GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה קושה פקמן: אנחנו בוחנים כיצד להיכנס לשם, מנסים לגייס משאבים.
משה קושה פקמן: כמובן נזדקק גם למשאבים מהגורמים הממשלתיים, וכמובן גם לתמיכה ולידע שצבור גם במשרדים.
אסנת פרנס: אסנת פרנס, ממונה ארצית לחינוך ולקיימות מטעם משרד החינוך.
אסנת פרנס: כפי שכבר הזכירו כאן, יש לנו כמה פעולות שנעשות בשנתיים האחרונות די באינטנסיביות.
אסנת פרנס: יש לנו תכנית השרים שמובילים שני השרים: השר גלעד ארדן והשר גדעון סער.
אסנת פרנס: אנחנו קוראים לזה תכנית ג"ג.
אסנת פרנס: כרגע משתתפים בתכנית הזאת במהלך השנתיים האחרונות כ-250 בתי-ספר ו-800 גני ילדים כשבשנה הבאה אנחנו מצרפים עוד 160 בתי-ספר ועוד כ-300 גני ילדים, כולל 20 חוות חקלאיות שבהן עובדים על הנושא של חוות מקיימות.
אסנת פרנס: התכנית ממש מוטמעת בתוך בתי-הספר כהשתלמות מוסדית, מוכרת באופק חדש למורים.
אסנת פרנס: התוצר של התכנית הזאת - זו תכנית שהיא תכנית לימודים בית-ספרית.
אסנת פרנס: אנחנו מאמינים שהילדים הם שגרירי שינוי.
אסנת פרנס: ברגע שהם יקבלו את הידע ויפתחו מודעות יהיה גם אקטיביזם ועשייה.
אסנת פרנס: אנחנו רואים כבר שינוי בתוך בתי-הספר, אנחנו עוקבים אחרי מה שנעשה בתוך בתי-הספר.
אסנת פרנס: זו תכנית שהיא ממומנת על-ידי המשרד להגנת הסביבה, מתבצעת יחד עם משרד החינוך – זה ברמה של בתי-הספר.
אסנת פרנס: מעבר לכך, החל מהשנה הבאה בכל המכללות לפרחי ההוראה, לסטודנטים שלומדים הוראה ולא משנה באיזה תחום, כי אנחנו יודעים שקיימות זה לא עוד מקצוע בסל המקצועות, זו תרבות, וזה חינוך ערכי ואקלים בית-ספרי וחברתי.
אסנת פרנס: ולכן, כל הסטודנטים שנה ב' הלומדים הוראה ולא משנה באיזה תחום יחויבו ללמוד שעתיים שנתיות מבוא לקיימות.
אסנת פרנס: זאת אומרת, אנחנו כבר הולכים גם לכיוון של הכשרת המורים שלנו.
אסנת פרנס: כל מורה במדינת ישראל יהיה חשוף לנושא והוא יקבל את כל המבוא.
אסנת פרנס: אנחנו עובדים בתכנית השרים עם הגופים הירוקים, עם החברה להגנת הטבע והרשת הירוקה.
אסנת פרנס: הם מטמיעים בתוך בית-הספר.
אסנת פרנס: אני מרשה לעצמי שנעשה כאן פה מהלך אפילו היסטורי.
אסנת פרנס: יש פה ועדה בין-משרדית של המשרד להגנת הסביבה, משרד החינוך והגופים הירוקים שמובילים את המהלך.
אסנת פרנס: יש לנו גם אנשי תוכן, גם אנשי פדגוגיה שנמצאים בתוך המהלך הזה.
אסנת פרנס: דבר נוסף, יש לנו הסמכת מוסדות כמוסדות ירוקים.
אסנת פרנס: הם צריכים לעבור קריטריונים ושלבים מסוימים כדי לקבל את ההסמכה.
אסנת פרנס: יש לנו היום כ-400 בתי-ספר שכבר קיבלו הסמכה ירוקה וכ-500 גני ילדים, ועוד חלק שיקבלו הסמכה לקראת פתיחת שנת הלימודים הבאה.
אסנת פרנס: מעבר לזה, ערכנו את יום הניקיון הלאומי ב-13 למרץ כשכל בתי-הספר במדינת ישראל, גני הילדים וכ-1,800 בתי-ספר יסודיים, קיבלו ערכות לעבודה באותו יום ביום הניקיון שהוא יום לאומי שלנו.
אסנת פרנס: אנחנו כרגע בשלבי סיום כתיבת תכנית להפרדה במקור ל-31 יישובים במדינה שנכנסים להפרדה במקור פסולת יבשה ופסולת רטובה.
אסנת פרנס: אנחנו כותבים בשיתוף החברה להגנת הטבע תכנית לשלוש שכבות גיל, מערכים שמורה יקבל.
אסנת פרנס: זה מתחיל באותם יישובים כפיילוט.
אסנת פרנס: אנחנו כל שנה נוסיף יישובים נוספים לתוך התוכנית.
אסנת פרנס: זאת אומרת שלא רק הרשות המקומית תעשה את הפינוי בהפרדה והתושבים יקבלו בבית את הפחים המופרדים, אלא הילדים ילמדו על זה בתוך בית-הספר.
אסנת פרנס: שוב, אנחנו מאמינים שסדר הקיימות זה ידע, הבנה ואקטיביזם.
