GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דפנה פרטוש: לכן אמרתי שיש פה תהליך אישי של ילדים בדרשות, של התבגרות ולקיחת ערכים וצעידה קדימה, מילדות לבגרות, למרות שהדברים האלה משתנים, אבל גם בית הספר צמח בצורה מאוד מרכזית בתחום הזה.
דפנה פרטוש: הדבר המיוחד שקרה השנה שאני ראיתי, להבדיל משנים אחרונות, שאלו היו דרשות מאוד אמיתיות של הילדים, כל המחזור, של 80 ילדים, כתבו, בלי יוצא מן הכלל.
דפנה פרטוש: היה תהליך מסיבי יותר של שיתוף בית אב בתהליך ההכנה – עשינו את זה בכיתה, הילדים הקריאו את הדברים.
זבולון אורלב: את מרגישה שיש שיתוף פעולה עם ההורים.
דפנה פרטוש: מאוד.
דפנה פרטוש: היום זה חלק בילט-אין בוויצמן.
זבולון אורלב: ראש המועצה אלי ברכה.
אלי ברכה: אני מברך גם על העבודה שנעשית כאן וגם על היוזמה של בית הספר.
אלי ברכה: בתי הספר אצלנו, כל אחד מהם מקבל מידת חופש מסוימת, לנהל ולהתקדם בפרויקטים מסוימים, כאשר המוטיב הוא יהדות וציונות, דמוקרטיה.
אלי ברכה: אני מברך על היוזמה של מנהלת בית הספר.
אלי ברכה: דווקא במועצה אזורית חוף השרון, שבין נתניה להרצליה-רעננה, שלא ידועה כמועצה דתית יותר או קרובה במידה כזאת או אחרת לשירותי הדת, דווקא שם אתה חש יותר ויותר רצון להתחבר למסורת היהודית ולחגים, ורואים את זה גם בקיבוצים שלנו, בבתי הכנסת שם.
זבולון אורלב: זה בית ספר יחיד במועצה?
זבולון אורלב: יש לנו עוד שניים-שלושה, כי אחד הוא בשותפות עם כפר שמריהו.
דפנה פרטוש: גם בחובב יש.
זבולון אורלב: חרוצים, בצרה, בני ציון.
זבולון אורלב: יפה מאוד, תבורכו.
זבולון אורלב: באר שבע, בית ספר מענית, בבקשה.
שוש דהאן: שלום, אני מנהלת בית הספר.
שוש דהאן: בית הספר נמצא בשכונה הדרומית ביותר בבאר שבע, בצאתך לכיוון מצפה רמון.
שוש דהאן: זה בית ספר שמונה 508 תלמידים, בית ספר יחיד בלב שכונה כפרית, עם מעורבות מאוד גבוהה של הורים בתוך בית הספר יחד עם ועד השכונה.
שוש דהאן: בית הספר נמצא חמש שנים בתוכנית, וזו גם ההזדמנות להודות לגברת ליאורה על כל הליווי הצמוד והעבודה שלך, שנעשתה בצורה מקצועית וביד רמה ובנועם.
שוש דהאן: בתשס"ח זכה בית הספר בכתיבת הדרשה המצטיינת, והשנה זה כלל בית הספר.
שוש דהאן: אני מצרה על כך ש-93 תלמידים שלי, שהם אלו הראויים לשבת כאן, לא נמצאים, כי להם מגיעה התודה.
שוש דהאן: אבל זאת באמת ההזדמנות לומר תודה מיוחדת למחנכות – לירדנה, לנורית, לתלמידים מאיר, ענבל, הדר, והסגנית שלי, שהיא אחת המחנכות, שנאלצה להישאר בבית הספר.
זבולון אורלב: התוכנית הזאת נלמדת בתוך מערכת השעות הרגילה, או יש תוספת שעות?
זבולון אורלב: בתוך מערכת השעות הרגילה.
זבולון אורלב: זה חלק משעות השפה.
זבולון אורלב: השנה גם נוספו שעות של תרבות ומורשת, אבל זה חלק משפה; זה שפה לכל דבר.
זבולון אורלב: ובמסגרת התגבור שקיבלתם לצורך לימודי היהדות?
זבולון אורלב: משנה שעברה רק, אבל עד לפני כן זה הכול היה על מקצועות השפה.
זבולון אורלב: וההדרכה המקצועית זה מכון עתים?
זבולון אורלב: הדרכה מקצועית עם שיתוף פעולה מלא של הורים, של רשות, של משרד החינוך, של המחוז.
זבולון אורלב: למה עוד בתי ספר בבאר שבע לא משתתפים?
זבולון אורלב: אולי אין מספיק חשיפה לתוכנית בבאר שבע.
זבולון אורלב: כלומר אם ייקחו אותך למועצה פדגוגית של בית ספר אחר, תוכלי לומר להם: כנסו לעניין.
זבולון אורלב: כמו שאני עושה ברוב המקרים.
זבולון אורלב: תבורכי.
זבולון אורלב: אנחנו עוברים לבית ספר כרמים בעפולה – בית ספר לחינוך מיוחד.
חייט רות: שלום, אני המנהלת.
חייט רות: כרמים בעמק הוא בית ספר לתלמידים עם צרכים מיוחדים.
חייט רות: חמישה מתלמידי כיתה ז' נמצאים אתנו כאן.
