GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוחאי רודיק: יש לנו פרק שנקרא אמונה בשעת משבר ובתוך הפרק של אמונה בשעת משבר אנחנו שמנו תת פרק על מגמות חילון בנוער הדתי, שאנחנו מחברים ומקשרים את זה להוגי ישראל כמו הרב סעדיה גאון וכו'.
יוחאי רודיק: זה נותן לזה מימד רלוונטי.
אברהם ליפשיץ: תודה, תודה.
אברהם ליפשיץ: אפשר עוד להאריך, אבל תודה.
אברהם ליפשיץ: החלק הלימודי עוד דורש הרחבה.
אברהם ליפשיץ: כנ"ל לגבי היסטוריה.
אברהם ליפשיץ: יש לנו מפמ"רית יוצאת מהכלל שאנחנו הולכים לעשות עבודה גם בהיסטוריה, גם באזרחות.
אברהם ליפשיץ: פתחנו עכשיו, השקנו אתר מחשבת, אתר אזרחות, חמ"ד ואזרחות וכנ"ל לגבי מקצועות כמו אמנות ותיאטרון, נעשית שם עבודה גדולה מאוד.
אברהם ליפשיץ: יש בתי-ספר רבים שלומדים אמנות ואמונה, בשילוב שלהם וכן הלאה, לא נעסוק בזה כרגע.
אברהם ליפשיץ: בכל אופן, אנחנו רואים שהחלק הלימודי, שהוא מוטמע בעולם החינוכי, הוא משמעותי ויש לו משקל גדול מאוד.
אברהם ליפשיץ: אנחנו רואים את הזכאות לבגרות בגאווה גדולה.
אברהם ליפשיץ: אני חייב לומר כאן שהמיצ"בים בבתי-הספר היסודיים, אנחנו עובדים קשה מאוד לנסות, בישיבה האחרונה מישהו אמר לקראת, זו לא תוכנית חירום, אבל על בסיס של המצב אנחנו רוצים לראות כיצד אנחנו פורצים את הדרך במיצ"בים, בעזרת השם ואנחנו נעשה את זה בעזרת השם ביחד, ההנהלה המורחבת האחרונה היתה, כולנו נחושים בעזרת השם נעשה את זה, התלמידים טובים, השעות נוספות.
זבולון אורלב: זה מתשע"א, לא?
אברהם ליפשיץ: בעזרת השם, כן.
אברהם ליפשיץ: חמ"ד של תורה, אתמול היה טקס, בכל המחוזות היה דבר גדול מאוד, קיבלנו הדים.
אברהם ליפשיץ: מישהו אמר לי טוב שהאינטרנט לא עבד בין כולם, כל אחד יכול היה להתרכז בעצמו אז יצא מזה דבר טוב, בשנה הבאה יהיה מוכן, יהיה בסדר.
אברהם ליפשיץ: בכל אופן יש פה אמירה גדולה מאוד, כן?
אברהם ליפשיץ: אם עולה, איך שמחתי שגדי עלה בכנסת, עלה בכנסת, פרס החינוך הדתי, הוא סיפר על הש"ס, הנכד שלו אמר סבא, אני, רוצים, מהחמ"ד יצא, זה היה דבר, אנקדוטה נורא מעניינת ואנחנו מקווים שאלפי תלמידים, ואהבת התורה הזאת של חמ"ד של תורה, זה ביטוי למה שאנחנו מצפים.
אברהם ליפשיץ: הרמב"ם היומי הוא משמעותי וכו'.
אברהם ליפשיץ: גם היו תלמידים הרבה.
אברהם ליפשיץ: אני מקצר.
אברהם ליפשיץ: רבותיי, קיבלתי הוראות פה שיש פה, אנחנו פה חיילים ויש פה בעלי-בית.
אברהם ליפשיץ: כל אחד שאני מבקש ממנו באמצעותכם, אז למה אתה דיברת ארוך, אני באמת מתנצל, רב מאיר, אחריו העמידו תלמידים הרבה, משפט אחד קצר.
מאיר סבג: ארבעה דברים, ארבעה דברים.
מאיר סבג: אל"ף, הנושא הזה זכה, בנושא של העמידו תלמידים הרבה, זכה לתודעה רצינית ביותר בקרב, אפילו בקרב שר החינוך, המנכ"לית, מנהלי המחוזות.
מאיר סבג: חידד את המודעות בקרב עובדי ההוראה, כולל מפקחים, מנהלים, מורים, גננות, והאחריות שלהם לעשות את חוק ההתמדה שהילד יעבור ממסגרת למסגרת, העיקר שתהיה מסגרת של הציונות הדתית.
מאיר סבג: אני חושב שיצרנו, מיסדנו מאגר נתונים דינאמי, שבו אנחנו יודעים בכל רגע, מה קורה עם כל ילד.
מאיר סבג: כל אלפי הגננות ואלפי המורים, כולל מחנכי י"ב, אמורים בדרך שאלון אינטרנטי, לעשות עבודה של לא יותר מעשר דקות, ודרכה אנחנו מקבלים במאגר נתונים מי הולך לאן וכמה.
מאיר סבג: ואז יוצרים מצב שבו ממקדים עבודה ואותם תלמידים שמתלבטים, יותר נכון, אותם הורים שמתלבטים לגבי ילדיהם.
זבולון אורלב: מאיר, אנחנו יודעים למה נושרים?
זבולון אורלב: למה נושרים?
מאיר סבג: למה נושרים תלמידים.
מאיר סבג: התשובות הן רבות.