אסנת פרנס: אנחנו רוצים שזה יבוא מתוך מקור של ידע ותובנות ועשייה כדי לפתח באמת, לקדם אזרחים אחרים.
אסנת פרנס: אנחנו חייבים לעשות את זה.
אסנת פרנס: מעבר לזה, יש לנו גם איזשהו קשר במשרד התשתיות.
אסנת פרנס: אנחנו כתבנו תכנית לאנרגיה בראש אחר בנושא של אנרגיות ירוקות לבתי-הספר היסודיים וחטיבות הביניים.
אסנת פרנס: נעשה כבר פיילוט ביסודי, זה כבר מתחיל לעבוד.
אסנת פרנס: אני חושבת שיש מודעות, ואני מסכימה עם חן שצריך להמשיך ולהרחיב את המקום כי אנחנו מבינים שזה חוצה מגזרים.
אסנת פרנס: אנחנו התחלנו לעבוד עם המוכר שאינו רשמי, עם החרדי.
אסנת פרנס: אנחנו עובדים עם המגזר הערבי, הבדווי.
אסנת פרנס: כל המגזרים נמצאים בתוך התכנית.
אסנת פרנס: שכבות הגיל – מגני הילדים, בתי-ספר יסודי וחטיבות הביניים כרגע בשלב זה.
אסנת פרנס: אנחנו כל הזמן ממשיכים.
אסנת פרנס: אני חושבת שמילת המפתח של קיימות זה השותפות והשיתופיות של כל הגופים הירוקים.
אסנת פרנס: אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה.
אסנת פרנס: אנחנו יושבים פה, אנחנו מכירים את האנשים כמעט אחד לאחד.
אסנת פרנס: זה רק מראה על שילוב ידיים ועל כך שקרה פה משהו במדינה בשנתיים האחרונות.
אסנת פרנס: הגופים הירוקים, עם משרדי הממשלה ביחד, עם האקדמיה, עובדים בנושא הזה.
אסנת פרנס: השמיים הם הגבול, יש לנו עוד הרבה עבודה.
אסנת פרנס: תודה.
אלכס מילר: ידידי כדור הארץ, בבקשה.
איילת טפירו: איילת טפירו, ידידי כדור הארץ.
איילת טפירו: אנחנו ארגון אזורי שפועל לקידום איכות הסביבה והשלום כשהדגש שלנו הוא דגש על המים.
איילת טפירו: בתחום החינוך אנחנו עובדים בבתי-ספר גם יסודיים וגם על-יסודיים.
איילת טפירו: מקדמים תכניות שהתלמידים לומדים את נושא המים בהיבט האזורי, והם מכירים את מציאות המים שלהם ושל השכנים שלהם מעבר לגבול.
איילת טפירו: לפעמים הגבול הוא מאוד מאוד קרוב.
איילת טפירו: הם גם נפגשים עם השכנים שלהם ואחרי שהם מכירים את נושא המים בהיבט האזורי והמקומי הם מקדמים פתרונות חוצי גבולות מקיימים.
איילת טפירו: זאת אומרת, אנחנו מסתכלים גם על נושא הקיימות וגם על הנושא שאנחנו לא נפרדים במרחב, אנחנו חלק ממרחב מאוד מורכב אמנם, אבל חלק ממרחב אזורי.
איילת טפירו: כל משאבי המים הם משאבים חוצי גבולות והפתרונות צריכים להיות פתרונות מקיימים שלוקחים בחשבון את כל התושבים במרחב.
איילת טפירו: התלמידים עובדים גם בנושאים של תוכנות מתקדמות של GIS, ממפים זיהומי מים, עוקבים ומנטרים אחרי זיהומי המים, אחרי הפתרונות, מקדמים דברים גם ברשויות כדי להעלות את המודעות של דעת הקהל ושל פתרונות.
איילת טפירו: אנחנו מקווים להרחיב את התכניות.
איילת טפירו: כרגע יש לנו 27 קהילות שפועלות בידידי כדור הארץ כאשר שמונה מתוכן נמצאות בישראל.
אלכס מילר: יש לנו כאן גם תלמידים שרוצים להתייחס.
אלכס מילר: שירה אביטל, בבקשה.
אלכס מילר: שלום, שירה.
שירה אביטל: שלום, אני שירה אביטל.
שירה אביטל: אני מכיתה ו' 3 מבית-ספר "נתיב זבולון" במודיעין.
שירה אביטל: בית-הספר מפעיל כבר תשע שנים תכנית של חינוך סביבתי - ילדים מובילים שינוי.
שירה אביטל: מכיתה א' עברתי שיעורים של חינוך סביבתי.
שירה אביטל: למדנו על הסביבה הקרובה שלנו, שימושים ומיחזור מים, ויצאנו לסיורים בגבעת התיתורה שקרובה לבית-הספר.
שירה אביטל: בכיתות ג'-ד' עבדנו בגינה האקולוגית של בית-הספר, ויצאנו לכנס הילדים.
שירה אביטל: בשנתיים האחרונות למדנו מנהיגות ירוקה, על שימוש במשאבים ועל מיחזור פסולת רטובה מיבשה ומיחזור בכלל, וגם על הכרת שטחים פתוחים.
שירה אביטל: במסגרת נושא הכרת השטחים הפתוחים יצאנו לטיולים באזור של העיר.
