GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי גיסר: אתם יודעים, כמו שאלכס, עכשיו אתה הזכרת, אני לא יודע מה התכתבתם היום, אבל כשיש למישהו מכל הנוכחים כאן ואחרים, צורך ללבן ולבקש קידום של נושאים הקשורים בחינוך הדתי, הוא עומד בקשר ישיר ומיידי עם זבולון ונענה.
אבי גיסר: אז אנחנו מודים לך על כינוס הישיבה הזו וברשות באמת כולם פה ידידים, הרב ליפשיץ, אברהם, ידיד גדול שכולנו נמצאים במהלך גדול ועצום של קידום החמ"ד, מכוחו ובזכותו.
אבי גיסר: חבריי היקרים, חברי מועצת חמ"ד, כל מי שפינה מזמנו במיוחד והגיע, לא אמנה אותם אחד אחד, אבל זו הזדמנות מאוד מיוחדת גם, גם לך, זבולון, להודות לחברים האלה שמקדישים, אנחנו משתדלים לעבוד במועצה ומקדישים ימים, ימים ממש לאורך כל השנה, אפשר לומר שמקדישים, אם הייתי מכמת את זה, אז הם מקדישים משהו כמו ימי מילואים, שלושה שבועות, משהו כזה, של מילואים, לטובת מועצת חמ"ד ועוד לפני פסח, בערב פסח זה בעוד שבועיים, אנחנו מתכנסים ליום דיון ארוך, מתארחים אצל חברנו, חבר המועצה, ד"ר אמנון אלדר, ומתכנסים ליום לימודים ארוך, בנושאי הליבה של החמ"ד ממש ככה.
אבי גיסר: והמפקחים היקרים, כולם, אנחנו מוצאים גם הזדמנות אחת ועוד, במהלך השבוע הזה, להודות למפקחים, מפקחים ארציים, מחמ"דים, מפקחים מחוזיים, וכל העושים בצורכי החמ"ד באמונה, אני אבקש להודות גם לשרה תורג'מן, מזכירת המועצה, שעושה הרבה הרבה.
אבי גיסר: מחזיקה את המועצה ושומרת עליה מכל משמר ואנחנו מודים לך על עבודתך הרצופה בנושאים הללו.
אבי גיסר: האורחים העיקריים, כל השותפים כאן, באמת, אמרנו – יש שעה וחצי, בואו נקדיש אותן לדיון מקדם, לא רק לאמירת דברי נימוסים, אלא לדיון מקדם בנושאים הללו של מענים מגוונים, אוכלוסיות מגוונות, מחלוקות וקשיים, שאלות של הפרדה, שאלות של מדיניות חינוכית, בדיוק בשביל זה אנחנו יושבים כאן ואם כנסת ישראל פתחה את הבית, פתחה את הוועדה הנכבדת הזאת, ועדת החינוך של הכנסת נותנת ומקדישה מזמנה וממשאביה לטובת החינוך הדתי, אנחנו צריכים לברך על כך בוודאי, ביום החג הזה לחמ"ד, ולנצל את המשאב הנדיר והמיוחד הזה מכיוון שאנחנו עוסקים כאן בקדושתה של תורה ומדינת ישראל.
אבי גיסר: בשוב אדוני את שיבת ציון היינו כחולמים, זה המוטו של החמ"ד.
אבי גיסר: מהיום שרעיון שיבת ציון התחיל לרקום עור וגידים, לפני למעלה למעלה מ- 100 שנים, זה כבר היום כ- 120 שנה באופן הפוליטי, מעשי, הרי שחינוך של תורה וציונות, היה חלק בלתי נפרד מן התפישה הציונית, הדתית, שנוצרה אז, בלבוש המודרני שלה.
אבי גיסר: כי הציונות הדתית, כידוע לכם, נולדה בהר סיני, אולי צריך להקדים אותה לאברהם אבינו.
אבי גיסר: אבל אחרי האבות ומעמד הר סיני ותורה מסיני, שמכילה בתוכה את הגרעין של תורה ולאום, כשלמות אחת, משם בלבוש המודרני של שיבת ציון בימינו, היה לנו חלום – ציונות ותורה.
אבי גיסר: והמדינה הזו, שאנחנו יושבים כאן בכנסת, היא הגשמת החלום של התורה והמדינה, של הציונות הדתית, ואנחנו זוכים להגשים חלום.
אבי גיסר: את החלום הזה אנחנו מגשימים באהבה רבה.
אבי גיסר: אותה אהבה שבאה לידי ביטוי בדברי המדרש הנהדרים בתנא דבי אליהו, אומר התנא בשם אליהו הנביא.
אבי גיסר: פגש אליהו הנביא את אותו תנא, בעל המדרש, ואמר לו – רבי שני דברים יש לי בלבבי ואני אוהבם אהבה גדולה – תורה וישראל.
אבי גיסר: אבל איני יודע איזה קודם.
אבי גיסר: אמרתי לו, כך מפי אליהו הנביא, אמרתי לו – דרכם של בני האדם שאומרים תורה קודמת.
אבי גיסר: יש לי שתי אהבות – עם ישראל ותורת ישראל.
אבי גיסר: דרכם של בני אדם שאומרים התורה מעל הכל.
אבי גיסר: הרי אם לא בשביל התורה, למה אנחנו חיים?
אבי גיסר: ושנאמר השם קנני ראשית דרכו.
אבי גיסר: אבל אני הייתי אומר – ישראל קדושים קודמים, שנאמר – קודש ישראל השם ראשית תבואתו.
