GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב ישראלי: אבל כאן אין אזכור של התוספת, צריך להוסיף פה 'כמפורט בתוספת'.
יבינה זכאי בראונר: אם אני מעבירה יותר מהתוספת, אז- - -
מירב ישראלי: אז לא, אנחנו אומרים שלא, זה בדיוק העניין.
זבולון אורלב: אז הוא ייתן רשימה.
זבולון אורלב: בשנייה ושלישית תתנו מה אתם רוצים.
מירב ישראלי: אם צריך יהיה להפריד נפריד.
יבינה זכאי בראונר: בסדר, אין לי בעיה.
זבולון אורלב: תדונו ביניכם ותגידו מה אתם רוצים.
מירב ישראלי: מה שהבחנתי לגבי שכר אני אגיד.
מירב ישראלי: אנחנו מוסיפים להגדרת הקצוות גם את הבעלויות וכמפורט בתוספת.
אלכס מילר: תיקון 4, בסדר.
אלכס מילר: (מקריאה): "תיקון סעיף 3. 2.
אלכס מילר: בסעיף 3 לחוק העיקרי, במקום "רשות חינוך מקומית לא תשתמש" יבוא "רשות חינוך מקומית ובעל מוסד חינוך לא ישתמשו".
אלכס מילר: מכיוון שאנחנו משנים את ההגדרה של הקצוות אפשר למחוק את המלים 'ההקצבות המפורטות בתוספת'.
אלכס מילר: נמחק.
מירב ישראלי: (מקריאה): "תיקון סעיף 4.
מירב ישראלי: בסעיף 4 לחוק העיקרי, אחרי "לרשויות החינוך המקומיות" יבוא "ולבעלי מוסדות החינוך".
מירב ישראלי: "תיקון סעיף 5. 4.
מירב ישראלי: בסעיף 5 לחוק העיקרי, במקום "רשות חינוך מקומית תנהל" יבוא "רשות חינוך מקומית ובעל מוסד חינוך ינהלו".
מירב ישראלי: "תיקון סעיף 6. 5.
מירב ישראלי: בסעיף 6 לחוק העיקרי אחרי "רשות החינוך המקומית" יבוא "ואת בעל מוסד החינוך".
מירב ישראלי: תיקון סעיף 7.
מירב ישראלי: 6.
מירב ישראלי: בסעיף 7 לחוק העיקרי, אחרי "רשויות חינוך מקומיות" יבוא "ולבעלי מוסדות חינוך".
מירב ישראלי: תיקון סעיף 8.
מירב ישראלי: בסעיף 8 לחוק העיקרי, במקום "רשות חינוך מקומית שאינה פועלת על פי הוראות חוק זה רשאית המדינה שלא להעביר לה הקצבות" יבוא "רשות חינוך מקומית או בעל מוסד חינוך שאינם פועלים על פי הוראות חוק זה, רשאית המדינה שלא להעביר להם הקצבות".
מירב ישראלי: "תיקון סעיף 10. 8.
מירב ישראלי: בסעיף 10 לחוק העיקרי – "(1) בסעיף קטן (א), אחרי "רשות חינוך מקומית" יבוא "או עובד של בעל מוסד חינוך"; "(2) בסעיף קטן (ב), אחרי "רשות חינוך מקומית" יבוא "או של בעל מוסד חינוך", ובמקום "שרשות החינוך המקומית התקשרו" יבוא "שרשות החינוך המקומית או בעל מוסד החינוך התקשרו".
מירב ישראלי: "תיקון סעיף 11. 9.
מירב ישראלי: בסעיף 11 לחוק העיקרי אחרי "רשות חינוך מקומית" יבוא "או של בעל מוסד חינוך".
מירב ישראלי: "תחולה".
מירב ישראלי: אנחנו צריכים לעשות משנת הלימודים הבאה?
מירב ישראלי: "(מקריאה): "הוראות מעבר.
מירב ישראלי: הוראות סעיף 10 לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 8 לחוק זה לא יחולו על עיקול שהוטל מכוחה של התקשרות שנעשתה לפני מועד פרסומו של חוק זה".
ספי זינגר: להוסיף אולי שעבוד או עיקול, כי זה גם פוטר אותם משעבוד.
מירב ישראלי: אני חושבת שלא במקרה לא הכנסנו שעבוד.
ספי זינגר: אולי הבעיה היא להטיל שעבוד ולא שעבוד שכבר הוטל.
מירב ישראלי: אנחנו העתקנו את זה והסתמכנו על הוראת המעבר שהייתה אז, בחוק המקורי, סעיף 13.
זבולון אורלב: זו הייתה הוראת המעבר, אתה לא יכול באמצע.
יהודה קיסר: אבל איך יכול להיות שעבוד קודם לחשבון שפתחת אותו עכשיו?
יהודה קיסר: זה חשבון חדש.
יהודה קיסר: הרי את דורשת מהם לפתוח חשבון מיוחד.
ספי זינגר: יכולים להיות שעבודים צפים על כל מה שייכנס.
יהודה קיסר: אתה כותב עכשיו חוק של לפתוח חשבון מיוחד שאי אפשר להטיל עליו, לא עיקולים ולא שעבודים.
יהודה קיסר: זה כמו להקים חברה חדשה.
אביגיל שיקוביצקי: משרד החינוך לא מכיר בחשבון בנק חדש לעמותה שיש לה עיקול על חשבון אחר שלה.