שירה אביטל: בית-הספר עושה כל שנה צעדת אביב ואנחנו יוצאים לאזור שהוא מחוץ לעיר עם מדריכים של החברה להגנת הטבע ולומדים כל מיני דברים על הסביבה.
שירה אביטל: לומדים למה חשוב לשמור על זה, מה זה נותן לנו, וכל מיני דברים כאלה.
שירה אביטל: בנוסף, בית-הספר אימץ את גבעת התיתורה.
שירה אביטל: כמעט כל שבוע יוצאת כיתה או שתיים לגבעה.
שירה אביטל: היא עושה סיורים, מטפחת את הגבעה.
שירה אביטל: אם יש לכלוכים אז לוקחים וזורקים לפח.
שירה אביטל: אנחנו לומדים המון על הגבעה.
שירה אביטל: בית-הספר מפעיל את פרויקט "פחומי" של עיריית מודיעין שבו מפרידים פסולת רטובה מיבשה.
שירה אביטל: אנחנו מפרידים גם סוללות, ניירות, בקבוקים.
שירה אביטל: יש לנו מכלים שקרובים לבית-הספר.
אלכס מילר: ענבל אמיר, בבקשה.
ענבל אמיר: שלום, קוראים לי ענבל ואני לומדת בכיתה ה'.
ענבל אמיר: השנה בשיעורי חינוך סביבתי למדנו על כל מיני נושאים, וביניהם טביעת רגל אקולוגית.
ענבל אמיר: טביעת רגל אקולוגית הוא התהליך שעוברים החפצים והמאכלים שאני משתמשת בהם.
ענבל אמיר: למשל, האורז מגיע מהשדות שבהם מתבזבזים המון מים, ואז הוא עובר במטוס שמזהם את האוויר ובמשאיות שגם הן מזהמות את האוויר.
ענבל אמיר: עד שהוא מגיע אליי הסביבה מאוד מזדהמת.
ענבל אמיר: בשיעורי חינוך סביבתי למדנו איך אפשר להקטין את טביעת הרגל האקולוגית בבית-הספר וגם בבית.
ענבל אמיר: שלוש פעמים בשנה אנחנו מוציאים "פרשה ירוקה" שבה התלמידים כותבים מה הם למדו השנה בחינוך סביבתי, ואת "הפרשה הירוקה" מקבלים התלמידים, ההורים ובתי-הכנסת שבעיר.
ענבל אמיר: יש לי פה דוגמאות.
ענבל אמיר: כל שנה אנחנו עושים בבית-הספר ערב מדע שהוא אירוע קהילתי אליו מוזמנות כל משפחות בית-הספר והן עוברות פעילויות בנושא איכות הסביבה.
ענבל אמיר: השנה הנושא היה בריאות וסביבה, ואנחנו תלמידי כיתה ה' למדנו, תכננו והפעלנו את התחנות.
ענבל אמיר: אני חושבת שיצא ערב מדע די מוצלח.
ענבל אמיר: הוא גם מתקשר לנו לעוד נושא שלמדנו עליו שהוא מנהיגות ירוקה.
ענבל אמיר: למדנו על המשבר הסביבתי בארץ ובעולם ואיך אפשר להשפיע על זה ושאפשר להשפיע על זה.
ענבל אמיר: אני מאוד נהניתי.
אלכס מילר: עילם, בבקשה.
עילם ארנרייך: שלום, אני עילם ארנרייך מכיתה ד' בבית-ספר "נתיב זבולון".
עילם ארנרייך: השנה אני לומד ועובד בגינה האקולוגית שקיימת כבר הרבה שנים בבית-הספר.
עילם ארנרייך: יש לנו שם גינת פרפרים, בריכת מים לציפורים, ערוגות של ירקות ופירות שבהן אנחנו לא משתמשים בריסוס אלא בהדברה ביולוגית.
עילם ארנרייך: יש לנו גם חממה שבה אנחנו מנביטים זרעים מצמחים שכבר גידלנו.
עילם ארנרייך: למשל, החמניות שרואים כאן מאחוריי שצמחו לגובה של עד 5 מטרים.
עילם ארנרייך: יש לנו גינת תבלינים צמחי מרפא.
עילם ארנרייך: בקיצור, הגינה היא פשוט עולם ומלואו.
עילם ארנרייך: גם בני אדם יכולים לחיות שם, גם הציפורים יכולות לחיות שם.
עילם ארנרייך: זה פשוט ממש יפה.
עילם ארנרייך: למדנו בכיתה גם על נושא בריאות וסביבה וראינו איך זה מתקשר לגינה.
עילם ארנרייך: למשל, איך נושא הבריאות מתקשר לגינה?
עילם ארנרייך: בערוגות הירקות והפירות אנחנו לא משתמשים בריסוס אלא בהדברה ביולוגיות כי בריסוס יש רעל, אחרת איך הוא יכול להרוג את החרקים שאוכלים לנו את הפירות והירקות?
עילם ארנרייך: אנחנו משתמשים בהדברה ביולוגית שמביאה חרקים שהם אוכלים את החרקים שמזיקים לנו.
עילם ארנרייך: לא מרססים כי אנחנו גם אוכלים את מה שריססנו וזה לא טוב לנו לגוף.
עילם ארנרייך: בנוסף לכך, השנה כיתה ד' יצאה לכנס הילדים השנתי של החברה להגנת הטבע.
עילם ארנרייך: הלכנו גם לפארק הקישון.
