי בכיתה - -
תמיר שרים: שמורכבות גם מלמידה; גם מלמידה קבועה של ספר שהוא לא בתכנית הלימודים או חזרה על ספר שנלמד כבר בעבר.
תמיר שרים: למשל כיתה שכבר למדה את ספר יהושע-שופטים, אז הם צריכים לחזור על הספרים.
תמיר שרים: יש חבורה שמתחילה כל יום אחרי התפילה בשיעור תורה או בטעמי המקרא.
תמיר שרים: יש דברים שהם למדו, והם חוזרים על זה.
תמיר שרים: צריך להזכיר בהערת אגב שבית הספר הוא מאוד מוסיקלי.
תמיר שרים: מכיתה ג' ומעלה לכל ילד יש כלי נגינה.
תמיר שרים: זה בית ספר שבמובן מסוים הוא ציורי ומנסה להעניק את העולם המשלים מבחינתנו לכל הערכים שאנחנו מאמינים בהם.
תמיר שרים: אמרנו שאלה לימודי רשות וצריך לשמור על הזכויות גם של הצוות וגם של התלמידים.
תמיר שרים: להערות הקונקרטיות של מר מנצור אני אשתדל להתייחס בהמשך, אבל עכשיו רק נאמר שרק תלמידים שמעוניינים להשתתף ורוצים לקחת בזה חלק, מגיעים לבית החינוך בזמן החופשה.
תמיר שרים: הצוות שמגיע מקבל משכורת 13; דירוג המשכורת ידועה לו מראש, הוא יכול להגיע ולא להגיע - -
ערן אסקרי: יש לי עוד שאלה לגבי תכנית הלימודים.
ערן אסקרי: אתה דיברת על המבנה של שעתיים - -
עינת וילף: מי אתה, בבקשה?
ערן אסקרי: אני מורה ברחובות ובראשון לציון למדעים למחוננים ומצטיינים.
ערן אסקרי: מה שאותי מסקרן זה עד כמה סוג הלמידה הזה שונה ממה שאתם עושים במהלך השנה.
תמיר שרים: זאת שאלה יפה.
תמיר שרים: צריך להתייחס אליה יותר בהרחבה, ואפילו ללמוד אותה.
תמיר שרים: כי מראש אתה יוצא בהנחת יסוד שמי שנמצא פה רוצה להיות פה.
תמיר שרים: שים לב להערה האחרונה שכתבתי במצגת בשקופית הזאת שבעצם כמה מנהלים זוכים לראות בית ספר שמלא בתלמידים שרוצים להגיע אליו?
תמיר שרים: אני לא יודע כמה מנהלים יכולים לענות על זה.
תמיר שרים: תבין שאתה רואה קמפוס מלא, 83% ועוד ילדים מבתי ספר אחרים, וכולם רוצים להיות פה.
תמיר שרים: מטבע הדברים יש צד שווה בכולם שהם אתך יותר מילדים שקמו בבוקר, והם חייבים ללכת לבית הספר.
תמיר שרים: ברור שבמובן מסוים יש ריכוז יותר איכותי, שאתה יכול יותר לנוע אתו.
תמיר שרים: אבל מצד שני, צריך להגיד שאתה לא רוצה ללחוץ על דוושת הגז יותר מדיי, ויגידו, זאת חופשה?
תמיר שרים: זאת לא חופשה.
תמיר שרים: אז יש פה איזונים מסוימים שכל איש חינוך, כל פדגוג בכיתה מקבל את הבחירה שלו איך להגיע לעומקים מסוימים, איך להגיע להספקים מסוימים, ומצד שני לשמור כל הזמן גם על היבט חווייתי.
תמיר שרים: אלה איזונים אחרים.
תמיר שרים: המינונים שונים בין שנת לימודים.
תמיר שרים: אנחנו צריכים לבחון אותם בצורה מאוד קונקרטית – מיצ"בים, הישגי למידה.
תמיר שרים: הרזולוציה של שנת לימודים חייבת להיות הרבה יותר מובנית.
תמיר שרים: יכול להיות שצריך לקחת קצת מהעקרונות של החופשה לשנת לימודים וקצת מהיסודיות של שנת הלימודים לחופשה.
תמיר שרים: אלה האיזונים שאנחנו מנסים לבנות עכשיו במסגרת.
עינת וילף: מה זו משכורת 13?
תמיר שרים: מורים מקבלים משכורת בחופשה, אבל בחודש הזה הם מקבלים משכורת של חודש נוסף.