אביגיל שיקוביצקי: נכון להיום.
אביגיל שיקוביצקי: כיום מוסד פותח חשבון בנק חדש לעמותה, משרד החינוך לא מכיר בזה עד שהוא לא מקבל אישור שאין להם עיקולים מחשבונות אחרים.
אביגיל שיקוביצקי: אז משרד החינוך יצטרך לשנות פה משהו.
יהודה קיסר: אבל אין חשבון לתבוע ממנו את הכסף.
זבולון אורלב: החוק הזה יאפשר.
אביגיל שיקוביצקי: אולי זה נוהל פנימי שלהם, אבל ככה זה ב- - -
יהודה קיסר: אבל העיקול היה בעבר על הזרם העתידי.
יהודה קיסר: עכשיו אתה בא ואומר שנניח למישהו יש עיקול על 10 מיליון שקל, בכוונה לקחתי סכום גדול, וה- - -
אלכס מילר: אדוני, אם יש לך מוסד שיש עיקול על החשבון שהוא מתנהל ממנו היום ואתה נותן- - -
יהודה קיסר: והחשבון במינוס כי אחרת הוא לא היה ב- - -
אלכס מילר: ואתה נותן למוסד הזה עוד לעבוד, כשאתה לא יודע אם מחר הוא יכול להוציא משכורות, אני במקומך הייתי שוקל אם לקחת את הרישיון לאותו מוסד.
אלכס מילר: מוסד שיש לו 10 מיליון שקל חוב, אתה נותן לו לעבוד?
אלכס מילר: אתה אומר שמחקת לו את כל החובות, אדוני, תיקח לו את הרישיון, נגמר הסיפור.
יהודה קיסר: אני איתך לגמרי, מילר.
יהודה קיסר: אבל אף אחד לא מעז ללכת ולקחת רישיון- - -
אלכס מילר: אבל תשמעו, רבותיי, אתם לא יכולים עכשיו עוד לתת להם איזה שהוא רמז של הכסף כי אם לא הוא יפתח חשבון ותעביר לו, הוא יכול עם הכסף הזה לסגור את החובות שלו ואז- - -
יבינה זכאי בראונר: לא, הכסף מיועד למטרות שלשמן יש חוק.
יבינה זכאי בראונר: בגלל זה חשבון חסין מעיקול, זה בדיוק הרעיון.
אלכס מילר: עכשיו, כל עוד החוק הזה לא חוקק, יש לי עכשיו חשבון ברשת שלי, בבעלות שלי, שאת מעבירה לי כל שנה לשם כסף, בסדר?
אלכס מילר: החשבון פתאום מעוקל, יש לי שם חוב, האם לחשבון שמעוקל את יכולה להעביר את הכסף?
אלכס מילר: את לא יכולה להעביר את הכסף.
אלכס מילר: אני עדיין יכול להמשיך את הבעלות, המורים עובדים עדיין?
מירב ישראלי: אבל השעבוד לא יכול להיות- - -
יבינה זכאי בראונר: בדרך כלל אם- - - שאליו עוברים מאות אלפים של שקלים שהמדינה- - - סימן שמצב התאגיד הוא כל כך ברע שאוטוטו מתחילים תהליכים של פירוק, ולכן זה החשש שלנו.
יבינה זכאי בראונר: - - -לראות את מצבו הפיננסי העתידי של התאגיד- - -
אלכס מילר: לא, גברתי, אני בסך הכול- - - אם הוא לא יכול לנהל מוסד שלו מההיבט הלוגיסטי בצורה כזאת שיש לו חובות עם הספקים, על זה שהוא בא וקנה הסעות, קנה אוכל, הגיע למצב של חובות מחשבון אחר, זה משהו אחד, אבל ברגע שיש לו מורים שעובדים והוא מתחיל לקחת את הכסף, לפי מה שזה נראה היום, ולסגור את הבעיות שלו עם הספקים שמכרו לו את האוכל ואז למורים הוא אומר 'רבותיי, תחכו חודש-חודשיים אני אחזיר לכם את המשכורת- - -
זבולון אורלב: ולא מעביר זכויות וקרן השתלמות.
אלכס מילר: אדוני, אם אתה עכשיו נמצא במצב שיש לך בעלות שמחזיקה בעיקול חשבון, אני מצדי קח להם את הרישיון, תודה רבה, לא צריך את זה.
אלכס מילר: דבר שני, אם אתה היום לא יכול להגן על הכסף שאתה מעביר לטובת המשכורת של המורה ובכסף הזה הוא משלם על הסנדוויץ' של מישהו אצלו בבית הספר, זו גם בעיה מאוד רצינית.
אלכס מילר: אם אתה יודע לתת לדבר הזה פתרון אז בואו ניתן לזה פתרון.
אלכס מילר: אנחנו נכניס את העניין של מעבר, אתם יכולים לקבוע נגיד גבול מסוים שמשרד החינוך יקבל תמונת מצב של כל אותן הבעלויות שיש להן עיקול על החשבונות עד נגיד לתאריך כך וכך ואז אנחנו נשקול את הנושא הזה של פתיחת חשבון שני, כמובן שצריך לראות אותו, ובתקופת המעבר אפשר לעשות את ההסדר הזה.
אלכס מילר: אבל לא יכול להיות שעכשיו אותה בעלות שמחזיקה בעיקול של החשבון מחכה לכסף שתעביר לה בשביל לצאת מהברוך.