זבולון אורלב: כל הכבוד לתלמידים.
זבולון אורלב: בית ספר שקולט תלמידים מגיל 7 עד 21.
זבולון אורלב: מה שמיוחד, לצורך המעמד הזה, הוא שבית ספר כרמים בעמק הוא בית ספר דתי, אבל רבים מתלמידיו כבית ספר על-אזורי, שקולט מכל האזור - קיבוצים, מושבים, טבריה, נצרת עלית וכו' - מגיעים אליו גם הרבה מאוד תלמידים לא דתיים – בחלקם אפילו תלמידים שהם אפילו בבחינת תינוקות שנשבו.
זבולון אורלב: כמה דברים חשובים על בית הספר, שמה שהוא עושה עם התלמידים בחזונו, זה לחנך אותם לעצמאות כדי שיהיו אזרחים מועילים, אזרחים טובים, עם סיום לימודיהם בבית הספר - מי בגיל 18, מי בגיל 19, ומי שמסיים את חוק לימודיו בגיל 21 - הכול על-פי היכולת של התלמיד.
זבולון אורלב: מה שחשוב וחדש בבית הספר, זה שתלמידים שיכולים, מתגייסים לצבא, אפילו ליחידות קרביות.
זבולון אורלב: שנה שלישית שתלמידים ותלמידות מתגייסים לשירות הלאומי, על סמך ההתנדבות שלהם כחלק מהעבודה בבית הספר מגיל 17 עד 21, תלמידים נמצאים במסגרות התנדבותיות ובגני ילדים.
זבולון אורלב: המקום שבו הם בוחרים ומסוגלים לעשות בו את השירות הלאומי – לשם הם מכונים על-ידי מי שאחראי על העניין.
זבולון אורלב: לעניין מסע אל הדרשה, זה שנה ראשונה של בית הספר במסע אל הדרשה.
זבולון אורלב: התהליך התחיל עם ההיכרות שלנו עם שמעון אבוחצרא, רכז מכון עתים בצפון.
זבולון אורלב: הוא התקשר אלינו, הציג את המכון, ואני תמיד מרימה את הכפפה, כשיש דברים כאלה נפלאים, והחל מסע מאוד יפה של למידה שעתיים בשבוע, כי מעבר לתוכנית מסע אל הדרשה, שנלמדה במסגרת שיעורי מורשת, יש לנו לב 21, ממקצועות הלבה בחינוך המיוחד, ושם התוכנית, בלב 21, לקראת בגרות 21, מה שלומדים בכיתה ז', זה נושא בר/ בת המצווה.
זבולון אורלב: הנושאים הם הזהות האישית, המשפחה, המעגל המשפחתי, תאריך עברי, תאריך לועזי, השבת שבה חוגגים את בר או בת המצווה, כתיבת הדרשה, ולתלמידים מקסימים כמו שלנו כל תהליך כזה הוא מאוד מורכב, מאוד מאתגר.
זבולון אורלב: נעשתה פה עבודה מאוד יפה עם המחנכת סמדר אסרף, הסייעת זהבי אזולאי, ובבית ספר כמו שלנו, כדי להגיע להישגים טובים, מחוברים לתהליך גם רב בית הספר, שנתן שעה שבועית, מי שריכז את השעות התורניות.
זבולון אורלב: יש מישהו מהתלמידים שלך שרוצה לומר משהו בעניין הזה?
זבולון אורלב: אני מבין שהמעמד הזה מרגש מאוד.
זבולון אורלב: השיא של התהליך היה חגיגת בר/ בת מצווה באולם, בסיועו של שמעון אבוחצרא וד"ר שאול פרבר – בא הישר מארצות הרית אלינו.
זבולון אורלב: אני רוצה להודות לכל השותפים, ואליכם, מעניקי הפרס - זה נותן לנו כוח, אם כי אנחנו לא עושים עבודתנו על-מנת לקבל פרס.
זבולון אורלב: יש החוברת – יומן המסע של עליזה שמש.
זבולון אורלב: עליזה, יש לך חוברת מאוד יפה.
זבולון אורלב: חברים, סיימנו את סבב הדברים.
שאול פרבר: אני שוב רוצה להודות לך, יושב-הראש, חבר הכנסת אורלב.
שאול פרבר: אני גם רוצה להודות למטה למורשת ישראל במשרד החינוך וגם לכל העבודה המסורה של הצוות של מכון עתים.
שאול פרבר: גם רציתי להודות לתוכנית נוספת שמהשנה הבאה אנחנו משלבים את התוכנית שלנו יחד עם תוכנית של חל"ד, ואני רוצה לעודד את כולם להצטרף לתוכנית הרחבה יותר של מכון עתים ושל חל"ד לקראת ספטמבר.
שאול פרבר: אנחנו מאוד גאים בכל התלמידים, מברכים את כל בתי הספר הזוכים.
שאול פרבר: אני שוב אומר לכם הרבה מזל טוב.
זבולון אורלב: אגב, עליזה, בעוד שבועיים יש לך יום הולדת.
זבולון אורלב: מתנות... בבקשה.
עדנה בן בשט: קודם כל, חוויה לשמוע ולראות כל מה שנעשה – תענוג גדול, שמחה גדולה.