עילם ארנרייך: לדעתי, בכוונה בחרו את פארק הקישון בגלל שהנחל שם היה מזוהם, והרשות למען הקישון פשוט שיקמה אותו.
עילם ארנרייך: כל בעלי החיים והצמחים שהיו לפני שהוא היה מזוהם פשוט חזרו לשם.
עילם ארנרייך: אני מאוד שמח שגם אחים שלי יבואו וילמדו בבית-הספר הזה ולא בבית-ספר אחר.
אלכס מילר: ישי תורג'מן, בבקשה.
ישי תורג'מן: שלום, אני ישי תורג'מן ממועצת התלמידים והנוער הארצית שהוא הגוף הנבחר והמייצג של תלמידי ישראל.
ישי תורג'מן: ראשית, רצינו לברך על כל היוזמות הסביבתיות שאנחנו רואים שיש פה.
ישי תורג'מן: אנחנו מברכים על כל צעד כזה שמקדם את האקטיביזם ודברים כאלו ואחרים.
ישי תורג'מן: שנית, רצינו להגיד מהצד שלנו, של התלמידים ובני נוער בישראל, ולא רק מהצד של הגופים שמקנים את הידע הזה ואת כל השיעורים והפעילויות המדהימות האלה ועכשיו ראיתם עכשיו שלוש דוגמאות קטנות ומקסימות.
ישי תורג'מן: אנחנו בעד התהליכים האלה ואנחנו מקווים שיהיו כמה שיותר שיתופי פעולה וקידום, ושיהיה בהצלחה.
זיוית לינדר: אני זיוית לינדר מהמשרד להגנת הסביבה, ראש אגף חינוך וקהילה.
זיוית לינדר: אני מוכרחה לומר שאני עשרים שנה עוסקת בתחום.
זיוית לינדר: דב חנין דיבר קודם על המקום השונה שאנחנו נמצאים היום.
זיוית לינדר: אין ספק שאנחנו נמצאים במקום אחר, ואין ספק שזה בזכות שיתוף פעולה מאוד משמעותי שקורה גם לממשלה עם הארגונים הירוקים שמקדמים את הנושא.
זיוית לינדר: רציתי גם לציין שהמשרד להגנת הסביבה מוביל תכניות גם תנועות הנוער בשיתוף מועצת תנועות הנוער ומשרד החינוך, מינהל חברה ונוער.
זיוית לינדר: אנחנו עובדים עם מערכת ההשכלה הגבוהה.
זיוית לינדר: יש בהחלט עוד הרבה מה לעשות בשני התחומים האלה, אבל הם חלק משמעותי בתפיסה שלנו איך צריך לעסוק בחינוך לקיימות.
זיוית לינדר: אנחנו היינו רוצים לראות הרבה יותר עשייה גם במערכת העל-יסודית.
זיוית לינדר: אנחנו מודעים למגבלות של בחינות הבגרות ושל הלו"ז והסילבוסים הצפופים.
זיוית לינדר: אין ספק שהיינו רוצים לראות גם שם יותר מקום משמעותי של עשייה בנושא של חינוך לקיימות.
זיוית לינדר: כמובן בהשכלה הגבוהה.
זיוית לינדר: לפי תפיסתנו היינו רוצים לראות שכל בעל מקצוע שמתחנך בהשכלה הגבוהה במדינת ישראל נחשף לנושא הסביבתי ומבין את המשמעויות שלו על העיסוק העתידי שהוא עכשיו לומד.
זיוית לינדר: שוב, זה נושא שאנחנו נמצאים בו בדיאלוג עם מערכת ההשכלה הגבוהה.
זיוית לינדר: אני בהחלט רוצה לברך כל אחד ואחד מהגורמים הנמצאים פה ואת יושב-ראש הוועדה על קיום הדיון היום.
זיוית לינדר: זה מאוד חשוב ומאוד משמעותי.
זיוית לינדר: החזון שלנו הוא להוביל שינוי באורח החיים של כל אזרחי מדינת ישראל.
זיוית לינדר: לשם אנחנו הולכים.
זיוית לינדר: אולי לאט ואולי לא תמיד בפריסה מספיק רחבה, אבל בהחלט זה הכיוון.
זיוית לינדר: אנחנו בטוחים שביחד נצליח להשיג אותו.
דויד דוניץ: ד"ר דיוויד דוניץ ממרכז השל וקיימות, וגם איש סגל בסמינר הקיבוצים.
דויד דוניץ: אילנה, תסלחי לי.
דויד דוניץ: אני אעשה כמה דברים ואני גם אתן לכם את רשות הדיבור.
דויד דוניץ: קודם כל, אני רוצה להגיד שאנחנו באמת בחגיגה היום, וראוי לנו לחגוג כמו שדב אמר.
דויד דוניץ: הרבה דברים קרו, אנחנו עומדים בפני הכנס השלישי של פסגת כדור-הארץ - ריו פלוס 20.
דויד דוניץ: יוצאת משלחת מכובדת מישראל לכנס הזה.
דויד דוניץ: לצערי, אני לא, אבל חברים שלי מסביב לשולחן כן.
דויד דוניץ: לפני עשרים שנה שמו אומות העולם בריו את החינוך הסביבתי ואת החינוך לפיתוח בר-קיימא כמרכיב מרכזי, אפילו הכרחי בחינוך של המאה ה-21.