ספי זינגר: משרד החינוך דורש כל שנה מהמוסדות להביא כל שנה אישור מרואה החשבון על איתנות פיננסית.
ספי זינגר: נספח ג', איתנות פיננסית.
יהודה קיסר: אני מאוד מודה לך, אבל אתה יודע שזה לא המצאה שלך.
ספי זינגר: הפוך, אני אמרתי.
יהודה קיסר: אני רוצה לומר לך שאני מגיע למנכ"ל ואני אומר לו 'תשמע, אין חוסן פיננסי, אל תחתום' והוא חותם.
יהודה קיסר: אתה יודע למה הוא חותם?
יהודה קיסר: כי הוא לא יכול לא לחתום.
יהודה קיסר: הוא מוציא רישיון.
יהודה קיסר: אז הוא העלה לי להנחתה, בסדר.
אלכס מילר: אתה רוצה עוד סעיף?
יבינה זכאי בראונר: ---אלף תלמידים, אין לי לאן לשלוח, אני לא אשלח אותם לממלכתי רגיל, נכון?
יבינה זכאי בראונר: אז אני נאלצת ל- - - זה בדיוק ה- - -
אלכס מילר: זה גם ככה תוספת, אז מה אכפת לךְ שהוא יפתח חשבון- - -
יבינה זכאי בראונר: אכפת לי, כי אני רואה את המצב הפיננסי האמיתי לאשורו בשלב יותר מאוחר.
אלכס מילר: מתי יותר מאוחר?
אלכס מילר: בעוד שנה יהיה לך לאן לשלוח את ה- - -
יבינה זכאי בראונר: חשבון חסין מעיקול משול למכונית שאתה- - -
אלכס מילר: גברתי, אני אתן לך, את רוצה שאני אכניס לך סעיף שמנכ"ל משרד החינוך לא יחתום על האישור?
יבינה זכאי בראונר: זה חוק הפיקוח, זה לא תיקון בחוק הזה.
יבינה זכאי בראונר: אתה רוצה להכניס סעיף והסכמים נוספים למוכרים בחוק הפיקוח?
יבינה זכאי בראונר: בבקשה.
אלכס מילר: תאמיני לי שאני יכול להכניס בחוק הזה.
יבינה זכאי בראונר: בבקשה, שהם יהיו רק תאגיד, שיהיו למטרות חינוך, שלא יהיו בהם תאגידים- - - שייתנו לי ראיות על איתנות פיננסית.
יבינה זכאי בראונר: בבקשה, תקשה עליהם, אין לי שום בעיה.
יבינה זכאי בראונר: זה מקשה עליהם לתמוך בבית הספר, שיהיה ברור.
אלכס מילר: עם החוק או בלי החוק, זאת הבעיה שלך היום.
רן ארז: רשת אל"ה הציעה מכספי משרד החינוך 7 מיליון שקל למכללה לרפואה אלטרנטיבית.
רן ארז: המכללה לא קמה ובית הספר פשט את הרגל ו- - -
אלכס מילר: גם אם יש לו חשבון נפרד והוא בבעיה, אתה לא יכול לעשות לו כלום.
יבינה זכאי בראונר: אני לא הבעתי דעה לכאן או לכאן,- - -
יהודה קיסר: לא, אבל באים להגן על המורה ואתה זורק לכלבים את ה- - -
יבינה זכאי בראונר: הוא אומר:
יבינה זכאי בראונר: תתקנו במקביל את חוק הפיקוח ותקשו, תגידו רק תאגידים מסוג מסוים, רק מבנה תאגידי כזה או אחר, רק מהיום- - -
זבולון אורלב: אני אשקול להציג הצעת חוק כזו.
זבולון אורלב: אגב, גם הממשלה יכולה להגיש הצעת חוק.
יהודה קיסר: אתה יכול לשאול את חבר הכנסת אורלב אם הוא כמנכ"ל המשרד לא היה חותם על רישיון למי שהחוסן הפיננסי שלו הוא בעייתי.
זבולון אורלב: אגב, רק שתדע שהחוק הזה נידון ארוכות פעמיים עם מנכ"ל משרד החינוך והתרבות ו- - -
יהודה קיסר: והוא חותם, הוא ממשיך לחתום.
יהודה קיסר: הוא חתם, אתה חתמת, כולם חותמים.
אלכס מילר: אנחנו בהוראות מעבר.
אלכס מילר: רבותיי, מה אתם רוצים בהוראות המעבר?
מירב ישראלי: את השעבוד נכניס לדברי ההסבר לקראת קריאה שנייה ושלישית ונדבר על זה, אני לא בטוחה שאנחנו רוצים להכניס את זה.
מירב ישראלי: מה שאני מציעה, לגבי הנושא של אם הגוף שילם מכספו שלו את הסכומים, יש סייג שהוא כן יכול להשתמש בחשבון המוגן, בכספים, בדיוק בסכום שהוא הוציא למטרות של - - -
אלכס מילר: כפוף לספח שמפרט למה נועדו ה- - -
אורי מקלב: רק לחינוך, רק למשכורת.
אורי מקלב: הוא השתמש רק למשכורת.
מירב ישראלי: לא רק למשכורת, זה כל התוספות.
מירב ישראלי: אבל יש לי הצעה אחרת, בדיוק בהמשך למה שיושב ראש הוועדה אמר, אני מנסה שהוא ידווח בדיעבד למשרד החינוך על השימוש בכספים, לפחות שלמשרד החינוך תהיה אפשרות להעביר.
