GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איאד חרב: אבל העובדים גם במצוקה, יש הרבה עובדים בצוקה ברשות השידור, וצריך לעזור להם ולעמוד לצדם.
איאד חרב: אין מצב לשלם לאנשים מבחוץ – באמת, זו הנקודה הכי חשובה – לשלם ליוצרים מבחוץ על חשבון אלה שבפנים.
איאד חרב: אתם רוצים לשלם להם?
איאד חרב: אין בעיה, תשלמו ליוצרים מבחוץ, אבל גם לנו, אנחנו, אלה שעובדים בפנים, ועובדים קשה.
איאד חרב: העובדים של רשות השידור עובדים שנים.
איאד חרב: יש להם ותק של 30 ו-40 שנה, מגיע להם לקבל את הכסף קודם כל, לפני אלה שבחוץ.
איאד חרב: אז האוצר צריך לדאוג לזה.
איאד חרב: לצערי הרב, האוצר לא נמצא כאן.
איאד חרב: זו בעיה של האוצר.
איאד חרב: אני לא מפנה את האצבע המאשימה להנהלה, זה לא ההנהלה צריכה לשלם את זה, זה משרד האוצר.
איאד חרב: אז משרד האוצר צריך לבוא ולשלם את הכסף, או צריך להגיב.
איאד חרב: הם לא פה, וזה חבל.
עינת וילף: חבר הכנסת אלכס מילר, אתה רוצה להתייחס?
אלכס מילר: כן, אולי בקצרה.
אלכס מילר: כידוע לך, אנחנו עשינו עבודה מאוד גדולה סביב הרפורמה ברשות השידור.
אלכס מילר: ועדת החינוך היתה שותפה יחד עם ועדת הכלכלה בעניין של הרפורמה ברשות השידור.
אלכס מילר: אני חושב שהיה קונצנזוס בכנסת על כך שללא הזרמה תקציבית משמעותית, ללא רפורמה, אנחנו נמצא את הרשות הזאת רשות מפורקת.
אלכס מילר: כולם יודעים מה המשמעויות.
אלכס מילר: לא יכול להיות שבסופו של דבר אנחנו מגיעים למצב שמצד אחד יש רפורמה שמתקדמת, ומצד שני, כשאנחנו מדברים על דברים מהותיים – ואלו אותם האנשים שעושים את העבודה בפועל.
אלכס מילר: אנשים שיום-יום ניצבים מול סדר היום הציבורי, צריכים לחשוב איך לתת את המיטב של הנושאים לחברה בישראל, צריכים לחשוב איך הם עוברים את היום, ומה עתידם כמפרנסי משפחה, יהיה כפוף לכל אותם הסכמים שנעשים.
אלכס מילר: אני חושב שצריכה להיות פה אחריות מלאה של מי שעומד בראש המערכת.
אלכס מילר: וזה ראש הממשלה.
אלכס מילר: הוא השר הממונה על רשות השידור.
אלכס מילר: צריך פעם אחת ולתמיד לתת הוראה למשרד האוצר לסיים את הסאגה שקשורה לשכר של העובדים שעובדים ברשות.
נחמן שי: זה כל כך חשוב להם שהם אפילו לא הטריחו את עצמם לבוא הנה.
אלכס מילר: אז אני חושב שבסופו של דבר - - -
נחמן שי: אני מקווה שהם לא מכרו את הרכוש, אגב, של רשות השידור בינתיים.
נחמן שי: יוני.
נחמן שי: לא, עוד לא.
נחמן שי: תודה לאל.
יוני בן מנחם: לא ניתן להם בשום פנים ואופן.
נחמן שי: את זה הם יעשו הכי מהר.
יוני בן מנחם: זה מה שהם רוצים.
אלכס מילר: רבותי, ללא התערבות של ראש הממשלה, של שר האוצר, בהתחייבות ברורה בעניין של התקציבים לרשות השידור – כמה זמן אין תקציב לרשות השידור?
אלכס מילר: כמה זמן אתם עובדים 1/12?
נחמן שי: עכשיו אישרו להם.
נחמן שי: אבל השנה אישרו.
יוני בן מנחם: מתחילת השנה.
נחמן שי: לא, עכשיו אישרו.
יוני בן מנחם: לא, לא אישרו.
אלכס מילר: לא אישרו, מה פתאום?
נחמן שי: מה לא?
נחמן שי: בלחץ שלנו אושרו - - -
אלכס מילר: לא, אין תקציב, מה אתה מדבר.
נחמן שי: אין תקציב?
יוני בן מנחם: התקציב של 2011 אושר באוצר, אבל לא אושר בממשלה עדיין, של 2011.
יוני בן מנחם: ולגבי 2012, אנחנו עובדים ב-1/12.
אלכס מילר: אין תקציב.
אלכס מילר: זה פשוט נראה מאוד לא מקצועי.
אלכס מילר: אנחנו מדברים על גוף ענק.
אלכס מילר: ובסופו של דבר אנחנו מתמודדים עם דברים, שלדעתי, היו יכולים לפתור אותם בצורה מהירה ביותר.
אלכס מילר: זו בסך הכול ישיבה אחת של ממשלת ישראל בסוגיה הזו של מתן אישור של תקציב נוסף שצריך להיות בשביל לצאת לדרך שקשורה לרפורמה, ואז הכול מסתדר.
