GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תומר בר: לנו, לדוגמה, אני חייב להתחיל מפולין, אני ככה חושב, מאמין בזה, אנחנו ממצים, מי שאפשר, שהוא מפקד קודם כל כאן, מפקד של חיילים, שייסע לפולין.
תומר בר: אתם רואים פה את התמונה.
תומר בר: בזמנו הייתי מפקד הטייסת כאן, אמיר אשל הוביל את המטס לפולין, היום הוא מפקד חיל האוויר, זה היה בשנת 2004, נדמה לי, כשיצא המטס הזה.
תומר בר: אתם יכולים לראות, זה רק משנת עבודה 2011, 33 מפקדים מהבסיס יצאו למשלחת כזאת של עדים במדים.
תומר בר: אנחנו ממסדים כאן קבוצות מצוינות, פנימיות, מתוך אמונה שמי שמצטיין סוחב אחריו את כל הארגון.
תומר בר: אנחנו ממיינים אותם, מזהים מי המצטיינים מכל דרגה ושלב, אוספים אותם לכדי קבוצה ועושים להם תכנית העשרה של חצי שנה, של שנה, שבהם קצת מרחיבים להם אופקים ונותנים להם יותר, הכול מאמצעי הבסיס, יותר, עד שהארגון יִרְאה ויַרְאה שהם האנשים המצטיינים שלנו וזה יוצר הרבה מאוד מומנטום מתוך הארגון, שאנשים רוצים להיות בקבוצה הזאת, רוצים להיות מצטיינים.
תומר בר: זה משביח את כולם.
תומר בר: מסתכלים מאוד צמוד את מי אנחנו רוצים לגייס לקבע, וזה אומר שהעבודה ההתחלתית מתחילה כבר עם החיילים הסדירים שלנו, כי חתימה לקבע זו התחייבות ואפשר לראות שבאמת אנחנו משקיעים הרבה מאוד באנשים עצמם.
תומר בר: זאת ליגת החינוך.
תומר בר: אם כבר אתם בתל נוף, אז אני אתגאה מאוד בזה שיש ליגת חינוך בכל חיל האוויר ואנחנו נמצאים במקום הראשון.
תומר בר: ליגה תובענית אבל אנחנו בהחלט מאמינים שחינוך זה עשייה.
תומר בר: צריך פשוט לתרגם את זה לפעולות פרקטיות ותכנון מאוד מדוקדק בשטחים עם מסרים מאוד ברורים, מהמפקד ומטה ועכשיו, שכל החיילים יקבלו את מה שאנחנו חושבים שנכון שיקבלו בתחום החינוך.
תומר בר: טייסת 133 שתבקרו בה זכתה, לדוגמה, בתחום הטיפול באנשי המילואים.
תומר בר: אנשי מילואים מתייצבים פה פעם בשבוע לשמור על כשירות הטיסה והיחס אליהם, היחס האישי, הייתי אומר, המודעות לקשיים שלהם, גם בעבודה וגם לתת כאן את השירות, בסוף מתבטא בשטח.
תומר בר: יש לכם פה מידעון שפרוש על השולחן, זה משהו שמחולק אחת לחודשיים או שלושה.
תומר בר: זה נותן לחיילים יותר תחושה שהם שייכים.
תומר בר: על אף שאנחנו מוודאים שכולם מקבלים גם את הנגיאות שעליהם דיברתי קודם, אני מזכיר לכם את ההיקפים של 4,000 איש, אז אנחנו משתמשים בכל האמצעים כדי שיהיו מחוברים לעשייה.
תומר בר: קפלן הוא כאן מעבר לגדר אצלנו ויש פה חלוקה לשני רבדים של התנדבות בקהילה.
תומר בר: פעם אחת ברמה הבסיסית, משהו שמרוכז מהשולחן הזה, משולחן המפקד, וזה ההתנדבות בקפלן, בצורה מתודית וסדורה, כי אני חושב שפעם אחת לבוא וחד פעמי לעשות אירוע זה לא מספיק, צריך פה על בסיס קבוע למסד דברים ואנחנו מסיירים שם בכל המחלקות.
תומר בר: אתם צריכים לראות את אנשי 669, לוחמים מחופשים לליצנים, במחלקה החדשה של הילדים בקפלן.
תומר בר: יש פה חיבור, חיבור אמיתי אבל שנעשה גם בצורה רציפה.
תומר בר: שאר ההתנדבויות מסביבנו הן ברמת מפקדי הטייסות, למה?
תומר בר: כי מפקד טייסת יודע הכי טוב את דפוס התכנון התקופתי שלו ומתי יש לו ימים יותר פנויים לעסוק בפעילות התנדבותית ואז הוא מוצא מישהו שבאופן קבוע גם, ברמת הטייסת, אפשר להוציא חיילים, הלוך חזור, הם יבואו לבקר בתוך הבסיס והחוצה.
תומר בר: יש לנו הרבה חיילים שלצערי מתגייסים ואין להם תעודת בגרות מלאה.
תומר בר: כשאני מסתכל על הבסיס, יש פה אנשים שיכולים להיות מורים בעתיד, הרבה מאוד שכל ויכולות שמצויים כאן בתוך הבסיס.
תומר בר: אנחנו חשבנו שנכון להרים תכנית שמאפשרת לאנשים תוך כדי השירות, על ידי מורים מתוך הבסיס, להגיע לתעודת בגרות.