זבולון אורלב: מאה אחוז, בסדר גמור.
מירב ישראלי: ואז משרד החינוך לא יכול ל- - -
זבולון אורלב: הוא ידווח שהוא הכניס הלוואה והוציא הלוואה.
זבולון אורלב: לא צריכים את הפיקוח שלו, הוא לא יכול לפקח על- - -
מירב ישראלי: ואז אם הוא השתמש ולא דיווח, אז השאלה- - - אני רוצה לעשות עברה פחותה על היעדר הדיווח.
מירב ישראלי: הדיווח יכול להיות עברה פלילית אבל היא לא יכולה להיות באותה רמה כי זו עברה טכנית, אז אני מציעה שהעברה הפלילית תהיה ברמה נמוכה יותר.
מירב ישראלי: אני חושבת שזה חצי שנת מאסר, נדמה לי, או משהו כזה.
אורי מקלב: יחד עם הכול, בשוטף, בדיווח השוטף.
אורי מקלב: הוא נותן דיווח על הכול ו- - -
מירב ישראלי: לא, מיידי.
זבולון אורלב: חודשי.
אביגיל שיקוביצקי: זה לא מעשי.
זבולון אורלב: חודשי זה לא מעשי?
אביגיל שיקוביצקי: הדיווחים למשרד החינוך, למי הם יעבירו באופן חודשי?
מירב ישראלי: זה שימוש מיוחד, זה לא משהו ש- - -
יהודה קיסר: לאגף מוכש"ר (מוכר שאינו רשמי), לא אלינו.
אביגיל שיקוביצקי: בדיוק, מה חודשי?
אביגיל שיקוביצקי: מי יקרא את זה בכלל?
אביגיל שיקוביצקי: איך הם יכולים- - -
זבולון אורלב: מי יקרא את זה, זה לא עניינך.
זבולון אורלב: את מדווחת אחת לכמה זמן למשרד החינוך?
אביגיל שיקוביצקי: פעם בשנה.
אביגיל שיקוביצקי: איך אפשר כל חודש?
אביגיל שיקוביצקי: מגיעות משכורות, פתאום החשב מתקשר אלינו, אין קשר, שוברים פיקדונות.
זבולון אורלב: חברים, אנחנו מדברים על מקרה שבו המשרד לא העביר את הכסף, זה מה שאמרתם.
אלכס מילר: לא, לא אמרתי שהוא לא מעביר, בגלל הבדיקות הדרקוניות- - -
זבולון אורלב: מאיזה שהיא סיבה הוא לא העביר, קיבלתם הלוואה, תכניסו את הזה לחשבון המוגן, תשלמו את המשכורות, כשיגיע הכסף ממשרד החינוך תסירו את ההלוואה, זה מה שביקשתם, נכון?
רן ארז: את לא מדווחת למשרד החינוך על תוספת תלמידים או ירידה של מספר התלמידים?
זבולון אורלב: אין עדכון, רק הודעה.
יהודה קיסר: אגף מוכש"ר, כולל האגף האחראי על- - -
מירב ישראלי: ---מה שאנחנו מוסיפים זה שאם מוסד החינוך מימן בכספים אחרים את אחד מהעזרים שמוזכרים בתוספת, הוא יוכל להשתמש מאוחר יותר בכספי החשבון המוגן רק לצרכים האלה ובאותו סכום ועליו לדווח למשרד החינוך בתוך 30 ימים על השימוש כאמור.
אביגיל שיקוביצקי: אפשר רבעון, שליש?
אביגיל שיקוביצקי: משהו שהם יעמדו בו?
אביגיל שיקוביצקי: חשבת של מוסד, היא לא תעמוד בזה, אי אפשר לעמוד בזה.
זבולון אורלב: 90 יום?
זבולון אורלב: תעשי רבעון, 90 יום.
ספי זינגר: הקושי בזה הוא שאנחנו מגנים על האינטרס של משרד החינוך פה, שהשימוש יהיה רק לצרכים האלה, אנחנו לא מגנים על האינטרסים של נושים אחרים שבדרך הזאת בעצם אפשר לעקוף אותם.
ספי זינגר: אני חושב שצריך גם לתת להם אפשרות לשמור על ההגנה שלהם.
אורי מקלב: יש להם ההגנה של החוק.
ספי זינגר: אבל זו לא הגנה של החוק.
זבולון אורלב: למה לא? זה כסף של המורים, מה הבעיה?
ספי זינגר: הכסף הזה מיועד רק לאותם צרכי ליבה, עכשיו יבוא מוסד החינוך והוא רוצה להבריח כספים החוצה והוא יגיד 'לקחתי הלוואה והעברתי למשהו אחר'.
זבולון אורלב: ובלי קשר להלוואה, הוא יהיה- - -
מירב ישראלי: הוא יכול לעשות את זה בלי לקחת הלוואה.
ספי זינגר: בלי לקחת הלוואה זה הרבה יותר סבוך.
ספי זינגר: כשיש לי הלוואה, כי אני יודע למה העברתי, אין לי פיקוח על כסף שהועבר לחשבון האחר.
זבולון אורלב: אתה חדש איתי בדיונים, אני תמיד אמרתי שמה שלמדתי מזבולון המר ז"ל שתפקידו של עודב מדינה זה להגיד את הבעיות, אבל גם להגיד מה הפתרונות.