אלכס מילר: תשמעי, פשוט זה לא יאומן, חבר הכנסת נחמן שי, אני חושב – כשאני הייתי יושב-ראש – כמעט כל שבוע היה יושב איתי על הסוגיה הזאת, וועדת כלכלה יחד עם ועדת חינוך בעניין של הרפורמה.
אלכס מילר: אחר כך היה לנו את הסוגיה של רדיו "קול ישראל" ברוסית.
אלכס מילר: החוק שמאשרת אותו הכנסת, שצובע תקציבים גם לרוסית וגם לאמהרית, לאתיופים, בסופו של דבר, החוק מנוסח, יש תקציב, אבל אין תקציב של הרשות.
אלכס מילר: זה נראה מאוד לא מקצועי.
אלכס מילר: אני לא חושב שזה המסר שצריכה לתת המדינה כלפי נכסיה.
אלכס מילר: ורשות השידור היא נכס של ממשלת ישראל, וזה גוף שנמצא תחת הממשלה.
אלכס מילר: וצריך לקחת אחריות.
אלכס מילר: אם לא מוכנים לקחת אחריות, אז כמו שבשאר הדברים – יש כאלה שבעד, יש כאלה שנגד – שיפריטו.
אלכס מילר: אבל כל עוד לא הולכים על המהלך של ההפרטה, והתנהלות שהיא התנהלות עסקית נטו, אז צריך לקחת אחריות.
אלכס מילר: אם אנחנו נמשיך – את יודעת, כל שנה כמות האנשים שמגיעים מצטמצמת.
אלכס מילר: פעם היו מגיעים – אתה זוכר, חבר הכנסת נחמן שי?
אלכס מילר: – לא היה פה מקום ישיבה.
נחמן שי: לא, יש כמה דיונים היום בנושאים אקטואליים שחשבו שזה מעניין.
אלכס מילר: לא, זה בסדר, אבל אני חושב שזה כבר למצב של ייאוש.
נחמן שי: כן, זה גם - - -
אלכס מילר: זה מגיע למצב של ייאוש.
אלכס מילר: אני חושב שבסופו של דבר, האזרחים של מדינת ישראל, שפעם היו מאוד תומכים בכל הנושא של רשות השידור, היום פשוט הפכו את זה למשהו אנטי.
אלכס מילר: וזה לא בגלל התכנים.
אלכס מילר: אני חושב שלאף אחד אין ויכוח על התכנים.
אלכס מילר: אולי בקצוות.
אלכס מילר: אבל הוויכוח הוא בסופו של דבר הוא על לגיטימיזציה.
אלכס מילר: וברגע שיש פה מסר, מסר מאוד לקוי שיוצא מהשלטון, שאתם תסתדרו לבד, וברגע שזה מסתובב בפנים, אז כמובן שזה משפיע על התוכן.
אלכס מילר: זה משפיע על האנשים, זה משפיע על המוטיבציה של האנשים לעבוד.
אלכס מילר: אז זו התוצאה.
אלכס מילר: אני חושב שחד משמעית, חייב להיות כאן מסר לשר הממונה, שהוא ראש הממשלה, להתערב מידית בכל מה שקשור לרשות השידור ולקבל החלטות אמיצות בכל העניין הזה.
אלכס מילר: ולא חסר גם כלים.
אלכס מילר: אנחנו אישרנו את הסוגיה של האינטרנט, אפשר להפעיל.
אלכס מילר: אבל צריך שמישהו שם ידפוק עם היד על השולחן ויגיד: חברים, אתם נותנים להם תקציב?
אלכס מילר: מאשרים את התקציב?
אלכס מילר: צריכה להיות הזרמה של כמה מיליוני שקלים בסוגיה של משכורות.
אלכס מילר: נעשה בדיקה של כך וכך.
אלכס מילר: יש תכנית הבראה.
אלכס מילר: צאו קדימה, ואחר כך נבחן.
אלכס מילר: אבל אם אנחנו נמשיך להתגלגל כך, אז בסופו של דבר כל מי שיש לו אפשרות יברח ויחפש את עצמו במקומות אחרים.
אלכס מילר: וכל מי שלא, יישב שם בלי מוטיבציה, ובלי רצון, וכל חודש יפחד שלא ישלמו לו משכורת.
יוני בן מנחם: יוני בן מנחם, מנכ"ל רשות השידור.
יוני בן מנחם: אני מאוד שמח שזימנתם את הדיון הזה.
יוני בן מנחם: אגב, העיצומים הופסקו בשלב זה, ואנחנו מממשיכים במשא ומתן עם הנציגים של הוועדים.
יוני בן מנחם: עוזרי, שיושב פה מאחורי, מר רבינוביץ, וגם היושב-ראש, דוקטור אמיר גילת, נפגשו, ויש ביום ראשון עוד פגישה נוספת עם העובדים.
נחמן שי: מה זה גישור?
נחמן שי: יש גישור?
יוני בן מנחם: לא, לא גישור, פגישה בהידברות, כדי לראות מה אנחנו יכולים בכל זאת לעזור.
יוני בן מנחם: אנחנו תומכים, אגב, בדרישות של העובדים.
יוני בן מנחם: מגיעה להם התוספת, גם הוצאנו הודעה רשמית על כך, וכולי.
יוני בן מנחם: ואני חושב שאתם צריכים לעשות מעשה בקשר למשרד האוצר.
יוני בן מנחם: גם ההתנהגות הזאת שלא מתייצבים לוועדות – אגב, זו לא פעם ראשונה.
