GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי שרמייסטר: נדמה לי שזה 82%-83%.
אלכס מילר: אני אשמח אם- - -
אלי שרמייסטר: אפשר להעביר את זה.
אלי שרמייסטר: העולים מתגייסים בשיעורי גיוס גבוהים.
אלי שרמייסטר: בתוך קבוצת העולים מובחנים לנו כ-5,800 בני העדה האתיופית שגם הם נתפסים בעינינו כעולים וגם אצלם שיעורי הגיוס לצה"ל בכלל גבוהים, משהו כמו 83%, ללחימה זה כ-40%-41% וזה די דומה לשיעור הכללי של מתנדבים ללחימה.
אלי שרמייסטר: פה יכולנו להסתפק בללמד את החייל בהקשר של מה שאמרתי רק את הוראות הפתיחה באש בעברית.
אלי שרמייסטר: ילמד הוראות פתיחה באש, יכול ללכת לעבודה שלו.
אלי שרמייסטר: פה אנחנו לא מסתפקים בזה, אנחנו גם נותנים לו בתחילת שירות, למי שסימול העברית שלו נמוך, עולים חדשים, עולים למחווה אלון, עוברים טירונות ייחודית, לומדים עברית, לומדים זהות ישראלית יהודית, לומדים ציונות ואחרי זה יוצאים למסלולים שלהם בשטח.
אלי שרמייסטר: אותו דבר להרבה מבני העדה האתיופית שזקוקים לזה והטיפול שלנו בעולים חדשים הוא ממוקד ויש להם לא מעט ליווי לאורך השירות.
אלי שרמייסטר: יש להם אולפניות, מהגדס"ר (גדוד סיור) הבדווי דרך בא"ח (בסיס אימונים חטיבתי) גולני, אנחנו מלמדים אותם עברית כי אנחנו מבינים שהם צריכים להמשיך ולהשלים, ודאי מונחים מקצועיים.
אלי שרמייסטר: דרך זה גם הגעתי כמובן לקליטת העלייה שדיברתי עליה קודם.
אלי שרמייסטר: הסיפור של קליטת העלייה בצה"ל הוא משימה שעומדת לפתחי מי שאחראי על ההכשרות ועל תחילת השירות ולכן עולים חדשים עושים אצלנו טירונות ייחודית, אבל קליטת עלייה זה סיפור של השתלבות בשירות גם לאורך הדרך, ביחידה הצבאית, ולכן אנחנו עוסקים הרבה מאוד בקליטת עלייה עם מפקדים, נותנים להם גם כלים וגם חוויות שמחזקות את ההתמודדות שלהם עם עולים חדשים.
אלי שרמייסטר: אוכלוסיות ייחודיות – דיברתי על זה קודם.
אלי שרמייסטר: אנחנו בעלייה משמעותית בכמות נערי רפול, חיילות גיוס מיוחד, שזה האקוויוולנט הנשי, טירונות בחוות השומר לבנים, טירונות במחנה 80 לבנות וליווי לאורך השירות.
אלי שרמייסטר: זה נשען על החלטת ממשלה משנת 81' שקובעת שעם החיילים והחיילות האלה אנחנו פועלים כשטובת הפרט במרכז ולא הצרכים הצבאיים.
אלי שרמייסטר: אבל אנחנו יודעים גם לשלב.
אלי שרמייסטר: יש לנו פה הצלחות יוצאות דופן, יש לנו קצינים, יש לנו בנקודת הזמן הזו כ-120 חיילים במערך הלוחם שהתחילו בחוות השומר שהלכו למסלולים בצנחנים, בגולני, בכפיר ובמקומות אחרים.
אלי שרמייסטר: יחד עם משרד התמ"ת אנחנו נותנים למי שלא הולך להיות לוחם שלל מקצועות ושם הם מקבלים תעודת הסמכה, זה יכול להיות תדמור לטבחים ומיזוג וחשמל ומכונאות, סייעות שיניים ועוד עשרות קורסים כשהיעד פה הוא שכל חייל וחיילת, או שהולכים להיות לוחמים ואז זה ממילא יסדר קצת יותר טוב את עתידם, או שהם מקבלים תעודה מקצועית שמוכרת גם באזרחות.
אלי שרמייסטר: יש לנו עכשיו הפעלת ציוד מכני הנדסי.
אלי שרמייסטר: סיפור הצלחה יפה של האוכלוסיות הייחודיות, הרבה מהם חוזרים להשלים השכלה כדי שישתחררו גם עם 12 שנות לימוד.
אלי שרמייסטר: באופן טבעי האוכלוסיות חופפות.
אלי שרמייסטר: פיתוח מנהיגות – אני אגע בזה קצת פחות.
אלי שרמייסטר: בית הספר למנהיגות יושב אצלנו.
אלי שרמייסטר: אנחנו עוסקים בזה גם בהיבטים של מדעי ההתנהגות וגם בהיבטים אחרים, עוסקים בזה לעומק.
אלי שרמייסטר: אגב, אני חוזר רגע לפה, דיברנו על מנהיגות, אחת הפנינות היותר חשובות שלנו זו יחידה, ואני מזמין אתכם לבקר בה, שהקמנו בגבעת התחמושת שנקראת 'מחצ"בים', מנהיגות חינוכית צה"לית בירושלים, שם אנחנו מעבירים את כל הפיקוד בצה"ל השתלמויות חובה בתחומי ערכים וזהות ישראלית יהודית.