זבולון אורלב: אנשים אומרים כל הזמן רק מה הבעיות, מה הבעיות ולא מה הפתרונות.
זבולון אורלב: רוצים לפתור פה בעיה מאוד יסודית, לאפשר את פעילות ה- - -
יבינה זכאי בראונר: אנחנו נותנים פתרון, כעיקרון יש פתרון.
יבינה זכאי בראונר: לדעתי אחת היא לנו אם אנחנו מעבירים את הכסף לחשבון איקס או וואי, אנחנו אומרים שוב, וגם בשמו של ספי, סליחה שאני מדברת בשמך, אנחנו אומרים שוב, אדוני, אנחנו נאמנים להחלטת ועדת השרים, אחת היא לנו, אני רק חושבת שכעניין של הגינות מקצועית, כמו שאני ראיתי ב-10 השנים האחרונות- - -
זבולון אורלב: כמה את רוצה, 90 יום או 30 יום?
יבינה זכאי בראונר: ---מזמינים בכנסת גורמים בעלי אינטרס, תזמינו גורמים שעובדים עם מוכרים שאינם רשמיים, נותנים להם שירותים.
זבולון אורלב: תזמין אותם.
יבינה זכאי בראונר: שהם ייצגו את עצמם, תזמינו בנקים.
יבינה זכאי בראונר: אני לא יכולה לייצג בנקים.
זבולון אורלב: אנחנו מזמינים בנקים לפעם הבאה.
יבינה זכאי בראונר: אני רק חושבת שיהיו פה בעיות ש- - -
זבולון אורלב: גברתי, כמו שאת יודעת הישיבה הזאת התפרסמה באינטרנט, כל בעל עניין, הלוביסטים קוראים את זה וכולם קוראים את זה.
אלכס מילר: רבותיי, עוד רבע שעה.
מירב ישראלי: אז 90 ימים?
זבולון אורלב: 90 ימים.
זבולון אורלב: אנחנו תמיד אנשים רכים.
מירב ישראלי: מבחינתי עברנו על הכול.
אלכס מילר: דברי הסבר?
מירב ישראלי: אני מוסיפה דברי הסבר, אני מוסיפה לדברי ההסבר- - - רגע, את התמ"ת החלטנו להוסיף לנוח בסוף, נכון.
מירב ישראלי: אוקי, ונזמין אותם לפעם הבאה.
זבולון אורלב: אני רק מציע להזמין אותם באופן מיוחד לפעם הבאה, לא רק הזמנה רגילה.
מירב ישראלי: אז בעצם רק נושא השעבוד והתוספות.
יעקב פרידברג: והתוספות, דורשות בדיקה.
זבולון אורלב: אני רוצה לשאול אותה שאלה ושהיא תשיב ושזה ייכנס לפרוטוקול, האם התמ"ת הוזמן?
יהודית גידלי: התמ"ת הוזמן ושלושה אנשים אישרו שיגיעו.
יהודית גידלי: הגב' אילנה גוטמן, מרכז תכניות עבודה בתקצוב, הגב' נורית בירגר, סגנית הממונה על נוער והגב' שרה פריזמוביץ, סגנית מנהל האגף להכשרה מקצועית.
זבולון אורלב: אני מבקש שזה ייכנס לפרוטוקול.
יבינה זכאי בראונר: ארגון הורים ארצי גם צריך להיות.
יהודית גידלי: ארגון הורים ארצי לא קיים.
רן ארז: לא קיים, הוא התפרק.
זבולון אורלב: הלשכה המשפטית לא יודעת שזה לא קיים?
יבינה זכאי בראונר: אני לא יודעת הכול.
זבולון אורלב: המשרד מינה עכשיו , הוא משלם לו 800,000 שקלים, ככה אמרו לי שהשר נתן לו, 800,000 שקל.
יהודה קיסר: לא, הגזמת.
זבולון אורלב: קיסר, נשבע לך.
יהודה קיסר: קודם כל זה הרבה פחות, בי"ת זו הלוואה, ברגע שהם יקימו את הארגון הם יחזירו את זה.
קריאה: אז תמורת 800,000 שקל הוא יכול היה לבוא היום לדיון ולהגיד מה העמדה של ארגון הורים.
זבולון אורלב: לא, הוא לא מייצג.
זבולון אורלב: השר מינה אותו על פי, נדמה לי, צו בית משפט.
זבולון אורלב: בית משפט קבע ועושים עכשיו בחירות מחדש לכל ארגון ההורים.
מירב ישראלי: אני אומרת, לדברי ההסבר אני מכניסה במיוחד שני נושאים, שלקראת שנייה-שלישית אנחנו נשוב ונדון באיזה הקצבות, איזה סוגים של הקצבות ייכנסו להוראות האלה.
מירב ישראלי: והדבר השני זה הנושא של השעבוד והוראת המעבר.
אלכס מילר: חבריי חברי הכנסת, בעניין של הצעת חוק רשויות מקומיות (ייעוד כספי הקצבות והגנה על נכסים למטרות חינוך) (תיקון החלת חוק על בעלי המוסד החינוכי), התשע"ב-2012, פ/2989, עם כל התוספות, עם כל התיקונים ודברי ההסבר, אני רוצה להעלות את הצעת החוק להצבעה לקריאה ראשונה.