אבי גיסר: אם אין ישראל תורה למי?
אבי גיסר: כמו שהיה אומר רב לוי יצחק מברדיצ'ב, נו, ריבונו של עולם, אז בבקשה, אז תיקח לך את איוואן או את ג'ון, את מי תבחר?
אבי גיסר: מי יש לך בעולם חוץ מאיתנו?
אבי גיסר: אותם דברי סנגוריה של נועזות של השקפת עולם הכי פנימית ויסודית של סגולת ישראל בעולם.
אבי גיסר: אנחנו מחויבים לאהבת ישראל ואהבת התורה כשלמות אחת, וכשאנחנו נדרשים, ואני אומר כאן אמירה לא פשוטה, אבל זה בדיוק מה שהמדרש רוצה ללמד, את זה לימדנו הרב צבי יהודה עשרות בשנים, כשאנחנו נדרשים לפעמים לעמוד בצמתים, שבהם צריך לקרוע קריעה, כי זו קריעה, קריעה במובן של ממש אבלות, ולהחליט תורה וישראל, החמ"ד, וזוהי התפישה העמוקה ביותר, יודע שישראל קדושים קודמים.
אבי גיסר: לא בבחינת ישראל דוחים לתורה, חלילה, אלא בבחינת קודם קיום יסודות ישראל, כי רק על גביהם נבנית תורה.
אבי גיסר: ואלה הם עקרונות היסוד של החינוך הכל-כך מורכב ונדיר וערכי, אותם ערכים יסודיים של החמ"ד.
אבי גיסר: אם כן, אני רק אתן את המסגרת הכללית, בקצרה מאוד.
אבי גיסר: החמ"ד מופקד על הנחלת האמונה והתורה בעם ישראל מדור לדור.
אבי גיסר: התפקיד הזה הוטל עלינו על-ידי משה רבנו, אשר קיבל תורה מסיני ומסרה ליהושע, עד שזה הגיע לאנשי כנסת הגדולה והם הותירו לנו צוואה רוחנית של שלושה דברים – הוו מתונים בדין, העמידו תלמידים הרבה, ועשו סייג לתורה.
אבי גיסר: הוו מתונים בדין זאת ההנחיה לעבודה עקבית ואחראית, מתוך ערבות הדדית לכל אחד ואחד מישראל.
אבי גיסר: אנחנו לא פוסקים בשאלות של יסוד של חינוך ותורה כלאחר יד ולא מחלקים בין אנשים מפלגות וזרמים ומגזרים.
אבי גיסר: אנחנו היטב היטב מתונים בדין.
אבי גיסר: את הדיבר השני באמירה הזו, העמידו תלמידים הרבה, אני כבר לא צריך להגיד מילה.
אבי גיסר: החמ"ד, בהנהגתו של אברהם, מקיים באופן הרחב ביותר והעמוק ביותר את המושג והעמידו תלמידים הרבה, הדבר יבוא לידי ביטוי במצגת ובדיון שיהיו עכשיו.
אבי גיסר: והדיבר השלישי, ועשו סייג לתורה, הוא בעצם תפקידה של מועצת חמ"ד, בהקשר הזה – להעמיד גדרות, לשמור, להגן, לקדם, ולהעמיד סייג, דהיינו גדר ומסגרת ראויה ונכונה, לכל עולמו הרוחני, האוטונומי, של החינוך הממלכתי דתי בישראל.
אבי גיסר: אשרינו שאנחנו זוכים להגשים חלום ולקדם את כל המערך של מאות ואלפי התלמידים הללו.
אבי גיסר: כל מי שהשבוע, כמו כולנו, היה כאן שותף לאירועים בחמ"ד, גם זבולון עצמו היה ובירך, אם זה בטקס הענקת פרס החינוך הדתי ואחרים, הרי שהוא ראה ויודע עד כמה העבודה הזאת בחמ"ד היא אכן עבודה רצינית ומקיפה.
אבי גיסר: המחויבות לתורה עם דרך ארץ, לערכים, לקליטת עלייה.
אבי גיסר: נתנו פרסים לבתי-ספר שרובם בני עלייה, בני עלייה במובן העמוק של המילה – אנשים ותלמידים מבני העלייה, דור ראשון ושני לעולים, ומעליהם הם נעשים בני עלייה, במידות, בהישגים ובהתקדמות.
אבי גיסר: המחויבות לחינוך לשירות לאומי וצבאי בישראל, ההתגייסות לכל ערך חברתי, ההישגים הלימודיים, כל אלה הם הקווים המנחים, הברורים ביותר, של תורת החמ"ד ואנחנו זוכים להם ועכשיו אנחנו כאן, כדי לקדם אותם יותר ויותר.
אבי גיסר: אז ברשות כולכם, אני מתכבד לפתוח את הדיון, להעביר את הדיון המעשי לחברנו, הרב ד"ר אברהם ליפשיץ, בהצלחה.
זבולון אורלב: התכוונת שאני אעביר.
זבולון אורלב: אגב, אחד המנהגים בכנסת זה שיש לנו תמיד אורחים.
זבולון אורלב: אני לא יודע בדיוק מי האורחים שלנו, אבל ברוכות הבאות.
זבולון אורלב: אגב, גם המעטפת שלנו היא בוגרת החמ"ד, כלומר, גם מנהלת הוועדה שלנו, יהודית גידלי, היא בוגרת החינוך הממלכתי דתי, בית-ספר חורב בירושלים וגם המקליט ממחלקת הפרוטוקול, פריד, הוא גם בוגר החמד, נכנסה גם חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי, שחלק מילדיה, נכון?