אלי שרמייסטר: כל קצין שרוצה לקבל רב סרן בצבא מחויב בקורס של 12 ימים שם.
אלי שרמייסטר: סגני אלופים מגיעים לקורס ייחודי, אלופי משנה לקורסים ייחודיים, גם מפקד הבסיס כאן לקח את כל סגל הפיקוד שלו והגיע לשם להשתלמות.
אלי שרמייסטר: זו אחת הפנינות היפות שלנו, סיפור בהחלט עמוק ורציני.
אלי שרמייסטר: הבחירה בחיים – זו תכנית המעטפת למניעת התנהגות סיכונית בקרב חיילי צה"ל.
אלי שרמייסטר: לא ניתחנו פה את פני הנוער ואתם ודאי שולטים בזה טוב ממני, אנחנו עושים הערכות מצב מדי שנה איך נראה הנוער שמתגייס.
אלי שרמייסטר: אז אנחנו מכירים את בני הנוער, הם מחפשים ריגושים, הרגלי בילוי קצת יותר קיצוניים ואנחנו רואים ובאופן בולט את ממדי תופעת שתיית האלכוהול, היא חודרת גם את שורות הצבא, פחות בבסיסים, הרבה חיילים בפנאי, שמעורבים בשתייה ואנחנו עם מהלכי הסברה, אנחנו אחראים על ההסברה, המשטרה הצבאית על האכיפה ועל הענישה אנחנו עוסקים בזה הרבה מאוד, גם בקמפיינים אבל גם בהסברה ממוקדת כדי למנוע, כדי להסביר את הסכנות.
אלי שרמייסטר: אלכוהול זה אולי הדבר הכי מורכב להתמודדות, הוא חוקי, הוא זול, התרבות שלנו מעודדת שתיית אלכוהול, כולנו מקדשים ביום שישי ויין ישמח לבב אנוש ולא כל כך פשוט הסיפור הזה, מאבק יומיומי, ויש עוד צרות אחרות.
אלי שרמייסטר: צריך להמשיך ולעבוד.
אלי שרמייסטר: מדי שנה מתגייסים לנו עוד ועוד חיילים וצריך לעסוק בזה הרבה.
אלי שרמייסטר: אני רק אדבר על כמה דברים שעל הפרק.
אלי שרמייסטר: כאן אנחנו מזהים שתי מגמות אולי סותרות, שני אתוסים סותרים, גם בחוץ, בחברה הישראלית, וגם בצבא.
אלי שרמייסטר: האחד הוא תוצאה של המגמות המערביות הגלובליות הליברליות של היחלשותה של הסולידריות, של העדפת תועלת הפרט על פני הצורך הקהילתי ופה היינו מצפים לראות בני נוער שמה שמעניין אותם זה הם.
אלי שרמייסטר: יש לנו שיח כזה, שיח שהוא יותר מבוסס על זכויות ועל תועלת מאשר על חובות והיינו מצפים לראות באמת דור שהולך ופוחת ומה העניין שלו לעשות שירות צבאי ואיזה עניין יש לו להתנדב, אבל אנחנו מזהים משהו אחר, שבא לידי ביטוי גם בשנים שלפני השירות, יותר בני נוער מצטרפים לתנועות נוער, דרישה הולכת וגוברת לשנת שירות היא אולי ביטוי מובהק לנתינה, בן אדם דוחה את השירות הצבאי שלו, הולך לעשות שנה לטובת הקהילה ואחרי זה מתגייס.
אלי שרמייסטר: מה יותר נתינה מזה למען הכלל?
אלי שרמייסטר: מכינות קדם צבאיות שזה איזה מן ורסיה של העניין, ושיעורי התנדבות מאוד גבוהים לשירות משמעותי, בעיקר ללחימה במחזורי הגיוס האחרונים, ובתוך הצבא גידול משמעותי בצריכת החינוך, לא בגלל חיל חינוך מצטיין, בגלל רצון ודחיפה של המפקדים של החיילים.
אלי שרמייסטר: משנה לשנה גדלה כמות החיילים שמבקרים במוסדות להנחלת זיכרון השואה, שפוקדים גנים לאומיים ואתרי מורשת- - -
יהודית גידלי: באופן רצוני אישי?
אלי שרמייסטר: לא, כאקט יחידתי, מטעם הצבא.
אלי שרמייסטר: ואנחנו צריכים לתת ימי עיון והרצאות וסיורים.
אלי שרמייסטר: צריכה הולכת וגוברת לחינוך.
אלי שרמייסטר: אני חושב שיש פה הבנה גם של הפוטנציאל אבל גם של פוטנציאל הסכנה שיש לנו אם אנחנו לא נקפיד ונאזן את הפיתויים ואת הצרות שיש לנו לפעמים בחוץ.
אלי שרמייסטר: דיברנו על שותפות מערכת החינוך ואת הצורך בערכים.
אלי שרמייסטר: שדה הקרב המודרני, זו אחת ההבנות שלנו, מציב בפני הלוחמים באוויר, בים וביבשה דילמות ערכיות מורכבות יותר ממה שהכרנו בעבר.
אלי שרמייסטר: בעזה בעופרת יצוקה, בלבנון, ואם תרצו גם על המרמרה ובכל מקום אחר.
