GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה ויגדור: זה אחד הדברים שאנחנו נתקלים בו כל הזמן: אין בארץ אתוס של מכללות כפי שיש במערכת של קליפורניה, שתכף אני אתייחס אליה בנפרד.
משה ויגדור: יש מערכת אקדמית, שהיא אוניברסיטאות; ויוצאי אוניברסיטאות הקימו מכללות.
משה ויגדור: התהליך שבו נוצר סגל אינהרנטי אורגני של המכללות הוא תהליך שלוקח זמן, וכל זמן שזה לא נעשה, אז קבוצת ההתייחסות היא האוניברסיטאות והמחקר.
משה ויגדור: אנחנו רואים את זה בהקרבה מאוד דברים, כמו למשל בשאלה האם נכון שקידום לפרופסורה במכללות יהיה על בסיס הישגי מחקר.
משה ויגדור: הרי זה צריך להיות רק על בסיס הישגי הוראה, אבל עדיין זה על בסיס הישגי מחקר, כי זה בא מאיזושהי תפיסת עולם.
משה ויגדור: זה נושא שנמצא בימים אלה בחשיבה, אבל אני רוצה להרגיע: ברור לגמרי שהמחקר הוא באוניברסיטאות, וצריך למצוא עוד ועוד מקורות.
משה ויגדור: אנחנו, אגב, בדעה שלמרות שקיבלנו תוספת מאוד משמעותית מנציג האוצר – אם אתם זוכרים, היה איזה ניואנס עם נציג האוצר, שאמר שכן הייתה ירידה/לא הייתה ירידה – הייתה ירידה אפקטיבית ברורה בקיצוץ, ואחרי התוספת של החומש הקרוב נגיע אפקטיבית למה שהיה לפני הקיצוצים.
משה ויגדור: למרות שאנחנו מאוד מודים ומעריכים את הדיאלוג המצוין שיש לנו עם האוצר, אנחנו עדיין חושבים שיש צורך להביא מקורות נוספים לעוד תשתיות.
משה ויגדור: לעניין החופש האקדמי לא אתייחס הרבה.
משה ויגדור: אני רק רוצה לומר את הטרמינולוגיה.
משה ויגדור: אנחנו קבענו טרמינולוגיה שאנחנו לא מתווכחים בפני הכנסת, כי אנחנו משפחה מאושרת אחת.
משה ויגדור: אנחנו לא מביאים לכם את הנושא הזה פה כוויכוח.
משה ויגדור: אין ספק שהחופש האקדמי והמנהלי של המוסדות הוא חשוב בצורה לא רגילה.
משה ויגדור: יש מצבים שבהם התנהלות של מוסדות מסוימים מסכנת את היכולת להמשיך.
משה ויגדור: צריך גם לציין שמבקר המדינה לא אחת בא עם דוחות שדורשים התייחסות.
משה ויגדור: לא תמיד כל המוסדות יודעים לתת לזה את התשובה הנכונה, ולכן צריך שתהיה התייחסות של מל"ג וות"ת.
משה ויגדור: אני מדבר על מקרה מאוד פרטני ובולט שבו ות"ת קבעה כללים להתנהלות של השקעות פיננסיות, סביב דוח קשה מאוד של מבקר המדינה שהתמקד באחת האוניברסיטאות.
משה ויגדור: אפשר להגיד: אם באחת האוניברסיטאות אז למה כולן?
משה ויגדור: התשובה היא שהמערכת מתנהלת כמערכת אחת, והיא לא יכולה להתחיל לנהל כל אחת בנפרד, אלא לעשות התאמות איפה שניתן.
משה ויגדור: יש גם דוח מבקר המדינה שהתפרסם לאחרונה על תכניות חוץ תקציביות, שכולן נובעות מחופש אקדמי ואוטונומיה.
משה ויגדור: זה דוח קשה ביותר, והוא יצריך אותנו לעשות צעדים לתיקון מצב.
משה ויגדור: לא נבטל חס וחלילה את החוץ תקציביות, אבל נסדיר אותן.
משה ויגדור: המערכת היא מערכת גדולה, היא עובדת במשיכות ובלחץ, ולא תמיד מסוגלת להבטיח שנהיה בתוך הגבולות שנקבעו.
משה ויגדור: אבל ללא ספק צריך לשמר את החופש האקדמי.
משה ויגדור: אנחנו נמנעים ככל שניתן ממיקרו מנג'מנט, אבל לפעמים אנחנו חוטאים בזה.
משה ויגדור: לפעמים אנחנו חושבים שזה נכון, ולפעמים אנחנו מתקנים את עצמנו.
משה ויגדור: אבל אין ספק שכשיש דוחות וצריך לעשות תיקון, אז חייבים להיכנס לשם.
משה ויגדור: אני לא נכנס לפרטים של חוק כזה או אחר.
משה ויגדור: יש צרכים.
משה ויגדור: זאת מדינה עם צרכים מיוחדים, ולא כל מה שקורה בעולם נכון לפה, ולא כל מה שמעתיקים מהעולם צריך להעתיק לכאן כמו שהוא.
משה ויגדור: יש בחברה שלנו הרבה דילמות שצריך להתייחס אליהם.