מאיר סבג: זה יכול להיות נשירה בצד האידיאולוגי, לכיוון של תלמודי תורה מוכרים שאינם רשמיים, בשל אולי עברו איזה שהוא שינוי, בעלי תשובה, יש כאלה, במעברים.
זבולון אורלב: האם ידוע לך אם זה פעם נחקר או נבדק ככה בצורה קצת יותר מעמיקה, הסוגיה הזאת?
מאיר סבג: אני חושב שמהניסיון של כל החברים פה, הצטבר ניסיון רב.
זבולון אורלב: פרופ' זהבית גרוס.
מאיר סבג: בדרך-כלל התשובות הן נוחיות של מקום, בדרך-כלל התלמיד המתבגר שמשנה טיפה את דעתו בכיתה ח', ויש עוד הרבה מאוד.
זבולון אורלב: הדברים האלה צריכים, אני חושב שזו סוגיה מספיק חשובה, שהמעבר הזה הוא חשוב ואני מבין גם שיש לנו עוד מעברים מהיסודי לחטיבת הביניים ומחטיבת הביניים לתיכון, ובתוך התיכון, ואם אנחנו מתחילים עם אחוזים מסוימים בגן הילדים, אנחנו מסיימים עם אחוזים שהם יותר גדולים מנשירה של 10% בכיתה י"ב.
מאיר סבג: מכיוון שאני אמור לקצר, אז אני מדלג על הרבה מאוד דברים.
זבולון אורלב: רגע, רגע, אנחנו גם, את תחקרי את זה או שצריך להפעיל פה את מחלקת המחקר של הכנסת?
זהבית גרוס: יש כאן בהחלט שני שלבים, יש כאן את השלב הפוליטי, השלב החברתי, שצריך לקרוא לשדה האקדמי לחקור את הדברים האלה.
זהבית גרוס: יש כאן תהליכים שהם מאוד מעניינים מבחינה מחקרית, אבל לדעתי, הם מאוד מאוד חשובים דווקא מבחינה חברתית פוליטית ואני חושבת שהגיע הזמן ממש לפתוח את הנושא הזה ולדון בו, כיוון שלא עשינו בעצם כלום בעניין הזה.
זהבית גרוס: זה שדה בור.
זבולון אורלב: גם למשרד החינוך יש מדען ראשי שהוא בוגר החינוך הממלכתי דתי.
אברהם ליפשיץ: אני רק רוצה לומר בהערה למה שאומר מאיר, צריך לנתח את זה, צריך לנתח את זה, זה נכון.
אברהם ליפשיץ: אבל אני רוצה לומר – ליד הניתוח, בצד הניתוח שהוא חשוב גם לדעת איך לעבוד, הדברים קשורים, בינתיים נעשית עבודה מדהימה של כל החברים שיושבים פה והתוצר הוא, כדאי שתחליף על זה משפט, רב מאיר.
מאיר סבג: קודם כל, כל תוכניות המעברים מוסדו, עם הגברת האחריות והמודעות, גם תוכניות המעברים בכל יישוב ויישוב, מוסדו, באופן כזה שמפקחי רוחב עובדים יחד.
מאיר סבג: מפקחת על גני ילדים, מפקח על החינוך היסודי, כולל העל, על העל יסודי.
מאיר סבג: במקומות שהרשתות נמצאות, אז בהחלט יש תוכנית מעברים יותר מסודרת בין היסודי והעל-יסודי.
מאיר סבג: אין ספק שהנושא הזה צריך עוד הרבה הרבה עבודה.
מאיר סבג: יש פה איזה שהוא צמצום של 4%, אני מאמין, אני מאמין שבשלוש השנים הקרובות, אנחנו נימצא בהישגים מדהימים כי נשירה תמיד תהיה, אבל אנחנו לא נהיה באותו מקום שהיינו בו לפני שנתיים.
מאיר סבג: באותו יום, שאברהם ליפשיץ לקח את זה לידיים, לא אני, אני רק משמש כמתווך בינו לבין כל המחמ"דים בכל הארץ כולה, אבל אני, אין לי ספק בכך, שהנשירה תקטן ולא רק זה, אלא רמת הפעילות בגנים, בבתי-הספר תגדל, באופן כזה שהם, שההורים יצביעו ברגליים.
מאיר סבג: כלומר, הפעילות החינוכית והלימודית במוסדות החינוך, יהיו יותר אטרקטיביים כדי שהתלמידים יישארו ולא יזלגו.
זבולון אורלב: מאה אחוזים, תודה רבה.
אברהם ליפשיץ: תודה, אנחנו מקבלים, מאיר, תודה על כל מה שאתה עושה ולא רק על מה שאמרת.
אברהם ליפשיץ: יש צמצום בנשירה במספרים, אנחנו בודקים את זה.
אברהם ליפשיץ: זאת אומרת, מה שנעשה, תוך כדי הרצה אני רק אומר, מה שעשה הרב מאיר, הובלנו, הובילו.
מאיר סבג: כל המחמ"דים.
אברהם ליפשיץ: כן, כולם, עשינו עבודה שיש בה, שאלון אינטרנטי לגננות, מי עתיד ללכת, לאן עתיד ללכת והדבר הזה במעקב, זה לא תחושות בטן, וליד הניתוח.
אברהם ליפשיץ: קליטת עלייה מאתיופיה, אני אגיד על זה משפט אחד, כדאי לדעת שהחמ"ד, מאז ומעולם, דרך אגב, מאז הקמת המדינה, החמ"ד בשמחה, קיבל לידיו לעסוק בקליטת עלייה וקלט עלייה ואני חושב שזה, אם יש משהו שהחמ"ד יכול להצביע כדבר, גולת כותרת, זה קליטת העלייה.