תומר בר: אז זה ממש בעשר אצבעות.
תומר בר: עשינו כבר חמישה מחזורים כשבכל מחזור מתחילים הרבה, לצערי אני אומר, אנחנו גם עוד משתפשפים בזה, לא כולם מצליחים לעמוד באתגר, אבל 25-30 פר מחזור שעומדים בסוף ומשלימים את הבגרות שלהם, חייל שהתגייס ותוך כדי השירות בטייסת בערב בא ומקבל שעה וחצי של שיעור בחשבון, מתמטיקה, או כל תחום אחר ואחר כך עוד עוזרים לו לתרגל באחד על אחד והוא מגיע לבגרות, גם אם אלה מספרים יחסית קטנים, הרי כל אחד זה עולם בפני עצמו, הוא הגיע לבגרות.
תומר בר: אז זו תכנית 'אמץ לומד', שגם היא מובלת מהמקום הזה.
תומר בר: אנחנו מארחים פה באופן קבוע את עמותת 'עמך', מראשון לציון, אלה ניצולי שואה מבוגרים כבר.
תומר בר: יש פה קצת תמונות.
תומר בר: התמונה השמאלית עליונה נראית תמונה לכאורה סטנדרטית, אבל כשניצול שואה יושב מול המטוס הזה, F15, ורואה את העוצמה של מדינת ישראל ושהמדינה אחראית לביטחונה העצמי, הם באים נרגשים אחר כך ואומרים.
תומר בר: .. אין, זה באמת ממלא אותם.
תומר בר: אגב, זה ממלא גם אותנו.
תומר בר: המפגש הזה עם האנשים, זה קורה סביב אירועי יום השואה, הוא מאוד מיוחד ותובע מכולם.
תומר בר: חווינו פה ואנחנו חווים פה מדי פעם, אני אומר את זה בצער, כי אנחנו מתעסקים בביזנס מסוכן, אבל התאונה ברומניה קרתה מהבסיס הזה עם מסוק יסעור, מיטב אנשינו, מיטב לוחמינו.
תומר בר: ושוב אני אומר, הקשר עם המשפחות השכולות הוא קשר שהוא מאוד מאוד עמוק, אני לא יודע עד כמה הסברתי את עצמי.
תומר בר: מהמקום הזה לקחנו את המשפחות השכולות ועשינו אזכרה מול צלע הר, תסתכלו איזה צלע הר פה, שהמסוק בערך בשליש הגובה בגלל עננות כזו או אחרת.
תומר בר: זו האזכרה ברומניה וזה, דיברתי כבר על משלחות עדים במדים.
תומר בר: אנחנו מנסים לרכז שבראשות מפקד הבסיס תהיה פה משלחת גדולה של 25-30 איש יחד, באותה משלחת, כדי להעצים את המשמעות גם בהכנה וגם תוך כדי הסיור.
תומר בר: אם אתם זוכרים, דיברתי על יחידות מבצעיות, אבל דיברתי גם על יחידות תמיכה, הרבה מאוד חיילים מתחזוקה, ממנהלה, מתעופה, מבינוי.
תומר בר: יש פרויקט שנקרא 'לגעת במטוס', אנחנו לוקחים את כל החיילים האלה ומסבירים להם, 'תשמעו, כדי שטייס יפגע בקצה במטרה בול, כמו שצריך, אתם שותפים, אתם חלק מהמעגל הזה של העשייה המבצעית, כי אם אתם לא תעשו את מה שנדרש מכם הפצצה לא תפגע במטרה', אנחנו לוקחים אותם ומעלים אותם לטייסת המבצעית ואומרים להם, 'תיגעו במטוס, אתם שותפים לדבר הזה'.
תומר בר: חוץ מזה יש פה סדנאות שונות, עושים להם המון פעילויות נוספות, קצת לגוון ולהעביר כאן את ה... בסך הכול אנחנו בסיס גדול, יש פה את כל הפסיליטי גם באמת לעסוק בדברים שכאן אנחנו מאמינים בהם.
תומר בר: אני חושב שבכמה דקות ממש רק לפתיחה אפשר לראות שבסך הכול את החזון הזה אנחנו בהחלט מנסים לממש הלכה למעשה ולא שוכחים שבסוף ביום פקודה אנחנו קודם כל צריכים להיות ערוכים ומוכנים לכל משימה שאנחנו צריכים להיות ערוכים אליה ואני אומר לכם את זה פה שאנחנו כאלה.
תומר בר: באחת הפעמים שאני השתתפתי באיזה שהוא מבצע הגיע ראש הממשלה בזמנו ואמר משפט שאני ללוחמים הצעירים לפעמים מסביר את העומק של המשפט, הוא אמר 'כשאני מגיע לחיל אוויר אז אני יודע שהמרחק בין מה שאתם מבטיחים לי שיהיה לבין מה שקורה בפועל הוא הכי מצומצם שיש'.
תומר בר: לפוליטיקאי להגיד כזה דבר, זה מעיד המון על חיל האוויר, שמה שחיל האוויר אומר שהוא עושה הוא יעשה והוא בהחלט מתכוון שמאחורי הדברים האלה תהיה מציאות שתומכת בדבר הזה.
תומר בר: זה לפתיחה, יש לכם עוד לו"ז עמוס, אני מקווה שתיהנה ביום הזה.
אלכס מילר: אני יכול להגיד לך רק שזה נראה- - - אולי כמה ראשי ערים צריכים לקחת דוגמה.