משה ויגדור: לגבי חוק חופש המידע – כידוע, החוק סייג את האוניברסיטאות מסוג מסוים של נתונים שמתייחסים למחקר ותוצאות מחקר, ובאמת הייתה טענה של האגודה לחופש המידע שהדברים לא נשמרים, ולכן היה דיון כאן והיו דיונים נוספים, ובעקבות זה, במסמך שמשרד המשפטים סמך עליו את ידו, נאמר מה סוג המידע שצריך להעביר.
משה ויגדור: אני חושב ששומרים על המסמך הזה, וככל שהוא יישמר ויעבדו על פיו, אין שום סיבה לערער על ההסדר הקיים.
משה ויגדור: כל האוניברסיטאות קיבלו אותו, ואני חושב שהוא עבר גם למכללות.
משה ויגדור: בכל מקרה, הסוגיות העיקריות היו באוניברסיטאות.
משה ויגדור: אני חושב שהדבר הזה הוסכם, כך שיש לנו הסכמה בבסיס העניין הזה, והמערכת היא בסדר.
משה ויגדור: לגבי עמק יזרעאל – בעמק יזרעאל היה דוח ביקורת של מבקר המדינה.
משה ויגדור: אנחנו היינו מאוד מעורבים ואנחנו עדיין מעורבים.
משה ויגדור: היינו מעורבים גם בתהליך הביקורת.
משה ויגדור: הייתה ביקורת בזמן אמתי – נתנו שם הערות ועצרנו תהליכים.
משה ויגדור: יש היום תהליך של בחירת נשיא.
משה ויגדור: אנחנו הבהרנו במפורש מי יכול לבחור רקטור.
משה ויגדור: יש, אגב, מכללות שיש להן רקטור.
משה ויגדור: השם לא חשוב, אלא זה שהוא המשנה לעניינים אקדמיים.
משה ויגדור: לכן אין לנו בעיה שיקראו לו רקטור אם זה משפר את המצב.
משה ויגדור: יש מכללות ותיקות שיש בהן את זה.
יהודית גידלי: זה משפר את השכר?
משה ויגדור: לא, זה משפר את המצב.
משה ויגדור: השכר עובד לפי הכללים של הממונה על השכר באוצר.
משה ויגדור: הייתה טענה שנבחרה רקטור שלא לפי הסדרים, ולכן קבענו שהנשיא – שהוא ממלא מקום.
משה ויגדור: ..
משה ויגדור: חייב להיות ממלא מקום, כי אחרי 12 שנה נשיא לא יכול להמשיך לשרת.
משה ויגדור: אז הם מילאו את זה, ואחרי 12 שנה יש ממלאת מקום.
משה ויגדור: הקימו ועדת חיפוש לנשיא חדש.
משה ויגדור: ממלאת המקום יכולה למנות ממלא מקום לרקטור וממלא מקום למשנה לעניינים אקדמיים.
משה ויגדור: הבהרנו שתפיסת האקדמיה היא שאחרי 12 שנה הנשיא מפנה את מקומו וההנהלה מתחדשת, כך שלא יישאר בהנהלה בפוזיציות אחרות.
משה ויגדור: עמדתנו הובהרה.
משה ויגדור: אנחנו מאמינים שהתערבות שלנו בצורת הדרכה ובקרה היא התהליך הנכון.
משה ויגדור: אני חושב שאנחנו שם מאוד לעומק, הרבה יותר מכל מוסד אחר.
משה ויגדור: אני רק רוצה לומר שבעבר, כאשר הייתה לנו עם "שנקר" סוגיה דומה לזה, לא פשוטה, עצרנו תקציבים.
משה ויגדור: זאת אומרת שיש כלים מספיק חזקים אם עושים דברים לא נכונים.
משה ויגדור: אנחנו עדיין נמצאים בדיאלוג יום-יומי עם מבקר המדינה בעניין הזה.
פפי יקירביץ': זה לא מיקרו מנג'מנט?
עינת וילף: פה אני עוצרת - - -
משה ויגדור: זה דורש תיקון.
משה ויגדור: אפשר להגיד שלא נוגעים כי יש חופש אקדמי – שהמוסד יעשה מעשים שאי אפשר לחיות איתם, שהוא לא יענה על אמות מידה ציבוריות כי הוא חושב שזה בסדר ויש לו חופש.
משה ויגדור: יש נקודה מסוימת שצריך להגיד: עד פה.
משה ויגדור: ואז מתערבים.
משה ויגדור: אם אתם חושבים שאנחנו מתערבים יותר מדי אז יש לכם כלים למנוע את ההתערבות.
משה ויגדור: גם אם אתם חושבים שאנחנו מתערבים יותר מדי, לות"ת יש הנחיה מאוד ברורה מהממשלה: להבטיח שהמוסדות מתנהלים בצורה נכונה וראויה, במסגרת תקציבית מאוזנת.
פפי יקירביץ': השאלה - - -
עינת וילף: פשוט יש לנו וועדה משודרת שהייתה אמורה להתחיל עוד חמש דקות - - -
משה ויגדור: אנחנו משפחה אחת מאושרת ונתווכח בבית.
משה ויגדור: לגבי קליפורניה אני רוצה לומר שאנחנו מכירים את המערכת של קליפורניה ולמדנו אותה לעומק.
משה ויגדור: אנחנו מתייעצים בעניין הזה עם הרבה גורמים מקצועיים ומכוני מחקר.
משה ויגדור: מכון מחקר ספציפי שאנחנו מתייעצים איתו זה מכון סטיינהרדט למדיניות חינוך גבוה באוניברסיטת ניו-יורק, שאן מרקוס היא היושבת-ראש שלו.