יוני בן מנחם: אותו אפי מלכין, שאמור להתייצב פה, הוא נציגו של הממונה על השכר.
יוני בן מנחם: ואם תקראו לא מזמן את הדברים שאמר אילן לוין, הממונה על השכר שפרש לאחרונה מתפקידו, בראיון ל"דה מרקר", שזכו לכותרת ראשית, שהמדיניות שלהם היתה לייבש את רשות השידור.
יוני בן מנחם: המדיניות הזאת של ייבוש רשות השידור – אני מצטט במדויק מהריאיון שנתן – היא ההוכחה הטובה ביותר למדיניות של האוצר כלפי רשות השידור.
יוני בן מנחם: ההתעמרות הזאת – ההתעמרות, כן?
יוני בן מנחם: – ברשות השידור נמשכת.
יוני בן מנחם: אנחנו לא מצליחים לקדם את הרפורמה למרות שאנחנו תומכים בה, ומנסים לקדם אותה כי בעצם אין אופציה אחרת לרשות השידור.
יוני בן מנחם: היא לא תתקיים בלי הרפורמה הזו.
יוני בן מנחם: והיחס הזה כלפי רשות השידור, והסחבת, והסכסוכים בין האגפים השונים של האוצר שמעכבים את יישום הרפורמה, הם הבעיה העיקרית שמעכבת אותנו, ויביאו אותנו לידי סגירת הרשות בקרוב.
יוני בן מנחם: לצערנו.
יוני בן מנחם: אלה התרחישים הפאסימיים.
יוני בן מנחם: ביום ראשון גם מתכנס הוועד המנהל של רשות השידור לדון במצב.
יוני בן מנחם: אנחנו לא יכולים להמשיך ולעבוד ב-1/12.
יוני בן מנחם: הגענו כבר לקרקעית.
יוני בן מנחם: וצריכה לצאת פה קריאה ברורה מהוועדה לאוצר לזרז את המשא ומתן על הרפורמה, ולתת לנו ליישם את הרפורמה בדרך המהירה ביותר, ולהפסיק את המדיניות הזאת של ייבוש רשות השידור, כפי שהודיע עליה אילן לוין לפני שפרש מתפקידו.
עינת וילף: תצא מכאן סיסמא: "די לייבוש".
עינת וילף: חבר הכנסת איתן כבל, אחד משני המציעים של הדיון היום.
איתן כבל: שלום לכם, בוקר טוב, אני מתנצל על האיחור.
איתן כבל: מה גם שזה יום שכולנו צמודים - - -
נחמן שי: אתה לא מאחר, אתה רק התעכבת.
קריאה: ל"רשת ב'".
עינת וילף: אנחנו בבועה של עיסוק בעניינים ארוכי טווח.
איתן כבל: אני ממשיך להיות – איך אומרים?
איתן כבל: – בטוב וברע הידיד של רשות השידור, גם כשלא אוהבים אותי שם.
איתן כבל: אני עושה את זה, באמת, מתוך אמונה כנה, מתוך רצון כן, שהשידור הציבורי ימשיך ויפעל.
איתן כבל: ושמתי לב, דרך אגב, אדוני המנכ"ל, שוועדת הבדיקה – האמת, אכזבה אותי, זה דיון אחר שאמור להתקיים בוועדת הכספים לגבי אופן גביית האגרה.
איתן כבל: אם אתם ראיתם את ההמלצה - - -
קריאה: ועדת כלכלה.
איתן כבל: ועדת כלכלה.
איתן כבל: אתם יודעים על מה אני מדבר?
יוני בן מנחם: לא, תסביר לנו על מה אתה מדבר.
איתן כבל: יצא דוח שבו מבקשים לשנות את שיטת גביית האגרה, הורדת 5% בשנה.
איתן כבל: תראו, אתם באמת לא מבינים על מה אני מדבר?
איתן כבל: אני צריך להסביר את הכול?
יוני בן מנחם: אני רואה שאתה לא יודע בדיוק על מה אתה מדבר, אז אולי תגיד לנו על מה אתה מדבר.
יוני בן מנחם: לא הצלחתי למה אתה חותר.
איתן כבל: קודם כל, אדוני המנכ"ל, אין סיבה להיות מעליב, כי אני יודע להיות יותר.
יוני בן מנחם: חס ושלום.
יוני בן מנחם: אני רק - - -
איתן כבל: אני יודע בדיוק על מה אני מדבר.
איתן כבל: חשבתי שאיך שאני אגיד, אתה כבר תדע על מה אני מדבר.
יוני בן מנחם: לא, אני לא יודע.
עינת וילף: יש גם ציבור צופים.
יוני בן מנחם: אני לא התכוונתי לפגוע באדוני, אבל אולי יסביר - - -
איתן כבל: אני אסביר, אוקיי.
איתן כבל: בוא נחזור להתחלה.
איתן כבל: יש דוח שהוכן, נדמה לי, על-ידי אבי ליכט, ומנכ"ל משרד - - -
יוני בן מנחם: אתה מדבר על ההמלצות של הוועדה.
איתן כבל: כן, כן, על זה אני מדבר.
יוני בן מנחם: עכשיו אני מבין על מה אדוני מדבר.
איתן כבל: כן, אמרתי, המלצות של הוועדה על אופן גביית האגרה.