עדנה בן בשט: זה מסע פנימי, מסע אישי.
עדנה בן בשט: אני רוצה להזכיר לכולנו שכל התוכנית הזאת היא חלק ממקצוע תרבות ישראל ומורשתו, שנלמד שעתיים בשבוע, ושנה שנייה שאנחנו מסיימים גם את ההקצבה וגם את המקצוע וגם את התוכנית עם הסילבוס ועם כל מה שמשתמע ממנו.
עדנה בן בשט: הנושא של אחריות אישית ואחריות לאומית ואחריות חברתית הוא חלק מהנושא המרכז של הכיתה ושל תוכנית המקצוע, והדרשה הוא רק חלק ממנו.
עדנה בן בשט: זה מחמם את הלב ומסע מרגש.
זבולון אורלב: אני מארח אתכם מדי שנה, ושומר על המסורת הזאת, וכל פעם מתפעל מחדש, ואומר, שגם לנו, המורים, המחנכים – סיפרו לי שאני עדיין רואה עצמי ככזה, הרי יום אחד אצטרך לחזור לזה, כי אני פה – כששואלים את בני, מה אבא שלו עושה, הוא כותב:
זבולון אורלב: עובד בלתי קבוע – הקביעות שלי זה במערכת החינוך, אז אני כל פעם מתפעל, ואומר, שדבר שמדבר אל לבם של התלמידים, כלומר כשאתה עושה תוכנית, שמתחילה מתוכו של התלמיד, מההרגשות שלו, מההיסטוריה הפרטית שלו, מהמשפחה שלו, מתאריך הלידה שלו, יוצאים דברים יפים ומדהימים.
זבולון אורלב: יכול להיות שצריכים ללמוד את זה גם במקצועות אחרים – אני לא יודע איך, כי אני לא עוסק בתוכניות לימודים, אבל זה הסוד העיקרי של ההצלחה, כי פה כל תלמיד מרגיש, שזאת היהדות שלו, זאת המורשת שלו, וממנה הוא מתחבר אל המורשת הכללית והתרבות הכללית של העם היהודי.
עינת וילף: בוקר טוב, אנחנו פותחים דיון של ועדת החינוך, התרבות והספורט בנושא תקציב משרד הספורט, בהשתתפות שרת התרבות והספורט ומנכ"לית המשרד.
עינת וילף: הפגישה היום היא כחלק מהשבוע שבו אנחנו עוסקים בשאלות תשתית במטרה לתת שקיפות לציבור.
עינת וילף: הדברים גם נמצאים בשידור חי באתר של הוועדה, ואנחנו גם מקליטים ואחרי זה נעלה לשידור כדי לאפשר לכל מי שמתעניין בעשייה של המשרד, בפרויקטים, בתקציב, שיהיו לו את מלוא הפרטים.
עינת וילף: נתחיל עם הצגה של הדברים על-ידי שרת התרבות והספורט.
עינת וילף: לאחר מכן תהיה מצגת של אנשי המשרד, ואחר כך נציג מחקר של הממ"מ והשרה תתייחס למחקר.
עינת וילף: אני רוצה להודות לך שהצטרפת אלינו היום, לתת לציבור את הידע ואת הכלים להיות מעורב בנושאים, להיות מסוגל להתייחס אליהם על בסיס ידע ונתונים.
עינת וילף: אשמח לשמוע ממך.
לימור לבנת: תודה רבה לך, חברת הכנסת וילף, יושבת ראש הוועדה.
לימור לבנת: קודם כול, ברכות לתפקידך החדש כיושבת ראש הוועדה.
לימור לבנת: אני בטוחה שתעשי אותו בצורה הטובה ביותר.
לימור לבנת: יש הרבה עבודה בשלושה תחומים מאוד רחבים.
לימור לבנת: בשעתו כיהנתי כשרת החינוך, התרבות והספורט.
לימור לבנת: המון עבודה.
לימור לבנת: היום אנחנו בעניין הספורט.
לימור לבנת: נכנסנו כבר לשנה הרביעית שלנו במשרד.
לימור לבנת: נמצאים כאן גם מנכ"לית המשרד, אורלי פרומן, ראש מינהל הספורט ד"ר אורי שפר, יושב ראש המועצה להסדר ההימורים בספורט צחי פישביין ומנכ"ל המועצה איציק לארי.
לימור לבנת: אנחנו פועלים יחד בכל נושא הספורט, ומיד אחדד את הדברים.
לימור לבנת: כשנכנסתי לתפקידי ראיתי לנגד עיניי צורך לעשות כמה שינויים.
לימור לבנת: קודם כול, להגדיל את תקציב הספורט.
לימור לבנת: תקציב משרד הספורט הוא קטן ביותר.
לימור לבנת: דבר ראשון שקרה הוא שהגדלנו את תקציב המשרד, שהוא לא התקציב העיקרי של הספורט, כי התקציב העיקרי של הספורט הוא תקציב מועצת ההימורים, שגם הוא גדל ועל זה נוכל לשמוע אחר כך.
לימור לבנת: תקציב משרד הספורט גדל פי שלושה בשלוש השנים האלה, אפשר יהיה לראות את זה אחר כך במצגת.
לימור לבנת: נראה את המספרים.
לימור לבנת: שינויי החקיקה שהובלתי כבר מובילים גם להגדלה של תקציבי הטוטו.