אלי שרמייסטר: יש לנו סיפור אחר עכשיו של מלחמה ואנחנו צריכים לעסוק הרבה בזה ולדאוג שאנחנו לא ניפול בסוגיות ערכיות ונפעיל את מעשה המלחמה שנגזר עלינו באופן מוסרי.
אלי שרמייסטר: על בני העדה האתיופית דיברתי, סיפור מורכב, שאנחנו משקיעים בו הרבה אנרגיות והרבה משאבים ועם לא מעט הצלחה, אבל הדרך עוד ארוכה.
אלי שרמייסטר: אני אגיד מלה אחת על מילואים ועל השאלה שלך.
אלי שרמייסטר: מילואים בעבר לא הייתה אוכלוסיית יעד מבחינתנו בגלל סדר עדיפויות, סך הכול זה החיילים הסדירים, המפקדים.
אלי שרמייסטר: חוק המילואים, שנה אחת עושים תעסוקה מבצעית, שנה אחת אימון, שנה אחת היא שנה שבה לא כל כך עושים מילואים, וכדי לשמור על הלכידות, כדי לשמור על תחושת השייכות הכנסנו אל תוך שירות המילואים פעילויות חינוך בשלושה מרחבים באופן גס.
אלי שרמייסטר: אחת, זה באימון, במל"י (מרכז לאומי לאימונים ביבשה), יש לו לבנת חינוך לבחירת המפקד עם שלל פעילויות.
אלי שרמייסטר: שתיים, לפני הכניסה לתעסוקה מבצעית.
אלי שרמייסטר: אני מדלג חזרה על הסיפור של הערכים אל ההכנה, אנחנו מכינים את החיילים למשימה הצבאית שלהם גם בהיבט הערכי, זה נקרא הכנה ערכית.
אלי שרמייסטר: מה זה הכנה ערכית?
אלי שרמייסטר: נותנים להם סימולציות, תיאטרון, יש לנו תיאטרון צה"ל שמציג דילמות ערכיות שהמפקדים מתמודדים איתן לפני שהם יפגשו את זה בשטח, הכול כדי לחזק את ההתמודדות.
אלי שרמייסטר: הרבה מאוד פעילות מנטלית חינוכית לפני.
אלי שרמייסטר: עושים את זה גם למילואים, זה המרחב השני שבו אנחנו פוגשים את המילואים, והמרחב השלישי, אנחנו מביאים את המילואימניקים לירושלים לדו יומי, למדרשת חינוך הר גילה, או באחד האתרים האחרים שיש לנו בעיר, ונותנים להם סדרת חינוך קצרה בנושא ציונות, חברה ישראלית, זהות ישראלית יהודית, סוגיות ערכיות ועוד ועוד.
אלי שרמייסטר: זה אנשי המילואים.
אלי שרמייסטר: זה פחות או יותר הפריסה.
אלי שרמייסטר: אנחנו נוגעים בחיילים, בלוחמים, מסדרת החינוך בטירונות ועד הקצונה הבכירה, שמגיעים אלינו למחצ"בים ויש עוד.
אלי שרמייסטר: יש עוד על מה לדבר אבל אני אעצור כאן בגלל הזמנים, אם יש שאלה, אז בשמחה.
אלכס מילר: אני רואה שיש כמה סוגיות שלדעתי צריך לחשוב איך אנחנו , זה קודם כל הסוגיה של המערך המקצועי, שדיברנו, שמקבלים אותו החיילים המשרתים בצה"ל.
אלכס מילר: אני חושב שלעניין הזה יש חשיבות במיצוי מלא של כל מה שמקבלים בצבא להמשך החיים האזרחיים.
אלכס מילר: זאת אומרת גם ככה כל אחד ואחד לוקח פרק זמן מחייו של שלוש שנים יחסית לכל אותם שלא משרתים בצבא, אז ההיגיון, איפה שאפשר לנצל את זה מבחינת הזמן שאחר כך, חייבים לעשות את זה וצריך לחשוב על זה בצורה שמשתפת גם את משרד התמ"ת וגם כמובן משרד החינוך.
אלכס מילר: זו צריכה להיות נקודה שאפשר לפחות עכשיו להתחיל לגבש יחד עם המרצים של כל הקורסים המקצועיים שלומדים בצבא, לקראת החיים האזרחיים.
אלכס מילר: הנושא של העולים.
אלכס מילר: זה גם דבר מאוד חשוב.
אלכס מילר: אני חושב שדווקא צה"ל זה בעצם המקום שבאמת ניתן לחבר את העולה למדינת ישראל.
אלכס מילר: בבית הספר אתה פחות מרגיש את זה כי בית הספר יש חברים ודברים אחרים, אבל לעצם העניין של ציונות וחיבור למדינה, זה דווקא בצה"ל ואני גם חושב שצריך לתת קצת היבטים של חיזוק האהבה למולדת, חיבור למולדת, של העולים בצבא.
אלכס מילר: צריך לחשוב על כל מיני קורסים שכדאי לתת להם אותם, לעולים ספציפית, במשך השירות, שיכולים לחזק את הרגש והמוטיבציה שלהם לעניין הזה, כי צריך להבין שאלה לא אותם אנשים שחוו במשך כל השנים את מדינת ישראל והחשיבות של ההגנה על המולדת, הפטריוטיות, וצריך לעשות את זה בעוד מסגרת.