משה ויגדור: נציגים שלנו היו שם פעמיים, והם היו פה פעם אחת.
משה ויגדור: אנחנו מנסים להבין גם נושאים של רגולציה, גם נושאים של התערבות, גם נושאים של "ליירים" שונים בהשכלה הגבוהה.
משה ויגדור: בארץ נקבע עד היום שיש אוניברסיטאות ומוסדות שאינם אוניברסיטאות, ובמוסדות שאינם אוניברסיטאות יש מה שקרוי מכללות, ויש את המרכז הבין-תחומי, שטוען שהוא לא מכללה, ויש את המרכז האוניברסיטאי בשומרון, שטוען שהוא מרכז אוניברסיטאי.
משה ויגדור: אבל מבחינתנו יש שניים: אוניברסיטאות ושאינן אוניברסיטאות.
משה ויגדור: זה גם בא לידי ביטוי בתקצוב: אצל מי שמתוקצב, התקצוב הוא לאוניברסיטאות בנפרד.
משה ויגדור: בימים אלה אנחנו שוקלים רובד נוסף, כי אנחנו מבינים שיכול להיות שצריכה להיות מערכת שתיתן תשובות מסוג קצת אחר.
משה ויגדור: זה עניין שעושים אותו בכובד ראש ובוחנים אותו.
משה ויגדור: זה יצטרך להגיע לדיונים בות"ת ובמל"ג, יש לו אספקטים רחבים מאוד, וזה יצטרך להיות בכל הפורומים בהתייעצויות רחבות.
משה ויגדור: אבל לא פוסלים את הצורך ברובד נוסף שיהיה בין האוניברסיטאות למכללות, ובתוכו יהיה אפשר אולי לאפשר דוקטורנטים מסוימים, אולי לאפשר מחקר יישומי ברמה מסוימת.
משה ויגדור: כל העניין הזה הוא ברמה של השערות והנחות שנעשות בימים אלה כהתחלה בלבד.
עינת וילף: בקליפורניה יש שלושה רבדים?
משה ויגדור: יש שם שלושה רבדים: אוניברסיטאות המחקר ואוניברסיטאות הסטייט, והקומיוניטי קולג'ז, שמיועדים לדיפלומה והם חשובים מאין כמוהם, ואולי יהיה צריך אותם בעתיד בקטע של ההנדסאים.
משה ויגדור: ויש את המכללות ואת קולג'ים.
משה ויגדור: זאת אומרת יש שם מספר רבדים.
משה ויגדור: אבל יש שם דבר אחד שאין בארץ, וזאת השונות שלנו ממה שנעשה במקומות אחרים בעולם: יש שם הבנה ומשמעת.
משה ויגדור: מי שהוא קומיוניטי קולג' הוא לעולם יהיה קומיוניטי קולג' והוא אף פעם לא ירצה להיות אוניברסיטה.
משה ויגדור: ואילו בארץ המערכת שואפת לתזוזה כלפי מעלה.
עינת וילף: אין מעבר בין הרמות?
משה ויגדור: אין שום מעבר בין הרמות, המערכת היא סגורה לגמרי.
משה ויגדור: אגב, יש שם דבר מעניין שאנחנו למדנו, שלמשל בניו-יורק סטייט אפשר במסגרת התכנון למנוע פתיחת חוגים או תחומים באוניברסיטאות שלא ממומנות על ידי הסטייט בכלל.
משה ויגדור: זה דבר שמבחינתנו מהווה ציון דרך, כי הוא מהווה לנו אפשרות ליצור תכנון רחב יותר גם כאן, שזה דבר חשוב מאוד, בוודאי במקצועות פרא-רפואיים, שיש בהם מחסור במקומות השתלמות; או במקצועות שיש בהם אחר כך שימוש במשאב לאומי.
משה ויגדור: זה נושא שנמצא על המדוכה, נושא כבד, ומתייחסים אליו.
משה ויגדור: צריך להבין שמהערכת האקדמית הישראלית עשתה קפיצת דרך עצומה ב-20 השנים האחרונות מבחינת כמות המוסדות ומבחינת ההנגשה.
משה ויגדור: אני רוצה להזכיר את הגרף שמראה שבקצת יותר משני עשורים עלינו מ-80 אלף סטודנטים ל-300 אלף סטודנטים.
משה ויגדור: זה יצר מערכת גדולה, אבל צריך לעסוק היום הרבה מאוד בעניין של שיפור האיכות והמצוינות.
משה ויגדור: אולי פה ושם היו צריכים להקים מכללה אחת פחות, אבל בסך הכול אני חושב שהמערכת ביסודה פרוסה יפה, טובה, מתבססת, והיא מפתחת תרבות אקדמית.
משה ויגדור: אנחנו רואים קשיים בחלק מהמקומות, אבל לומדים מהי מערכת אקדמית ועל איזה סטנדרטים היא צריכה לעמוד.
משה ויגדור: ובמקום שאנחנו חושבים שזה לא קורה, צריך להיות תיקון, כמו שבכל משפחה יש תיקון כשמשהו לא הולך נכון.
משה ויגדור: לא צריך להתבייש בזה.
עינת וילף: הפנייה שלכם למכון של סטיינהרדט היא חלק מחשיבה לעשות שינוי כולל במבנה?