לימור לבנת: זה הדבר הראשון.
לימור לבנת: אני חושבת שזה דבר מאוד חשוב.
לימור לבנת: הדבר השני הוא מהפכה מחשבתית וכמובן, גם בביצוע, בתחום התשתיות.
לימור לבנת: אין מספיק תשתיות ספורט בארץ.
לימור לבנת: כשאני מדברת על כך שאין מספיק תשתיות הכוונה היא שאין מספיק מגרשים, לא מספיק אולמות ספורט.
לימור לבנת: כדי שתהיה כאן פעילות ספורט משמעותית - ואני מדברת על ספורט הישגי, ספורט תחרותי וספורט עממי - צריך שיהיו תשתיות ספורט.
לימור לבנת: לראשונה משרד הספורט מיפה את כל הרשויות המקומיות במדינת ישראל, והיום אנחנו יודעים איזה מתקני ספורט קיימים בכלל בכל רשות מקומית בכל התחומים, לא רק מגרשים ואולמות.
לימור לבנת: מדובר בבריכות, מגרשים, מגרשי טניס - כל מתקן ספורט שאפשר להעלות על הדעת - וגם באיזה מצב פיזי הם נמצאים.
לימור לבנת: היום בהקשה על המחשב אפשר לקבל מיפוי מה קורה בכל רשות מקומית.
לימור לבנת: בהמשך לזה, בשיתוף פעולה עם מועצת ההימורים, החברה שנשכרה לצורך העניין הזה הכינה תוכנית.
לימור לבנת: קראנו לה "תוכנית 2020", מ-2010 ועד 2020 לעשר שנים.
לימור לבנת: מועצת ההימורים הכינה תוכנית עתידית לעשר שנים למה זקוקה כל רשות מקומית.
לימור לבנת: זה מתבסס על מודל שהוכן שם.
לימור לבנת: כל ראשי הרשויות קיבלו הודעה מה מגיע להם.
לימור לבנת: הרוב מבוסס על ספורט עממי, כדי שלבני הנוער יהיה איפה לשחק, יהיה להם איפה לגדול כספורטאים ולא ישוטטו אחר הצהרים.
לימור לבנת: לא הכול מבוסס על ספורט עממי, יש כאן הרבה דברים אחרים, אבל צריך לשים לב שבאולם ספורט אפשר לא רק לשחק כדורסל אלא אפשר גם פעילות אחרת, של ג'ודו, טקוואנדו או כל מיני פעילויות ספורט אחרות.
לימור לבנת: זה משרת המון צרכים של ספורט.
עינת וילף: יש העדפה או מחשבה לשים את המתקנים בקרבת בתי-ספר או בתוך בתי-ספר?
עינת וילף: כלומר, שישרתו גם וגם.
לימור לבנת: ודאי.
לימור לבנת: הכול נעשה בשיתוף פעולה עם הרשות המקומית.
אורי שפר: הכול לפי תוכנית האב של היישוב.
אורי שפר: זה כולל גם בתי-ספר.
עינת וילף: השאלה היא אם יש הכוונה או העדפה מסוימת שזה יהיה - - -
אורלי פרומן: היום בפרוגרמה של בניית בתי-ספר חייבים לבנות עם הבניין גם מגרש משולב להקצות שטח מסומן לאולם ספורט.
אורלי פרומן: עכשיו השיח שלנו אל מול הרשות, שבוחרת.
אורלי פרומן: העדיפות, גם של הרשויות, היא שאולם הספורט ייבנה קודם כול ליד בית-ספר כי אז הוא משרת את ילדי בית-הספר ובשעות אחר הצהרים והערב גם את הקבוצות המקומיות.
קריאה: השינוי הוא שהאולם יהיה תקני, כי קודם היו אולמות - - -
לימור לבנת: סתם, בנו אולמות קטנים שלא היו תקניים, ואז אי-אפשר היה לקיים תחרויות, למשל, כי זה לא נחשב לצורך - - -
אורי שפר: זה כולל היום את מפעל הפיס, שבעבר הוא זה שבנה את המתקנים הלא תקניים, והיום הוא בונה מתקנים תקניים ואפילו עובד לפי אמות המידה של המועצה להסדר ההימורים במשרד הספורט.
עינת וילף: אוקיי, זה חשוב לדעת.
לימור לבנת: לתוכנית הזו הוקצו 5.5 מיליארד שקלים לעשר שנים, שמועצת ההימורים נותנת.
לימור לבנת: התוכנית עובדת בצורה יוצאת מן הכלל.
לימור לבנת: היא כבר עובדת, הרשויות בונות.
לימור לבנת: דרך אגב, זו פעם ראשונה שהן יודעות מה מגיע להן ומה לא מגיע להן, למתי ויש להן יכולת לתכנן.
לימור לבנת: קודם כל רשות היתה באה, מתחננת על נפשה.
לימור לבנת: המקורבת יותר היתה מקבל יותר, המקורבת פחות היתה מקבלת פחות.
לימור לבנת: כאן יש תוכנית ברורה, שקופה, מובנית, על בסיס מודל שנבנה.
עינת וילף: הציבור יכול לראות התוכנית?
לימור לבנת: לדעתי, הכול באתר של מועצת ההימורים.
אורי שפר: על בסיס מיפוי.