אברהם ליפשיץ: גם היום, אפשר לראות את הנתונים, חמ"ד קולט פי שלושה אחוז תלמידים ממוצא, עולים מאתיופיה, לעומת החינוך הממלכתי והנתונים רשומים ואנחנו עושים את זה, אנחנו לא מציינים, אנחנו מעלים על נס את השמחה הגדולה הזאת, של להיות עסוקים, ראשנו ורובנו בקליטת עלייה של העולים מאתיופיה.
אברהם ליפשיץ: סוגיה בפני עצמה, מורכבת, מה הוא צריך לעשות עם זה, אבל אנחנו מציגים את זה כעובדה.
מאיר סבג: אם תורשה לי הערה כאן.
מאיר סבג: ביום חמישי מגיע ראש הממשלה לקריית מלאכי, יחד עם צוות שרים – רווחה, תמ"ת, והתבקשתי להכין נתונים למנהלת המחוז, לגבי העולים.
מאיר סבג: הנושא הוא עולים.
מאיר סבג: מצאתי ש- 97% מתלמידי י"ב שהם עולים, בעיקר אמי"ת, קריית מלאכי, כ- 67% מתוכם, קיבלו תעודת זכאות לבגרות, יותר מהממוצע המחוזי והארצי.
מאיר סבג: וזה בזכות עבודה אינטנסיבית ביישוב.
אברהם ליפשיץ: נעבור לנושא הבא, הרב אוריאל רצה עוד משפט לגבי העולים.
אברהם ליפשיץ: בכבוד.
אוריאל עובדיה: מה שאני רוצה להעלות על השולחן הזה, בהקשר הזה של קליטת העלייה, זאת סוגיה שמלווה אותנו לאורך כל השנים והיא קשורה גם להישגים הלימודיים בבתי-הספר היסודיים במיצ"ב.
אוריאל עובדיה: יש הגדרות כמה זמן עולה מאתיופיה נקרא עולה, לצורך קבלת סיוע מן המשרד.
יהודית גידלי: זה שונה מעולה ממקום אחר?
אוריאל עובדיה: מה זאת אומרת מעולה מקום אחר?
אוריאל עובדיה: מאתיופיה?
אוריאל עובדיה: כן.
אוריאל עובדיה: יש הבדל.
אוריאל עובדיה: אבל הבעיה העיקרית שאנחנו מתמודדים אתה, היא העובדה שעולים יוצאי אתיופיה, זאת אומרת שאו הם או אחד מהוריהם נולד באתיופיה, ממשיכים להוות אתגר לימודי לא פשוט, גם אחרי שפוסק הסיוע של המדינה.
אוריאל עובדיה: זאת אומרת, יכולים לשבת באותה כיתה הטרוגנית ממילא, תלמידים, שבבית שלהם אין תרבות של למידה.
אוריאל עובדיה: אני לא רוצה להגיד שיש תרבות של אין למידה, חלילה.
אוריאל עובדיה: מטבע הדברים.
אוריאל עובדיה: ואנחנו יודעים שיש משקל גדול מאוד להיבטים הסוציו-אקונומיים של התלמידים, באשר להישגים הלימודיים.
אוריאל עובדיה: אני חושב שהסוגיה שאכן אני מתמודד אתה אמנם בכבוד, אבל המדינה צריכה לתת את דעתה לנושא הזה, כיצד יוצרים מציאות שבה מתגברים, מסייעים, לעולה שכבר נמצא חמש שנים בארץ, או שש שנים בארץ או מעבר לזה, במה שלעולם יהיה שונה.
אוריאל עובדיה: לעולם יהיה שונה, ואנחנו בסופו של דבר רוצים להביא אותם לאותו מקום שמגיעים ילדי ישראל האחרים, בכל אתר ואתר.
אברהם ליפשיץ: היעד הבא, לכל אדם ישנה, תן לי רק להגיד שהמילה הזאת, לכל אדם ישנה, זה, כל אדם ישנה, ילמד, ילמד.
אברהם ליפשיץ: אל ישנה אדם.
חיים אמסלם: למה הוספת את ה- ל'?
חיים אמסלם: כל אדם ישנה.
אברהם ליפשיץ: זה מה שכתוב.
זבולון אורלב: אנחנו מקבלים בברכה את חברי הכנסת הרב חיים אמסלם, שהוא תומך חשוב של החינוך הממלכתי דתי.
אברהם ליפשיץ: נכון.
אברהם ליפשיץ: נפגשנו.
חיים אמסלם: באמת, עד כיתה ח', הייתי בחינוך הממלכתי דתי.
אברהם ליפשיץ: ברוך השם גם אני.
חיים אמסלם: אני החלטתי שאני הולך על מסלול תורני בלבד, שנתיים ישיבה תיכונית ואחרי זה מסלול תורני בלבד וזהו.
אברהם ליפשיץ: לכל אדם ישנה, כב' רבי נתן.
אבי גיסר: זה מאבות דרבי נתן, המחלוקת.
אברהם ליפשיץ: אני אגיד את זה.
אבי גיסר: כתוב לכל.
אבי גיסר: תיקח כל תלמיד.
אבי גיסר: לכל.
אבי גיסר: אל תמיין תלמידים, בקיצור.
אבי גיסר: אל תמיין.
אברהם ליפשיץ: אז בוא, על-מנת שזה יהיה ברור, אז רק נגיד את האבות דרבי נתן.