תומר בר: תודה, כל טוב.
תומר בר: סקירת קח"ר (קצין חינוך ראשי)– יחידת טייסת 114
אלי שרמייסטר: אני שמח להיות פה, שמח לתת סקירה.
אלי שרמייסטר: אנחנו בעשייה החינוכית בצה"ל והעשייה החינוכית בצה"ל היא רחבה יותר ממה שאתם מכירים בצבאות אחרים, ודאי רחבה אולי ממה שהיינו חושבים שצריך להיות הקשר בין צה"ל לבין עשייה חינוכית.
אלי שרמייסטר: הרי גוף צבאי לא באופן טבעי עוסק באופן כזה מרחיב בפעילות חינוך ואנחנו תיכף גם נראה מה הם המרכיבים של הפעילות הזאת.
אלי שרמייסטר: אנחנו נשענים בעיקר על מה שנקבע בשנים הראשונות להקמת המדינה ולהקמת הצבא על ידי בן גוריון ובאופן בכלל לא מפתיע רבות מהאמירות שם רלוונטיות ותקפות גם היום.
אלי שרמייסטר: אנחנו מבינים שלצבא יש משימות נוספות על המשימות הצבאיות, מה שאני אנסה לשכנע כאן זה שהרבה מהחינוך שאנחנו עושים הוא למעשה חלק מהעשייה הצבאית המבצעית.
אלי שרמייסטר: אז על מה אנחנו נשענים ומה עומד בבסיס הגישה המרחיבה לחינוך בצה"ל?
אלי שרמייסטר: שתי הנחות יסוד.
אלי שרמייסטר: האחת, זה ההבנה שהחייל יבצע את המשימה הצבאית שלו טוב יותר, היחידה תפעל טוב יותר, הצבא יעמוד בייעודו טוב יותר אם כל אלה יבינו את ההיבטים הרחבים של המשימה הצבאית ויהיו חדורים באותה תחושת שליחות עמוקה שצריכה ללוות אותם בעשייה המבצעית שלהם.
אלי שרמייסטר: מה זה ההיבטים הרחבים של המשימה הצבאית?
אלי שרמייסטר: כדי שחייל יבין לעומק וגם יעשה את זה כמו שצריך, שממשלה במדינה דמוקרטית, יש לה סמכות לשלוח אותו לסכן את נפשו בשדה הקרב, או לקחת אותו או אותה לשירות של שלוש שנים, של שנתיים, שירות די ארוך, צריך להבין לעומק את הדמוקרטיה הישראלית, צריך להבין לעומק מה הן ההשלכות שיש למבנה הזה, לגישה הזאת, כך שאנחנו נלמד את החיילים איך נראית הדמוקרטיה הישראלית, מה היא סמכותה של הממשלה לפקד על הצבא או סמכות המחוקק להחליט על גיוס חובה, לגייס את האנשים ולשלוח אותם לבצע את המשימות הצבאיות.
אלי שרמייסטר: כשבכל מקום אחר בעולם הילד הממוצע בן ה-18 הולך לקולג', מפתח תחביבים, משתלב במעגל העבודה ועושה דברים אחרים, כאן הוא או היא צריכים להגיע לשירות צבאי.
אלי שרמייסטר: מה עוד בהיבטים הרחבים?
אלי שרמייסטר: קצת ההיסטוריה שלנו, קצת הזכות שיש לאזרח תושב שדרות, באר שבע, אשקלון, גליל עד חברון, אם הממשלה קבעה שאנחנו יושבים בחברון, לחיות את חייו ולקחת את הילדים לגן שלא תחת איום.
אלי שרמייסטר: זו זכות שחייל שמופקד על משימת ההגנה צריך להכיר לעומק, להבין לעומק, לחוות לעומק כדי שיסתער טוב יותר, כדי שהטייס יטוס טוב יותר, כדי שהשריונר יפגע טוב יותר.
אלי שרמייסטר: הרבה מאוד היסטוריה והרבה מאוד מורשת.
אלי שרמייסטר: אנחנו מעמיקים את העיסוק שלנו בהנחלת זיכרון השואה כדי שהחיילים יבינו שאנחנו לא יכולים לקחת סיכונים בחיים, בתקופה שלעם ישראל לא היה צבא מגן היינו בצרות.
אלי שרמייסטר: ועוד הרבה מאוד מרכיבים שקשורים גם בגיאוגרפיה וגם בחבל הארץ שעליו החיילים מגנים.
אלי שרמייסטר: בהיסטוריה ובמורשת אנחנו גם נלמד את החיילים ואת המפקדים איך נראית החברה הישראלית, הכול כדי שיידעו על מה הם נלחמים, כמו גם נעסוק לא מעט במותר ובאסור בשדה הקרב, זאת אומרת כללי המוסר ומגבלות הפעלת הכוח, מה מותר לנו לעשות ומה אסור, כי אנחנו גזרנו על עצמנו סט של ערכים שבהם אנחנו עומדים.
אלי שרמייסטר: זה אחד, ההבנה שהחינוך משרת את המשימה הצבאית, את ההסתערות חייל החי"ר (חיל רגלים) בשדה הקרב ואת עבודת האפסנאי באפסנאות.
אלי שרמייסטר: המרכיב השני שעומד בבסיס העשייה החינוכית בצה"ל הוא המחויבות.