עינת וילף: מצוין, טוב שהציבור יידע.
עינת וילף: זה באתר של מועצת ההימורים?
עינת וילף: טוב לדעת.
אורי שפר: כן, וזה על בסיס המיפוי.
אורי שפר: לא היה דבר כזה.
לימור לבנת: בנוסף, בשלוש השנים האלה הקצינו, תוך איגום משאבים עם משרדים אחרים, סכומים שהם חסרי תקדים מבחינת המשרד לשיפוץ מתקנים.
לימור לבנת: למשל, פונות אלינו רשויות – יש להם מגרש אבל אין בו תאורה, הם רוצים להתקין תאורה; יש להם אולם שעומד להתמוטט וצריך לסדר את הגג; צריך מיזוג לאולמות.
לימור לבנת: מכיוון שבמשרדנו התקציב הוא מאוד קטן – כשהגעתי תקציב משרד הספורט היה 40 מיליון שקלים בשנה, שזה באמת כלום.
לימור לבנת: ב-2012, לאחר שנשלים את הקמת המועצה הלאומית לספורט, הוא יהיה 120 מיליון שקלים, זה פי שלושה ממה שהוא היה.
לימור לבנת: כבר כשנכנסתי הוספתי 20 מיליון שקל.
לימור לבנת: ב-2009 כשהגעתי למשרד הצלחתי להשיג 40 מיליון, ב-2009 אחרי שנכנסתי הצלחתי לקבל בתקציב כבר עוד 20 מיליון.
לימור לבנת: שיפוץ המתקנים שדיברתי עליו קודם – איגמתי משאבים.
לימור לבנת: הלכתי למשרד הנגב והגליל ואמרתי שישתתפו באיגום המשאבים לרשויות שהן בנגב ובגליל.
לימור לבנת: אז הם נתנו רק לרשויות שהן בנגב ובגליל; במשרד למיעוטים - רק לרשויות ערביות.
לימור לבנת: ככה הצלחתי להגיע מ-5 מיליון שקל ל-30 מיליון שקל, שנה אחר כך 22 מיליון שקל.
לימור לבנת: מכל מיני מקומות הצלחנו להביא ליותר והיום הרשויות נהנות מאוד.
לימור לבנת: כל אחת מהן שפונה, מבקשת ונמצאת מתאימה מבחינת הקריטריונים, מקבלת מסכומים של מאות אלפי שקלים לפעמים לשיפוצים.
לימור לבנת: זה מאוד עוזר ומסייע.
לימור לבנת: ספורט עממי – זה מהלך שעד היום לא נעשה בצורה הזאת בישראל.
לימור לבנת: פיתחנו אותו.
לימור לבנת: אני לא רוצה להמשיך, כי המשרד יציג את מה שהמשרד עשה בתחום הספורט העממי.
לימור לבנת: עד היום התמקדו בספורט ההישגי, בספורט האולימפי, ואני חושבת שתפקידנו כמשרד, תפקידי כשרת ספורט, לעודד ספורט עממי.
לימור לבנת: דרך אגב, היום הוא הרבה יותר פופולרי בארץ, אפשר לראות הרבה יותר אנשים רוכבים על אופניים, הרבה יותר אנשים צועדים.
לימור לבנת: אנחנו צריכים לעודד את העניין הזה, זה כולל גם את השותפות שלנו, האחריות שלנו, עם משרד החינוך ושל התאחדות ספורט בתי-ספר, שזה כולל ילדים ונוער.
לימור לבנת: אנחנו עוסקים גם בעניין הזה.
לימור לבנת: תיכף נציג את העניין הזה, אני לא רוצה להרחיב כאן.
עינת וילף: ספורט עממי את מגדירה בהתאם לענפים או בהתאם למשתתפים או בהתאם לעובדה שזה לא תחרותי?
אורי שפר: כל קריטריון שתיקחי הוא קריטריון נכון.
אורי שפר: היום אנחנו הולכים בנושא של ספורט עממי לפי הגדרת ארגון הבריאות העולמי.
אורי שפר: היום עושים סקר, ראשון מסוגו בישראל.
עינת וילף: בקצרה, מה ההגדרה של ספורט עממי?
אורי שפר: ספורט עממי זה חמש פעמים בשבוע חצי שעה פעילות מתונה או שלוש-ארבע פעמים בשבוע שלושת רבעי שעה פעילות יותר עצימה.
עינת וילף: כלומר, לא קשור הענף, לא קשור התחום.
לימור לבנת: תיכף נציג את זה, עשינו שורה ארוכה מאוד של פעילויות, שאנחנו מגבירים, מגדילים ומרחיבים בכל שנה.
אורלי פרומן: זה לא שלא חשוב הענף, חשוב שהמתעמל יעסוק בענף שהוא אוהב וטוב לו.
אורלי פרומן: זה לא מקצועי, הוא עושה את זה להובי, אז חשוב שהוא יאהב את זה כי זה מה שיוציא אותו ארבע-חמש פעמים בשבוע ויגרום לו להקדיש מזמנו.
אורי שפר: בהיבט הזה, יש פרט מעניין לידיעה כללית.
אורי שפר: אנחנו יודעים היום שכמעט כל האוכלוסייה התחילה פעם פעילות גופנית ספורטיבית והפסיקה.