איתן כבל: אני מוכרח לומר לכם שזה מאוד מאכזב.
איתן כבל: כי אם יש שם מגמה – הרי אנחנו באים ומדברים איך להעצים את רשות השידור.
איתן כבל: ואם הפתרון הוא בסופו של עניין העצמת השידור הציבורי – מבלי להיכנס לבעיות, שזה דיון אחר לגמרי איך מתמודדים איתן – זה להמשיך במגמה של להוריד את האגרה – וזה הכי פופוליסטי לבוא ולהגיד להוריד את האגרה ולפתור בכך את הבעיות.
איתן כבל: אני אומר את הדברים כאן, ואני מודע, אולי יותר מכל אחד אחר, לבעיות ולקשיים שקיימים שם.
איתן כבל: ובסוף בסוף תולים את התקוות – זה בהצעת החוק שאני הגיתי ויזמתי, שהיא בסדר, וצריך לבצע אותה, אני אומר את זה ללא שום קשר.
איתן כבל: וביקשנו, גם נחמן וגם אנוכי – נחמן צירף אותי לנושא הזה וביקש ממני להצטרף אליו – כיוון שאנחנו באמת רוצים לדעת איפה התהליכים האלה עומדים, כי אנחנו באמת רוצים לדעת שאם אנחנו יכולים לסייע, איפה אנחנו יכולים לסייע.
איתן כבל: ואם אנחנו צריכים להתערב כדי להגן על איזושהי קבוצה, עובדים, שנשמע את הדברים.
איתן כבל: עכשיו, כל זה בא ממקום נכון.
איתן כבל: ככה אני מניח שגם אתה הבאת את הדברים, כי במידה מסוימת הרגשנו – כך לפחות אני מרגיש – כאילו נכנסו לאיזו חצר אחורית, ואלוהים יודע מה קורה שם.
נחמן שי: ואנחנו רוצים לדעת מה קורה כדי לנסות לעזור, גם לעובדים, ויותר חשוב מכל, לרשות.
נחמן שי: יש כאן הזדמנות גדולה, ואני שם את כל המחלוקות בצד.
נחמן שי: יש כאן הזדמנות גדולה.
נחמן שי: זה גם יום של קלישאות בעקבות פרשת אולמרט.
נחמן שי: זו באמת הזדמנות גדולה לנסות ולהעמיד סוף סוף – אולי – את רשות השידור על הרגליים.
נחמן שי: ובשביל זה בעצם ביקשנו את הדיון, כדי לקבל את הדין וחשבון לפה, איפה התהליך עומד.
נחמן שי: עכשיו אני אעזור לך, חבר הכנסת כבל.
נחמן שי: הבעיה היא שאפילו אין לנו נציג מהאוצר שישיב.
נחמן שי: אמר המנכ"ל – אתה אולי לא שמעת את דבריו - - -
רחל וידר: קיבלתי עכשיו הודעה שנציג משרד האוצר חשב שזה מחר.
נחמן שי: מחר יש לנו במקום אחר.
נחמן שי: אבל הוא הוזמן על-ידכם לדיון.
רחל וידר: הוא גם רשום היום.
נחמן שי: אז תעשו כל מה שצריך לעשות בבדיקה אל מול משרד האוצר.
נחמן שי: זה לא יכול להיות ככה.
יוני בן מנחם: זה מעיד על אופן ההתנהלות של האוצר.
יוני בן מנחם: הם מזלזלים גם בכנסת, לא רק ברשות השידור.
נחמן שי: כנראה.
נחמן שי: תלוי מי מטפל.
ברוך אסקרוב: אם אפשר, כיוון שהמרחק הוא מרחק מטרים, אולי אפשר לקרוא לו.
איתן כבל: הוא בא, הוא אמר שהוא בדרך לפה.
נחמן שי: הוא לא אמר.
איתן כבל: הוא אמר תוך עשר דקות.
נחמן שי: אולי.
נחמן שי: ננסה להרוויח זמן, אבל זה קצת מביך.
נחמן שי: מה שהוא אמר, שזה בעצם בעיה בינם לבין האוצר כרגע, כי בינם לבין העובדים יש איזו הפסקת אש, וחידשו את השידורים והפסיקו את העיצומים, והם מדברים.
נחמן שי: אבל הטענות הכלליות הן כלפי האוצר, שלא מוכן להוציא לפועל את הרפורמה.
נחמן שי: ומעבר לזה, מה שאני עצמי הופתעתי, שעדיין תקציב רשות השידור של 2011 אושר - - -
יוני בן מנחם: על-ידי משרד האוצר בלבד, לא בממשלה.
נחמן שי: לא אושר בממשלה.
נחמן שי: 2011.
נחמן שי: נדמה לי שכבר עברה – ו-2012 בכלל כנראה עוד לא מדברים על זה, הם עובדים - - -
יוני בן מנחם: 1/12 אנחנו עובדים מתחילת השנה.
איתן כבל: בלתי אפשרי לעבוד כך.
איתן כבל: מה העניין ב-1/12 בגוף כמו – הרי רשות שידור זה גוף עם נראות כל כך גבוהה.
איתן כבל: זאת אומרת שאם אתה עובד בתקציב של 1/12, בעצם אתה לא עובד.
איתן כבל: אתה רק – איך אומרים?
איתן כבל: – מעביר את היום, ואתה עוד יותר מייצר אמון אל מול הציבור.