אלכס מילר: אז אני מאמין שגם במסגרת כל הדיונים שיהיו לנו בוועדות אנחנו נדע על הסוגיות שלכם קצת יותר לעומק והחיבור לצה"ל.
אלי שרמייסטר: הצבא חסר בוגרי מסלולים מקצועיים, חסר לצבא, ולכן אני חושב שתהיה שותפות מלאה ב- - -
אלכס מילר: לדעתי צריך לעשות איזה שהוא מפגש נפרד ייחודי לאנשים של תמ"ת, של משרד החינוך ושל הצבא ולחשוב באיזה קונספט ניתן לעבוד.
אלכס מילר: הצבא צריך קצת להיפתח, אתם בטח תבקשו שזה יהיה מסונכרן והמשרדים צריכים להבין שברגע שזה מסונכרן אז כל בן אדם שעושה את זה, צריך לשתף איתו פעולה.
אלכס מילר: סקירת רמ"ח (ראש מחלקת) חות"ם (חובה, תכנון ומקורות כוח אדם)
יואב בר סלע: שלום.
יואב בר סלע: אחר צהריים טובים.
יואב בר סלע: לי קוראים יואב בר סלע, בתפקידי בחיל אוויר אני רמ"ח חות"ם, ראש מחלקת חובה, תכנון ומקורות כוח אדם.
יואב בר סלע: אני אמון בחיל האוויר על כל סוגיית איתור המקורות, כל נושא המיון בדגש על מיון לקורס מיון, בדגש על מיון לבכירים שלנו, מרכזי הערכה וכדומה, המון קורסי תכנון החיילים בחובה, אני מדבר על סדר גודל של מעל כמה עשרות אלפי חיילים בחובה בחיל אוויר, לתכנן איך עושים, יש לנו סדר גודל של 250 סוגי הכשרות שונות, רובן במערך הטכנולוגי אבל הרבה מאוד בעולם התעופה.
יואב בר סלע: בין היתר אני מתעסק גם בנושא השירות החרדי בחיל האוויר ובעצם ב-2007 הייתי שותף לפתיחת מה שנקרא שח"ר (שירות חרדים) כחול, זה שילוב החרדים בחיל אוויר, זה היה פתח לכניסה של חרדים בכלל לצבא, גם על זה נספר לכם וגם על הדרך, ובחרתי באמת להציג לכם, כמו שכתוב: 'יזמות וכוח אדם טכנולוגי – פערים ומענה בחיל האוויר'.
יואב בר סלע: כמי שמתעסקים בחינוך אתם מכירים שהחינוך הטכנולוגי שלנו נמצא בפער.
יואב בר סלע: אני חייב להגיד שבשנתיים האחרונות אני חש שיש הסתכלות אחרת על עולם החינוך הטכנולוגי, אני חושב שעופר רימון עושה עבודה טובה, אני חושב שיש רוח טובה והבנה שצריך להתעסק בזה.
יהודית גידלי: עופר רימון לא יכול לעשות שום דבר אם השר לא מנחה אותו.
יואב בר סלע: אני חושב שבסוף יש הכוונה נכונה היום ויש דגשים יפים מאוד בעולם הטכנולוגי, עדיין בעיניי יש עוד הרבה מה לעשות, הדברים מאוד מאוד גדולים, כי בסוף אנחנו, ארגון צבאי במדינת ישראל, מקבלים את התוצרים של מערכת החינוך.
יואב בר סלע: את התוצרים האלה אנחנו מנסים להרוויח ובחינוך הטכנולוגי חסר.
יואב בר סלע: אנחנו נדבר על זה, אני אדבר על שתי המשגות, המושג שנקרא חינוך טכנולוגי למול הכשרה טכנולוגית, אלה שני מושגים שמשתמשים בהם כי אצלנו בחיל האוויר אנחנו רוצים לראות יותר חיילים שמגיעים כשהם בעלי מה שנקרא חינוך טכנולוגי, כלומר גדלו בעולם הטכנולוגי, מכיתה ח'-ט' ספגו טכנולוגיה, דיברו על טכנולוגיה, דיברו על מדעים, דיברו על איכות סביבה דרך אגב, דיברו על דברים שמדברים אלינו ואני יכול להגיד ש-50% מהכוח אני מקבל כזה, דרך אגב רובו הוא כוח אדם שאנחנו מתעסקים בו בבתי הספר וגם על זה נדבר, אבל חצי מהכוח אני מקבל כאן בוגרי עיוני שלמדו בתלמה ילין ואני צריך תוך שלושה חודשים לעשות מהם טכנאי מטוסים.
יואב בר סלע: זה קורה.
יואב בר סלע: הם מצוינים, אני מניח שראיתם את זה בטייסות היום, יש לנו בנות מצוינות, רובן ככולן בוגרות מה שנקרא המסלול העיוני, אבל זה פרי של מוטיבציה, אבל זה לא מה שאנחנו באמת באמת צריכים.
יואב בר סלע: זה בעצם פער שאיתו אנחנו מסתדרים.
יואב בר סלע: אז אנחנו צריכים לדבר קצת על יזמות טכנולוגית, נציג את הפערים שאתם מכירים, גם בהנדסה נציג את הפערים, כי יש לנו גם לא מעט מהנדסים בחיל האוויר, לאחר מכן נראה איך התמודדנו עם הפערים האלה בשנים האחרונות.