אברהם ליפשיץ: בית שמאי אומרים אל ישנה אדם, האם מישהו בין עשיר ואבות, מקבלים רק את אלה ואלה ואלה.
חיים אמסלם: המיוחסים.
אברהם ליפשיץ: המיוחסים והעשירים, ובית הלל אומרים – לכל אדם ישנה, לכן כתוב לכל, שהרבה כאלה ובישראל וכולם יצאו בסוף אנשי הציונות הדתית.
אברהם ליפשיץ: דסי, בכבוד.
דסי בארי: בקצרה ממש.
דסי בארי: אני מפקחת ארצית בחינוך העל-יסודי ומחמ"ד מחוז מנחי.
דסי בארי: לכל אדם ישנה זו תפישת עולם שאומרת שלכל תלמיד יש בית שנכון לו ושמגיע לו להיכנס אליו בקלות ובשמחה.
דסי בארי: המהפכה הגדולה של לכל אדם ישנה בחינוך הדתי כוללת גם חלקים ארגוניים, תהליכיים, הזמנים החדשים, לוח הזמנים, איחור בחינות הכניסה, האיחוד של התאריכים, מתן תשובות בזמן זהה, הבחינה האחידה שנעשתה במעבר לבתי-הספר הארציים גם במקומות נוספים.
דסי בארי: אז זה הצד הטכני שהוא נראה רק טכני, אבל יש לו משמעות גדולה גם באפשור למידה רגועה וטובה וגם במתן מענים סמוכים לכל תלמיד אבל, כולל איזה שאיפה גדולה שאנחנו מאמינים שהיא עוברת לעשייתו שבשנת הלימודים הבאה, ככה הצהיר גם אברהם בשבוע שעבר, השבוע, בתחילת השבוע, בישיבת מחמ"דים לבטל את בחינות הכניסה בין ו' ל- ז' לגמרי, ולא יהיו יותר בחינות בלימודי החול.
דסי בארי: אלה הפנים הארגוניות שיש להן היבטים משמעותיים ביותר בתוך מה שמרגיש תלמיד כשהוא עובר את התהליך הזה, אבל הפן המשמעותי באמת זה הפן המהותי, שאומר שאנחנו רוצים למצוא את בתי-הספר רבים ומכוונים, כל אחד מברר את זהותו, יודע מיהי קהילתו ונותן לכל אחד מהתלמידים בית אמיתי לפי הלך רוחו ולפי סוג החיים שהוא חי וסוג האמונות שבהן הוא מאמין.
זבולון אורלב: אני מתנצל, אני צריך לצאת לדקה אחת על חוק פיקוח על אמנות אז חיים אמסלם ימלא את מקומי.
זבולון אורלב: חילופי יו"ר – היו"ר חיים אמסלם
דסי בארי: אני אומרת, בלי קשר להישגיו וליכולותיו וכו'.
דסי בארי: זהו.
דסי בארי: יש כאן פנים מנהלתיות, נהלים חדשים לפתיחת בתי-ספר, איזה שהוא תהליך שמנסה לקחת את כל המרחב הזה שנקרא החינוך העל יסודי בחמ"ד ולתת לו צורה מאורגנת ומסודרת, כשהמבט הכללי הוא הן על בית-הספר עצמו, שאנחנו מאמינים שהולך וצומח מתוך זה, ובעיקר לתלמיד על הוריו, על משפחתו, שמקבלים כמו שאברהם אמר, לכל אדם ישנה.
חיים אמסלם: מה הניע את ההחלטה שלכם לבטל את הבחינות בין ו' ל- ז'?
דסי בארי: אל"ף, נוהל הוא במדינת ישראל שלא תהיה בחינה.
דסי בארי: אבל בי"ת, האמת והכנות בתוך תהליך החינוך הוא שבתי-הספר, הסיבה המוסרית אולי שיש להם למיין תלמידים, היא בגלל שהם שונים זה מזה באורח חייהם.
דסי בארי: אחד תורני, אחד מגדיר את עצמו חברתי, אחד דווקא רוצה להיות מסורתי וזה בסדר וזה לגיטימי ואת זה אנחנו רוצים אולי לאפשר.
דסי בארי: אבל ההיבט של ההישגים הלימודיים, האם הילד טוב במתמטיקה או לא, יודע אנגלית או פחות, הוא היבט שהוא לא רלוונטי בתוך השאלה הזו, של האם הוא מתאים לבית-הספר או לא.
דסי בארי: בתי-ספר נועדו כדי ללמד גם ילדים שקשה להם ולכן נושא הבחינה הוא מיותר ואנחנו בעזרת השם נבטל אותו.
חיים אמסלם: ולגבי לימודי הקודש?
דסי בארי: בתוך ישיבות תיכוניות שחרטו על דגלן לימודי גמרה ברמה מאוד מאוד גבוהה יש מקום לבדוק האם התלמיד עומד או לא עומד בתוך העומס הלימודי הזה.
דסי בארי: אבל אנחנו מדברים על בחינות, הישגים בלימודי החול, כמו שאמרתי – הן לא רלוונטיות באמת לתהליך החינוכי שאמור להתקיים בתוך בית-הספר העל-יסודי.
אברהם ליפשיץ: דסי, תודה.
אברהם ליפשיץ: יש הרבה להרחיב מה הספקנו לעשות בתחום הזה, אבל אנחנו עוברים ליעד החמישי, חמ"ד וקהילה.