זבולון אורלב: לומדים בחמ"ד?
אנסטסיה מיכאלי: כולם.
זבולון אורלב: כולם.
אנסטסיה מיכאלי: חוץ משניים.
אנסטסיה מיכאלי: אבל אנחנו מתקדמים.
אנסטסיה מיכאלי: מקדימים, הם לא השתתפו בתהליך הגיור.
זבולון אורלב: הגדולים לא השתתפו.
זבולון אורלב: אלה שהשתתפו בתהליך הגיור, כולם בחינוך הממלכתי דתי.
זבולון אורלב: שהיא גם כן חברת ועדת החינוך והתרבות, חברת גם ועדת המשנה שלנו.
זבולון אורלב: תודה רבה לך, אנסטסיה.
זבולון אורלב: בבקשה, אולי לפני רק שאני מעביר לאברהם, רק לומר, אולי צריך לומר את זה בהתחלה, חוץ מישיבות חגיגיות, אנחנו גם עובדים.
זבולון אורלב: במרכז הסיעה כרגע, נמצאת ועדה מיוחדת שהקמנו בתיאום עם החינוך הדתי ושר החינוך לסוגיית תשלומי ההורים, בראשותו של בנצי דל, דסי בארי מייצגת את החינוך הממלכתי דתי, הרשתות שחלק ממנהליהם נמצאים כאן, מיוצגים, וכן אנשים נוספים.
זבולון אורלב: ביום חמישי השבוע, ראש הוועדה ואנוכי עומדים להיפגש עם השר, להציג לו את הכיוונים, כי אנחנו רוצים שההמלצות תהיינה מתואמות עם המשרד, לא רק המלצות שאוכל להגיד שהן המלצות יפות, אלא גם המלצות ישימות.
זבולון אורלב: הוועדה עוסקת גם כמובן בפתרון בעיות נקודתיות של בינוי, הסעות, תשלומים, הפכנו להיות כותל מזרח של כל הבעיות שלא נפתרות בדרך הרגילה וגם בסוגיות אסטרטגיות שהחינוך הממלכתי דתי גם בהידברות אתו, הדברים האלה עולים, סוגיות של הכרה בהפרדה, האם מכסת השעות שהחמ"ד מקבל יכולה לענות לתוכנית הלימודים, דבר שנעשה כרגע בבדיקת מחלקת המחקר של הכנסת.
זבולון אורלב: בכלל, שמירת המעמד המיוחד, העצמאי, של החמ"ד, בהיבטים החינוכיים, הפדגוגיים, במובנם הרחב ביותר.
זבולון אורלב: אני לא יודע אם אתם יודעים, מתגלים מדי פעם נתונים על אחוז הגיוס לצה"ל.
זבולון אורלב: מתברר שלא לוקחים בחשבון את אחוז השירות הלאומי.
זבולון אורלב: אז החינוך הדתי יוצא כאילו שהוא מקופח, כלומר, במקומות שאנחנו עתירי ילדים, אז שם אחוזי הגיוס נמוכים.
זבולון אורלב: אנחנו מוכרחים לתקן את המהלך הזה, מי שהעלה את הנושא הזה זה דני הירשברג, מזכ"ל בני עקיבא, בתיאום גם עם השר, אנחנו נתקן את הדברים האלה.
זבולון אורלב: אז כך שאנחנו בדרך שגרה, מטפלים בסוגיות רבות.
זבולון אורלב: ועוד מילה אחת, אני למדתי מרבותיי, ראיתי בני עלייה והם מועטים, למה הם מועטים?
זבולון אורלב: בהקשר של רבי שמעון בר יוחאי, כמובן.
זבולון אורלב: למדתי מרבותיי מה פירוש ראיתי בני עלייה והם מועטים.
זבולון אורלב: עלייה, כלומר, הם לא יושבים בקומת הקרקע, הם יושבים בקומה מעל.
זבולון אורלב: יש כאלה שהם חיים רק בעלייה, יש כאלה שהם חיים רק בקרקע.
זבולון אורלב: ראיתי בני עלייה והם מועטים, הכוונה לבני עלייה שעברו גם דרך הקומה הראשונה.
זבולון אורלב: אצלם, שתי הקומות האלה, מחוברים.
זבולון אורלב: אלה הם באמת אנשים מועטים.
זבולון אורלב: אז אחד מבני עלייה, בבקשה, אברהם.
אברהם ליפשיץ: תודה.
אברהם ליפשיץ: צהריים טובים לכולם.
אברהם ליפשיץ: ברשותם של הרב איתן והרב אבי, ידידנו החשוב, מציע לכם את ככלל בלי בקשר לידידות הקרובה, רב זבולון, היקר, חברי הכנסת שנמצאים פה, מועצת החמ"ד, הנהלת החמ"ד, מנכ"לי מעגלים ואם יש דברים נוספים, כולם יבואו על הברכה, נקווה שגם מנכ"לי הרשתות, שהוא גם מועצת חמ"ד וגם זה מציג וכו' וכו', כולם יבואו, יעמדו על הברכה.
אברהם ליפשיץ: אנחנו שמחים מאוד, לא רוצה לחזור חזרה על דברי קודמיי, שמחים מאוד על המפגש החשוב הזה, שיש בו אמירה, נחזיק בשולי גלימתו של הרב אבי, יש פה אמירה ממלכתית חשובה, ובאמת, ביטוי של חזון הנביאים.