יואב בר סלע: שאלות תוך כדי, אתם מוזמנים לשאול.
יואב בר סלע: אני חושב שהתרשמתם היום שאנחנו נמצאים בליבת העיסוק המבצעי, שהגעתם לתל נוף, זה המקום שבאמת אולי כל דבר שנוגעים בו הוא כאן מבצעית ובאמת אנחנו חיים פה שליחות אמיתית והבנה שאנחנו מתעסקים בליבה המבצעית של הצבא ובעניין הזה אני חושב שזה אחד הדברים שמחזיקים אותנו ונותנים לנו את האנרגיות להמשך.
יואב בר סלע: לעומת זה חיל האוויר הוא חיל טכנולוגי, צריך גם את זה להבין, בסוף רוב הלוחמים שלנו אלה אותם אנשים שראיתם בדת"קים, הם הלוחמים האמיתיים שלנו, יחד עם לוחמי צוות האוויר שהם בסוף עושים את העבודה המבצעית, אבל בלי האנשים האלה בתמונה המערכות לא יודעות לתפקד, אנחנו לא יודעים לתת מענה, ובעניין הזה אנחנו עסוקים לא מעט בלייצר ולהכין כוח אדם טכנולוגי, גם כעתודה וגם לפתח את כוח האדם שנמצא אצלנו.
אלכס מילר: דרך אגב, לא היית בתחילה כשפתחנו אבל אנחנו דיברנו גם עם קצין החינוך הראשי על הסוגיה של ההסמכות שהן הסמכות חתומות של אותם החיילים שמשרתים כצוות קרקע, בכלל בצבא, שבעצם לומדים, מקבלים הכשרה מקצועית, מכונאים, חשמלאים והכול ויוצאים בלי שום תעודה לאזרחות.
יואב בר סלע: לא נכון, אני חייב לתקן.
אלכס מילר: לא, אין טכנאי והנדסאי.
יואב בר סלע: אני עובד היום עם שר התמ"ת, כמעט בכל אחד מהמקצועות שלנו יש הגדרה וקרדיטציה מאוד מסודרת, אנחנו בשלבים מתקדמים של עבודה מול משרד התמ"ת כדי לאבחן את כל אחד מהמקצועות שלנו כמקצועות שבסוף- - - לא רק שהן מהוות קרדיטציה מקצועית, אלא גם יקצרו, יכניסו אנשים לקורסים וייתנו להם את חלק מהקורסים להכשרות למול- - -
אלכס מילר: טכנאים.
יואב בר סלע: לאו דווקא טכנאים בהשכלתם, אלא גם בוגרי 12 שנות לימוד שעסקו בתחום הזה.
אלכס מילר: אז מה שאנחנו בעצם מציעים זה להיכנס לשיח בין הצבא לבין משרד התמ"ת לבין משרד החינוך שיהיה איזה שהוא סנכרון בין הדברים האלה ובסופו של דבר להגיע למצב שיהיה או קיצור שעות, נגיד אם אתה עכשיו תרצה לקבל תעודה יהיה קיצור שעות שאתה צריך, או שבכלל תקבל תעודה לפחות של טכנאי, כי- - -
יואב בר סלע: קודם כל מצוין.
יואב בר סלע: אנחנו נמצאים בשיח עם משרד התמ"ת, עם משה, זה האיש שמדבר איתנו, ואנחנו עשינו איתו עבודה מאוד יפה, התקדמנו בהרבה מאוד מקצועות ובסוף כשאני משווק לחיילים מה כדאי להם ולמה כדאי להם, אחד הדברים שאני אומר זה הקרדיטציה, גם ללימודים וגם בכלל להשכלה.
אלכס מילר: בסופו של דבר קח לדוגמה את אותו הבן אדם שעכשיו מסיים טכנאי, בלי שום רקע במכונאות, לעומת בן אדם שמגיע אחרי שלוש או ארבע שנים של ניסיון אבל בלי תעודה, אפילו המשכורת, אם תיקח חברות ממשלתיות, תעשייה אווירית למשל, רוב בוגרי חיל האוויר מוצאים את עצמם שם, בסופו של דבר הם מוצאים את עצמם עם הניסיון למול אנשים שאין להם שום ניסיון עם משכורת ושכר הרבה יותר נמוכים כשהידע שלהם, גם הטכני וגם פיזית, הרבה יותר גבוה.
אלכס מילר: צריך למצוא איזה שהוא מנגנון שברגע שהם מסיימים, כמו לוחם מג"ב עם תעודת שוטר, כך לפחות בחלק, לפחות ב- - -
יואב בר סלע: הדבר שאני ממליץ להתנות שיעשה שירות סדיר מלא, זאת אומרת מי שעשה שירות סדיר ויש המלצה של המפקדים שלו, שזה לא יהיה משהו אוטומטי, כי בעניין הזה אנחנו רוצים גם מצוינות וגם- - -
יואב בר סלע: בעניין הזה צריך להיות רק מישהו שסיים שירות- - -
אלכס מילר: צריך לתמחר את שעות הלימודים ושעות העבודה למשהו מעשי שגם בסופו של דבר תהיה- - -
יואב בר סלע: קרדיטציה, אנחנו מתקדמים מאוד עם שלום ואנשיו.