אלי שרמייסטר: דיבר על זה לא מעט תומר מפקד הבסיס, גייסנו את החייל לפרק זמן כל כך ארוך, או את החיילת לפרק זמן כל כך ארוך, אתה בעצם מפה יוצא כשאתה מדבר על תעודת הטכנאי, או תעודת ההסמכה, אנחנו מבינים שיש לנו מחויבות מול הפרט.
אלי שרמייסטר: שללנו את חירותו, כמעט, אנחנו מביאים אותו לשירות למדינה, במובנים מסוימים עוצרים את ההתפתחות שלו, הוא מתפתח כמובן בתחומים אחרים אבל יש לנו מחויבות מול האינדיבידואל, מול החייל, להחזיר אותו הביתה שלם בגופו ובנפשו, לפתח אותו, לטפח אותו, לחזק את הערכים שלו, את הזיקה שלו לחברה הישראלית ולתת לו כלים טובים יותר להתמודד עם החיים שאחרי השירות הצבאי.
אלי שרמייסטר: זו מחויבות כפולה למעשה, אחת מול האינדיבידואל הפרט, החייל או החיילת, והשנייה זה מול החברה הישראלית.
אלי שרמייסטר: עשרות אלפי חיילים מתגייסים בשנה, מדי שנה, זה נתח די גדול מהחברה הישראלית, בני נוער בשנות הפעילות הפוריות שלהם, אנחנו כאילו מנתקים אותם מהחברה הישראלית, ראוי שנחזיר אותם כאזרחים מועילים, יצרניים ולא כאלה שיהוו נטל על החברה.
אלי שרמייסטר: אז פעם אחת הסיפור של המשימה הצבאית ופעם אחת המחויבות החברתית במסגרת החוזה הלא חתום בין הצבא לבין המשרתים, זה עומד בבסיס הפעילות החינוכית של צה"ל.
אלי שרמייסטר: אנחנו מבינים שהצבא במובנים רבים זו הזדמנות אחרונה עבור רבים מהמתגייסים.
אלי שרמייסטר: הרבה מהחיילים לא יעסקו בתכנים האלה כשהם ישתחררו.
אלי שרמייסטר: מי שלא בוחר בתחום המקצועי הממוקד הזה, לא בטוח שהוא יבחר להעמיק את היכרותו עם ההיסטוריה של עם ישראל או עם אתרי המורשת ברחבי המדינה או להכיר את ארץ ישראל.
אלי שרמייסטר: לא תמיד זה בסדר עדיפויות, לא תמיד זה ביכולת הכלכלית.
אלי שרמייסטר: בכאב אנחנו אומרים שעבור רבים מהחיילים זו גם ההזדמנות הראשונה.
אלי שרמייסטר: יש לנו חיילים שהפעם הראשונה שרגלם דורכת בתיאטרון או שומעים קונצרט או מקבלים איזה שהוא פרק תכני כלשהו או מגיעים לירושלים, אז זה לא כמו שפורסם בתקשורת פעם ש-50% מהחיילים לא היו בירושלים, זה נתון לא נכון, אבל יש לא מעט חיילים שמתגייסים לצה"ל ואם הם היו בירושלים הם היו בבר מצווה של הבן דוד לשעתיים בכותל ולא באמת הבינו את המשמעות העמוקה של בירתו של דוד המלך, על מוסדותיה הדמוקרטיים ועל אתריה הקדושים.
אלי שרמייסטר: את התכנים האלה אנחנו מחויבים להשלים, מחויבים ללמד ועבור הרבה מאוד מהחיילים זו הפעם הראשונה שהם פוגשים את התכנים האלה.
אלי שרמייסטר: האחריות בכלל - עיקר החינוך, הלוא איפה מתבצע עיקר החינוך כתפיסה?
אלי שרמייסטר: עיקר החינוך זה לא בהרצאות פרונטאליות ולא בשום דבר שאיש חינוך או מרצה נותן.
אלי שרמייסטר: עיקר החינוך מתבצע בדוגמה האישית, בשגרה היומיומית.
אלי שרמייסטר: חייל קם בבוקר, רואה את המ"כ (מפקד כיתה) שלו, רואה את המ"מ (מפקד מחלקה), לעתים רחוקות את המ"פ (מפקד פלוגה), קם בבוקר רואה את המפקד שלו קם בדת"ק או את המפקד שלו הנגד בגדוד ההובלה, הוא רואה איך הוא מתנהג, איך הוא מתפקד, איך הוא מדבר, מה סדרי העדיפויות שלו, בוחן את אומץ הלב שלו, כללי ההתנהגות, ומשם הוא סופג.
אלי שרמייסטר: איך אנחנו התחנכנו?
אלי שרמייסטר: מההורים, המחנכים, המדריכים בתנועה, והדברים שאנחנו עושים הם שכבה משלימה.
אלי שרמייסטר: אנחנו באים, קוראים לחייל לסדרת חינוך כזו או אחרת, השתלמות כזו או אחרת, וזו חבילה משלימה לפעילות היומיומית שלנו, ולכן, מאחר שאנחנו מבינים שעיקר החינוך זה בעשייה היומיומית, בשדה הקרב, באימון, בסדרה, המפקדים אצלנו היא אוכלוסיית יעד עיקרית ואת מרבית התכנים אנחנו מעבירים למפקדים כי דרך המפקדים אנחנו מחוללים מעגלי השפעה נוספים.