אברהם ליפשיץ: מימוש חזון הנביאים, כך אנחנו רוצים לראות את זה.
אברהם ליפשיץ: אני תמיד שאלתי את עצמי, מה היה אומר הסבא שלי, ומישהו פה יותר צעיר ישאל את האבא של הסבא שלו, לא יותר מזה, אם מישהו היה מדמיין שהנכד שלו, כל אחד מאיתנו, לא אני, הנכד שלו או האבא של הנכד, ישב בכנסת ישראל וידון בנושא של הציונות הדתית, בנושא של החינוך הממלכתי דתי במדינת ישראל, בכנסת ישראל, הדברים לא פשוטים.
אברהם ליפשיץ: בהחלט יש לראות את זה כראייה, עבורנו, ראייה היסטורית חשובה, ולכן אנחנו שמחים ומודים לריבונו של עולם על הזכות הגדולה הזאת לשבת במעמד הזה ותודה על כך.
אברהם ליפשיץ: החמ"ד, בתוך השדה הרחב הזה, מייד אגש למצגת שמוכנה ואיתה נעבור, עם חברי הנהלת החמ"ד, וכל אחד יאמר לדברו במקומו, אני רק אהיה, אחזיק בשולי גלימתם של החברים החשובים מאוד.
אברהם ליפשיץ: לחמ"ד יש תפקיד גדול מאוד במעבר החינוך בעם ישראל, וזה דבר לא פשוט, זו מחויבות גדולה מאוד וזה הזמן להודות מאוד מאוד לכל מי שיושב פה, חברי ההנהלה, שעושים עבודת קודש ימים ולילות במסירות, באהבה, ברצון, בשמחה גדולה.
אברהם ליפשיץ: אני לא רוצה אפילו להתחיל לתאר, אני מקבל מסרונים בזמן אמיתי משבוע חמ"ד, תמונות, התרגשויות, וכולנו באהבה גדולה עושים את העבודה הגדולה ואני חייב לומר, אני אף פעם לא הייתי בהנהלת החמ"ד אבל חברי מועצת החמ"ד, שהרב אבי מוביל את זה ביד רמה, ממש בשיחות טלפון יום-יומיות ושעות של עבודה וחברי מועצת החמ"ד נרתמים, זה לא דבר מובן מאליו.
אברהם ליפשיץ: ועל השמחה הזאת, על השיתוף הזה שנמצא פה על השולחן הזה, אני רוצה להגיד תודה רבה ובזה יש תפילה גדולה מאוד לחינוך ילדי ישראל.
אברהם ליפשיץ: אנחנו רוצים לעסוק בחינוך, בעבודת הקודש.
אברהם ליפשיץ: גם בחז"ל שהכרובים היו פני ילד ושם, כשיש פני ילד בכרובים ושם יש התוועדות עם ריבונו של עולם.
אברהם ליפשיץ: אני רוצה עוד משפט אחד לקבוצה הזאת, לחמ"ד ככלל, מעבר לעבודה יום-יומית.
אברהם ליפשיץ: מייד נראה את המצגת ונעביר אותה ביעף, כיוון שאני חושב שמרכז הדברים צריכים להיות הדיון שנעשה.
אברהם ליפשיץ: אנחנו בחמ"ד, גם במצגת האחרונה תמיד כשאנחנו מציגים אותה למפקחים, למנהלים, בכל מקום שאנחנו נמצאים בו, אנחנו מדברים על המושג שנקרא קידוש שם שמיים.
אברהם ליפשיץ: ולחמ"ד כקבוצה, כציונות דתית, כחינוך ממלכתי דתי, מעבר לעשייה היום-יומית המתפרטת לחלקים מדויקים, מה צריך לעשות, איך עושים, מה בונים, איך מפרטים, לחמ"ד יש תפקיד גדול בהוויה הישראלית כמקדשי שם שמיים.
אברהם ליפשיץ: חס ושלום להפך, אבל זה אנחנו לא מדברים כאן כרגע.
אברהם ליפשיץ: וכשהחמ"ד כולו גדל במספר, גדל במצוינות לימודית, גדל בעשייה החברתית, ויכול לשמש איזה שהיא דוגמה ואיזה שהוא מודל לחינוך במדינת ישראל, הרי זה קידוש שם שמיים, לא של אדם פרטי, אלא של חמ"ד כללי.
אברהם ליפשיץ: על גבי זה, אני אבקש ממש ביעף לעבור על המצגת שמונחת לפנינו.
אברהם ליפשיץ: היא לא הוכנה במיוחד לכאן, להפך, עשינו פעולה שאני רוצה להגדיר אותה מראש, המצגת הזאת, יש בה את חמשת היעדים שאנחנו עובדים אתנו כולנו יחד, משדרגים אותם, משנים אותם, אבל אתם אנחנו עובדים את אבני הדרך האלה, אבני הדרך האלה נבדקים, איתם אנחנו מדברים, זה לא דקלרציה בלבד אלא עבודה יום-יומית קשה, שהמחמ"דים נענים לה ומפקחי, כולל המורחבת ובתי-הספר בשדה.
אברהם ליפשיץ: אבל עשינו פה פעולה, גם מחוסר זמן, לא עסקנו בקשיים כרגע, בקשיים נעסוק בדיון, אלא אנחנו בעצם מעלים על נס את הנקודות, את החוזקות, כדי לדעת שזה לא דבר שקרי.