דויד דוניץ: אנחנו הולכים כברת דרך מאוד ארוכה.
דויד דוניץ: אנחנו יכולים לזכור את שנת 94' כשנת איכות הסביבה במערכת החינוך כאולי סימן דרך, ומאז יש לנו פה עדות לבתי-ספר ירוקים והסמכה של מאות בתי-ספר, ובמכללות ובגני-הילדים ובתיכונים קורים הרבה דברים.
דויד דוניץ: גם בחברה להגנת הטבע יש פריסה רחבה.
דויד דוניץ: אנחנו באמת יכולים לחגוג ואני לא אומר את זה בציניות.
דויד דוניץ: ראוי לנו לקבל גם טפיחה על השכם.
דויד דוניץ: זה לא טוב להגיד "לחגוג" ואחר כך להגיד אבל.
דויד דוניץ: אבל אנחנו צריכים לשאול את עצמנו גם כמה שאלות כאנשי הפרקטיקה ואל משרד החינוך, ולעשות בחינה מחודשת לקראת באמת היישום של חינוך סביבתי וחינוך לקיימות שהוא באמת יהיה רלוונטי, ולהכין את הילדים שלנו עם ארגז הכלים שהם זקוקים לו מול המשברים כמו משבר האקלים ומול האזרחות הנדרשת.
דויד דוניץ: אני רוצה לסמן ארבעה אתגרים לחינוך סביבתי שאני רואה היום במערכת.
דויד דוניץ: זה גם עולה מתוך המחקר העולמי שהיה גם בדוקטורט שלי שהיה על הנושא הזה של חינוך סביבתי וחינוך לקיימות, ואנחנו מכירים אותו מהשטח.
דויד דוניץ: מדובר בארבעה אתגרים שמעידים שאנחנו לא נוכל להתקדם בחינוך סביבתי אם לא נפתור או נתמודד עם האתגרים הללו שכל מערכת חינוך בעולם המערבי מתמודדת איתם, וכל שכן המערכת בישראל.
דויד דוניץ: האתגר הראשון הוא אתגר ההכללה – Social Inclusion.
דויד דוניץ: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו עד כמה החינוך הסביבתי מקדם סגירת פערים חברתיים, מקדם צדק חברתי וסביבתי, עד כמה הוא נגיש לכול, עד כמה הוא בעצם כן זכות לכל ילד וילדה בישראל לקבל חינוך סביבתי, או שהוא עדיין משהו שולי, איזשהו פרי של משוגע לדבר או יוזמה של מנהלת המתקדמת שיודעת ורואה את זה.
דויד דוניץ: האתגר הזה הוא אתגר גדול, לא רק בחינוך סביבתי, אגב.
דויד דוניץ: האתגר השני שאני רואה ואני חושב שהוא מאוד מתחדד לאחרונה עם המחאה ששמה על השולחן הוא העניין של המתח בין חינוך למשמעות לבין חינוך להישגיות וסטנדרטיזציה.
דויד דוניץ: המערכת מתלבטת עם זה עם הבגרויות ועם ההישגים המרהיבים שלנו במדינת ישראל, ואנחנו לא יכולים להתעלם מהם.
דויד דוניץ: מצד שני, אנחנו יודעים שזה לא חייב לעמוד בסתירה.
דויד דוניץ: אבל חינוך שמחנך לחינוך חווייתי כמו שנאמר פה של יד, רגש ושכל, חינוך שהוא הוליסטי, חינוך שהוא ביקורתי, חינוך שהוא חווייתי שהוא מאפשר לצאת מעבר לכותלי בית-ספר, חייב לא ליפול לתוך המשבצות המאוד מצרות של לימוד למבחנים וחרושת הציונים שאנחנו רואים שמאוד מאפיינים היום את בתי-הספר.
דויד דוניץ: זה אתגר גדול.
דויד דוניץ: האתגר השלישי שאני רואה הוא דילמת מי בעל-הבית.
דויד דוניץ: אני שם את זה על השולחן גם בגלל שזו לא שאלה שהיא לא כל כך נוחה לנו להגיד את זה, ואני אגיד את העמדה שלי.
דויד דוניץ: בעל-הבית של החינוך הסביבתי צריך להיות משרד החינוך והחינוך הממלכתי.
דויד דוניץ: אני הייתי גם חלק מהסיפור הזה אז אני יכול להגיד שגם אני חלק מהאשמים לעניין הזה.
דויד דוניץ: אבל החינוך הסביבתי באמת מובל ומונע בעשרים השנים האחרונות על-ידי פריחה מאוד גדולה של החברה האזרחית, של עמותות, של גופים אזרחיים שנטלו פה את הכפפה וזאת במקום שהממלכה לא עשתה את העבודה.
דויד דוניץ: קרו דברים מדהימים, אבל בכל זאת, כבוד היושב-ראש, אני מקווה שאתה תסכים עם הקביעה שמשרד החינוך והחינוך הממלכתי צריך להתחבק ולחבוק את אתגר החינוך הסביבתי למאה הזאת.
דויד דוניץ: אני רוצה לומר עוד דבר במאמר מוסגר ואני מקווה שזיוית תסלח לי בעניין הזה.
דויד דוניץ: אני חושב שהמשרד להגנת הסביבה שיחק תפקיד מרכזי בקידום החינוך הסביבתי, אבל יש לי באופן אישי תהייה האם המשרד להגנת הסביבה צריך להיות המנוע המרכזי של החינוך הסביבתי בישראל או לא גם כן משרד החינוך?