אלי שרמייסטר: את הדוגמה האישית של המפקד אנחנו רוצים לחזק, את הכלים שלו לקיים את השיח הזה, אני לא רוצה שהוא יקרא למישהו אחר לדבר על משמעותה של ירושלים לחייל לובש המדים או לכל אזרח במדינת ישראל, אנחנו רוצים שהמפקדים יעשו את זה.
אלי שרמייסטר: אנחנו רוצים שהם יעשו את זה בזמנים הנכונים, שישלבו את זה בפעילות שלהם, ולכן מפקדים הם אוכלוסיית היעד העיקרית אצלנו.
אלי שרמייסטר: מה הן התשתיות שלנו?
אלי שרמייסטר: יש לנו תורה.
אלי שרמייסטר: חינוך זה לא איזה אוסף של פעילויות שמתבצעות באופן אינטואיטיבי, יש לנו תורה שלמה של מה מותר ומה אסור, כללי האתיקה של ההסברה בצה"ל זה עניין מאוד עדין, חייל שיושב בחדר תדריכים ומקבל הרצאה או מקבל איזה שהיא פעילות, מחויב לשבת כי הוא חייל בשירות חובה, לכן אנחנו צריכים להיות מאוד זהירים, מאוד פלורליסטים, אבל מאוד עקביים לעובדה שאנחנו צבא במדינה יהודית ודמוקרטית ומאוד זהירים בתכנים שאנחנו מעבירים, במה אנחנו כופים על החייל לשמוע.
אלי שרמייסטר: אז יש לנו תורה ויש לנו תכני סף.
אלי שרמייסטר: תכני סף זה אוסף התכנים שהם תכני חובה לכל מפקד בצה"ל להעביר לחייליו.
אלי שרמייסטר: כל שנה הוא צריך לדבר על זיכרון השואה וכל שנה הוא צריך לדבר על הסיכונים שיש בשתיית אלכוהול ועישון סמים, וכל שנה הוא צריך לדבר על ענייני עצמאות וזיכרון.
אלי שרמייסטר: יש עוד הרבה מאוד מרכיבים שכל חייל צריך לקבל כל שנה.
אלי שרמייסטר: שני מסמכי יסוד או תפיסות יסוד.
אלי שרמייסטר: האחת זה רוח צה"ל, ביקשתי שיביאו לנו כדי שאני אתן לכם, אבל רוח צה"ל, אני מניח שפגשתם את זה בהזדמנות כזו או אחרת, זה הקוד האתי של הצבא, זאת סדרת הערכים שאנחנו מאמינים בהם, שיונקים ממקורות כמו המסורת של העם היהודי, מקורות אוניברסאליים כי יש כללים בינלאומיים של מה מותר ומה אסור, בעיקר בענייני כבוד האדם.
אלי שרמייסטר: פה יש סדרה של שלושה ערכי יסוד ועשרה ערכים כדוגמת אחריות ודבקות במשימה ודוגמה אישית ואמינות וחיי אדם, מקצועיות, טוהר הנשק, שליחות, שאנחנו מאמינים בהם.
אלי שרמייסטר: לאור סדרת הערכים הזאת אנחנו הולכים וגם מעריכים וגם שופטים.
אלי שרמייסטר: כאן אולי ראוי גם לציין את ההבחנה שיש בין התנהגות לאמונה או לעקרונות פנימיים.
אלי שרמייסטר: אנחנו לא כופים על חייל במה להאמין, לצה"ל מגיעים יהודים ושאינם יהודים ודתיים וחילוניים ויהודים רפורמים, קונסרבטיביים ואורתודוקסים ואתיאיסטיים, מכל הסוגים והמונים, בני העיר ובני הכפר, עשירים ועניים- - -
יהודית גידלי: הייתה ישיבה בוועדת החינוך בכנסת הקודמת לגבי מסירת התנ"ך בטקס השבעה ודובר על נתינת ספר אחר חלופי לאלה שאינם יהודים.
יהודית גידלי: זה אכן מתקיים?
תומר בר: כן, בוודאי.
אלי שרמייסטר: קוראן, ברית חדשה, מי שרוצה להישבע על זה נשבע על זה.
אלי שרמייסטר: בהחלט כן.
אלי שרמייסטר: הגישה היא גישה פתוחה פלורליסטית.
אלי שרמייסטר: מה אנחנו כן תובעים?
אלי שרמייסטר: זה להתנהג לפי ערכי רוח צה"ל.
אלי שרמייסטר: אם זה בא מדת אחרת או ממקור אמוני אחר זה עניין של החייל, אנחנו לא מייצרים או משתדלים לא, לא תמיד זה עובד, לייצר זהות בין אמונה או מקור אמוני אחד לבין איזה שהיא אמת מוחלטת.
אלי שרמייסטר: לא, כל אחד ואמונתו, אבל התנהגות?
אלי שרמייסטר: אנחנו לא מפרים את כללי טוהר הנשק, או לא מחנכים לזה, כמו בכל מקום יש טעויות, יש חריגות, ואנחנו לא פוגעים בכבוד האדם, כל אחד אמונתו היא עניין פנימי.
אלי שרמייסטר: אז רוח צה"ל זה הקוד האתי, גם את זה תיכף אני אדאג שיביאו לכם, זו סדרה שלמה של אמירות שמרכיבה תפיסה על כל מרכיבי החינוך בצה"ל, גם על הגישה הפלורליסטית שדיברתי עליה קודם וגם על הקשר עם משפחות שכולות וקשר לארץ ובני מיעוטים שמשרתים בצה"ל וכל מרכיבי תפיסת.