יואב בר סלע: מורכבות טכנולוגית וכוח אדם טכנולוגית אלה שני דברים שלא מתכנסים כרגע וצריך להכיר את זה.
יואב בר סלע: את המורכבות הטכנולוגית אני מניח שראיתם במהלך הסיורים היום וראיתם בסוף עם מה צריך להתמודד, עוד לא דיברנו על מטוס הקרב העתידי ועוד לא דיברנו על כיפת ברזל.
יואב בר סלע: כיפת ברזל זאת מערכת שרוויה בטכנולוגיות ואנחנו זקוקים כאן לאנשים טכנולוגיים וכמו שאתם רואים את הגרף, אנחנו מצד אחד במורכבות טכנולוגית, מטוסים, כלי נשק וכדומה, ולעומת זה כוח האדם הטכנולוגי בשנים האחרונות בירידה וזה וקטור שלא מתכנס מבחינתנו.
יואב בר סלע: את הנתון הזה אתם מכירים, זה נתון ממשרד החינוך.
יואב בר סלע: הנתון הכי מעודכן שאנחנו מכירים שמציג את הגידול בחינוך העיוני למול החינוך הטכנולוגי.
יואב בר סלע: בחיל האוויר אנחנו נוהגים לעשות הערכת מצב אחת לשנה ובעצם אנחנו לומדים את הסביבה החיצונית לנו ואת הסביבה הפנימית, אנחנו לומדים מה יש לנו, מי מגיע אלינו, מי אלה התלמידים שמגיעים אלינו, מאוד מעניין אותנו מה הם לומדים, כמה הם מצליחים, כי זה בסוף החומר האנושי שאנחנו צריכים להתמודד איתו ומה שאנחנו מזהים בסוף, כמו שראינו, שבחינוך העיוני, זה לאורך שנים, הפער טיפה נסגר, הוא עדיין פער גדול.
יואב בר סלע: נתון של מה שקורה במערב אירופה, במערב אירופה התלמידים, כ-70% מהנוער בשוויץ ובאוסטריה, לומדים טכנולוגיה, מנגרות עד hi tech, אצלנו זה קצת הפוך, ובעיניי המגמה צריכה להשתנות.
יואב בר סלע: בעניין הזה אני אומר את זה גם כאזרח, אני חושב שבסוף זו גם בנייה של אנשים למשק הישראלי.
יואב בר סלע: אני בכלל רואה בצבא גשר בין מה שאתם עושים במערכת החינוך לבין עולם העבודה.
יואב בר סלע: הצבא זה פרקטיקה לאנשים, אבל אנחנו צריכים להגיע עם יותר ידע ויותר הכוונה.
יהודית גידלי: אני רוצה רק להעיר שצריך לקחת בחשבון שהרבה מהתלמידים הולכים לחינוך העיוני בין היתר כדי להתקבל טוב יותר לאוניברסיטאות.
יהודית גידלי: לכן הם לוקחים 5 יחידות אנגלית, גם כשהם לא צריכים את זה, לכן יש פה איזה שהיא בעיה, הם רואים בטכנולוגיה אפשרות קטנה יותר להתקבל לאוניברסיטה מאשר אם יבחרו ב- - -
יואב בר סלע: כן, אני מסתובב הרבה במערכת החינוך, כשאני רואה מנהלי בתי ספר שמדברים על מדעים, זה חשוב מאוד, אבל לא מדברים גם על מדעים וטכנולוגיה, כי צריך לחבר את הדברים האלה ביחד, אלה דברים שבסוף מסתדרים ביחד.
יהודית גידלי: אני אומרת שבתדמית החינוך הטכנולוגי נחשב לפחות לעומת החינוך העיוני.
קריאה: כי זו התדמית שמשרד החינוך יצר.
יואב בר סלע: היום החינוך הטכנולוגי נתפס גם כ-low tech, כמשהו שמי שלא נכנס לחינוך העיוני מגיע לפה.
קריאה: בחוץ לארץ זה לא כך.
יואב בר סלע: אני מאמין שצריך לשנות את הווקטור הזה.
יהודית גידלי: מה שאני אומרת שפרמטר נוסף שצריך לקחת בחשבון זה את ההשכלה הגבוהה, תנאי קבלה.
יואב בר סלע: דיברתי על הערכת המצב, אז אנחנו בעצם שואלים את המועמדים לשירות הרבה מאוד שאלות.
יואב בר סלע: אני חייב להגיד שיש מוטיבציה מאוד יפה בשנים האחרונות להגיע ללחימה, להיות לוחמים.
יואב בר סלע: בסוף צריך להכיר שהמסה הקריטית של חיילי החובה בצבא מגיעים להיות לוחמים, ואנחנו רואים את המוטיבציה ואנחנו חושבים שזו הכוונה נכונה.
יואב בר סלע: בעיניי זה תוצר של השיח בין מערכת החינוך לבין הצבא, השיח הזה שהתחזק בשנים האחרונות.
