GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עאמר ווליד: הילדים, כשמגיעים לתיכון, הילדים כבר בתוך תוכם מאמינים, זה עניין כאילו של, לא יודע, אתם תבדקו, תבדקו מה מתרחש בבתי-הספר הערביים, בבתי-ספר היסודיים, תבדקו את מבחן המיצב, מה מתרחש שם.
עאמר ווליד: תבדקו.
עאמר ווליד: אנחנו, עוד פעם אני אומר, זה לחזור ולבדוק את בחינות הבגרות זה דבר טוב, אבל לדעתי זה כבר דבר שולי.
עאמר ווליד: אנחנו, עוד פעם אני אומר את זה, אנחנו נלחמים על התדמית שלנו כמורים.
עאמר ווליד: אנחנו נפגשים עם ד"ר דקלו, שמעתי עליך ואני לא מתחנף, אני שמעתי עליך הררי דברים טובים, בן-אדם פייר, OK?
עאמר ווליד: ממש, בן-אדם פייר, אנחנו עכשיו נלחמים על התדמית שלנו כמורים, ממש כמורים.
עאמר ווליד: אני נלחם על התדמית שלי כמורה.
עאמר ווליד: אנחנו, אנחנו כבר לא, לא כבר, אנחנו, כל האנשים מסתכלים, מסתכלים עלינו, הרי יש לנו את הדברים האלה, מסתכלים ממש בעין כאילו, פתאום אנחנו הפכנו להיות חשודים, פתאום הפכנו להיות רמאים.
עאמר ווליד: יש לנו עמיתים מהמגזר היהודי, יש לנו עמיתים מהמגזר הערבי, אנחנו נפגשים בהשתלמויות מורים, נפגשים בכנסים, כנס פה, כנס שם.
עאמר ווליד: כבר התדמית שלנו כמורים נמסה.
טלב אלסאנע: בסדר, המסר ברור.
עאמר יוסף: אני מהסתדרות המורים, אני מדבר בשם הסתדרות המורים.
עאמר יוסף: אנחנו בהסתדרות המורים תמיד עם משרד החינוך, תמיד שותפים למהלך החינוכי, מערכת החינוך בישראל ואנחנו בהסתדרות המורים, נכון שמתנגדים להעתקות ולאי-טוהר בבחינות, לפחות אני עד בשנה, בבחינות האחרונות שהיו בבית הספר התיכון, כי גם אני יש לי בת באותו תיכון, שהיא לומדת ב- י"ב ואני יודע ששם היום ממש הבחינות מתנהלות בצורה יפה וטובה מאוד.
עאמר יוסף: בעניין המורים שמשרד החינוך פתאום החליט לא לתת להם להיות מעריכים, קודם כל, אני רואה בזה, שזה פוגע באישיות של המורה כי המורה רואה בעצמו אחר-כך שהוא לא מורה טוב, אפילו לא רק בהערכה, אפילו בלימוד, למרות שהם מטובי המורים באזור שלנו ואני מכיר אותם טוב טוב, את כל המורים המעריכים האלה.
עאמר יוסף: אנחנו, בהסתדרות המורים, תמיד אומרים ככה – יש סדר לדברים.
עאמר יוסף: סדר הדברים, אם אני רוצה לפטר בן אדם או להשעות אותו, אני צריך להזמין אותו לשימוע, לשבת אתו, לשמוע אותו, לשמוע את דבריו ולתת לו את הזכות לדבר ולהגיד שאני לא עשיתי.
עאמר יוסף: גם אם אנחנו אומרים, אם משרד החינוך אומר שיש מורים שפתרו בחינות, אני לא יודע אם 20 או 40 מורים פתרו את השאלות האלה, או אחד או שניים.
עאמר יוסף: אז פשוט מאוד, צריך להזמין רק את האחד והשניים, ואם זה נכון, אם זה נכון.
אפרים יפהר: על-ידו לא היה אף אחד.
אפרים יפהר: בזמן שהוא פתר.
עאמר יוסף: בסדר.
עאמר יוסף: בסוף הבן-אדם הזה, אני יכול לתת לו על הראש, אפילו.
עאמר יוסף: העונש המתאים לו.
עאמר יוסף: אבל עונש גורף זה לא מתאים ואנחנו מתנגדים לזה.
עאמר יוסף: תמיד הטיפול יהיה רק נקודתי ולא לכולם.
טלב אלסאנע: אפשר להעיר הערה, כבוד היושב ראש?
טלב אלסאנע: אני חושב שלאור הדברים שאנחנו שמענו מנציגי משרד החינוך, כי עיקר הטענות היו זה שנעשה, לא זומנו, לא נערך בירור והנושא של הענישה הקולקטיבית שהן שתי הסוגיות המקוממות, אז לאור הצהרה של נציגי משרד החינוך שבתוך שלושה חודשים, אפשר אפשר לקצר את זה לתקופה של חודשיים, שיסתיים הבירור הפרטני לגבי המעריכים, על-מנת למנוע עשיית עוול, וכל אחד שאין לו שום מעורבות בעניין יחזור למלא את תפקידו, אני חושב שזה צעד מאוד חשוב ואנחנו עושים את זה מתוך הערכה והוקרה למעריכים ולעבודה שהם עשו במהלך כל התקופה הקודמת.