אברהם ליפשיץ: אני אגיד איפה הקשיים, אני לא אתבייש, אבל לפחות כשמביאים את זה למצגת ביום חגה של החמ"ד, בשבוע החמ"ד, יש מקום לעבוד עם חוזקות והנקודות הטובות וראויים אנחנו לעשות את זה.
אברהם ליפשיץ: וכולנו אמונים מה שכתב הרב זצ"ל, שאהבה גדולה לא תכסה את המומים, אנחנו נדבר על המומים, אבל לפחות לא נכתוב אותם, נדבר עליהם בשקט.
אברהם ליפשיץ: נעבור על זה ביעף, אנחנו מתחילים.
אברהם ליפשיץ: זה הזמן להגיד, יושב פה יהודי אחד שקוראים לו נתנאל, ששבוע חמ"ד ולא רק שבוע חמ"ד מונח על גביו, לא צריך למחוא לו כפיים, אבל לפחות נדע שהזכרנו אותו בכנסת ישראל.
אברהם ליפשיץ: נתנאל עולה על הוועדות.
אברהם ליפשיץ: OK.
אברהם ליפשיץ: חמ"ד בית חינוך למשפחה.
אברהם ליפשיץ: אני אומר דברים בקצרה, החברים מכירים.
אברהם ליפשיץ: המושג בית חינוך למשפחה, אנחנו חושבים שיש בו כולנו, יש בו אמירה של, אמירה ערכית של תפילה, של סמן דרך, של כיוון, שהמוסד החינוכי הוא משפחה.
אברהם ליפשיץ: במשפחה יש גבולות, במשפחה יש דאגה, במשפחה יש אהבה, במשפחה יש הכלה.
אברהם ליפשיץ: משפחה יש חמד של חופש, כיוון שאנחנו לא עוזבים את התלמידים שלנו בזמן החופש.
אברהם ליפשיץ: משפחה זה עולם גדול ששווה עוד להתגדר בו, אבל אני רק מזכיר.
אברהם ליפשיץ: משפחה זה משפחת החמ"ד ומשפחה זה עם ישראל כולו והמושג הזה, המשפחתי הזה, שאנחנו מתקרבים לחג הפסח שתופש, המושג המשפחתי בליל הסדר תופש את הנקודה המרכזית, אותה החלנו על תוך בית-הספר ונדמה לי שכך נוהגים.
אברהם ליפשיץ: אני יכול לספר הרבה סיפורים, יש פה אנשים שבטח יעשו את זה במקום שהם, יהיה תורם לדבר.
אברהם ליפשיץ: אני אשמח שיביאו דוגמאות ואנקדוטות, דברים נפלאים שנמצאים בשדה, מתוך המושג הזה, בית חינוך כמשפחה.
אברהם ליפשיץ: אנחנו בחרנו לעצמנו ארבעה יעדים רחבים, או ארבעה אבני דרך רחבים, שאתם אנחנו רוצים ללכת.
אברהם ליפשיץ: הראשון שבהם – אקלים בית החינוך.
אברהם ליפשיץ: אקלים בית החינוך, כל דבר כזה שווה דיון רחב ואני רוצה להיות זהיר בדבריי.
אברהם ליפשיץ: זה שאנחנו אומרים שזה יעד, זה עוד לא אומר שזה נעשה, יש פה הרבה עבודה קשה שצריכה להיעשות, אבל לפחות אנחנו יודעים לקראת מה אנחנו רוצים ללכת.
אברהם ליפשיץ: אנחנו רוצים לבדוק ומה אנחנו רוצים לטפל.
אברהם ליפשיץ: האקלים הזה בנוי, הוא יצוק מחמישה מדדים שאני אזכיר רק שניים מהם.
אברהם ליפשיץ: נמצאים שם, אחד מהם – זהות ציונית דתית, והיה נדמה לנו שדווקא בתוך המושג שנקרא אקלים, למושג של זהות ציונית דתית, יש לו ערך אקלימי.
אברהם ליפשיץ: אדם מייצב את זהותו האלימית בין היתר במידת ההשתייכות שלו.
אברהם ליפשיץ: בן אדם מייצב את זהותו במידת ההשתייכות שלו לזהות הציונית הדתית.
אברהם ליפשיץ: החלטנו בהנהלת החמ"ד החלטה אני חושב נכונה ובעזרת השם חשובה, שבכל שנה תלווה אותנו דמות רבנית של הוגה מהציונות הדתית, בשנה שעברה, בשנה החולפת ליוותה אותנו דמותו של הרב עוזיאל.
אברהם ליפשיץ: אני לא מתאפק מלומר, אם יש אחרי זה מישהו שיוכל להוסיף – בשמחה.
אברהם ליפשיץ: אני לא יכול להגיד כולם, אבל מרבית בתי-הספר, נעשתה עבודה בלתי רגילה ודמותו ההרואית של הרב עוזיאל ליוותה אותנו, מלווה אותנו, החל מגני הילדים כולם שקיבלו את גן עוזיאל, עבור דרך חידון פרקי אבות שהשלב הבא יהיה לאור דמותו, ודמותו ההרואית, אני יכול לומר, שבמרכז ישיבות בני עקיבא ישבתי עם רכזי החינוך החברתי, מישהו הרים את היד ואמר לי – אברהם, מאיפה הוצאתם?
אברהם ליפשיץ: מאיפה?
אברהם ליפשיץ: איפה, איפה הוא התחבא עד היום?
אברהם ליפשיץ: אני חושב שהיה פה דבר גדול, חשוב.