אברהם ליפשיץ: פה יש את התוצרים של מה שעשינו, קליטת תלמידים וכו', חמ"ד וקהילה.
אברהם ליפשיץ: אני אבוא, לפני שנגיד משפט קצר.
אברהם ליפשיץ: במ"ה, נעבור על פני המחמ"דים עכשיו, בסדר?
אברהם ליפשיץ: ברשותכם, תעזרו לנו.
אברהם ליפשיץ: במ"ה, בית מדרש הורים.
אברהם ליפשיץ: קיים במעל 100 מוסדות חינוך.
אברהם ליפשיץ: המושג שנקרא הורה וההורה כמרכז, כמרכז לדו-שיח, הוא מאוד משמעותי, אין לנו זמן עכשיו להרחיב על זה את הדיבור.
אברהם ליפשיץ: לי נדמה, נדמה לנו שהדבר הזה הוא מרכזי ביותר, משמעותי ביותר, לעתים המוסד החינוכי הוא טוב, אבל הבית לא יודע בדיוק לנהל את הדיאלוג הנכון, לכן זה בעל משמעות וחשוב מאוד.
אברהם ליפשיץ: חמ"ד של חברותא, 66 מוסדות יוצרים קשר, אני אומר שיש כבר יותר מ- 46, כתוב 46, בסדר.
אברהם ליפשיץ: ויש קשר עם ישיבות הסדר, עם מכינות, עם מדרשות לבנות.
אברהם ליפשיץ: חילופי יו"ר – היו"ר זבולון אורלב
זבולון אורלב: לכל אדם ישנה, כן?
אברהם ליפשיץ: לא, אנחנו בחמ"ד וקהילה.
אברהם ליפשיץ: אחרי זה, רב יעקב, שלא נמצא פה, ועדת ישי רב אלכס.
אלכס גליקסברג: הוועדה הזו עוסקת במערכת היחסים בחינוך הפורמאלי והלא פורמאלי של החמ"ד עם המסגרות האחרות הנקראות ממלכתי, שותפים לה גופים שנמצאים ועובדים יחד עם מינהל חברה ונוער בפרויקט משותף.
אלכס גליקסברג: הפרויקט הראשון שלוקחים ביחד זה הקמת בתי-מדרש למורים ותלמידים בשש רשויות שמחולקים, בתי-המדרש האלה מחולקים שש רשויות שהן בתי-המדרש האלה מחולקים בין המחמ"דים בארץ.
אלכס גליקסברג: יש מערך נוסף בלימודי האזרחות של מטלת הביצוע שזה חלק מהציון לבחינת הבגרות בהיקף של שתי יחידות לימוד של בתי-ספר ממלכתיים וממלכתיים דתיים והפרדה מגדרית שמבצעים איזה שהיא פעילות חברתית של מנהיגות או מעורבות.
אברהם ליפשיץ: או לימודית.
אלכס גליקסברג: לימודית, כן, שבסופו של יום מוגשת מטלת ביצוע שמשפרת את חייו של האזרח ועומדת בעצם בבסיס הדברים עומדת איזה שהיא חוויה ניסיונית של התלמידים למימוש הזכויות והחובות שלהם כאזרחים נאמנים.
אלכס גליקסברג: יש חמישה בתי מדרש למורים שהם מופעלים ברחבי הארץ באופן פורמאלי, שמובלים על-ידי המינהל, על-ידי הוועדה.
אלכס גליקסברג: ואנחנו מנסים היום, ברמות השונות, לא רק לעשות את זה עם בתי-ספר, עם מנהלים ומורים, גם עם הפיקוח.
אלכס גליקסברג: ישנם שני מחוזות שיש מפגשים קבועים, של מפקחים שדנים באווירה של בית מדרש תורני וגם ממקורות אחרים, לאו דווקא תורניים, שדנים בסוגיות חינוכיות, כמו למשל הנושא של הדרת תלמידים ממוסדות החינוך, שזה גם מעניין את החינוך הממלכתי והחינוך הממלכתי דתי בוודאי בנושא של הכלה של תלמידים, בחינוך העל יסודי.
אלכס גליקסברג: אתמול, במסגרת שבוע החמ"ד, קיימנו במחוז ירושלים בית מדרש משותף לכלל המפקחים, חמ"ד וממלכתי, בהשתתפות מנהל המחוז והמלמד היה רב אברהם והלימוד היה לימוד שגם כן סביב נקודות חינוכיות שעולות בתוך מקורות חז"ל ומהספרות העברית.
אלכס גליקסברג: אני רק רוצה לומר משפט שמתקשר לפתיחה של הרב אבי גיסר, במידה ויהיה דיון שמתייחס לעתידו של החמ"ד, אני רוצה דווקא בשולחן הזה של הוועדה להתייחס לתקנות המשלבות של החינוך המשלב שיצאו לאור עכשיו והגיעו למנהלי המחוזות.
אלכס גליקסברג: אני חושב שלחינוך הדתי יפה שעה אחת קודם, בהתחבר לוועדת ישי, להתייחס לחינוך המשלב.
אלכס גליקסברג: כרגע, זה לא הגיע לשולחן של החמ"ד, לא ברמה של המטה, של המינהל, לא ברמה של המחמ"דים וכרגע הוא מטופל בדרך המזכירות הפדגוגית, דרך המינהל הפדגוגי, סליחה, ולא, אנחנו לא שותפים בו ברמת מטה.
אלכס גליקסברג: אני חושב שאנחנו צריכים להיות, עדיין אפשר להיות פרו אקטיביים על-מנת שנוכל לממש את המטרות והיעדים שהצהרנו בוועדת יש"י, של יחד שבטי ישראל.