אלכס מילר: חבר הכנסת מקלב, חבר הכנסת אורלב- - -
אורי מקלב: אני במקום חבר הכנסת אייכלר.
אלכס מילר: הצבעה בעד הצעת החוק בקריאה ראשונה - רוב ההצעה אושרה הצעת החוק אושרה פה אחד והיא תעלה למליאת הכנסת לאישור קריאה ראשונה.
אלכס מילר: התאריך 29/5/12, ח' בסיוון תשע"ב.
אלכס מילר: הנושא: הצעה לסדר היום (דיון מהיר): מכירת שטח ע"י האוניברסיטה העברית של חה"כ אריה אלדד.
אלכס מילר: מספר הפרוטוקול – 625.
אריה אלדד: בשנת 67', אדם בשם ד"ר נחום הוניג, הוריש שטח של 100 דונם אדמה לאוניברסיטה העברית, מתוך הבנה שבשטח ייבנו מעונות לסטודנטים.
יהודית גידלי: איפה בדיוק נמצא המקום?
אריה אלדד: בצפון ירושלים, באזור בית-חנינא.
יהודית גידלי: תודה.
אריה אלדד: סופו של הסיפור – ותיכף נגיע לאמצע – הוא שהאדמה נמכרה לחברה פלשתינית, שלמיטב ידיעתי משמשת זרוע של הרשות הפלשתינית בירושלים, בסכום מגוחך ביחס להערכת השמאי הממשלתי לערך השטח.
אריה אלדד: אם הערכת השמאי היתה 250,000 דולר לדונם, אז מה שהאוניברסיטה קיבלה בשביל העסקה הוא 11,000 דולר לדונם.
אריה אלדד: אני הגשתי שאילתה לעסקה, ועל כך שלכאורה האוניברסיטה מעלה בכוונות התורם, שמסר לה את האדמה.
אריה אלדד: ובתשובה לשאלה, אמר לי סגן שר החינוך, בשם האוניברסיטה, כי במשך חמש שנים ניסתה האוניברסיטה למכור לגורמים ממלכתיים את האדמה הזאת, וגם לעמותת אלע"ד, ולא נענתה.
אריה אלדד: ורק משלא הצליחה למכור לשום גורם ממלכתי, סיכמה, בסופו של דבר, על חוזה מכירה עם חברה בשם מג'לס אל-אסכאן, או ה- HOUSING COUNCIL– בשם אנגלי של אותה חברה.
אריה אלדד: למיטב ידיעתנו, הדיווח של האוניברסיטה לגבי פנייה לעמותת אלע"ד אינו מדויק.
אריה אלדד: ויהודי בעל קרקעות באותו אזור, שפנה וביקש לרכוש את האדמות האלה, לא נענה, למרות שיש לו נכסים צמודים לאותן אדמות והוא רצה להרחיבם.
אריה אלדד: שוב, ככל שאני יודע ממקומות אחרים בירושלים, אותה חברה – מג'לס אל-אסכאן, או ה- HOUSING COUNCIL – ממומנת באופן חלקי, יותר או פחות, בפרויקטים שונים, גם על-ידי קרן סעודית שהוצאה מחוץ לחוק במדינת ישראל בצו של שר הביטחון.
אריה אלדד: לכן, השאלות העולות מהפרשה הזאת רבות, והולכות לכיוונים שונים: האם האוניברסיטה, גם כשהיא רוצה למכור אדמות של תורם, אינה צריכה לעמוד בכוונותיו המקוריות של התורם, או שהיא רשאית לעשות בירושות ובנכסים כראות עיניה?
אריה אלדד: האם לא ראוי שכסף או רכוש שנתרם לאוניברסיטה לצורך מסוים, לא יהפוך להיות משהו שייעודו הפוך לחלוטין?
אריה אלדד: כלומר, במקום מעונות לסטודנטים לאוניברסיטה העברית, הוא הופך להיות שטח לשיכון ערבים בירושלים?
אריה אלדד: האם האוניברסיטה פנתה לגורמים ממלכתיים כדי לברר האם הגוף שאיתו היא חותמת הסכם, הוא גוף שפעילותו מותרת?
אריה אלדד: והאם המימון לא בא מצידו של גוף שפעילותו אסורה?
אריה אלדד: ראוי שגם הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור תאמר את דברה האם הם התערבו, והאם הם עסקו בפרשה הזאת.
אריה אלדד: והאם יש יכולת להשיב את הגלגל ולבטל את העסקה אם היא נעשתה עם גורמים שאינם מאושרים, או אסורים לפעולה במדינת ישראל.
אלכס מילר: מי התורם של השטח הזה?
אריה אלדד: דוקטור נחום הוניג.
אריה אלדד: הוא נפטר.
אלכס מילר: אתה יצרת קשר עם המשפחה?
אריה אלדד: מר אריה קינג, ראש הקרן לגאולת אדמות הלאום, היה בקשר עם חלק מהתורמים – עם מר צבי שטמפפר.
אלכס מילר: אין לנו פתק בסגנון האולפנה שמשנה את המציאות?
אריה יצחק קינג: אני יכול לומר שיש - - -
יהודית גידלי: סליחה, מי הדובר?
אריה יצחק קינג: אריה קינג.
יהודית גידלי: מה תפקידך?
אריה יצחק קינג: אני עוקב משנת 2002 אחרי הנכסים של האוניברסיטה העברית מטעם השותף שלהם, שחבר הכנסת אלדד הזכיר קודם את שמו, מאיר עזרי, שהוא שותף שביקש לרכוש חלקים וסורב על-ידי האוניברסיטה.