אברהם ליפשיץ: אני מעלה את זה על נס, כי חלק מהתפישה של הזהות הציונית הדתית, אני אומר את זה כבדרך אגב.
אברהם ליפשיץ: הדבר השני שכתוב שם, יש עוד כמה דברים, זה הדיאלוג המיטבי.
אברהם ליפשיץ: אני רוצה לומר על זה משפט, נפוץ לומר דיאלוג וזה פשוט, את זה צריך ללמוד, בזה צריך לעסוק.
אברהם ליפשיץ: שתי התוכניות החדשות של אופק חדש ועוז לתמורה, מאפשרות בזמן שלהן, דיאלוג עם אדם אחד או עם חמישה אנשים, חמישה תלמידים, צריך ללמוד את זה ואני, אנחנו מנסים לעסוק בזה.
אברהם ליפשיץ: היועצות מרימות את זה באופן עקרוני על נס.
אברהם ליפשיץ: אבל אקלים בית החינוך, שיש בית חינוך כמשפחה באקלים שלו, יש השקה וחיבור מוחלט לחלק ההישגי.
אברהם ליפשיץ: אני עובר לנקודה הבאה, ליעד הבא.
אברהם ליפשיץ: אקלים בית החינוך.
אברהם ליפשיץ: מאין באת, נתוני המיצ"ב, יש דברים שהשתפרנו בהם בחלק האקלימי, במיצ"בים של שנה שעברה, יש דברים שפחות השתפרנו בהם ומה שלא השתפרנו אנחנו עושים לעצמנו בדק בית גדול, יש דברים שמאוד התקדמנו בהם, יש דברים שפחות, יש מרווח בין היסודי לעל-יסודי, אני לא חושב שעכשיו זה המקום לדון בזה, כיוון שזה לא הנושא שלנו של היום.
אברהם ליפשיץ: במועצת חמ"ד העלינו את זה, יעלה גם כן בעזרת השם ב- י' וב- ט' בניסן.
אברהם ליפשיץ: שבוע חמ"ד, בין היתר, כשדיברנו על זהות ציונית דתית, שבוע חמ"ד, שזהו לנו השנה השנייה ואנחנו מרגישים השנה שדרוג גדול והתקדמות גדולה מאוד, זה כבר חלק מה- DNA, אנחנו מקווים, לא צריך לקרוא את הפרטים, אנחנו התחלנו בחידון פרקי אבות נפלא, שהיה בכל המחוזות, היתה התרגשות גדולה מאוד.
אברהם ליפשיץ: אני יודע את זה על-פי מידת ההתרגשות של המחמ"דים שמצלצלים אלי ואני שומע את הדברים והדברים ניכרים בין מאות תלמידים ואלפי תלמידים למדו את פרקי האבות, ודווקא פרקי אבות.
אברהם ליפשיץ: עבור דרך יצירה, עבור דרך כנס מנהיגי חירום בעזרת השם מחר.
אברהם ליפשיץ: חסד וחמ"ד שזה יום של היום, איך אמר לי אבנר בכניסה?
אברהם ליפשיץ: אין כמעט בית-ספר שלא עושה היום פעילות חסד גדולה מאוד.
אברהם ליפשיץ: ודברים נוספים שכתובים ואנחנו יודעים עליהם.
אברהם ליפשיץ: קשרים עם בוגרים וכו' ושבוע החמ"ד הזה מעלה על נס או מעצים, יוצר גאוות יחידה בענווה של מנהיגות אחרת, זה חלק מתפישת העולם הכללית שלנו, הפרהסיה היא שאנחנו רוצים לעסוק בה.
אברהם ליפשיץ: חמ"ד של חופש, לא דיברתי עליה, הדבר ידוע.
אברהם ליפשיץ: בחמ"ד של חופש לא היה מוסד חינוכי אחד בשנה שעברה, שלא עשה משהו בחופש, לא למד בחופש, לא פגש את התלמידים שלו בחופש, מתוך אותה תפישת עולם שבית חינוך כמשפחה וכמו שאמרה לי אחת המנהלות, החופש יצר עשייה הרבה יותר גדולה, החיבור שנוצר בחופש, יצר מחויבות גם כן למשך השנה כולה והדברים נפלאים ומצוינים.
אברהם ליפשיץ: הרב עוזיאל, רק דוגמה.
אברהם ליפשיץ: בעזרת השם, נעבור לדמות אחרת.
אברהם ליפשיץ: אנחנו עוסקים במנהיגות חינוכית בחמ"ד.
זבולון אורלב: זה עדיין באחד תחת אקלים בית-חינוך?
זבולון אורלב: וכך אתה מאריך עכשיו על כל אחד מהארבעה?
אברהם ליפשיץ: אני, מכאן ואילך יאריכו חבריי, אני אפסיק להאריך, עוד רגע יתחילו לדבר החברים, אבל נעשה את זה בקצרה.
אברהם ליפשיץ: אני מבין.
אברהם ליפשיץ: אנחנו עובדים על תוכנית מנהיגותית בחמ"ד, כולל איתור מנהלים שיש לנו בו קצת קושי.
אברהם ליפשיץ: מסכת אבות זה חלק מזה, מורה המאה, שאיתרנו שהכוח נמצא בשדה ונתנו תעודות הוקרה ל- 100 מורים על עשייתם היום-יומית, לא מנהלים, אלא אנשים שנמצאים בשטח.
אברהם ליפשיץ: המציאות נמצאת בשטח.