איתן כבל: אני מקבל מכתבים, ואני מניח שגם אתם.
איתן כבל: אני כל יום צריך לנסות לשכנע – נהייתי השליח להסביר למה חשוב שתהיה אגרה ולמה חשוב שיהיה שידור ציבורי, כי יש עכשיו איזה סוג של התארגנות לבטל את האגרה בכלל, וכל מיני – דברים שאנחנו מכירים אותם כבר מקדמת דנא.
איתן כבל: אבל זה כתוצאה מהעובדה שיש גם רשתות חברתיות שהולכות ומתעצמות.
איתן כבל: העניין הזה מאוד מדאיג אותי, אני מוכרח לומר לכם, שעלולה להיות קבוצה שתייצר איזה סוג של דינמיקה שתבהיל אנשים, ודברים כאלה.
איתן כבל: הרי זה לא סוד שהיתה קבוצה שרצתה – ועדיין חושבת – שרשות השידור צריכה להיסגר.
איתן כבל: יש גם קבוצה שנמצאת ליד ראש הממשלה, שחושבת שהטלוויזיה צריכה לקבל פרצוף אחר לגמרי מבחינת האופן שבו היא פועלת, גוף שמכין תכנים רק ומוכר אותם לכל מיני גופים, ולהפסיק להיות גוף משדר.
איתן כבל: אבל אם תוכלו להגיד לנו איפה המחלוקת ביניכם לבין האוצר?
איתן כבל: לפחות ממה - - -
נחמן שי: רגע, תן לה.
נחמן שי: בבקשה רינה.
רינה חכמון: שמי רינה חכמון, אני חברת ועד עיתונות הפקה בטלוויזיה.
רינה חכמון: אני רוצה להביא קצת את הצד של העובדים, של המפיקים שכורעים כל הזמן תחת הנטל של איסורים וועדות, וועדות, וכל הוועדות.
רינה חכמון: והיו שבע ועדות שבדקו את מה שקורה ברשות השידור משנת 93' – שאז היתה ועדת לבני, דרך צוקרמן, גרניט, ורדי, ועדה פנימית, גילסון, סונוב, רן כהן, ועדת דינור, וחברת "טק", שבדקה והמליצה על הרפורמה, ורפורמה שנחתמה.
רינה חכמון: והעובדים חתמו על הרפורמה.
רינה חכמון: אבל הרפורמה לא מתבצעת.
רינה חכמון: ויותר מכך, יש הסכם קיפאון.
רינה חכמון: אני לא מכירה גוף שהאוצר חתם אתו, עם העובדים, על הסכם קיפאון.
רינה חכמון: מה שקורה, שאנחנו יושבים ומחכים.
רינה חכמון: כל מה שקיבלו במגזר הציבורי, את כל תוספות השחיקה, הצמדות המדד, אנחנו לא מקבלים.
רינה חכמון: אנחנו בהסכם קיפאון.
רינה חכמון: אני לא מאשימה את ההנהלה.
רינה חכמון: האוצר מקפיא, כל פעם מסיבה אחרת.
רינה חכמון: העובדים תרמו את חלקם, הם חתמו.
רינה חכמון: האוצר לא ממלא את חלקו.
רינה חכמון: והעובדים יושבים וממתינים.
רינה חכמון: והאינפלציה ותוספות השחיקה ניתנות לכל המגזר במשק, רק לא לעובדי רשות השידור.
רינה חכמון: למה, הם עובדים רעים?
רינה חכמון: הם עובדים פחות טובים מהעובדים, שהכנסת הזאת אישרה יציאת ההפקות החוצה?
עינת וילף: אני מודיעה לכם שעובדים בטלוויזיה הם עובדים יותר טובים.
עינת וילף: הם לא פחות טובים מהעובדים החיצוניים, ש-74 מיליון ניתנו להם, ולא נשאר כסף לעובדים שלנו.
עינת וילף: ולא נשאר כסף להפקות טובות.
עינת וילף: ולמפיקים טובים.
עינת וילף: והפכו עכשיו את המפיקים לרפרנטים.
עינת וילף: רפרנטים לעובדי חוץ.
עינת וילף: לכל מיני תלמידים שגמרו אוניברסיטאות.
עינת וילף: שהם יפיקו לנו, ואנחנו נהיה רפרנטים שלהם.
עינת וילף: אז יש הרבה מאוד מפיקים שאומרים די.
עינת וילף: תחליטו, אם אנחנו משלמים את ה- Attitudeשלנו, יש הסכמי פרישה.
עינת וילף: תנו לנו לפרוש.
עינת וילף: תפעילו אותם.
עינת וילף: יש שני הסכמי פרישה.
עינת וילף: הסכם פרישה אחד עכשווי, שחתם עליו דני זקן והאגודה וכל העובדים.
עינת וילף: ויש הסכם קודם גם.
עינת וילף: תחליטו איזה שאתם רוצים.
עינת וילף: תפעילו את ההסכם הזה.
עינת וילף: ותנו לעובדים ללכת הביתה, ויש הרבה עובדים שרוצים ללכת הביתה.
עינת וילף: וזה יצעיר את המערכת, ככוונת ההנהלה.
עינת וילף: אבל לא, אנחנו בקרח, בקיפאון.
עינת וילף: וזה קשה.
עינת וילף: ועוד מעט אנחנו כבר קפואים לגמרי, וזהו.
עינת וילף: תפשירו את זה, תחליטו, ותסגרו את הסיפור הזה.