משה ויגדור: זו דוגמה לחשיבה כוללת שלנו על מבנים שונים, על אפשרויות שונות, על מענה לצרכים שונים.
משה ויגדור: זה חלק מתכנון ארוך טווח, ואנחנו לא מתייעצים רק איתם אלא גם עם גורמים נוספים, בוודאי גורמים מקצועיים בתוך הארץ – אוניברסיטאות, נשיאי האוניברסיטאות וגורמים נוספים.
משה ויגדור: תהיה עוד התייעצות עמוקה.
משה ויגדור: זה תהליך, זה לא דבר שיכול להיעשות ברגע.
משה ויגדור: כמובן שמל"ג יצטרך לתת על זה את דעתו ולהקים ועדה ולבדוק ולבחון, אבל התחושה שלנו, של המערכת, היא שיש כנראה צורך ברובד נוסף מוגבל ומוגדר.
משה ויגדור: זו תהיה גם ההזדמנות לבנות אתוס נכון למכללות ולעשות הגדרה נכונה.
משה ויגדור: גם מעולם לא הוגדר, לא בחוק ולא אחרי זה, מה זו אוניברסיטה.
משה ויגדור: נמנעו פה מהגדרות, מכל מיני טעמים.
משה ויגדור: אבל בסופו של דבר כן צריך להגדיר.
משה ויגדור: זה קשה ומכאיב, אבל זה נכון לעשות זאת כדי שהמערכת תהיה יותר מוסדרת.
עינת וילף: ככל שיהיו מחשבות ורעיונות בכיוון הזה, אני ודאי מאוד אשמח, והנושא הזה יגיע אלינו.
עינת וילף: כדי בכל זאת לסגור את הנושא של עמק יזרעאל, מה הולך לקרות שם מבחינת הנשיאות ורקטור וכל הנושא הזה?
משה ויגדור: אני אספר לכם, כי זה לא סוד, הכול היה בדוח מבקר המדינה, ומה שלא היה שם היה מרוח בעיתונים.
משה ויגדור: נוצרה שם בעיה עם חוקר נכבד שהובא מחו"ל.
משה ויגדור: חוקר מאוניברסיטה באירופה.
משה ויגדור: בהתחלה הוא נבחר כסגן נשיא למחקר.
עינת וילף: אותו מר פדלון?
משה ויגדור: לאחר מכן הוא נבחר להיות נשיא, ולאחר שהוא נבחר להיות נשיא היו שם כל מיני התפתחויות שונות שהתייחסו לתנאים האישיים שלו.
משה ויגדור: היינו מאוד מעורבים בזה והיינו בכמה ישיבות עם הנהלת המכללה.
משה ויגדור: מדובר על עניינים כספיים, אצל הממונה על השכר באוצר.
משה ויגדור: הגענו להסדר של העסקתו בצורה מסודרת.
משה ויגדור: לאחר מכן היו כל מיני אירועים פנימיים בתוך המכללה שהביאו למצב שהוועד המנהל וועדת האיתור וחבר הנאמנים סברו שהוא לא יוכל להיות נשיא.
משה ויגדור: בעקבות זה הם העבירו תהליך שהוא לא האיש המתאים להיות נשיא המכללה.
עינת וילף: כלומר קודם כול הוא נבחר ומונה?
משה ויגדור: לא, הוא נבחר, לא מונה.
משה ויגדור: המינוי היה צריך להיכנס לתוקף באמצע יוני או תחילת יולי.
משה ויגדור: הוא עדיין לא מונה, אלא רק נבחר, אבל תוך כדי כך עלו בעיות שונות לגבי הכישורים, היכולות והנסיבות, ובעקבות זה המכללה החליטה להעביר תהליך.
עינת וילף: כבר קרה דבר כזה אי פעם?
עינת וילף: שאדם נבחר - - -
יהודית גידלי: בבצלאל לדוגמה.
משה ויגדור: קרה דבר הרבה יותר דרמטי בתל-אביב, והיה סביב זה דוח של מבקר המדינה.
משה ויגדור: אלו היו תהליכים פנימיים.
משה ויגדור: צריך להבין שהמערכת, גם של האוניברסיטאות וגם של המכללות, שהיא מערכת תאגידית שמשלבת בתוכה אנשי ציבור, היא מערכת לא פשוטה מבחינת התפעול.
משה ויגדור: יש לה כללים מאוד ברורים, והיא מאוד נכונה מבחינת פיזור הכוח, הראייה הרחבה והרקע הציבורי שצריך לתת לכל פעילות כזאת.
משה ויגדור: אבל נוצרו מתחים ואי הסכמות שהיו להם תוצאות.
משה ויגדור: אגב, זה קורה גם במקומות אחרים בעולם.
משה ויגדור: תל-אביב זו דוגמה אחת.
משה ויגדור: בצלאל זה עניין אחר, והוא לא שייך לתחום הזה של האירועים.
משה ויגדור: בתל-אביב זה היה לגמרי אחרת, כי הנשיא כבר היה בשירות למעלה משנתיים.
משה ויגדור: כאן מדובר במישהו שעוד לא נכנס, וחבר הנאמנים וועדת האיתור החליטו, אחרי שהם ראו את הנתונים החדשים, לקבל החלטה אחרת ולבטל.
משה ויגדור: הם התחילו בתהליך ואז הייתה תביעה משפטית של אותו פרופסור.