אלכס גליקסברג: זה נושא מאוד משמעותי שמתחבר לכל הנקודות שדיברנו עליהן קודם, בוודאי להעמידו תלמידים הרבה ובוודאי לכל אדם ישנה.
אלכס גליקסברג: תודה.
אברהם ליפשיץ: תודה רבה, אלכס.
אברהם ליפשיץ: הלאה.
אברהם ליפשיץ: אנחנו מסיימים עוד דקה.
אברהם ליפשיץ: דקה, שנייה, רבותיי בקצרה.
אברהם ליפשיץ: במשפט קצר, אסתר, משפט.
זבולון אורלב: אתמול סיעתנו נפגשה.
זבולון אורלב: בסוגיה הזאת, אסתר, תוכלי לקצר.
אסתר אורנבוך: כן, אני אקצר מאוד, רק אומר שתפקיד הוועדה לחזק את הזיקה והקשר לחינוך הממלכתי דתי.
אסתר אורנבוך: אנחנו מעוניינים להביא לכך שברמה ארצית, כל משפחות הגרעינים, ילדיהם ילמדו במוסדות החינוך הממלכתי דתי.
זבולון אורלב: לא רק במוסדות החינוך הממלכתי דתי, מוסדות החינוך הממלכתי דתי של הקהילה שבה הם גרים, לזה התכוונת, בוודאי.
אסתר אורנבוך: ושני מושגים מאוד משמעותיים שנוצרו בעקבות הגרעינים התורניים ושילובם במוסדות שלנו.
אסתר אורנבוך: מושג אחד – מענים מגוונים, מאחר והם, ועבורם פתחנו מענים מיוחדים, תורניים.
אסתר אורנבוך: היתה לנו מחויבות, היא עדיין קיימת, בוודאי לפתוח גם מענים אחרים לקיים בתי-ספר מעורבים, גם לאוכלוסיות אחרות, כך שנוצר איזון וזה מאוד חשוב שייאמר.
אסתר אורנבוך: מושג אחר הוא חיזוק החינוך הציבורי.
אסתר אורנבוך: את שני המושגים האלה מוביל השר, אימץ אותם, הוא שמע אותם לראשונה במחוז תל-אביב לפני שנה יחד עם המנכ"לית, הגב' דלית שטאובר, כשהיא היתה מנהלת המחוז.
אסתר אורנבוך: אנחנו עבדנו על כך מאוד קשה בעיר תל-אביב ובמחוז תל-אביב, שיהיה איזון, יש לנו מוסדות כאלה וכאלה, קשת של מוסדות ולכן ההערה שאלכס העיר והבוקר הבאתי לאברהם כתבה מעיתון הארץ מהבוקר, אנחנו צריכים להקדים, להיות מובילים ולא מובלים, כפי שאנחנו יודעים לעשות.
אסתר אורנבוך: יש כאן איזה שהוא מהלך שהוא יכול לפגוע והוא אמור להתחיל בתל-אביב בלי שהמחמ"ד, בלי שאף אחד ידע בכלל.
זבולון אורלב: אסתר, האחרונים תמיד סובלים, מקצרים אותם.
אסתר אורנבוך: עוד משפט אחד.
אסתר אורנבוך: אתמול, חמ"ד של תורה בחולון, כל הגנים, כל בתי-הספר, מוביל הגרעין התורני, הבחורים, ישיבות ההסדר.
אסתר אורנבוך: הם עוזרים לנו מאוד בעוד יד, הבאנו תלמידים הרבה וחמ"ד של תורה חסד ונתינה ונושאים אחרים.
אברהם ליפשיץ: השישי – רב אשר, משפט.
זבולון אורלב: מה השישי?
אברהם ליפשיץ: לא, זה חמישה יעדים.
אברהם ליפשיץ: רק משפט, רב אשר.
דרורי: אני עוסק בקשר עם הבוגרים.
דרורי: זיהינו שישנם בתי-ספר ששומרים על קשר עם הבוגרים, ישנם עשרות בתי-ספר שלא שמרו על קשר עם הבוגרים.
דרורי: במסגרת בית חינוך כמשפחה, יצאנו מתוך הנחה שאם יישמר הקשר עם הבוגרים, יהיו לזה השלכות גם על הקשר עם הילדים הלומדים, התלמידים הלומדים.
דרורי: אנחנו רואים ביחד עם מעגלים שחברנו אליהם, הצלחה יוצאת מן הכלל בעשרות בתי-ספר שעוסקים בנושא.
אברהם ליפשיץ: תודה, עוד חצי שנייה אחת.
אברהם ליפשיץ: שרה, משפט, חסד.
שרה תורג'מן: טוב.
שרה תורג'מן: אז חסד היה בחמ"ד גם אברהם לפני שאתה הגעת, בתי-הספר עסקו בחסד, אז מה בכל-זאת חדש?
שרה תורג'מן: שלקחנו את זה מחסד נקודתי לחסד ארוך טווח כי אנחנו מאמינים שעל-מנת שזה יהפוך להיות תכונה אצל הילד או מידה אצל הילד, כמו נתינת צדקה למשל, עדיף לתת הרבה פעמים מעט מאשר פעם אחת הרבה, בשביל להרגיל את הנפש.
שרה תורג'מן: חילקנו את זה גם ללמידה על נושא חסד וגם לעשיית חסד כי אנחנו מאמינים שהשילוב של למידה עם עשייה ביחד יביא את התוצאות.