עינת וילף: יושבים עובדים, באמת, עובדים תחת לחץ גדול.
עינת וילף: היוצרים קיבלו המון כסף, ואנחנו צריכים לעשות הפקות במעט כסף, אבל עם הרבה כישרון.
עינת וילף: ויעיד פה המנכ"ל.
עינת וילף: רק עכשיו עשיתי תכנית שזכתה להרבה מאוד תשבחות.
יוני בן מנחם: אגב, אנחנו, אין לנו שום דבר נגד העובדים הוותיקים.
יוני בן מנחם: להיפך, אנחנו מאוד מעריכים את הכישורים שלהם.
יוני בן מנחם: את אמרת שאנחנו רוצים להצעיר.
יוני בן מנחם: אנחנו מאוד מכבדים את העבודה שלכם, שלא יהיו פה אי-הבנות.
רינה חכמון: אבל צריך להחליט כבר מה עושים.
רינה חכמון: אי-אפשר להשאיר את העובדים כך שנה ועוד שנה.
רינה חכמון: חמש שנים דנו, נכון?
רינה חכמון: וחמש שנים כבר עברו.
רינה חכמון: חמש שנים.
רינה חכמון: מספיק.
איאד חרב: אני יכול להוסיף רק משפט אחד על מה שאמרתי מקודם?
עינת וילף: לא, לפני כן ניתן לכמה אחרים.
עינת וילף: מי עוד מבקש להתייחס?
עינת וילף: לפי הסדר.
עינת וילף: שם, תפקיד, ומיקרופון אליך.
יצחק שבו: שמי יצחק שבו.
יצחק שבו: אני יושב-ראש ועד משולב מטה.
יצחק שבו: משולב זה המנהלים ברשות השידור.
יצחק שבו: אני רק רוצה להוסיף שניים-שלושה משפטים למה – חברים שלי כבר למעשה אמרו את רוב הדברים.
יצחק שבו: הלכנו למשא ומתן ארוך ומייגע כארבע שנים.
יצחק שבו: ועשינו ויתורים אדירים מבחינתנו.
יצחק שבו: להסכים לפיטורים של 700 עובדים, זה לא דבר של מה בכך.
יצחק שבו: אני חושב שאין יותר מזה.
יצחק שבו: למרות כל הדברים האלה, הלכנו לקראת זה, כי אנחנו באמת מאמינים בבית הזה שלנו, באמת מאמינים בשידור הציבורי, והוא חשוב מאוד למדינת ישראל.
יצחק שבו: אז אנחנו באים לקראת.
יצחק שבו: בא האוצר – וחשוב להזכיר את זה כאן ועכשיו – מלכתחילה, מתחילת הדיונים הראשונים, היה ברור – והוא הצהיר את זה – שהוא שהוא יממן את הרפורמה.
יצחק שבו: סיימנו את הדרך הארוכה הזו, הוא עכשיו נסוג?
יצחק שבו: הוא מטיל את זה על מכירת נכסים, מכירת הבית?
יצחק שבו: מה פתאום?
יצחק שבו: מאיפה זה בא?
יצחק שבו: ועוד פשע שהוא הוסיף על הדבר הזה, לקחת את ההסכמים הקיבוציים שנחתמו במשק, להחזיק את זה כבן ערובה אצלו.
יצחק שבו: על מה?
יצחק שבו: הרי חתמנו על ההסכם, מה אתה רוצה מאתנו?
יצחק שבו: תעשה אתה את החלק שלך.
יצחק שבו: בהסכם הזה בהסכם הזה – אני אתן רק דוגמה אחת, מעבר ל-5% וה-7%, שזה לא הוזכר – יש את התוספת מעונות שאימהות אמורות – היום מקבלים במשק 300 שקל, לשני ילדים 500 שקל.
יצחק שבו: אצלנו אימהות מקבלות 30 שקל למעונות.
יצחק שבו: ויש לנו המון אימהות שהן חד-הוריות.
יצחק שבו: הכסף הזה חשוב להם, הם זקוקים לזה.
יצחק שבו: למה לא מקבלים את זה?
יצחק שבו: למה צריך לכרוך את ההסכמים האלה ברפורמה?
יצחק שבו: אנחנו בעד הרפורמה, חתמנו על הרפורמה.
יצחק שבו: תיישמו אותה, שתצא לדרך.
יצחק שבו: אבל אי-אפשר – מה שעושה פה האוצר – ואתם, אנחנו מבקשים ממכם שתפעילו את הלחץ הזה באוצר.
יצחק שבו: הוא לא יכול להחזיק את המקל בשני הקצוות.
יצחק שבו: מצד אחד הוא רוצה רפורמה, והוא לא ממן אותה.
יצחק שבו: מצד שני הוא מחזיק בקצה השני את תוספות השכר שמגיעות לעובדים.
יצחק שבו: זהו.
עינת וילף: שם ותפקיד לפרוטוקול, והמיקרופון אליך.
דני זקן: דני זקן, יושב-ראש אגודת העיתונים בירושלים, והנציג של כל עיתונאי רשות השידור, שזה 1,100 מתוך 1,800 עובדים הרשות.
דני זקן: בעצם, מה לא אמרו על עובדי רשות השידור לאורך השנים, גם עד היום?
דני זקן: לא עובדים, שעות נוספות מופרזות, לא תחרותיים, לא מצליחים להרים.