משה ויגדור: הגיעו, אגב, לאחרונה להסכמה בבית המשפט בנצרת, זאת אומרת, התביעה הוסרה, אין יותר תביעה.
משה ויגדור: בינתיים, אנחנו אמרנו בצורה ברורה שהנשיא המכהן לא יכול להמשיך מעבר ל-12 שנה.
משה ויגדור: זה כלל שלנו, ולכן הם צריכים למנות נשיא ממלא מקום שיהיה ועדת איתור.
עינת וילף: ובשום תפקיד הנהלה?
משה ויגדור: לא, אנחנו דיברנו רק על נשיא.
משה ויגדור: מעבר לזה, התחילו בתהליך של הקמת ועדת איתור ומינו נשיאה לתקופת ביניים.
משה ויגדור: יחד עם זה נשאלנו לגבי תהליכים למינוי רקטור או משנה לעניינים אקדמיים, ואמרנו שאין לנו בעיה שיקראו לזה רקטור.
משה ויגדור: זה נכון שמכללה תעסוק בנושאים האקדמיים שלה על ידי בעל תפקיד שמבין בתחום, ומי שיכול למנות בעל תפקיד כזה זה רק הנשיא הנבחר.
משה ויגדור: הנשיא ממלא המקום יכול למנות רק ממלא מקום, ובאמת ממלא המקום בחר את מי שהיה הנשיא הקודם להיות ממלא מקום הרקטור לתקופת הביניים.
עינת וילף: שזו עליזה שנהר?
משה ויגדור: כן, אני משתדל בלי שמות.
משה ויגדור: אני לא רואה בעניין הזה פסול, בעיקר בגלל כל המשברים שעברה המכללה.
משה ויגדור: וזה לא נכון להגיד שייקוב הדין את ההר, אז בואו נמתין עם זה וניתן למערכת לעבוד בצורה כזו עד שיהיה נשיא נבחר.
משה ויגדור: על רקע זה הבהרנו למכללה שתפיסת העולם האקדמית שלנו היא שהמשמעות של ההנחיה ש-12 שנה זה זמן כהונה של נשיא היא שאנחנו צופים לרענון בהנהלה הבכירה, שזה בדרך כלל נשיא והמשנים שלו.
משה ויגדור: זאת אומרת, המצב שנשיא הופך להיות משנה הוא לא מצב רצוי.
משה ויגדור: זה לא המצב שאליו התכוונו כשקבענו שנשיא יהיה עד 12 שנה.
משה ויגדור: אני מוכרח לומר בהקשר הזה שנשאלתי על ידי המוסדות מה פתאום המל"ג קובעת כמה שנים יהיה נשיא.
משה ויגדור: הרי למוסדות יש בגרות והם יודעים איך לבחור.
משה ויגדור: אני לא מערער על זה שיש מוסדות רבים שיש להם בגרות, ויחד עם זאת ראינו מספר תופעות, שככל שהשנים חולפות רואים אותן יותר, שמעבר למספר מסוים של שנים יש בעיה בהתנהלות של המוסדות.
משה ויגדור: אלה תהליכים טבעיים, שלא באים בגלל שמישהו לא בסדר או בגלל שיש עניינים אישיים, אלא זה בא משום שמערכת צריכה התחדשות.
משה ויגדור: עשינו חשיבה וקבענו שהתחדשות זה 12 שנים.
משה ויגדור: יכול לבוא מישהו ולומר למה לא 13 או למה לא 11.
משה ויגדור: היום אנחנו רואים יותר מדי מקרים של כהונות מתמשכות שהיה נכון שהן יסתיימו אחרי 12 שנה, באיזשהו פיק.
משה ויגדור: נראה לנו שזו התשובה הנכונה, ולכן קיבלנו את ההחלטה בעניין הזה.
משה ויגדור: הייתה גם עוד החלטה שנויה במחלוקת של מל"ג: קבענו שבמכללות נשיא חייב להיות פרופסור.
משה ויגדור: זה סביב העניין של אי יכולתו של הנשיא הנבחר של בצלאל להיות נשיא.
משה ויגדור: גם פה הייתה הסוגיה: מה, אין בגרות?
משה ויגדור: הגענו למסקנה שיש תהליכים וצריך להבטיח שהדברים ייעשו נכון.
משה ויגדור: אגב, לא קבענו את זה לגבי אוניברסיטאות מסיבות יותר טכניות, אבל זה לא אומר שהדבר לא יעלה בעתיד.
משה ויגדור: זה מסוג הדברים שצריך לחשוב עליהם, צריך לראות אותם, להבין מה הטרנדים בעולם, צריך להבין מה יוצר מנהיגות וכולי.
משה ויגדור: גם צריך להבין שהאוניברסיטאות עברו פה רפורמה עצומה.
משה ויגדור: הרפורמה מהמערכת הדואלית של נשיא ורקטור למערכת שבה הנשיא הוא ראש המערכת, דורשת מהנשיא גם להבין בנושאים אקדמיים לעומק ולקבל הכרעות אקדמיות.
משה ויגדור: נכון שהרקטור אחראי על המערכת האקדמית עצמה – ראש הסנאט – אבל מי שבסופו של דבר מקבל את ההכרעות זה דמות אחת, והיא הנשיא – זה לא צוות של שניים אלא מבחינת ההגדרה זה הנשיא.
משה ויגדור: ולכן יש חשיבות לקביעת הכללים בתחום הזה.