אריה יצחק קינג: ואני פה גם בשם עמותה שבשנת 2003 או 2004 נפגשתי מטעמה עם החברה לניהול נכסי האוניברסיטה העברית, וביקשנו לקדם עסקה מולנו.
אריה יצחק קינג: הדבר הבא ששמענו זה שהיה מכרז שנמכר למרבה במחיר, שזה היה 11,000$.
אריה יצחק קינג: לגבי שאלתך בעניין המשפחה: יש פה נציג של המשפחה.
אריה יצחק קינג: אני לא רוצה לכפות עליו - - -
אלכס מילר: השאלה היא האם בעת מסירת תרומה של שטח כזה או אחר לאוניברסיטה, קיימת הערה בנושא מכירת השטח על-ידי התורמים?
אריה יצחק קינג: זו שאלה טובה שלאוניברסיטה בטוח יש תשובה עליה.
אריה יצחק קינג: אנחנו יודעים מה היו כוונות התורם.
אריה יצחק קינג: הוא היה ציוני גדול, שקנה הרבה אדמות מתוך מניעים אידיאולוגיים, ציוניים – לרכוש קרקעות בארץ ישראל.
אריה יצחק קינג: ואת המסמך הזה, שאולי שם כתוב, ב"רחל בתך הקטנה", מה מותר ומה אסור, אני לא ראיתי, עדיין.
אריה יצחק קינג: כך שקשה לי לומר אם היו סייגים כאלה.
אלכס מילר: האוניברסיטה העברית – היו כאן סוגיות מאד - - -
נסים זאב: יש לי שאלה: האם בית-המשפט אישר את המכירה?
נסים זאב: לא היה צריך את בית-המשפט בכדי לאשר מכירה כזאת?
נסים זאב: זה כמו הקדש.
אלכס מילר: אם מישהו מגיש עתירה לבית-המשפט, אז בית-המשפט דן.
אלכס מילר: אם לא הגישו עתירה לבית-המשפט לביטול העסקה - - -
נסים זאב: הגישו.
אלכס מילר: מי הגיש?
נסים זאב: - - - על כבודו: בדרך כלל בהקדש, למשל – בהקדש ציבורי, לא בהקדש דתי רגיל – צריך את אישור בית-המשפט.
נסים זאב: ואם האיש שתרם פה, תרם את זה כהקדש ציבורי מבחינת - - -
אלכס מילר: אנחנו לא יודעים.
נסים זאב: אני אומר שצריך פה עורך-דין שמתמצא בחוזה, וצריך לראות את שטר ההקדש.
נסים זאב: הוא הגיש את זה לאוניברסיטה.
אלכס מילר: זו השאלה שלי לאוניברסיטה העברית: האם אנחנו - - -, אם האוניברסיטה העברית מחזיקה באותו שטר תרומה של השטח שנמכר על-ידי האוניברסיטה, אם יש סייגים או שמופיעה שם סוגיית המכירה של שטח שנתרם.
אלכס מילר: כרגע, אנחנו לא נכנסים להיבט למי נמכר, אם בכלל.
אלכס מילר: נושא המכירה הוא חלק מעניין התרומה.
אלכס מילר: האם האוניברסיטה יכולה, לפי אותו השטר, להרוויח, או להפוך את הנכס שנתרם לנכס כלכלי ולמכור אותו.
אלכס מילר: דבר שני, בכל אותן הסוגיות שעלו על-ידי חבר הכנסת אריה אלדד, האם נעשו הבדיקות של האוניברסיטה לאותן הסוגיות – השטח נמכר לגוף שאינו ישראלי.
אלכס מילר: גוף שלא ברור מה מטרותיו לרכישת השטח.
אלכס מילר: וגם מה נעשה עד עכשיו עם השטח.
אלכס מילר: מתי השטח נמכר?
אלכס מילר: באיזו שנה?
פפי יקירביץ: בשנת 2004, אדוני.
אריה אלדד: בשנת 2004 היה ההסכם, אבל היו הצעות לקנייה עוד לפני כן שהתעלמו מהן, במחירים גבוהים יותר ממה שבסוף קיבלו מהקונה הערבי.
אלכס מילר: אני מציע שהגופים שאחראים על עניין מכירת נכסים ציבוריים: אם זה החשב – מי אחראי על זה?
אלכס מילר: החשב?
אלכס מילר: מתי נכנס חוק חובת המכרזים?
אלכס מילר: יש איזשהו מנגנון של מכירה של גופים - - -
פפי יקירביץ: אולי אני אשיב, אדוני, ואז התמונה תהיה יותר ברורה, ואני חושבת - - - יותר מדויקת.
אריה אלדד: ביקשנו שהרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור - - -
מאיה לדרמן: הרשות לאיסור הלבנת הון ומניעת טרור.
אלכס מילר: איך זה קשור להלבנת הון?
אריה אלדד: ממשרד המשפטים.
אלכס מילר: איך אתם קשורים - - -
אריה אלדד: אם הנכס נמכר לארגון טרור.
אלכס מילר: אם אתם לא קשורים, אז למה משרד המשפטים לא כאן?
אלכס מילר: מי קשור שצריך להיות כאן?
אריה יצחק קינג: הם קשורים.