דני זקן: לכלכו אותנו מכאן ועד להודעה חדשה.
דני זקן: אני גם עובד רשות השידור, איש "קול ישראל".
דני זקן: שכחו בדרך שהסיבות האמתיות למשבר ברשות, הסיבה האמתית והעיקרית היתה אותה הפחתת אגרה מ-2004, של 5% כל שנה, שהפחיתה 3 או 3.5 מיליארד שקלים מתקציב רשות השידור לאורך השנים.
דני זקן: ושכחו שבתוך ההסכמים שעליהם חתמו האוצר, וההנהלה והכול, שנתנו את אותן שעות נוספות, אז תקעו את הפנסיה של העובדים.
דני זקן: יש פה עובדים – שחלקם נמצאים גם פה – שייצאו לפנסיה של 3,000 שקלים – אני לא יודע מי יכול להסתדר עם פנסיה כזו – ולא בעוד הרבה שנים, אלא ממש בקרוב.
דני זקן: אנחנו הפנמנו את העניינים.
דני זקן: אמרנו אוקיי, צריך לתקן גם את זה וגם את זה.
דני זקן: וישבנו על אותן 4.5 שנים, שאני הייתי שותף להן, וחתמנו על ההסכמים לפני שנה וחצי, וזה באמת תקוע.
דני זקן: תקוע לגמרי.
דני זקן: זה תקוע מכל מיני סיבות, ומאשימים פה הרבה את האוצר, ובצדק, האוצר מערים לא מעט קשיים.
דני זקן: לא רק הוא אשם, גם הדרג הפוליטי אשם בזה לא מעט.
דני זקן: גם הדרג הפוליטי שמבקש כנראה להשאיר את רשות השידור באיזשהו מצב שהיא תצטרך להתחנן ולבקש, וראינו את זה גם עם גורמי תקשורת אחרים.
דני זקן: שהיא תצטרך להתחנן על נפשה ולהיות חייבת לדרג הפוליטי.
דני זקן: והעובדים תקועים.
דני זקן: הזכירו פה חברי, אנשי ועדי העובדים את הדרגות המוקפאות, את אותם הסכמי שכר שלא קיבלנו, את התוספות השונות.
דני זקן: ותקועים זה אומר שהם גם נמצאים במצב שהעבודה עצמה נפגעת, מעבר לתקציבים שלא מגיעים.
דני זקן: כמו למשל, למחלקת התוכניות המפוארת של ערוץ-11, שבתקציבים הזעומים שיש לה מצליחה להוציא דברים שאף אחד בערוצים המסחריים לא מצליח לעשות.
דני זקן: אף אחד.
דני זקן: וכלה בעובדים בכל המגזרים, בין אם זה חדשות, בין אם זה הדברים האחרים שאנחנו עושים.
דני זקן: שוב, אלו דברים שלא יהיו בערוצים המסחריים, שרק בשידור הציבורי.
דני זקן: לעולים, בשפות לכולם, למגזרים, למיעוטים, לפריפריה.
דני זקן: אין למשל שום רדיו דתי שמשדר בפריפריה.
דני זקן: אין.
דני זקן: אין דבר כזה.
דני זקן: רק ב"קול ישראל", ב"רשת מורשת".
דני זקן: ועוד דברים אחרים שהם שירות לציבור הרחב.
דני זקן: הזכיר חבר איתן כבל את האגרה, הדיון שבאמת יהיה מחר בוועדת הכלכלה.
דני זקן: אז חבר הכנסת שי, מישהו מהמפלגה שלך חושב שאפשר עוד להפחית.
דני זקן: הוא כנראה מגיש איזושהי הצעה שאומרת שנפטור את הגופים המסחריים דווקא, לא תגיד איזה מגזר דפוק כלשהו שצריך לפטור אותו מאגרה.
דני זקן: את הגורמים המסחריים הוא רוצה לפטור מאגרה, ועוד נזק של עוד כמה עשרות מיליוני שקלים.
נחמן שי: מה זה גורמים מסחריים?
דני זקן: מדובר על מה שנקרא "טלוויזיות במעגל סגור", שכבר בג"ץ החליט שהן כן אמורות לשלם אגרה.
נחמן שי: מה, קיבוצים וכדומה, דברים כאלה?
דני זקן: אני חושב שמדובר גם בקיבוצים.
דני זקן: אני אומנם קיבוצניק, אז יש לי פה אינטרס.
דני זקן: אבל בגדול, זו המטרה, לפטור דווקא גופים מסחריים.
דני זקן: כנראה שיש להם פה איזה לובי חזק של להפחית מן העניין.
דני זקן: וזה עוד עשרות מיליוני שקלים להפחית.
דני זקן: אז מה רוצים, שנעשה רפורמה וניפול עוד פעם?
דני זקן: בקיצור, יש פה כמה גורמים שלא מצליחים להתגבש לזה שניישם את אותה רפורמה, שבאמת, מתקנת את רוב הדברים.
דני זקן: עדיין יש בה בעיות והיא לא פשוטה, וזה הפתרון.
דני זקן: בסופו של דבר, זה הפתרון.
דני זקן: אז הקריאה היא אליכם, לחברי הכסת לנסות.
דני זקן: מצד אחד לא לתקוע אותנו במובן הזה של האגרה, וזה מחר בשתי הישיבות.