עינת וילף: רק כדי לסגור את הנושא, המצב כרגע זה שיש ועדת איתור לנשיא חדש למכללת עמק יזרעאל - - -
משה ויגדור: נכון, ויש ממלאת מקום נשיא, שהיא נשיאה; ויש ממלאת מקום רקטור, שהיא הנשיאה היוצאת.
עינת וילף: אוקיי, ומי ממלאת מקום הנשיא עכשיו?
משה ויגדור: פרופ' אריאלה...
משה ויגדור: אני לא זוכר את שם המשפחה שלה כרגע.
עינת וילף: וברגע שיש נשיא הוא או היא יהיו אחראים על כל הצדדים האחרים?
משה ויגדור: הוא קודם כול יצטרך לקבוע אם ומי יהיה המשנה לעניינים אקדמיים או רקטור בתקופת כהונתו.
משה ויגדור: זו ועדה שבראש עומד הנשיא.
משה ויגדור: גם באוניברסיטאות בחירת רקטור נעשית על ידי ועדה שבראשה עומד הנשיא, ולא משנה כרגע מה ההרכב שלה.
עינת וילף: משפט אחד קצר, בבקשה, ואז נסגור את הישיבה.
פפי יקירביץ': הדוגמה שמשה נתן עכשיו לגבי תקופת כהונה – לטעמנו, אם זה היה בא בתור הנחיה או הדרכה אז אין בעיה, אבל כאשר יש קביעה של המל"ג בנושא שנמצא במפורש תחת סעיף 15 לחוק המועצה להשכלה גבוהה – "מינוי רשויות המוסד", קביעה הכוללת איום בקיצוץ תקציבים – המל"ג לוקחת על עצמה את התפקיד להכתיב בצורה מאוד כוחנית את תקופת הכהונה.
פפי יקירביץ': הרי איזה מוסד ילך ויגיש בג"ץ נגד ות"ת, שמתקצבת אותו.
פפי יקירביץ': אצלנו באוניברסיטה העברית, וברוב האוניברסיטאות, כתוב בתקנון שתקופת הכהונה היא באמת עד 12 שנה.
פפי יקירביץ': נדמה לי שבאוניברסיטת בר-אילן יש נשיא שמכהן 15 שנה.
פפי יקירביץ': אם אוניברסיטת בר-אילן סבורה שזה טוב לה ושהנשיא הזה מקדם אותה, אני לא חושבת שזה תפקידה של מל"ג או ות"ת לאיים ולכפות על אותה אוניברסיטה ליישר קו עם איזושהי תפיסה אקדמית של המל"ג.
פפי יקירביץ': כי התפיסות האקדמיות של המוסד להשכלה גבוהה, עם כל הכבוד, הן בראש ובראשונה התפיסות שלנו – של המוסדות להשכלה גבוהה, ולא של המל"ג.
עינת וילף: הדובר הבא, בבקשה.
הנרי תם: אני הנרי תם, אני מייצג את המכללות האקדמיות לחינוך.
הנרי תם: רציתי לבקש ולהזכיר שעקב המצב של המכללות לחינוך, יש לקיים דיון מיוחד בנושא.
עינת וילף: אמרתי בעבר שנעשה את זה.
הנרי תם: ועוד הערה למשה: הוא דיבר על נושא מאוד חשוב, על קידום מרצים.
הנרי תם: הערת שבמכללות, הקידום של המרצים צריך לקחת הרבה יותר בחשבון את איכות ההוראה, ובמכללות לחינוך על אחת כמה וכמה.
הנרי תם: לצערי אני יכול להגיד שהרבה מרצים טובים, שלאו דווקא באים מהתחום של המחקר, מרצים שאנחנו צריכים אות כמורים ומחנכים לעתיד שמכשירים מורים, לא נמצאים במסלול הזה והם נפגעים.
הנרי תם: צריך לקחת את זה בחשבון ולראות איך חושבים גם על הדבר הזה במסגרת קידום המרצים.
עינת וילף: בנושא הכשרת המורים אני סוגרת את הדיון.
עינת וילף: משה, אני רוצה מאוד להודות לך, גם על הזמן שהקדשת, גם על המצגת הרצינית, גם על המענה לכל השאלות שעלו פה, ובכלל על כל הרצינות בהתייחסות לנושא.
עינת וילף: אני רוצה להודות לך, וככל שיעלו נושאים אנחנו נמשיך להיפגש פה.
יהודית גידלי: ביקשת ממנו מסמך שיוגש למל"ג ב-25.7?
יהודית גידלי: בתחילת דבריך אמרת שתגיש למל"ג.
משה ויגדור: זה היה של המכינות.
עינת וילף: תודה רבה לך ותודה לכל המשתתפים.
עינת וילף: אני פותחת דיון של ועדת החינוך, התרבות והספורט.
עינת וילף: זו הצעה לדיון מהיר, לסדר היום, של חבר הכנסת עפו אגבאריה.
עינת וילף: הנושא הוא שביתה בבית-הספר היסודי הקהילתי ב' בכפר ערה.
עינת וילף: בבקשה, חבר הכנסת אגבאריה.
עפו אגבאריה: גברתי היושבת ראש, אורחים נכבדים, אני רציתי, ראיתי לנכון להעלות על סדר יום הוועדה של עניין השביתה בבית-ספר הקהילתי בעארה.