אלי שרמייסטר: .. מכאן אני רוצה לדבר באופן טיפה יותר קונקרטי על אתגרי החינוך בצה"ל.
אלי שרמייסטר: הראשון זה עידוד או חיזוק הנכונות והמוכנות לשירות צבאי.
אלי שרמייסטר: אנחנו יודעים שבערך רבע מהבנים בגיל גיוס לא מתגייסים, משהו כמו 42% מהבנות בגיל גיוס לא מגיעות לשירות צבאי.
אלי שרמייסטר: הנושא כולו על סדר היום, בעיקר על רקע ביטול חוק פלסנר.
אלי שרמייסטר: אנחנו מבינים שההשתמטות הקלאסית, זאת שבדרך כלל פעלה דרך הערוצים הנפשיים והרפואיים, נבלמה.
אלי שרמייסטר: השירות בצה"ל עומד על סדר היום כבר די הרבה זמן והשוויון בנטל ואנחנו גם נכנסנו בשיתוף עם משרד החינוך, הכנסנו הרבה מאוד פעילויות בבתי ספר, אנחנו עובדים בבתי ספר תיכוניים והרחבנו את הגדנ"ע ועשינו הרבה מאוד פעולות ולזכותה של הכנסת גם ייאמר שזה נדון בכל מיני ועדות בכל מיני הזדמנויות.
אלי שרמייסטר: בקיצור זה עומד על סדר היום, כך שההשתמטות במסלול הקלאסי נבלמה.
אלי שרמייסטר: אלא מה?
אלי שרמייסטר: בגלל לא מעט אוכלוסיות שבחסות החוק, אבל בהחלטה, לא מתגייסות לצה"ל ועקב שיעורי הילודה של האוכלוסיות השונות אנחנו לא חווים עלייה בשיעורי הגיוס לצה"ל ואני מניח שהשינוי שמתוכנן, אם הוא יקרה ואם הוא יקרה בהיקפים רחבים יכול לשנות את המאזן הזה.
אלי שרמייסטר: בכל מקרה אנחנו מבינים שאנחנו צריכים להמשיך ולעבוד עם בני הנוער כדי להחליק עבורם ולהקל עבורם את המעבר מתלמיד תיכון, או מילד חופשי בן 18, ללובש מדים, כללים אחרים, גישה אחרת, ואנחנו רוצים לתמוך במעבר הזה, גם לטובת מיצוי טוב יותר, גם כדי לתת לבני הנוער אפשרות להשפיע על העתיד שלהם.
אלי שרמייסטר: כך מתנהל הדיאלוג שלנו, כשהאחריות להביא את בני הנוער לשירות בצה"ל לא מוטלת על הצבא, היא מוטלת על החברה האזרחית, כך צריך להיות.
אלי שרמייסטר: מי שקבע שיהיה שירות צבא בצה"ל, מי שקבע שהצבא הוא צבא העם, צריך להביא את בני הנוער.
אלי שרמייסטר: אנחנו שם, אנחנו מספקים את המידע, אנחנו שם כי בשותפות הזאת טמונה שותפות ראויה, ילד שמתלבט ויש לו חששות, ראוי שנפיג לו אותם, נעמיד מולו חייל ונעמיד מולו מפקד ונגיד לו מה הוא כן יכול לעשות בצבא ומה הוא לא יכול לעשות בצבא כדי להקל עליו את המעבר הזה בתהליך הזה.
קריאה: מה לגבי שירות המילואים?
אלי שרמייסטר: יש לנו פעילות מול אנשי המילואים, אני אפרט את זה בהמשך.
אלי שרמייסטר: יש פה פעילות חינוכית מול אנשי המילואים, שהם במגמת עלייה.
אלי שרמייסטר: המילואימניקים עצמם דורשים את זה.
קריאה: השאלה אם בתוך השירות הסדיר אתם פועלים ועובדים גם כדי שלא תיווצר- - -
אלי שרמייסטר: אז זה לא ממוקד לזה, אבל אנחנו כן פועלים בתוך השירות הסדיר כדי להקטין את הנשר משירות, לשמור על שרידות גבוהה, מחזקים את תחושת השייכות בשירות הסדיר ואת החשיבות ואת ההבנה של המשימה.
אלי שרמייסטר: אז אנחנו פועלים בלמעלה מ-400 בתי ספר תיכוניים באופן ישיר, בשיתוף עם משרד החינוך.
אלי שרמייסטר: כל פעילות ההכנה לצה"ל היא תחת חוזר מנכ"ל משרד החינוך, כי כך ראוי.
אלי שרמייסטר: לובשי מדים לא צריכים להפעיל פעילות חינוכית בבתי ספר שלא דרך הערוצים האלה ועל זה אנחנו מאוד מקפידים ולכן יש לנו ערבי צה"ל ברשויות ולרשויות המקומיות יש תפקיד מאוד משמעותי וכל העשייה הזאת מצויה בתנופה בשנים האחרונות ואנחנו רואים שבאמת העסק עובד.
אלי שרמייסטר: העסק הוא הנכונות והמוכנות.
אלי שרמייסטר: גדנ"ע – יש דרישה לגדנ"ע שאנחנו לא מצליחים לספק בגלל ריבוי דרישה ומיעוט בסיסים.