אריה יצחק קינג: הם גוף במשרד המשפטים, והקרן שמממנת את החברה זו קרן שהוצאה בשנת 2008 מחוץ לחוק על-ידי שר הביטחון – הקרן הסעודית.
יהודית גידלי: אתם אומרים שבשנת 2004 זה נקנה.
אריה יצחק קינג: זה לא משנה.
אריה יצחק קינג: חוק הלבנת הון מאפשר לבטל עסקאות שבוצעו מכספים אסורים גם בדיעבד.
אלכס מילר: בבקשה, האוניברסיטה העברית.
פפי יקירביץ: אני חושבת, לצערי, שהיו פה הרבה מאד דברים לא מדויקים, ואני מבקשת להעמיד את הדברים על דיוקם.
אלכס מילר: נשמח להבהרות.
פפי יקירביץ: מדובר בנכס, כמו שאמר חבר הכנסת אלדד, שנתרם לאוניברסיטה על-ידי מר נחום הוניג בשנת 1967, כאשר הוא ביקש להקים במקום מעון לסטודנטים.
פפי יקירביץ: הנכס הזה נמצא בבית-חנינא, שכונה ערבית.
פפי יקירביץ: לא ניתן היה ליישם את כוונת התורם ולהקים במקום מעון לסטודנטים.
אלכס מילר: וזה נאמר לו?
פפי יקירביץ: זה נאמר – התורם נפטר.
פפי יקירביץ: אנחנו היינו בקשר עם נציג המשפחה, מר אלי הוניג.
נסים זאב: מתי נפטר התורם?
פפי יקירביץ: אני לא זוכרת מתי נפטר התורם.
נסים זאב: לפני 20 שנה?
פפי יקירביץ: בכל מקרה, לא היה ניתן להקים – אולי אני אסיים, ואז אני אענה על שאלות.
אריה אלדד: סליחה, אינני מבין למה – אין סטודנטים ערבים באוניברסיטה העברית?
אריה אלדד: נניח שיש חשש לביטחונם של יהודים שלא יוכלו להתגורר בבית-חנינא, האם אין סטודנטים ערבים שיוכלו ליהנות מהנכס?
פפי יקירביץ: האוניברסיטה לא מקימה מעונות לסטודנטים ערבים או לסטודנטים יהודים או לסטודנטים סינים.
פפי יקירביץ: האוניברסיטה מקימה - - -
אריה אלדד: למה אי-אפשר היה להקים שם מעונות?
אריה אלדד: מה הסיבה?
פפי יקירביץ: האוניברסיטה מקימה מעונות שניתנים לאכלוס על-ידי ציבור הסטודנטים, כלל הסטודנטים.
אלכס מילר: משנת 1967 החזיקו בשטח - - -
פפי יקירביץ: לא ניתן היה להקים במקום הזה מעונות לסטודנטים.
פפי יקירביץ: מה שהאוניברסיטה עשתה, באישור המשפחה – כפי שקורה לעיתים שנתרמת תרומה למטרה שאיננה ישימה – אנחנו ביקשנו למכור את הקרקע, ואת התמורה שקיבלנו עבור הקרקע – אני קופצת לרגע לסוף – השקענו בבניית מעונות לסטודנטים בהר-הצופים ובהנצחת שמו של התורם, וזה נעשה באישור נציג משפחת התורם.
פפי יקירביץ: זה דבר ראשון מבחינת התרומה.
פפי יקירביץ: כאשר לא ניתן ליישם את התרומה, מיישמים אותה באופן הקרוב וההגיוני ביותר.
פפי יקירביץ: זה לגבי מטרת התרומה.
פפי יקירביץ: במהלך תקופת האינתיפאדה היו פלישות לשטח, ואי-אפשר היה להגיע לשטח.
פפי יקירביץ: פלשו לשם גורמים, והיה חשש שהאפוטרופוס הכללי יודיע לנו שבשל הפלישות יש חשש שאנחנו נאבד את השטח.
פפי יקירביץ: לא ניתן לגשת.
אריה אלדד: האם הגשתם תביעות נגד הפולשים?
פפי יקירביץ: לא, לא הגשנו תביעות נגד הפולשים.
פפי יקירביץ: כי אף-אחד לא יכול היה לגשת לאותו שטח, ולא היה לנו עניין לנהל תביעות במקום שלא ניתן לגשת אליו.
נסים זאב: הכול מופקר.
אריה אלדד: אבל אם אתם יודעים שמישהו פלש לנכסיכם, למה שלא תגישו תביעה?
אריה אלדד: אתם הולכים לתחנת משטרה, אתם לא צריכים להגיע לשטח.
פפי יקירביץ: המשטרה לא נכנסת לבית-חנינא ואוכפת - - -
אריה אלדד: זה את אומרת מבחינת תוצאה.
אריה אלדד: אם את רואה אדם רוצח, את תגידי: המשטרה, ממילא, לא תמצא את הרוצח.
אריה אלדד: למה האוניברסיטה לא הגישה תביעה נגד הפלישות?
פפי יקירביץ: לְמָה התביעה נגד הפולשים היתה מוביל אותנו, כשאף-אחד לא מוכן להיכנס לשם?
פפי יקירביץ: זה שטח שהאוניברסיטה - - -
אריה אלדד: פגעו בנכסיכם.
אריה אלדד: אתם לא נאמנים על הנכסים אם אתם לא תובעים.
אריה אלדד: מישהו פלש לנכס שלכם.