דויד דוניץ: אני חושב שיש פה מקום להערכה מחודשת של השותפות גם בין המשרדים וגם עם החברה האזרחית.
דויד דוניץ: האתגר הרביעי שעומד בפנינו הוא אתגר החיבורים.
דויד דוניץ: כפי ששמענו, החינוך הסביבתי הוא חינוך בין-תחומי, על-תחומי.
דויד דוניץ: הוא דורש ידיעה ולמידה אינטרדיסציפלינרית.
דויד דוניץ: הוא דורש חיבורים בין משרדים, הוא דורש חיבורים בין החברה האזרחית ומשרד החינוך והמשרדים.
דויד דוניץ: הוא דורש מחשבה מערכתית וחשיבה הוליסטית.
דויד דוניץ: אני חושב שעוד לא פינקנו את האתגר הזה לא בחינוך ולא בחינוך במערכת הכללית, וזה צו השעה – איך אנחנו יוצרים ברייה כזאת.
דויד דוניץ: פה אני כן רוצה לענות לשאלה ולאתגר שדב הציב: מה אנחנו מבקשים, מה אנחנו יכולים לבקש.
דויד דוניץ: אני חושב שאנחנו יכולים לבקש את הברית הזאת, ברית של שותפות אמיתית בין החברה האזרחית לבין משרד החינוך והמשרד להגנת הסביבה.
דויד דוניץ: הוא במקום טוב, הוא יכול להיות במקום הרבה יותר טוב.
דויד דוניץ: אני חושב שהמדינה צריכה לקחת על עצמה לבנות ראייה מערכתית, לבנות ראייה אינטגרטיבית של התחום הזה כך שהוא יוכל להיכנס לכל תחום ותחום, שהוא יוכל לייצר את המערכתיות הזאת שאנחנו מדברים עליו.
דויד דוניץ: נודה על האמת, הילדים שלנו גדלים לעולם הרבה יותר מסוכן והרבה יותר מורכב.
דויד דוניץ: האתגרים איתם הם צריכים להתמודד גדולים ומורכבים יותר מהאתגרים איתם אנחנו היינו צריכים להתמודד.
דויד דוניץ: בשביל לעשות את הדבר הזה אנחנו צריכים ראייה מערכתית אחרת.
דויד דוניץ: החדשות הרעות – זה די לא פשוט, אני לא רוצה לייאש אתכם.
דויד דוניץ: אני חושב שאם אנחנו רוצים להתקדם באמת אנחנו צריכים להתחיל לפתור את הדברים האלה.
דויד דוניץ: מהצד האחר, החדשות הטובות הן שהרבה מהידע הזה נמצא בחדר הזה.
דויד דוניץ: אני חושב שאתם יכולים לראות בגופים פה ובדור הצעיר כשותפים של אמת לעניין הזה, וצריך להתחיל מהמקום הזה של איך לייצר את האינטגרציה הזאת.
דויד דוניץ: הרבה מאוד מהידע הולך לאיבוד במערכת כי הרבה מאוד דברים קורים, אבל הם קורים בצורה שולית וספוראדית.
דויד דוניץ: אפילו באותו בית-ספר יכול להיות דבר מדהים עם מורה שעושה, אבל אחר כך הידע הזה לא עובר לבית-הספר עצמו.
דויד דוניץ: האתגר הזה פה מונח לדלת שלנו.
דויד דוניץ: אני חושב שצריך להקים שולחנות עגולים שידונו בדברים האלה ויבנו את השותפות הזאת גם ברמה הממלכתית, גם ברמה מקומית, אזורית.
דויד דוניץ: אני חושב שהידע הזה ישנו פה, כמו שאמרתי, אצל האנשים שיושבים בחדר הזה.
דויד דוניץ: אני גם שותף ליוזמות של חגית מהרשת הירוקה שעוד מעט תדבר ושל אילנה מסמינר הקיבוצים שנותנות פתח להרבה מאוד כיוונים בעניין הזה.
דויד דוניץ: תודה רבה.
אילנה אבישר: ראשית, תודה רבה.
אילנה אבישר: שמי ד"ר אילנה אבישר.
אילנה אבישר: אני ממכללת סמינר הקיבוצים, ראש החוג למדעים ויושב-ראש המועצה הירוקה.
אילנה אבישר: היום באתי לספר לכם על פרויקט מיוחד ששותפים בו הרבה מאוד מן האנשים שיושבים כאן סביב השולחן הזה, פרויקט כתיבה רב-משתתפים בנושא חינוך סביבתי כמחולל שינוי חברתי.
אילנה אבישר: ובכן, במרץ השנה התקיים כנס שאורגן על-ידי ארבעה גופים: סמינר הקיבוצים, מכללת בית-ברל, המרכז לחינוך בחיריה ומשרד החינוך, המזכירות הפדגוגית.
אילנה אבישר: שמו של הכנס היה: שותפים לשינוי חברתי – אקטיביזם בחינוך מלמידה לפעולה.
אילנה אבישר: בכנס הזה השתתפו 490 אנשים, מורים, סטודנטים, מרצים, אנשי סביבה.