אורי שפר: השאלה היא איך מקטינים את המספר של אלה שהפסיקו ולגרום לאנשים להמשיך לטווח ארוך.
אורי שפר: התשובה היא שבהרבה מאוד מקרים האנשים לא מתאימים את הפעילות למבנה האישיות שלהם.
אורי שפר: בעניין הזה אנחנו עושים הרבה ואנחנו גם מכוונים אנשים לעסוק בפעילות שמתאימה להם, בין אם זה ספורט ייצוגי, אישי, פעילות נופש או פעילות ספורט אחרת.
לימור לבנת: יש נושא נוסף - ספורט נשים.
לימור לבנת: מבחינתי הוא לא נושא נוסף, הוא נושא מרכזי.
לימור לבנת: עוד כשהייתי שרת ספורט בקדנציה הקודמת שלי, בין 2003 ל-2006, הקמתי את המועצה לקידום ספורט נשים.
לימור לבנת: זו מועצה שהוקמה על-פי החלטת ממשלה, לא מכוח חוק, כיוזמה שלי.
לימור לבנת: אחר כך, כשעזבתי את המשרד והלכתי לאופוזיציה, המועצה לא טיפלו בה כמו שצריך.
לימור לבנת: חידשתי את פעילותה כשחזרתי למשרד.
לימור לבנת: היא מקבלת מהטוטו 80 מיליון שקלים לעשר שנים.
לימור לבנת: זו החלטה שעוד אז דרשתי ממועצת ההימורים לקבל.
לימור לבנת: יש שינויים מאוד חיוביים, אני מניחה שתרצי אולי להקדיש דיון מיוחד לספורט נשים.
עינת וילף: וגם מה נעשה בשיתוף בתי-ספר, כי אתם יודעים ודאי שהרבה מתחיל בספורט בנות, הרבה לפני שמגיעים לספורט נשים.
לימור לבנת: בעניין הזה אני כבר יכולה להגיד לך שאחד הפרויקטים המרכזיים והחשובים ביותר של ספורט נשים זה תמיכה בקבוצות של נערות מגיל 12 ומעלה בשמונה ענפי ספורט – כדורסל, כדורעף, כדורגל, שחייה, שיט, טקוואנדו, התעמלות וסיוף.
לימור לבנת: הקבוצות האלה מקבלות תמיכה באופן מידי ברגע שמקימים קבוצה, בכל רשות מקומית.
לימור לבנת: אנחנו מודיעים לכולם ויש היום הרבה רשויות מקומיות שהקימו קבוצה בענף אחד, בשני ענפים.
לימור לבנת: מיד מקבלים תמיכה, וזו לא רק תמיכה כספית אבל גם הדרכה, אימון וכל מה שצריך.
לימור לבנת: מעטפת מלאה.
לימור לבנת: יש גידול מאוד משמעותי במספר הספורטאיות הפעילות באיגודי הספורט השונים ועוד כ-2,000 ספורטאיות שהתווספו בענפים אישיים, 200 קבוצות נשים בענפים קבוצתיים.
לימור לבנת: יש תנופה מאוד מבורכת, פלוס פעילות קצת יותר גדולה שאנחנו עושים, פעילות עממית, כמו "אתנה הולכות רחוק" בנמל תל-אביב.
לימור לבנת: אבל לא רק בנמל תל-אביב, עשינו את זה גם בבאר שבע, גם בירושלים.
אורי שפר: מתכננים גם בחיפה, בטבריה.
לימור לבנת: זו צעדה, פעילות מאוד גדולה של נשים שגם צועדות, גם התעמלות, משהו שמשלב העצמה נשים יחד עם ספורט.
לימור לבנת: יש כאן שורה ארוכה של פעילויות שנעשות.
לימור לבנת: יש תכנון גם להמשך.
לימור לבנת: נעשית חשובה לנשים ולנערות, כשהעניין של הילדות הוא מאוד חשוב בעינינו.
לימור לבנת: אני מניחה שתרצי להקדיש לעניין הזה דיון מיוחד.
עינת וילף: כשנקד
עינת וילף: יש דיון מיוחד גם נרצה לראות שהרשויות יודעות, עושות, מיישמות.
עינת וילף: הרבה פעמים נותנים את הכסף, נותנים את התוכניות, אז רק לוודא שזה גם באמת קורה בשטח.
לימור לבנת: דבר אחרון שאני רוצה להגיד לפני המצגת - זה לא לדיון הזה, זה לא לדיון התקציבי, אבל זה כן לדיון הערכי ולכן רק אומר במשפט.
לימור לבנת: עבדנו מאוד קשה בוועדה הזאת, כאשר עשינו שני דברי חשובים.
לימור לבנת: אחד, זה תיקון לחוק הספורט – טוהר המידות, כאשר הבאנו תיקון לחוק הספורט בכמה נושאים וגם גיבשנו קוד אתי גנרי שמחייב את כל איגודי הספורט.
לימור לבנת: אבל זה כבר סיפור בפני עצמו, לא קשור לתקציב.
לימור לבנת: אני מניחה שתרצי לשמוע על זה.
עינת וילף: כן, גם בזה נדון וגם בשאלת האכיפה והכללים.
לימור לבנת: יש המון נושאים, אבל נעבור למצגת ואיפה שחברת הכנסת וילף תבקש לשמוע אז נפרט.