אברהם ליפשיץ: ללמוד וללמד, אני רוצה לומר משפט אחד.
אברהם ליפשיץ: ללמוד וללמד, אני רוצה לומר עליו שלושה משפטים ונראה מי מחברינו יאמר על זה, אולי הרב אוריאל, על תלמוד תורה.
אברהם ליפשיץ: ה-ללמוד וללמד בעצם מורכב משלושה, משלוש נקודות.
אברהם ליפשיץ: אחד – הישגים לימודיים, ולא צריך לדבר על הרצון שלנו להצטיין בלימודים ולהגיע להישגים גבוהים, החל במיצ"בים, עבור דרך הבגרויות, מייד נראה על זה מצגת ואם לא, מחוסר זמן, לא נרחיב על זה.
אברהם ליפשיץ: דבר ראשון במעלה זה לימוד תורה לשמור וערך של לימוד תורה בפני עצמו.
אברהם ליפשיץ: אני יכול לומר על זה משפט אחד שהדברים שאנחנו עכשיו מקיימים כסביבה של החמ"ד, כמו לימוד רמב"ם, נרשמו 100 בתי-ספר ואני בכוונה מעלה את זה כדוגמה על נס, את לימוד הרמב"ם היומי, כמשהו שיוצר אהבת תורה, כיוון שזה מעבר למסגרת הרגילה.
אברהם ליפשיץ: אמרתי קודם שקיבלתי אתמול מייל מראש ישיבה תיכונית שהוא כתב – אברהם ,לכבוד שבוע החמ"ד, 100 תלמידים נרשמו ללמוד רמב"ם יומי כל יום.
אברהם ליפשיץ: וזה דבר גדול, זה דוגמה של מייל של אתמול בלילה.
אברהם ליפשיץ: וצריך לחשוב עוד מה עושים, איך מתקדמים עם זה.
אברהם ליפשיץ: אנחנו לא מדברים פה באיזה מין שביעות רצון, אנחנו לפחות מעלים את זה על נס כמישהו שרוצים ליצור, להוביל, ללוות אהבת תורה, כמה חשוב וכמה משמעותי.
אברהם ליפשיץ: הדבר השלישי, אנחנו קוראים לו לב לדעת.
אברהם ליפשיץ: זו אותה תפישה שרוצה לומר שהלימוד הטוב ככל שהוא יהיה, חשוב ככל שהוא יהיה, צריך להגיע לידי ביטוי כאשר הלמידה נוגעת באדם עצמו.
אברהם ליפשיץ: לצורך זה יש קבוצה שעוסקת בזה, רב מוישי, נכנסים מאות, 300 מורים ביום לאתר, יש השתלמויות של מורים, אנחנו יכולים להעביר את זה לבתי-הספר היסודיים והמטרה היא שהלמידה תהיה למידה מופנמת, ליד ההישגים הלימודיים, כיצד אנחנו נוגעים בזה, כך שגם הלמידה, לא גם, הלמידה היא חווייתית, אישית, וזה, יש פה משנה סדורה, אבל לא נעסוק בזה כרגע.
אברהם ליפשיץ: אנחנו מתקדמים קדימה.
אברהם ליפשיץ: אני רוצה לומר משפט על החלק הלימודי ואולי נפתח בהרב יוחאי שנמצא כאן, לומר משפט על מחשבת ישראל, לא נמצאים פה תורה שבעל פה ותנ"ך, אני אגיד עליהם משפט.
אברהם ליפשיץ: תנ"ך, אנחנו הולכים לקראת שינוי מהפכני, אני חושב, שב- ה' בניסן, סוף שבוע החמ"ד בשבוע הבא, שם נבשר, מירי תבשר שם על השינוי, גם בנושאים, גם באופן ההוראה, גם בחומר ההוראה, גם בתכני ההוראה.
אברהם ליפשיץ: ועדת מקצוע, שהרב יושב בראשה, הרב איתן שנמצא פה מוביל את זה בצמוד לא רק עם חבר הוועדה אלא ממש שותף מלא לכל החשיבה, והולכת להיות פה תפישה שתשנה לא רק את חומר הלמידה אלא את הפדגוגי, אנחנו מקווים, יש לזה השלכה למקצועות הנוספים.
אברהם ליפשיץ: זו תוכנית שלנו, שאנחנו רוצים לראות איך היא מוטמעת בכל המקצועות.
אברהם ליפשיץ: תנ"ך, זה שווה דיבור, גם תהיה לזה השלכה על בתי-הספר היסודיים, באופן טבעי, כמו תמיד, כשיש משהו בבגרות.
זבולון אורלב: מה עיקר השינוי?
אברהם ליפשיץ: עיקר השינוי הוא בחומרי הלמידה, תכני הלמידה, אופן ההוראה של הלמידה.
אברהם ליפשיץ: אתן לך דוגמה, אסור להגיד את זה לפני ה' בניסן, נגיד את זה בשקט, לא לפרסום.
זבולון אורלב: אף אחד לא ידליף.
זבולון אורלב: סמוך עלי.
אברהם ליפשיץ: אף אחד לא ידליף, כן, בכנסת הכל מודלף.
זבולון אורלב: ד"ר בורג היה אומר שהוא מפחד לדבר תוך כדי שינה, שמא גם זה יודלף.
זבולון אורלב: אמרתי לו פעם – זה לא פלא, יש לך בבית את אברום.
אברהם ליפשיץ: הרב איתן, אתה רוצה להגיד משפט?