אילנה אבישר: אחד הדברים המעניינים שעשינו לקראת הכנס הוא שפנינו לגופים שונים: לחברה להגנת הטבע, לרשת הירוקה, לידידי כדור הארץ, לילדים, למשרד החינוך, לתכנית השרים, וביקשנו מהם לכתוב נייר עמדה בנושא חינוך סביבתי כמחולל שינוי חברתי.
אילנה אבישר: אני חושבת שדיוויד כאן עשה כבר את כל הפתיח ואמר את עיקרי הדברים.
אילנה אבישר: אולי המצגת שלי תחדד את הדברים בצורה יותר נהירה.
אילנה אבישר: הגיעו לשולחננו עוד טרם הכנס 22 ניירות עמדה ולמזכירות ועדת הכנסת העברתי את הנייר המסכם.
אילנה אבישר: יש לי כאן גם את תמצית הדברים ואני אשמח לחלק כאן ליושבים.
אילנה אבישר: מ-22 ניירות העמדה האלה הוצאנו תובנות ראשונות.
אילנה אבישר: הם באמת מייצגים את קשת העוסקים בנושא הזה.
אילנה אבישר: הדבר הזה הובא לדיון במושב מיוחד בכנס כשבמושב הזה התקיימו 25 שולחנות עגולים.
אילנה אבישר: 490 איש ואישה השתתפו, ואנחנו תיעדנו וכתבנו את כל הדברים.
אילנה אבישר: עולות שמונה תובנות עיקריות.
אילנה אבישר: זה כמובן ניתוח ראשוני של הדברים, אבל מנסה לייצג את הדברים שעלו שם.
אילנה אבישר: שמונה התובנות עוסקות במטרות החינוך הסביבתי, בפדגוגות, באיך מלמדים חינוך סביבתי וזה גם עלה כאן לשולחן.
אילנה אבישר: עלתה השאלה האם החינוך הסביבתי סוף סוף צריך להיות מקצוע ליבה מוכר או יסוד מארגן במקצועות אחרים.
אילנה אבישר: כבר דיברו על המקום של הכשרת המורים, האקדמיה והמחקר, השלטון המקומי והאזרחים והעמותות כפי שנדבר על זה תיכף.
אילנה אבישר: גם אנחנו מתלבטים בסוגיה מי צריך להיות האחראי.
אילנה אבישר: אני מוכרחה לומר כאן שגם אני חושבת כמו דייויד שמשרד החינוך הוא המשרד שצריך לקחת אחריות על החינוך בישראל.
אילנה אבישר: עולה גם סוגיית השותפות בין מערכת החינוך והמגזר השלישי, ואנחנו גם ממליצים על שיח ציבורי כפי שדייויד דיבר.
אילנה אבישר: הכנתי איזשהו סיכום.
אילנה אבישר: מהו בכלל חינוך סביבתי?
אילנה אבישר: אלו עיקרי הדברים.
אילנה אבישר: הוא חינוך הומניסטי, רב-תחומי.
אילנה אבישר: הוא מתווה ערכים חברתיים של שייכות, אחריות למקום, אזרחות פעילה, תודעה פוליטית, מודעות לאתגרים סביבתיים וחברתיים, חשיבה ביקורתית.
אילנה אבישר: הוא עוסק בהחלט בסוגיות של צדק חברתי וצדק סביבתי.
אלכס מילר: כן, בבקשה בקצרה.
חגית גפן: חגית גפן, סמנכ"לית הרשת הירוקה.
חגית גפן: הרשת הירוקה הוא ארגון חברתי סביבתי.
חגית גפן: אני אוהבת לקרוא לזה דווקא חברתי סביבתי ולא סביבתי חברתי.
חגית גפן: מאוד חשוב להכיר את הסביבה ולשמור עליה, אבל אם נפתור את בעיית המים עדיין תהיה לנו בעיית זיהום האוויר.
חגית גפן: אני מאמינה שהבעיה שלנו היא הרבה יותר עמוקה, היא בעיה חברתית ערכית תרבותית שאותה צריך לפתור ולעבוד עליה.
חגית גפן: אנחנו עובדים בעיקר מול צוותי מורים וצוותי חינוך, פחות מול ילדים.
חגית גפן: לא באופן ישיר מול הילדים.
חגית גפן: אנחנו גוף שמפתח את היכולות של אנשי החינוך שמעבירים את המנהיגות ואת היכולת שלהם הלאה.
חגית גפן: אנחנו עוסקים הרבה בפיתוח של מודלים חדשניים שחושבים המון קדימה של חינוך לקיימות – לאן?
חגית גפן: אנחנו מאוד חושבים שהמקומיות, המקום הוא מאוד מאוד חשוב, המקום שבו אנחנו חיים ובו אנחנו גדלים.
חגית גפן: אי-אפשר לנתק את זה, אנשים צריכים ללמוד את המקום שלהם, להתחבר ביחד, ליצור שיתופי פעולה במקום.
חגית גפן: לכן, מעבר למשרד החינוך ולמערכת החינוך, אנחנו מוצאים בקהילת האזרחים פרטנרים מאוד מאוד חשובים לנו, וברשות המקומית גם פרטנר מאוד חשוב לחינוך לקיימות.
חגית גפן: אנחנו מוצאים יותר ויותר שיש להם תפקיד חשוב מאוד בתהליך הזה.
חגית גפן: אנחנו רוצים קהילה מעורבת ולפתח אזרחים פעילים ותורמים למען הסביבה והחברה.