עינת וילף: ברשותכם, במצגת הזאת אפריע יותר בשאלות ובבקשות להבהרה.
לימור לבנת: בסדר, אנחנו פה.
אורלי פרומן: ניתן תמונה כוללת של תקציב הספורט בתוך משרד התרבות והספורט.
אורלי פרומן: למשרד התרבות והספורט יש את מינהל הספורט, מינהל התרבות, רשות העתיקות ומטה שהוא משותף לנו ולמשרד המדע והטכנולוגיה.
אורלי פרומן: זה היה פעם משרד אחד, בבחירות האחרונות המשרדים פוצלו ואנשי המטה – קרי סמנכ"ל משאבי אנוש, חשבת, תקציבים, ייעוץ משפטי - נשארו משותפים לשני המשרדים.
עינת וילף: ומועצת ההימורים?
אורלי פרומן: היא תחת משרד התרבות והספורט.
אורלי פרומן: כפופה ישירות לשרה.
לימור לבנת: סליחה, אני רוצה להבהיר.
לימור לבנת: את מועצת ההימורים ממנים שני השרים - אנוכי ושר האוצר.
לימור לבנת: אנחנו חתומים על כל המינויים במועצת ההימורים.
לימור לבנת: על-פי חוק מכהנים בה גם בעלי תפקידים מסוימים, כמו למשל, כך וכך עובדים ממשרד התרבות והספורט, עובדי משרד האוצר ואנשי הוועד האולימפי.
לימור לבנת: בנוסף, יש שם גם נציגות לאנשי ציבור, שאותם ממנים שרת הספורט ושר האוצר.
לימור לבנת: אבל בעבודתה היא לא כפופה, משום זה לא גוף שכפוף לאף אחד.
לימור לבנת: הוא גוף עצמאי לחלוטין, איננו כפוף לאיש.
לימור לבנת: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה.
לימור לבנת: אני רוצה פשוט לשים את הדברים באופן ברור ומדויק.
עינת וילף: אבל בכנסת אתם מופיעים פה בוועדה בדרך כלל.
אורי שפר: הם הגוף המממן הגדול של הספורט בישראל ולכן הם שותפים בכל דיון.
לימור לבנת: זה לא יוגדר כך בחוק אבל דה פקטו, בפועל, מועצת ההימורים היא הזרוע הביצועית של משרד הספורט.
לימור לבנת: אין להם שום כפיפות, יכולה מועצת ההימורים גם להגיד: אל תבלבלו לנו את המוח, אנחנו עושים מה שאנחנו עושים.
לימור לבנת: המועצה היא למעשה הדירקטוריון שלהם, והיא עצמאית לחלוטין.
לימור לבנת: שר הספורט, או שרת הספורט במקרה הזה, יכולים להגיד מה שהם רוצים והמועצה תחליט מה שהיא רוצה.
לימור לבנת: אבל אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מאוד טוב, שמוליד דברים מצוינים.
לימור לבנת: אלמלא שיתוף הפעולה הזה תוכנית 2020, למשל, לא היתה יוצאת לפועל.
לימור לבנת: הם יכולים היו להגיד: אנחנו לא מעוניינים לשתף פעולה, ואז לא היתה יוצאת לפועל התוכנית הזאת.
לימור לבנת: לכן שיתוף הפעולה הוא כל כך חשוב, יש לו משמעות כל כך גדולה.
לימור לבנת: אני מכירה מקרים שבהם יש מועצה עוינת לשר כזה או אחר.
לימור לבנת: למשל, השר מינה יושב-ראש מסוים, הגיע שר אחר אחר-כך, השר לא מרוצה מהמינוי ואז נוצרים קצרים וזה מאוד מקשה על העבודה.
לימור לבנת: המשילות, שאנחנו מדברים עליה כל כך נפגעת ונפגמת והציבור סובל.
לימור לבנת: במקרה הזה היציבות השלטונית מעניקה יכולת לעבוד למען הציבור בצורה מיטבית.
לימור לבנת: זו דוגמה קלאסית לכמה היציבות השלטונית חשובה.
לימור לבנת: זה לא העניין שלנו כאן
לימור לבנת: אבל מכיוון ששאלת את השאלה אני מחדדת.
עינת וילף: שאלה לגבי מועצת ההימורים, של מישהי שפחות מכירה: טוטו בתוך זה?
איציק לארי: אנחנו תאגיד סטטוטורי שפועל על-פי חוק.
איציק לארי: ההכנסות שלנו הם משני מקורות עיקריים: הטוטו הישן והטוב, שהיום מהווה 10% מההכנסות, וה"ווינר" שזה 90% מההכנסות.
לימור לבנת: טוטו זה שם חיבה למועצת ההימורים.
אורלי פרומן: הסברתי בגדול את מבנה המשרד, שהוא בהחלט מבנה ייחודי עם המטה המשותף.
אורלי פרומן: כמו שאמרה השרה, התקציבים לספורט במדינת ישראל מגיעים משני מקורות: מעט ממשרד התרבות והספורט וחלק הארי ממועצת ההימורים.
אורלי פרומן: תיכף נראה את שניהם, אבל מה שאנחנו רואים כרגע זה את תקציב הספורט במשרד התרבות והספורט.