דני זקן: ומצד שני, באמת, לצאת באיזושהי קריאה לדרג הביצועי – למשרד האוצר, משרד ראש הממשלה – לבוא ולפעול להזיז את העסק הזה, כי אם זה לא הולך לקרות בחודש-חודשיים הקרובים, חברים, רשות השידור תקרוס.
דני זקן: היא תיפול.
דני זקן: אמרתי את זה אתמול במליאת רשות השידור, אני אומר את זה גם פה, היא תיפול.
דני זקן: לא יהיה שידור ציבורי במדינת ישראל בתוך חודשים ספורים.
דני זקן: זה לא איזה איום, זה לא איזושהי קריאה הזויה.
דני זקן: לא יהיה.
דני זקן: פשוט לא יהיה.
דני זקן: לא יהיה לזה כסף, העובדים יזרקו הביתה, שזו הדאגה העיקרית מבחינתי.
דני זקן: אבל גם לא יהיה שידור ציבורי.
דני זקן: לא יהיה מה שהציבור שאתם מייצגים צריך לקבל מרשות השידור.
עינת וילף: אם תוכל בכל זאת להגיד כמה מילים.
עינת וילף: אתה אמרת תקוע פה, תקוע שם, האוצר, הפוליטיקאים.
עינת וילף: לצורך העניין, שלושה דברים שצריכים לקרות.
דני זקן: אני מניח שיוני להשלים, המנכ"ל.
דני זקן: יש את הסכם המימון, שהוא בעצם –להסכמי השכר, לרפורמה, יש תנאים מתלים.
דני זקן: אחד מהתנאים המתלים הוא הגעה להסכם מימון בין רשות השידור לבין משרד ראש הממשלה ומשרד האוצר.
דני זקן: משרד ראש הממשלה הוא המשרד האחראי על רשות השידור, השר הממונה.
דני זקן: ומשרד האוצר, שאחראי על יישומה של הרפורמה.
דני זקן: יש כמה דברים שתקועים עדיין, למשל, דובר על כך – בעקרונות הסכם המימון שהוסכמו, במרץ, נדמה לי, סוכם על מכירת נדל"ן של רשות השידור, ממקומות יקרים כמו הקריה בתל-אביב, כמו רוממה.
עינת וילף: רק כדי לפשט את זה, כלומר, האוצר לא מעביר את הכסף לפני שברור מאיפה הכסף בא? זה בעצם העיקרון?
דני זקן: כן, בעצם השורה התחתונה.
דני זקן: הסכם הנדל"ן הזה הוא מאוד מורכב, זה נכון.
דני זקן: הוא מאוד מסובך, נכון.
דני זקן: אבל יש בו גם המון קשיים – יוני מצוי בפרטים הרבה יותר ממני – שהם מערימים.
דני זקן: למשל, הם דורשים שנצא בתוך תקופה מסוימת מהמתקנים הקיימים, גם אם לא בטוח שהחדשים מוכנים.
דני זקן: סוג של תנאי שאתה לא קולט אותו.
דני זקן: יוני יכול לפרט.
יוני בן מנחם: התחושה שלנו – אני מאוד הייתי מבקש מהוועדה לא לזמן לפה רק את הנציג שממונה על השכר.
יוני בן מנחם: אני לא יודע איך זה נעשה.
יוני בן מנחם: כי הרושם שלנו זה - - -
עינת וילף: הדרך היא שאנחנו מזמנים את משרד האוצר, הם שולחים את מי שלדעתם ראוי.
עינת וילף: אנחנו יכולים לבקש אדם ספציפי - -
קריאה: את אגף התקציבים.
עינת וילף: - - אבל מלבד ועדת ביקורת המדינה, אין יכולת לזמן את האדם - - -
יוני בן מנחם: הרושם שלנו יש במשא ומתן אתם – הרי יש שם את החשכ"ל, ואת אגף התקציבים, והממונה על השכר.
יוני בן מנחם: ויש שם ביניהם כל מיני חיכוכים ביניהם, יש כאלה שבעד הרפורמה.
יוני בן מנחם: זו התחושה שלנו, אני לא יכול לתת לך הוכחות לזה.
נחמן שי: אבל המנכ"ל, יש לכם בעל בית שנקרא ראש הממשלה.
נחמן שי: הוא מחזיק בתיק המיניסטריאלי שפעם החזיק ידידי, איתן כבל.
נחמן שי: אני יודע שהוא עסוק בשלושה-ארבעה עניינים אחרים, בייחוד בימים האלה, אבל מה לעשות, הוא הכתובת.
נחמן שי: האם יש מישהו ממשרד ראש הממשלה שאתם יכולים לפנות אליו?
נחמן שי: הם צריכים להיות אלה שפותחים לכם את המשרדים.
יוני בן מנחם: אני חייב לומר פה שאנחנו עובדים מול ראש האגף הכלכלי במשרד ראש הממשלה, אמיר ברקן, ושהוא משתף אתנו פעולה באופן מלא והדוק כדי לקדם את הרפורמה, בניגוד למה שאני יכול להגיד על האוצר.
יוני בן מנחם: אז אם אתה רוצה דווקא - - -
נחמן שי: אז, קדימה, שיתגייסו.
יוני בן מנחם: אני אומר לך, אני חייב להגיד את זה לשבחו, שהוא עוזר לנו ומנסה לקדם את הרפורמה.
יוני בן מנחם: הבעיות שלנו הן בתוך האוצר, ולא במשרד רוה"מ.