אלי שרמייסטר: פתחנו בסיס נוסף בחצרים, בבסיס חיל האוויר, יש בסיס גדנ"ע שם שפתחנו בתחילת השנה ואנחנו מסתכלים על בסיס נוסף.
אלי שרמייסטר: בסך הכול יש ארבעה בסיסי גדנ"ע, חצרים אמרתי, שדה בוקר, ג'וערה וצלמון.
אלי שרמייסטר: פעילות הגדנ"ע נתפסת בעינינו, בעיקר בעיני משרד החינוך, בתי הספר, המנהלים, המחנכים ובני נוער, כפעילות עם ההשפעה הכי משמעותית שיש.
אלי שרמייסטר: ילד שעובר התנסות כזאת, חוויה משמעותית, מתחכך בצבא ורואה שאל"ף, זה לא נורא, בי"ת, יש לזה משמעות ערכית עמוקה, בדרך כלל זה משפיע על העמדות שלו ואנחנו יודעים להצביע על פרטים, אנחנו מנהלים גם את לשכות הגיוס ואת המעקבים האלה ויודעים לומר שאחרי התערבות שלנו מועמד לשירות, נער או נערה, שהחזיקו פטור מהצבא או לא התייצבו לצו ראשון, הפעלנו עליו איזה שהיא פעילות, ישבנו איתו, דיברנו איתו והצלחנו להסיט את העמדה שלו לכיוון השירות המשמעותי.
אלי שרמייסטר: זה אחד.
אלי שרמייסטר: הדבר השני זה החוסן הערכי.
אלי שרמייסטר: אחד הדברים שאנחנו מקפידים עליהם מאוד ואחד מתכני החינוך העיקריים הוא רוח צה"ל, הוא כבוד האדם, הוא תחושת השליחות, הוא הדבקות במשימה.
אלי שרמייסטר: אנחנו צריכים לדאוג שמי שיוצא לשדה הקרב מצויד לעומק בכלים, גם תיאורטית אבל גם פועל במסגרת קבלת ההחלטות שלו.
אלי שרמייסטר: אנחנו לא פוגעים באזרחים באופן מכוון, אנחנו לא בוזזים, אנחנו לא פוגעים בכבודו של חייל שמשרת ביחידתנו באופן בלתי תלוי במוצאו, בעדתו, באמונותיו.
אלי שרמייסטר: על כל הדברים האלה אנחנו מקפידים מיומו הראשון של חייל, חוזרים ועוסקים בזה לעומק בקורסי הפיקוד שלנו.
אלי שרמייסטר: זה החוסן הערכי, ובעיקר ללחימה, כי שם המבחן האמיתי של הערכים.
אלי שרמייסטר: הצבא הוא צבא של מדינה יהודית ודמוקרטית ואנחנו על הצביון הזה מקפידים לשמור ולחנך את החיילים ואת המפקדים לאהוב, עוסקים הרבה מאוד בציונות, גם בתולדות הציונות וגם ציונות בת זמננו.
אלי שרמייסטר: הרבה מאוד בחברה הישראלית ובמרכיביה, כי הלוא בסוף כל נציגי הסקטורים השונים בחברה הישראלית מגיעים אל יחידות צה"ל ועוסקים בזהות יהודית לעומק.
אלי שרמייסטר: מעת לעת זה עולה גם לתקשורת, יש לנו קצת מחלוקות פנימיות עם הרבנות הצבאית, אבל זה בסדר וזה נשמע יותר רע ממה שזה באמת.
אלי שרמייסטר: מצבנו בסדר.
אלי שרמייסטר: שם נעשית עבודה טובה מאוד וראוי לחזק ואנחנו עוסקים הרבה מאוד בדמוקרטיה הישראלית, גם בסוגיות של שוויון וכבוד האדם וגם בסוגיות של מה מותר ומה אסור והעובדה שהצבא לעולם ועד כפוף להחלטות הדרג המדיני וגם אם המשימות הן כאלה שאין עליהן הסכמה לאומית פוקד הדרג המדיני והצבא מבצע.
אלי שרמייסטר: גם אם מישהו חושב שזה קשה לו, עם האמונות הפרטיות, הוא צריך בהיבט הזה להיות ממושמע.
אלי שרמייסטר: בזה אנחנו עוסקים לא מעט.
אלי שרמייסטר: הסיכון בלא לקיים את ההנחיות הוא הסיכון שיש באנרכיה, אנחנו דואגים שהחיילים והמפקדים יבינו את העניין הזה לעומק.
אלי שרמייסטר: חיזוק ערך השירות ותחושת השליחות – על זה שאלת מקודם בהקשר לאנשי המילואים.
אלי שרמייסטר: יש לנו גם נשר משירות צבאי.
אלי שרמייסטר: לאנשים קצת קשה, הרקע הסוציו אקונומי לעתים לא תומך ואנחנו צריכים לדאוג שהחיילים ימשיכו עם אותה מוטיבציה ועם אותה תחושת שליחות עד סוף השירות שלהם ואל תוך שירות המילואים.
אלי שרמייסטר: עוסקים גם בעניין הזה וצריך לתחזק.
אלי שרמייסטר: לא מספיק שהבאנו נער או נערה אל השירות הצבאי, צריך מעת לעת לתחזק את הסיפור הזה, בעיקר מפקדים, להם אנחנו נותנים כלים.