יואב בר סלע: אני, דרך אגב, בעוד שעה וחצי הולך לבית ספר לאמנויות באשקלון, יש לנו מיזם שנקרא 'דרך ערך' שבו נפגשים מפקדים עם סגלי החינוך ומדברים על מדינת ישראל, על מה בין חינוך לבין צבא, בין פיקוד לבין חינוך, ואני חושב שהחיבור הזה בין מערכת החינוך לבין הצבא בגבולות הגזרה שצריך להגדיר אותן הוא בעיניי חיבור טוב, כי בשיח הזה אני מרגיש שהמנהלים והמורים מתחברים אלינו והמוטיבציה הזאת ללחימה, אני חושב שחלק ממנה בא מתוך המקום של ההכרה של המורים ושל מערכת החינוך שהתלמידים שלהם צריכים לעשות שירות משמעותי, גם בקרבי.
יואב בר סלע: לעומת זאת כששואלים את המלש"בים (מיועדים לשירות ביטחון) לגבי רצון להשתלב בצבא בתפקידי low tech ו-hi tech בתחום הטכנולוגי, אנחנו רואים שהמספרים הם מאוד מאוד נמוכים.
יואב בר סלע: זה חבל, כי בסוף אנחנו צריכים לייצר מוטיבציה למערך הטכני.
יואב בר סלע: זה אירוע לא פשוט וכמי שהיה בוגר המערך הטכני, זה אחד הדברים- - -
אלכס מילר: אני יכול רק להמליץ לך כמו שעושים באל-על, רק יוצאי חיל האוויר.
אלכס מילר: תנסו לבנות חברות כאלה.
יואב בר סלע: לא, אנחנו מנסים להסתכל רחב יותר.
יואב בר סלע: הנדסה - הנתונים האלה מציגים את המצב של עובדי ההנדסה במוסדות החינוך במדינת ישראל למול הצורך של הצבא וכמות המהנדסים, אותם אנשים שמחליטים לא להתגייס לצבא, לעשות ארבע שנים לימודי עתודה, לסיים את העתודה בתואר הנדסה ולחזור לצבא ולתת עוד שירות של שלוש שנים חובה ושלוש שנים קבע.
יואב בר סלע: יש פערים מאוד מאוד גדולים בין הצורך לבין המצבות כרגע.
יואב בר סלע: אנחנו יודעים לשער כי אנחנו יודעים כרגע כמה אנשים לומדים במוסדות החינוך ולכן הפער הזה הוא גם פער קיים.
יואב בר סלע: אני עדיין בשלב הצגת הפערים מבחינתנו, תיכף נגיע לדברים היותר מעודדים, מה עשינו עם זה.
יואב בר סלע: אמרתי, אנחנו מסתכלים רגע אחד על שני וקטורים, וקטור אחד שמדבר על חינוך טכנולוגי והכשרה טכנולוגית.
יואב בר סלע: הכשרה טכנולוגית זה לקחת את אותם בוגרי עיוני, אנחנו יודעים לעשות את זה מצוין, עושה את זה פרנק בבח"א 21, מקבל בוגרות או בוגרי עיוני שנכנסים עם לא הרבה מוטיבציה והוא יודע להוציא אותם בסוף ההכשרה מוכשרים לעבוד על מטוס F16, F15 או יסעור, אבל כמו שאמרנו זה לא טבעי, זה לא הדבר הטבעי לעשות, בסוף נכון שאותם טכנאים בטייסות יהיו הנדסאים, אנשים שלמדו, אנשים שמכירים את עולם הטכנולוגיה, זה מדבר אליהם, הם אוהבים את זה, ובעניין הזה יש לנו פערים מאוד גדולים.
יואב בר סלע: כך גם רואים את האוכלוסיות השונות, ההנדסה זה השיא של החינוך הטכנולוגי, השוחרות, תכניות ההנדסאים שנגיע אליהם עוד רגע, הם באמצע, ובוגרי עיוניים הם בעצם בתחום ההכשרה.
יואב בר סלע: מה עשינו?
יואב בר סלע: עכשיו אני אתן לכם ארבעה תחומים שטיפלנו בהם ואנחנו מתעסקים בהם בשנים האחרונות כדי לייצר פתרונות לפערים שהצגנו.
יואב בר סלע: דבר ראשון זה הפלדה הכחולה.
יואב בר סלע: הפלדה הכחולה זה מגוון רחב מאוד של מיזמים שהמטרה שלהם בסוף לייצר כוח אדם טכנולוגי לחיל האוויר.
יואב בר סלע: בעצם כל נער ונערה בכיתה ח' או בסוף כיתה י"ב יכול למצוא אצלנו מקום ללמוד או להיות הנדסאי או ללמוד מקצוע טכנולוגי במגוון סוגים שונים של מיזמים.
יואב בר סלע: סוג אחד זה השוחרים, אלה אותם חבר'ה שעולים על מדים בכיתה ט', דרך אגב יש לנו כאלה 3,500, ואופציה אחרת זה בוגרי עיוני שאנחנו מכשירים אותם להיות הנדסאים בסוף כיתה י"ב.
יואב בר סלע: יש לנו פרויקט רקיע, שזה פרויקט לבנות שאנחנו גם מכשירים בנות עיוני להנדסאים.
יואב בר סלע: בקיצור, כל העניין הזה אנחנו בסוף קוראים לו הפלדה הכחולה, blue steel, אנחנו מדברים על 7,200 תלמידים ברחבי המדינה, מכיתה ט' עד כיתה י"ד, 25% נשים ו-37% גברים.
יואב בר סלע: אלה הנתונים.