שרה תורג'מן: את העשייה חילקנו למספר קטגוריות, שיתפנו גרעינים תורניים בנושא, שזה עונה על עוד יעד של החמ"ד, עבדנו עם ממלכתי, ממלכתי דתי, שזה נושק לנושא יש"י, עבדנו שיתוף פעולה עם החינוך המיוחד, רצפים, גני-ילדים א', כנ"ל ו', ז', עבדנו ברובד בית ספרי, ברובד עירוני וגם ברובד המבוגרים.
שרה תורג'מן: יש הרבה מאוד חדרי מורים שלקחו על עצמם כמסיבות חנוכה או כל מסיבה אחרת, ללכת למקום של נצרכים ולעשות חסד.
שרה תורג'מן: עוד משפט אחרון – במסגרת הזו של באמת להפוך את זה לתכונה או למידה, אנחנו עושים חסד לאורך כל השנה עם ימי שיא.
שרה תורג'מן: כי אנחנו מאמינים שחסד שלאורך כל השנה, יודעים או לא יודעים, נעשה, כשאתה נותן יום שיא כמו היום למשל, אז יש עבודה נפלאה.
שרה תורג'מן: אני אחסוך דוגמאות.
אברהם ליפשיץ: תודה, עוד משפט.
אברהם ליפשיץ: אסתר, משפט על טרכטנברג שכולנו בתוכו, המפקחת הארצית על גני הילדים, בכבוד, משפט קצר.
אסתר חטב: אני רואה את זה כשעת רצון.
אסתר חטב: אנחנו במהלך מאוד מואץ של פתיחת כיתות גנים בארץ כולה, מחוז צפון ומחוז דרום מן הסתם בגלל גני צו אז אין גדילה מאוד משמעותית.
אסתר חטב: עיקר הפתיחה, ההרחבה, זה יהיה מחוז תל-אביב, מחוז מרכז, ירושלים, מנח"י, חיפה בסך-הכל מדובר, זה נע בשינויים, אנחנו מקבלים התעדכנות כמעט שבועית, כ- 150 כיתות גן.
אסתר חטב: אנחנו זקוקים להרבה מאוד עזרה גם ברשויות, שכיתות שתיפתחנה, מבנים שייבנו, יינתנו לחינוך הממלכתי דתי.
אסתר חטב: אנחנו גם רוצים לקלוט את מיטב, בלי לבקש, באמת, ללא תנאי.
אסתר חטב: שלא יהיה לנו תנאי שאנחנו צריכים להוכיח שיש אוכלוסייה דתית, אלא יש גנים דתיים, נרשמים אליהם ושייפתחו.
אסתר חטב: אנחנו, חשוב לנו מאוד, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם המכללות לקליטת גננות עם הסמכה, עם תואר ראשון, ובסיכום אני רואה את כל הסימונים לקיצור, אנחנו רוצים לפתוח מקסימום כיתות גן בשיתוף פעולה עם כולם.
זבולון אורלב: שיהיה בהצלחה רבה.
זבולון אורלב: עכשיו חברי הכנסת שהקשיבו בסבלנות.
עתניאל שנלר: אני חייב לומר שאני לא חבר ועדת החינוך, אבל כשראיתי שיש דיון עם חמ"ד, אמרתי – אין דבר כזה שאני לא אהיה כאן והיה לי ברור שאני אבוא לחדר הזה, אני אראה שתי דמוית שבעיני, כשאני חולם בלילה, אני רואה אותן כדמויות חינוכיות.
עתניאל שנלר: אחד שזכינו לחברי הכנסת זבולון אורלב שמוביל קו לאורך שנים, ראוי לכל הברכות, ואני אומר לך את זה מכל הלב.
עתניאל שנלר: על ההבנה העמוקה והובלת נושאים חינוכיים והשני, כמעט באופן טבעי, שהוא גם מורי, אבל הוא לא יושב ראש ועדה, לכן אני אומר לך שני, הרב אמסלם, שזה מה שנקרא חנוך הנער על-פי דרכו ויודע למצוא את הדרך לכל אחד ונדמה לי שזה מעיד על כל תפישת החינוך הממלכתי דתי והשילוב הזה בעיני הוא שילוב מנצח.
עתניאל שנלר: אני ראיתי השבוע, זכיתי להיות אורח בשבוע החמ"ד באלקנה, באולפנה באלקנה, ושם בא לידי ביטוי כמעט כל מה שראינו כאן ביעדים.
עתניאל שנלר: היו שם, ראית את ההתנהלות של הבנות, ראית את השילוב של האתיופים.
עתניאל שנלר: בעיקר ראית את ההתייחסות של המורים ואז אתה מבין לאן העסק הזה הולך.
עתניאל שנלר: יצא לי להכיר בשנה האחרונה, בשנתיים האחרונות, את חמ"ד משני היבטים.
עתניאל שנלר: אחד – לפרויקטים מיוחדים שאנחנו מנסים, פרויקט חינוכי שאנחנו מנסים לקדם, בשיתוף פעולה עם חמ"ד ואני מוכרח לומר שהוא מתקדם ועובדים עליו ופרויקט אחר עוסק באוכלוסייה מיוחדת ואני מניח שעובדים גם עליו.
עתניאל שנלר: אבל בשני הפרויקטים הללו ואני אומר את זה לכם כאנשי חמ"ד, אני מצאתי לא רק פתיחות, מצאתי יצירתיות, מוטיבציה ובעיקר נשמה.
עתניאל שנלר: וחינוך בלי נשמה הוא לא חינוך, זה מחשב.