עפו אגבאריה: זה בית-ספר יסודי שהוקם בשנות ה- 50, שמאכלס כ- 300 תלמידים בשטח שהוא קטן מאוד ותכף יציגו את הדברים הנוגעים לדבר, המהנדס וגם ועד ההורים.
עפו אגבאריה: אני ביקרתי בבית-הספר הזה לפני כשלושה שבועות, כששמעתי שיש שם שביתה, אז נכנסתי והלכתי לבית-הספר הזה וראיתי את הדברים כפי שהם.
עפו אגבאריה: קודם כל, בית-הספר הזה כמעט ואין גישה מהרחוב הראשי, כי זה נבנה בשנות ה- 50 כאשר כמעט לא היה רחוב ראשי שם והוא מוגבל בטריטוריה שלו באופן מאוד מאוד קטן ומאוד מוזנח.
עפו אגבאריה: הגישה לבית-הספר היא מאוד מסוכנת מהכביש הראשי של הכפר והוא לא קיבל אפילו את האישור של רשות הדרכים או של המשטרה, כדי שתהיה גישה בטוחה לתלמידים.
עפו אגבאריה: כשנכנסים לבית-הספר, אז ישר אתה רואה את החצר, החצר היא קטנה מאוד, לא יותר מ- 100 עד , על 300 ומשהו תלמידים, כאשר הריצוף הוא אספלט מימי לא יודע כמה, מלפני המון שנים, שהוא גם אפילו לא ישר, אז בטיחותית הילדים לא יכולים ליהנות משעת הפנאי.
עפו אגבאריה: כאשר נכנסתי לחדרים אז ראיתי שהחדרים, שני החדרים הראשונים שהם בעצם מרתף ואם אני בגובה של ויכולתי לעמוד בחדר הזה ולנגוע עם האצבע בתקרה, אז תארי לעצמך מה הגובה שהוא לא תקני, ששתי כיתות גדולות לומדות בחדרים האלה.
עפו אגבאריה: מיותר לציין שאין אפילו חלון אחד, יש איזה פס מתחת לתקרה, של כ- , שזה המקור היחיד לאוורור של הכיתות האלה ושל האור.
עינת וילף: שזה של הכיתות במרתף.
עפו אגבאריה: של שתי הכיתות האלה, במרתף.
עפו אגבאריה: ועוד כשסיירתי שם בפרוזדור וסביב בית-הספר, אז המצב כזה רעוע שהעמודים של הבית-ספר הם 20 על 20, שנבנו בשלב ההוא, באיכות מאוד גרועה וזה כבר הכל נסדק ומתקלף, סדקים מאוד גדולים ועל זה יש הוכחות ויש חוות-דעת של מהנדסים שהחברים פה יציגו אותם.
עפו אגבאריה: בכיתה למעלה, בכיתות למעלה, ראיתי חדר אחד גדול והחדר הזה, שיש לו כניסה אחת, דלת אחת, כאשר בתוך החדר, בגלל שהחדר הוא קצת יותר גדול, אז חילקו אותו לשניים והמעבר מכיתה לכיתה הוא דרך אותה כיתה, אז רק אנחנו נתאר לעצמנו שילד שרוצה לצאת לשירותים או משהו כזה באמצע השיעור, מהכיתה שהיא בפנים, אז הוא צריך לחצות גם את הכיתה השנייה, ומיותר לציין שילדים כאלה, שלפעמים מתביישים ואם זה בנות, אז זה יכול לגרום להם להתאפק יותר ואני, כרופא, יכול רק להגיד שדברים כאלה יכולים רק לגרום למחלות ועובדה שיש כאלה מחלות של אצירת שתן וכתוצאה מזה, זיהומים בדרכי השתן, במיוחד אצל ילדות.
עפו אגבאריה: אצל ילדים שלמדו בכיתות למטה, יש תופעות של מחלות ריאות ומחלות של זיהומי דרכי נשימה, בגלל שאין אוורור.
עפו אגבאריה: אז ממה שאני ראיתי, אני רואה שהבית-ספר הזה, אין לו את הנתונים שבאמת יכול להיות בית-ספר שיקלוט 300 תלמידים שאין אפשרות להגיד שהתלמידים האלה יכולים ללמוד בצורה שצריכים ללמוד בה.
עפו אגבאריה: וזה כמובן בגלל כל מיני סיבות.
עפו אגבאריה: הסיבה הראשונה שתקופה ארוכה לא היה בכלל מועצה מקומית בעארה וערערה.
עפו אגבאריה: בשנים האחרונות היתה מועצה מקומית והמועצה המקומית בעארה, בערערה, שהיא יותר היתה אולי שייכת לערערה ועכשיו אנחנו במשא ומתן עם משרד הפנים אחרי שאיחדו את עארה וערערה למועצה אחת, שמועצה מקומית בערערה אינה יכולה לטפל גם בעארה, היות ולא מקבלת תקציבים כפי שצריך.
עפו אגבאריה: אבל זה לא העניין שלנו, אז העניין זה שהבית-ספר הזה הוא מבחינה בטיחותית, מבחינה תברואתית, מבחינה חינוכית, הוא לא יכול להיות ולא יכול לשמש לילדים ללמוד בבית-הספר הזה.
עפו אגבאריה: בשנים האחרונות יש עוד בית-ספר שהוקם, יש תקציבים.