אלי שרמייסטר: דיבר על זה תומר, אולי הוא נהנה מזה שלתל נוף מגיעים כאלה שאין להם בגרות.
אלי שרמייסטר: בצה"ל יש פחות או יותר 10,000 חיילים בכל נקודת זמן שאין להם 10 או 12 שנות לימוד, או כאלה שאולי יש להם 12 שנות לימוד אבל לפי המבחנים שלנו אנחנו מבינים שזה לא בדיוק הרמה של 12 שנות לימוד, ולכן אנחנו משלימים השכלה.
אלי שרמייסטר: משנה לשנה הכמות הזו גדלה.
אלי שרמייסטר: אנחנו יודעים גם שיש הלימה בין רקע סוציו אקונומי לבין השכלה פורמלית, מי שידו משגת לצערנו מצליח לתת יותר, וכאלה שלא, אז פחות, ויש כאלה, חיילים או בני נוער שצריכים לדאוג לכלכלה וללחם בבית והם עוזבים את בתי הספר, יש לנו לא מעט כאלה.
אלי שרמייסטר: אנחנו דואגים להשלים להם- - -
קריאה: אנחנו מדברים על זה שאמרת שהכמות גדלה.
קריאה: הכמות גדלה או שאתם פשוט ייעלתם את האמצעים של- - -
אלי שרמייסטר: לא, המענה שאנחנו נותנים בחיל האוויר.
אלי שרמייסטר: הכמות, מי שמגיע, אני לא שולט על זה- - -
יהודית גידלי: באחוז זה גדל או במספר זה גדל?
אלי שרמייסטר: במספר זה גדל.
יהודית גידלי: ובאחוז?
אלי שרמייסטר: אני לא יודע מה קורה אל מול השנתון, מאחר ששיעורי- - -
יהודית גידלי: לא, כי זה מפתיע, כי מצד אחד משרד החינוך מדי שנה מודיע שאחוז הזכאים לתעודות בגרות הולך וגדל מדי שנה- - -
קריאה: והעלו את גיל חינוך חובה.
יהודית גידלי: העלו את זה לכיתה י"א-י"ב, אז זה קצת מפתיע.
אלי שרמייסטר: אני עומד מאחורי המספרים שאני נותן- - -
יהודית גידלי: אני מקבלת את המספרים שלך, רק אמרתי שזה מפתיע.
אלי שרמייסטר: אוקי.
אלי שרמייסטר: המספר הכולל הוא כזה, יש לנו בערך כ-5,000 חסרי 12 שנות לימוד ומשני הסוגים האחרים זה השאר.
אלי שרמייסטר: הכמות גדלה, פעם אחת כי גייסנו קצת יותר חרדים ובני מיעוטים שבאופן טבעי לא הלכו לשם, אבל גם האחרים, הצבא הקל קצת במדיניות הגיוס שלו והיום אנחנו מגייסים בני נוער שאולי- - -
יהודית גידלי: שבעבר לא הייתם מגייסים.
אלי שרמייסטר: כן, לכן גם כשנגיע לאוכלוסיות ייחודיות, לנערי רפול, לחיילי מקא"מ (מרכז קידום אוכלוסיות מיוחדות) ולבנות גיוס מיוחד, אני אבשר לכם שאנחנו מגייסים יותר, הרבה מהם הם האוכלוסייה שאין להם 12 שנות לימוד, חלק אין להם 10 שנות לימוד.
אלי שרמייסטר: ברוך ה' יש עבודה.
אלי שרמייסטר: זה מחייב אותנו- - -
יהודית גידלי: גם מי שסיים את 12 שנות הלימוד לא בהכרח יודע מה היה שם.
קריאה: יש הרבה כאלה שלא יודעים מה היה שם.
אלי שרמייסטר: יש קבוצה מובחנת כזו, שאנחנו רואים מתוצאות המבחנים שלנו שרשומות להם 12 שנות לימוד אבל הציונים שאנחנו נותנים במבחנים הם כאלה שכנראה שלא הצליחו שם לספוג את כל התכנים שלימדו אותם.
אלי שרמייסטר: אז פה אנחנו משלימים הרבה מאוד השכלה.
אלי שרמייסטר: עכשיו תשאלו מה הצבא צריך את זה.
יהודית גידלי: למצות מהם יותר, כדי שיהיה לו יותר בתפקידים יותר טובים.
אלי שרמייסטר: אחת, נכון.
אלי שרמייסטר: שתיים, את רוב השלמת ההשכלה אנחנו עושים לקראת סוף השירות, אז זה בעיקר עם מבט לחברה הישראלית וכך ראוי.
אלי שרמייסטר: אני לא חושב שאנחנו עושים משימות לא לנו.
אלי שרמייסטר: שפה – אנחנו מגייסים- - -
יהודית גידלי: אתה מדבר על ישראלים או על עולים?
אלי שרמייסטר: אני מדבר על עולים חדשים ובני עולים ואני מדבר על בני מיעוטים בעיקר, אבל גם ישראלים.
אלכס מילר: יש לך נתונים על העולים מבחינת צה"ל?
אלי שרמייסטר: כל חייל חמישי בצה"ל הוא עולה או בן עולה.
אלי שרמייסטר: הם 22%-23%.
אלכס מילר: וכמה מתוכם קרביים?
אלי שרמייסטר: אין לי את הנתון המספרי אבל שיעורי הגיוס של עולים חדשים לקרבי גבוה יותר מהממוצע.