יואב בר סלע: המיזם הזה הוא מיזם שחיל האוויר משקיע בו הרבה מאוד משאבים, הרבה מאוד חשיבה, מדברים עם בני הנוער, מנסים להביא אותם אלינו תוך הבנה שהם בסוף מהווים כ-50% כמו שאמרתי מכוח האדם הטכנולוגי שלנו.
יואב בר סלע: זה הפיזור שלהם – אנחנו נמצא אותם במיוחד בפריפריה, אנחנו נמצא אותם פחות במרכז הארץ.
יואב בר סלע: באופן טבעי כשאנחנו מגיעים לעיר כמו נהריה, למשל, בשנה שעברה פתחנו בעמל נהריה מגמת שחרות, אני אומר לכם שכל העיר הייתה איתנו, מראש העיר, דרך מנכ"ל העיר, מנהל בית הספר, כולם היו איתנו, הייתה התלהבות רבה, פתחנו שכבה פעם ראשונה עם 100 תלמידים, אין דברים כאלה, והתחרות בלתי רגילה.
יואב בר סלע: אנחנו לא קולטים כל אחד.
יואב בר סלע: כאן כל דגל מבטא מוסד אחר, יש לנו מאילת וחיספין, עוד רגע נדבר על חיספין, בכל הארץ, סוגים שונים ומשונים, אנחנו עובדים עם חרדים ועם דתיים ועם דתיים לאומיים ועם קיבוצניקים ועם מושבניקים, מי שרוצה לעבוד איתנו מוזמן, בסוף יש תחרות רבה, עומדים אצלנו בתור בעניין הזה מוסדות חינוך רבים מאוד, רשתות החינוך עמל ואורט משתפים איתנו פעולה, אנחנו בני בית, גם הם אצלנו, ואנחנו מנסים כל הזמן לחפש פתרונות.
יואב בר סלע: דרך אגב, גם בבסיס הזה, יש בית ספר אורט תל נוף, שהוא בית ספר תעשייתי, אז אנחנו בעצם מדברים מבתי ספר תעשייתיים עד בתי ספר להנדסאים, מגוון מאוד רחב והמסר הוא שכל בן נוער שרוצה ללמוד אצלנו יכול למצוא את עצמו איפה שהוא.
יואב בר סלע: יש כאן את הגידול.
יואב בר סלע: יש כאן עבודה משמעותית שעשינו בשנים האחרונות כדי להגדיל את הפלדה הכחולה.
יואב בר סלע: אמרתי לכם, יש לנו קרוב ל-4,800 שוחרים כל יום בבתי הספר, עם מדים, מ-ט' עד י"ד, ויתר המסלולים הם מסלולים יותר קטנים אבל גם עם מאות תלמידים שלומדים אצלנו ואנחנו ממשיכים במגמת הגדילה.
יואב בר סלע: בעניין הזה אנחנו מנסים עכשיו להרחיב ולהתמודד, עם איזה שהוא מיצוי מסוים אבל עדיין יש עוד מה לעשות בעניין הזה.
יואב בר סלע: קצת תוצאות, מה בסוף.
יואב בר סלע: אנחנו בודקים את הכול אם אנחנו מצליחים, בודקים לפי נתונים.
יואב בר סלע: אנחנו מציגים כאן שני נתונים – תגבורת מיטב אלה אותם חיילים שהם חיילים רגילים שאני לא מתעסק איתם, שאני מקבל אותם מהצבא, לעומת פלדה כחולה, אלה אותם בוגרים של המוסדות שאמרתי.
יואב בר סלע: אתם רואים כאן את ההצלחות, אם הנשר, שנשר זה אי הצלחה או מישהו שנופל מקורס בכיר יותר לקורס פחות בכיר, אנחנו רואים כאן בפלדה הכחולה שזה מאוד מינורי, ב-2010 טיפה יותר חריגה, אבל ב-2011 חזרנו למספרים שאנחנו מכירים וכאן אנחנו מדברים על שכמעט כל חייל שני במערך הטכני שהוא לא בוגר הפלדה הכחולה בעצם נופל, הוא נושר, הוא לא משתחרר מהצבא אבל הוא לא מצליח לשרוד בעולם הטכנולוגי, לכן הפלדה הכחולה זה דבר שאנחנו מבינים שצריך להרחיב אותה והיא מאוד לא זולה.
יואב בר סלע: חיל האוויר משקיע הרבה מאוד משאבים, גם במדריכים וגם בשעות ובהרבה מאוד דברים אבל לנו זה חשוב.
יואב בר סלע: אנחנו מבינים שאם אנחנו לא נשקיע כאן, יהיו חסרים לנו אנשים טובים שאנחנו צריכים.
יואב בר סלע: הרחבנו את המיזם ירושלים.
יואב בר סלע: פעם ראשונה עם ניר ברקת הצלחנו להיכנס לתוך עיר ירושלים, עם שוחרים.
יואב בר סלע: בית ספר אורט, בית ספר שנמצא בתוך שכונה חרדית שרגע אחד היה לפני סגירה, בית הספר יכול להכיל 1,500 תלמידים וכרגע נמצאים 300 תלמידים, פתחנו שם פעם ראשונה שלוחה של שוחרים עם מדים, עם 20 איש.
יואב בר סלע: היה חשוב לנו לשים את הרגל בדלת, תוך כוונה שבאמת בני העיר ירושלים יוכלו להגיע.
יואב בר סלע: אחת הבעיות שלנו זה כל נושא אזורי הרישום.