עתניאל שנלר: ונשמה עושה את כל ההבדל.
עתניאל שנלר: ולכן אני רוצה להודות לכם שהובלתם את החמ"ד לעידן של נשמה.
עתניאל שנלר: ואני כן רוצה, אם מותר לי גם, מילה אחת מהצד השני אולי, לא הצד השני, המשלימה את מה שאמרתי.
עתניאל שנלר: אחת מהסוגיות שעלו כאן זה מאין באת.
עתניאל שנלר: לא הבנתי את הכותרת.
עתניאל שנלר: אני חשבתי כאנשי חינוך, הכותרת לאן אתה הולך.
עתניאל שנלר: ושמעתי את התשובה – נשירה, מעברים, אז אמרתי – אולי יש קשר בין מאין באת לאן אתה הולך בהקשר החיובי, כמובן, לנשירה ואני רוצה לומר שני דברים שהם יותר משאלות לב והם לא בגדר ביקורת, חס וחלילה.
עתניאל שנלר: בעיני חמ"ד זה לא חינוך ממלכתי דתי.
עתניאל שנלר: בעיני ה- ח' של חמ"ד זה חיבור ממלכתי דתי.
עתניאל שנלר: חיבור של הממלכה לדת.
עתניאל שנלר: זה החינוך בעיני של חמ"ד.
עתניאל שנלר: החיבור, הממלכתיות יחד עם היהדות.
עתניאל שנלר: אחרת מה לנו בכל הסיפור הזה?
עתניאל שנלר: ואם מדובר על חיבור, אז חיבור דורש הרבה ויתור, כי חיבור לא יכול להיות בלי שאני מנסה להתחבר וחיבור יש לו מחיר, יש לו ויתור והרמב"ם בדרך האמצע לא קבע שהפור הוא פשרה כדבר רע, פשרה היא מלכתחילה והחיבור בעיני הקטן היא מלכתחילה ויש בו ויתור ולכן אם יותר לי לומר שהרבה פעמים אנחנו נוטים להרים את הדגלים הכל-כך יפים וכל-כך גבוה הדגל שלנו נישא ואני תמיד תוהה מדוע הדגל נישא למעלה?
עתניאל שנלר: מדוע הדגל לא מושט מיד ליד?
עתניאל שנלר: מדוע כלפי מעלה?
עתניאל שנלר: כלפי שמעיא?
עתניאל שנלר: לא יודע, כלפי מה?
עתניאל שנלר: שייראו אותו?
עתניאל שנלר: אני רוצה שירגישו אותו.
עתניאל שנלר: אז אם יש לנו קצת נטייה לחלק מאיתנו אולי לחינוך קצת יותר חרדי ואחר קצת יותר פלורליסטי, אני רואה את החיבור הזה ונדמה לי שאז השאלה של נשירה ומעברים אולי קצת תצטמצם.
עתניאל שנלר: קצת אולי היא תצטמצם.
עתניאל שנלר: בהושטת דגלים הצידה, קצת יותר הצידה.
עתניאל שנלר: ואגב, כדאי שהדגלים יישארו כחול לבן תמיד.
עתניאל שנלר: השאלה השנייה, שמעלה, שאני מעלה בעיני רוחי ואני מסיים בזה, אם אין קמח אין תורה.
עתניאל שנלר: וצמצום הקמח בתקציבים לחינוך הממלכתי דתי, גורמים לצורך בהכרעה בסדרי עדיפויות.
עתניאל שנלר: כל הכרעה יש עמה כאב והפסד, כל כאב והפסד מוביל לנשירה, למעברים, לבחירת האלטרנטיבה, מי שלא מקבל את ההכרעה.
עתניאל שנלר: וכשאתה רואה הכרעה בהיעדר קמח עם יותר לימוד תורני או יותר לימודי ליבה, עם יותר מתמטיקה או יותר גמרה, אתה מבין שמישהו, מה שלא הכריעו, מה שלא יכריעו, יש כאן תשלום.
עתניאל שנלר: ותשלום מוביל אולי לתופעות שהעליתם.
עתניאל שנלר: והן בעיני, אני ודאי לא אכריע בדברים האלה, כי אלו ואלו דברים אלוהים חיים ואפשר לתת הרבה מזה והרבה מזה.
עתניאל שנלר: לכן, נדמה לי, אדוני היושב ראש, שהכנסת ובעיקר הממשלה, אנחנו צריכים לדאוג לכך, שהקמח מבחינה כלכלית קצת יתפח והוא יתפח לא במסגרת של קבצנים, אלא בבסיס התקציב ואולי זה ייתן תשובה לאן אתה הולך.
עתניאל שנלר: כי אז, אם יהיו הדברים הללו, אתה תישאר, אתה לא תלך לשום מקום.
עתניאל שנלר: אתה תראה שאתה נמצא בדרכך, כחנוך הנער על-פי דרכו, ותוכל להישאר ציוני דתי עם התפקיד הכל-כך ענק של הציונות הדתית, להיות חלק מהדבקים היותר חשובים של החברה הישראלית כולה.
עתניאל שנלר: ועל היות החינוך שלנו דבק שמחזיק אותנו כחברה אחת במדינה יהודית ציונית ודמוקרטית, מגיע לחמ"ד המון המון ישר כוח ושוב, תודה על הזכות לשמוע על פועלכם הכל-כך חשוב כאן היום.
זבולון אורלב: תודה רבה, תודה רבה לך, חבר הכנסת הרב חיים אמסלם, בבקשה.