אברהם ליפשיץ: הרב איתן יגיד אולי.
אברהם ליפשיץ: משהו שנראה לנו שהשינוי, לי הוא נראה מהפכני, מה שאני שומע.
אברהם ליפשיץ: על התנ"ך.
איתן אייזנמן: הבשורה הגדולה בתנ"ך זה אל"ף, לגרום לאהבת התנ"ך, מה שלא תמיד השכלנו לעשות את זה, להוריד כל מיני קשיים אובייקטיביים שאפילו אולי את כל ה, מבחינת הבגרות, יהיו שינויים שכמו ש- Unseen לא תמיד היה מוסיף לנושא הזה, הוא כנראה ירד, אבל לתת לאנשים להתרשם מהתנ"ך באופן אובייקטיבי אישי, ולתת לנושא הזה לעלות – פרקי הגאולה, הפרקים המיוחדים ששייכים לתקופה המיוחדת שלנו, וזה יחבר את האנשים ברמה הרבה יותר יפה וטובה, לאהבת התנ"ך הקיימת.
אבי גיסר: אולי אם מותר לי לומר, כי למדתי קצת את התוכנית החדשה, זה מעבר משיטה שהתאפיינה בנוקדנות, לשיטה שמתאפיינת בערכיות.
אבי גיסר: דהיינו, למצות ולקחת מספר הספרים, את עיקרי האמונה, את עיקרי ההנהגה שבין אדם לחברו, את עיקרי ההשגחה, להפוך את התנ"ך לספר חיים ולא לספר דקדקנות ובלשנות.
איתן אייזנמן: חלק מהיחידות יעבוד גם בקשרים של ארץ ישראל בתנ"ך, כדוגמה, או נושא האמונה, בתנ"ך.
איתן אייזנמן: אז זה יהיה יחידה נוספת שיוכלו לבחור בתי-ספר דברים שמקבילים קצת למחשבת ישראל, אבל לראות איך הם מופיעים ממש בתוך התנ"ך.
אברהם ליפשיץ: אתן רק עוד דוגמה, יש למשל שם של, בהמשך למה שאמרו הרב איתן והרב אבי, יש למשל יחידה שנקראת גלות ושיבה והם למדו לראשונה את ספר חגי, את ספר נחמיה, שזה דבר כל-כך, אני לא יודע אם אנשים מתרגשים מזה, זה דבר מרגש, אני מאז ומתמיד אמרתי לעצמי – למה לא לומדים את ספר חגי?
אברהם ליפשיץ: אותן שאלות שהיו בנחמיה, בשיבת ציון, יש אותן היום והתורה, במקום להגיד בוא נעשה אותה רלוונטית, היא רלוונטית.
אברהם ליפשיץ: אני אגיד עוד משפט, אפשר לומר אותו, הרב איתן אמר אותו אני רוצה לחזור אליו – המבחן יהיה, המבחן של למשל היחידה הראשונה, זה לא הנושא פה כרגע, אבל כיוון שכבר נשאלנו, תהיה יחידה שכולם יעברו אותה.
אברהם ליפשיץ: וזה בסדר גמור, בעינינו.
אברהם ליפשיץ: מי שיירצה להתעמק – שיתעמק.
אברהם ליפשיץ: את המציאות אני לא רוצה לפרוש אותה, יש פה שינוי בקונצפט, ברלוונטיות, באהבת התורה וזה מעלה על נס ואני בעזרת השם מקווה שאנחנו מתפללים שהדבר הזה יוטמע נכון.
אברהם ליפשיץ: כנ"ל בתורה שבעל-פה.
אברהם ליפשיץ: זה לא הנושא עכשיו, אבל כבר נעשו שינויים מרחיקי לכת, מבחן בגרות בגמרא, בית חינוך ומשפחה משנה הבאה לבנים, זה מהפכה גדולה, אני חושב, אנחנו חושבים.
אברהם ליפשיץ: וכו'.
אברהם ליפשיץ: לגבי מחשבת ישראל, הרב יוחאי.
אברהם ליפשיץ: ספר משפט על גאולות וגאולה, ביחידה הבאה.
יוחאי רודיק: אני אומר רק, הרב קוק בספר שלו אורות הקודש, כותב שחוכמת הקודש מהפכת את נפש לומדיה לטובה.
יוחאי רודיק: זאת אומרת, הציפייה שלנו, כשכתבנו את יחידת הלימוד הזו היתה שתלמידים לא ילמדו את זה רק כחומר לבגרות, אלא יתחולל אצלם שינוי נפשי ובאמת אנחנו ממש זוכים ורואים אלפי תלמידים שמצטרפים ללמוד את היחידה הזו.
יוחאי רודיק: עד עכשיו נבחנו ביחידה הזו 6,000 תלמידים.
יוחאי רודיק: לפני זמן אמרו לי מהוצאת הספרים שהם מכרו השנה 11,500 חוברות.
יוחאי רודיק: זאת אומרת, זה עלייה של אלפי תלמידים חדשים, שבעזרת השם נחשפים, לתוך זה יש לנו רשתות של בתי-ספר של רשת אמי"ת, שברוך השם מצטרפים אלינו ורשת ...
יוחאי רודיק: המון בתי-ספר, והדגש המיוחד ביחידה הזו, כמו שנאמר כאן קודם, זה להעמיד את עולמו של התלמיד במרכז.
יוחאי רודיק: לכן יש לנו את הפרק הראשון שם נקרא אדם מחפש את עצמו וזה עוסק במשמעות החיים.