אלכס מילר: רבותי, ראשית, אני רוצה לברך את חבר הכנסת ידידי דב חנין על כך שהוא עומד בראש השדולה החשובה הזאת והוא יוזם כאן דיונים בוועדות הכנסת וכמובן במליאת הכנסת.
אלכס מילר: יוזמתך מבורכת.
אלכס מילר: כמובן שעצם הדרך והפעילות למען חיים ירוקים יותר הם דברים חשובים.
אלכס מילר: אין ספק שכל הארגונים שנמצאים כאן, וכמובן גם משרדי הממשלה, פועלים רבות בהטמעת סוגיית איכות הסביבה בחברה הישראלית בכלל, ובמערכת החינוך בפרט, ועל כך אנחנו מברכים.
אלכס מילר: אין לי שום ספק שמערכת החינוך צריכה לקחת על עצמה אחריות בסוגיית החינוך הסביבתי.
אלכס מילר: אנחנו מדברים על כך שדור אחרי דור לומד, ובסופו של דבר הוא גם חי לפי אותם ערכים שהוא מקבל בבתי-הספר בעניין החינוך הסביבתי.
אלכס מילר: אני גם מאמין שהדור הבא יוכל כבר לשמוע את זה לא רק בבתי-הספר אלא גם בתוך הבית כי אלו כבר יהיו ההורים שחיים בתוך המערכת הזאת.
אלכס מילר: מבחינתנו, אנחנו כאן לשירותכם.
אלכס מילר: כמובן שבכל דבר שנוכל לסייע ככנסת נעשה את המאמץ המקסימאלי.
אלכס מילר: יש לנו חקיקה רבה שרצה.
אלכס מילר: המשרד לאיכות הסביבה מקבל כאן בוועדת החינוך תמיכה רבה, וכמובן משרד החינוך – תלוי ביוזמות, תלוי בדברים, אבל בדרך כלל יוצאים מכאן עם פרגון.
אלכס מילר: ברכות לכולם, וכמובן לתלמידים על כך שבאמת משתתפים ולוקחים חלק בכל העולם של איכות הסביבה.
אלכס מילר: נאחל לכם ולכל החברים שלכם ולכל מי שעוסק בדבר הצלחה.
זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את הישיבה המיוחדת והישיבה החגיגית של ועדת המשנה של ועדת החינוך והתרבות, לחינוך דתי ולתרבות תורנית כשהישיבה הזאת היא מיוחדת וחגיגית, לציין את שבוע החמ"ד במערכת החינוך.
זבולון אורלב: אנחנו כולנו מתרשמים מאוד משפע הפעילויות והאירועים של שבוע החמ"ד וחשבנו שמן הראוי שגם הכנסת במידת האפשר, תיתן את הבמה ואת הגיבוי, את ההוקרה ואת ההערכה, לעשייה החינוכית שנעשית במשך כל השנה, לא על-יד מיקרופונים ולא תחת מצלמות ומן הראוי שהעבודה של מערכת החינוך הממלכתית דתית, תקבל גם כן ביטוי בדברי ימי הכנסת ומעל במת הכנסת.
זבולון אורלב: ובהידברות מוקדמת עם ראש המינהל, אברהם, תכננו לעשות כך שאחרי דברי הפתיחה של ראש מועצת חמ"ד, ראש המינהל יציג מצגת של החזון, ההישגים, של החמ"ד ולאחר מכן אנחנו נקיים דיון שיתרכז בסוגיה של מגוון האוכלוסייה המצוי בחמ"ד ומתן המענים.
זבולון אורלב: אני רואה את אלכס גליקסברג, אז אני כבר יודע איך לקשור את הסוגיה הזאת לתכתובת המיילים בינינו מהבוקר.
זבולון אורלב: זה, פחות או יותר, סדר הדיון.
זבולון אורלב: אנחנו קבענו סדר גודל של לא יותר משעה וחצי, זמנכם קצר וגם זמננו קצר, עד שעה וחצי.
זבולון אורלב: אפשר גם יהיה לקצר.
זבולון אורלב: אני גם הושבתי לידי את הרב איתן אייזמן, אם יש בי מעלות מסוימות אז זה קשור אליו.
זבולון אורלב: בישיבת נחלים, שאני בוגר שלה, היתה שיטה שבאים תלמידי החמישית אז לא שמים ארבעה תלמידים בחדר אחד, כי מה ארבעה תלמידים חדשים, יכולים להעשיר אחד את השני, במה הם יכולים לחנך האחד את השני, ומה כל אחד יכול לתת דוגמה אחד לשני?
זבולון אורלב: אז השיטה היתה – שניים מהחמישית ושניים מהשביעית, או שניים מהשישית.
זבולון אורלב: אז אני הייתי בחמישית והרב איתן היה בשביעית.
זבולון אורלב: אז בזכותו, אני יודע לשטוף רצפת עץ, ובזכותו אני יודע לסדר ארון ואם יש בי משהו, אז כל פעם שאני רואה את הרב איתן, אז אני משאיר אותו קרוב אלי.
זבולון אורלב: הרב גיסר, בבקשה, פתח ישיבה זו.
אבי גיסר: שלום ברשות כל הנכבדים, מוריי ורבותיי.
אבי גיסר: תודה ליושב ראש הוועדה, ידידנו ומי שמוביל ומקדם את כל צורכי החינוך הדתי באהבה ובמסירות, ללא גבול, באמת.