עפו אגבאריה: מה שאנחנו מבקשים מהוועדה הזו, זה לאפשר או לתת המלצות למשרד החינוך קודם כל למצוא פיתרון לבעיה של התלמידים האלה, למצוא פיתרון לבית-הספר הזה.
עפו אגבאריה: אני לא רוצה להרחיב יותר.
עינת וילף: אנחנו מדברים בכמה תלמידים בסך-הכל?
עפו אגבאריה: 306 תלמידים.
עפו אגבאריה: פה הם עשו תקציר של הבעיות שהן קיימות, את יכולה בינתיים לעיין על הדברים האלה ואני, אם ברשותך, אם את מסכימה, שהם יציגו את הבעיה בצורה אולי יותר מפורטת ויותר מקצועית, כי ההתכתבות בינם לבין משרד החינוך והמועצה המקומית כבר מ- 2006 זה שש שנים, שהמאבק על בית-הספר הזה והמצב של בית-הספר רק הולך ומחמיר ומצב הילדים רק הולך ומחמיר והם כבר עכשיו יגידו לך גם מה מצב החשמל ומה מצב המחשבים שתשעה מחשבים על כל בית-הספר, שלושה חדרי שירותים רעועים בצורה איומה.
עפו אגבאריה: מה שאני ראיתי שזה בכלל, על כל בית-הספר, ל- 300 תלמידים, שני כיורים, אחד מהם שבור, שגם כן, זה פשוט בלתי ייאמן איך אפשר לתפקד בבית-הספר הזה.
עפו אגבאריה: לכן, אני מציע שלפי מה שביקשנו שהדוברים ידברו, שהם יציגו את הבעיה באופן מפורט יותר.
עינת וילף: אנחנו הולכים לפי הדוברים שביקשת.
עינת וילף: הראשון הוא עסאם יונס, יושב-ראש ועד ההורים.
עסאם יונס: ברשות גברתי, אני מעביר לך דו"ח סיכום מבדק.
עפו אגבאריה: יש, יש, קיבלה.
עסאם יונס: יש את הדו"ח?
עסאם יונס: אני לא אחזור על דברי חברי, ד"ר עפו, אני רק אשלים כמה דברים וכמה נתונים ואשים דגש על הבעייתיות שאנחנו נמצאים ודנים בה.
עסאם יונס: אנחנו, כשמדברים על בית-הספר, צריך שבית-הספר יהיה ראוי ויענה על כמה דרישות מינימאליות, הן בהיבט החינוכי והן בהיבט הבטיחותי.
עסאם יונס: בית-הספר בו עסקינן, לא מספק שום דרישה, הן במישור הבטיחותי והן במישור החינוכי.
עפו אגבאריה: עסאם, אתה בוגר את אותו בית-ספר?
עסאם יונס: אני דווקא בוגר בית-ספר אחר, הבן שלי לומד בו.
פתחי מרזוק: אולי אבא שלו גם בוגר בית-הספר.
פתחי מרזוק: בית-הספר בן 50.
עפו אגבאריה: בן 60.
עסאם יונס: בית-הספר, איך שהוקדם וכבר נאמר, שהוא נבנה בשנות ה- 50, 60, נבנה בתרומות על-ידי התושבים, ללא ליווי וייעוץ.
עינת וילף: שאלה לפני כן, למיטב ידיעתי, משרד החינוך יתייחס אחרי זה, בתקציב הבינוי יש תקציב בינוי קבוע לחידוש בתי-ספר.
עסאם יונס: יפה.
עינת וילף: כלומר, בית-ספר שעבר 50 שנה, היה צריך כבר מזמן לקבל תקציב חידוש.
עסאם יונס: נכון.
עסאם יונס: אני אגע בנקודה הזו, גברתי.
עסאם יונס: אני אגע בנקודה הזו גברתי.
עסאם יונס: בית-הספר נבנה, הוא נמצא במצב כל-כך רע, כל-כך קשה, שלא מספק מסגרת חינוכית כלל וכלל ולא מספק מסגרת בטיחותית סביבתית.
עסאם יונס: בשנת 2006, במסגרת בקשה לתקצוב שיפור ושיפוץ פני בית-הספר, הגיעו נציגים ממשרד החינוך וסיירו.
יהודית גידלי: איזה כיתות יש בבית-הספר הזה?
עסאם יונס: זה יסודי, מ- א' עד ו'.
עסאם יונס: הגיעו נציגים ממשרד החינוך, ביקרו בבית-הספר ובבתי-ספר אחרים באותה רמה בכפר עארה, ערערה.
עסאם יונס: והגיעו למסקנה שבית-הספר בו עסקינן לא ראוי לקבל תקציב לשיפוץ, שכן עדיף שייבנה במקומו בית-ספר אחר.
עסאם יונס: יש לי מסמך מה- 20 בדצמבר 2006, זה גברתי, בדו"ח שהוצג בפני גברתי, שאומרים – ידוע לנו כי מבנה בית-הספר היסודי עאראבה במצב קשה, זה משרד החינוך אומר, ובכל-זאת לא כללנו אותו בפרויקט שיפוץ סביבת הלמידה, מכיוון שסוכם לבנות במקומו מבנה חדש ומכאן ומאז שנת 2006 עד להיום, אנחנו נמצאים.
ג'מאל זחאלקה: זה המשפט הכי חשוב בכל הדיון היום.
ג'מאל זחאלקה: תחזור עליו עוד פעם, כי זה המפתח לדיון.
עסאם יונס: אני אחזור.