אורלי פרומן: כמו שאמרה השרה, כשהיא הגיעה למשרד ב-2009 תקציב הספורט במשרד היה כ-46 מיליון.
אורלי פרומן: בהסכם של אותה שנה נוספו 20 מיליון נוספים.
אורלי פרומן: אנחנו יכולים לראות את הגידול: אפריל 2099 – 46 מיליון; עד 2012 – 128 מיליון.
אורלי פרומן: יש לנו הסכם עם אגף התקציבים באוצר בין 2011 ל-2013, שהוא הסכם להגדלת תקציב משרד הספורט אל מול תוכניות שלנו, ובמקביל הקמת המועצה הלאומית לספורט, שגם זה היה תהליך מאוד ארוך שהוועדה הזאת היתה שותפה לו.
אורלי פרומן: אנחנו ערב הקמת המועצה הלאומית לספורט, לכן יש שלוש כוכביות ליד תקציב 2012 – עם הקמת המועצה צריכים להגיע 20 המיליון הנוספים שכלולים ב-128 המיליון אבל טרם הופשרו על-ידי משרד האוצר.
אורלי פרומן: זה יקרה בד בבד עם הקמת המועצה.
נסים זאב: באיזה שלב נמצאת הקמת המועצה?
לימור לבנת: לפני כחודש סיימנו את הליך החקיקה.
נסים זאב: מבחינה ארגונית זה מתאפשר השנה?
לימור לבנת: סיימנו את הליך החקיקה לפני כחודש.
לימור לבנת: כעת זה הולך לרשומות ואז מיד אני מתחילה את הליך מינוי המועצה.
לימור לבנת: על-פי חוק יש 90 יום.
טלב אלסאנע: זאת אומרת, זה בשלבי ביצוע.
לימור לבנת: כן, זה תלוי גם בוועדת ברנר, בזמן שייקח להם לאשר.
לימור לבנת: אז זה ייקח שלושה-ארבעה חודשים.
לימור לבנת: החוק אושר, הוא ברשומות - - -
עינת וילף: אפשר מילה על המטרה של המועצה הלאומית לספורט?
אורי שפר: למועצה יש שלושה תפקידים מוגדרים בחוק.
אורי שפר: אחד, לקבוע את מדיניות הספורט בישראל.
אורי שפר: שניים, לאשר את תוכנית המתקנים הלאומית ולתעדף אותה.
אורי שפר: שלוש, לקבוע את חלוקת הכסף לארגוני הספורט בישראל - איגודים, התאחדויות, אגודות - באמצעות ועדה ציבורית שהשרה מקימה.
טלב אלסאנע: מי אחראי היום על המשימות האלה?
אורי שפר: בכל מה שקשור לאסטרטגיה, אני לא בטוח שהיתה לנו אסטרטגיה לספורט במדינת ישראל.
אורי שפר: אנחנו מובילים את התהליך הזה בהובלה של השרה לבנת, אבל זה ייכנס לתוך המועצה.
אורי שפר: כל גופי הספורט יהיו שותפים לכך.
אורי שפר: נושא תוכנית המתקנים – זו פעולה שמתבצעת.
אורי שפר: לא היית בפתיחה, אבל השרה הסבירה מהי תוכנית 2020 למתקני הספורט בעשור הקרוב בהשקעה של 5.5 מיליארד שקל, שנבנתה קודם כול על בסיס מיפוי של כל המתקנים בישראל.
אורי שפר: בי"ת, המועצה להסדר ההימורים, ביחד עם המשרד שלנו, הכינה תוכנית להשקעה, ששם לוקחים בחשבון גם ההשקעה של מפעל הפיס, המועצה להסדר ההימורים, משרדי הממשלה כולם וגם הרשויות בצד של המצ'ינג.
אורי שפר: לשאלתך בנושא התמיכה באגודות הספורט, על-פי החוק כל ארבע שנים מתמנה ועדת ציבורית והיא קובעת את אמות המידה לחלוקת הכספים של הטוטו –"ווינר" לארגוני הספורט.
טלב אלסאנע: הרשות הזו תפעל בחסות המשרד מבחינת הסמכויות, חלוקת התפקידים?
לימור לבנת: זה גוף סטטוטורי, זו מועצה על- פי חוק.
טלב אלסאנע: אבל האחריות המיניסטריאלית היא של המשרד.
לימור לבנת: של שר הספורט, בהחלט.
אורלי פרומן: השקף הבא מתאר את שלושת המוצרים העיקריים שמשרד הספורט עוסק בהם.
אורלי פרומן: 1.
אורלי פרומן: הספורט ההישגי תחרותי.
אורלי פרומן: 2.
אורלי פרומן: תרבות הספורט - לספורט העממי אנחנו קוראים "תרבות הספורט", זה מה שאנחנו רוצים להנחיל.
אורלי פרומן: 3.
אורלי פרומן: אותה תקנת מתקנים שנמצאת אצלנו לשדרוג ושיפוץ מתקנים.
אורלי פרומן: לא הכסף הגדול, אלא מתקנים.
עינת וילף: זה התיקונים שדובר עליהם - כמה מאות אלפי שקלים לגג, למיזוג.
אורלי פרומן: בדיוק.
אורלי פרומן: זה כולל בדרך כלל גם איגום ממשרדים נוספים.