משה דקלו: הערה קטנה.
משה דקלו: לי היו הרבה הרבה דקות ארוכות של שיחות עם חבר הכנסת אברהים צרצור, הרבה והדאגה שאברהים צרצור, סליחה, חבר הכנסת אברהים צרצור העלה, לגבי מערכת החינוך בכפר קאסם והצורך שלנו לתקן את המערכת הזו ולהביא אותה באמת לריפוי חינוכי וערכי, היא היתה עצומה.
משה דקלו: זה היה באמת, אני נהגתי מחיפה לתל-אביב וזאת היתה השיחה שלנו, ארוכה מאוד.
משה דקלו: וצריך באמת לעשות משהו, אני מסכים אתך, מכיתה א'.
משה דקלו: זה צריך להיות טיפול מאוד שורשי.
משה דקלו: המקרה הזה הוא אחד הסימפטומים, אנחנו נוגעים בסימפטום.
אלכס מילר: בסדר, אנחנו כרגע לא בדיון כללי.
משה דקלו: ברגע שיסתיים התהליך הזה, אחד אחד, מי שראוי – יתקבל.
אלכס מילר: רבותיי, תקשיבו, מה שאני רוצה להגיד לכם זה דבר כזה – קודם כל, אני מבקש מכם, צריך להפריד, צריך להפריד בין דברים ובסופו של דבר גם לפעול בהתאם.
אלכס מילר: או לבוא לנו על מערכת שלנו, תעבוד על-פי התלונות.
אלכס מילר: רק תארו לעצמכם שמישהו מתוך המערכת שלכם, מתלונן אנונימית עליכם, ומקפיאים אתכם מעבודה רק בגלל תלונה אנונימית, הרי זה לא לא.
אלכס מילר: אמרתם שיש איזה שהן פניות אנונימיות, כרגע.
אלכס מילר: אני מבקש מכם, אל"ף, קודם כל לעשות בירור על כל תלונה ולא להסתפק, אם בסופו של דבר, יש הוכחה, יש הוכחה שמורה כזה או אחר, סייע ופגע בטוהר הבחינות, זה לא שאתם נתתם איזה שהיא ענישה, שהוא לא מעריך, הוא לא צריך להיות במערכת בכלל.
אלכס מילר: אוי ואבוי לנו אם יש לנו היום בתוך המערכת מורים שמסייעים לתלמידים לעבור על החוק.
אלכס מילר: כל עוד הנושא הזה בבדיקה, כל עוד הנושא הזה לא הובהר וכמובן עם כל מנגנון הבדיקה שאתם עושים למורים שימוע בצורה מסודרת, עם הנציגים, עם הכל, בודקים, מוכיחים, ומוציאים את המורה הזה מהבית-ספר.
אלכס מילר: כל מה שקשור לשאר הדברים, כל עוד הבן-אדם לא הוכיח את זה שהוא פשע, אסור לכם להעניש אותו, אין דבר כזה.
אלכס מילר: זה מנגנון שהמערכת, מדינת ישראל, לא יכולה להרשות לחיות בו.
אלכס מילר: אתם, אסור, על-פי הערכות, לתת איזה שהיא ענישה לבן-אדם, בלי שהוכחתם את הדבר הזה.
אלכס מילר: כי אחרת, זה בסופו של דבר יתגלגל לכל הכיוונים.
אלכס מילר: אני אומר לכם, אם אנחנו נתחיל לעבוד לפי השיטות של הלשנה ותלונות אנונימיות, כמו שהיה בברית-המועצות, כמו שזכור לי, שרק על המכתב היו מכניסים אנשים לכלא, אז ככה אנחנו יכולים בסופו של דבר למצוא את עצמנו במצב בלי בתי-משפט ובלי כלום.
אלכס מילר: אני לא חושב שאתם צריכים להיות אלו שיוזמים בעצם את הפנייה של המורים לבתי-המשפט.
אלכס מילר: הם לא הכוח שצריך להיאבק בתוך המערכת אצלנו בבתי-הספר.
אלכס מילר: הם, תפקידם ללמד.
אלכס מילר: תפקידם ללמד, לא תפקידם להיאבק.
אלכס מילר: הם לא, אתה לא מצפה מהמורים פתאום לצאת להפגנות כנגד ראש העיר, מנהל או זה.
אלכס מילר: מי שצריך לעשות את זה, זה אתם.
אלכס מילר: יש מנהלת מחוז, יש מנהלת מחוז.
אפרים יפהר: סליחה, הם פרילנסרים, הם לא עובדים.
אפרים יפהר: מה אנחנו צריכים לעשות, לפנות לבתי-משפט?
אלכס מילר: אם יש לך בעיה, תקשיב, אם יש לך בעיה.
אלכס מילר: אם יש לך בעיה, אני אומר לך, בן-אדם צריך להיות אחראי על מעשיו.
אלכס מילר: בן-אדם צריך להיות אחראי על מעשיו.
אלכס מילר: אל תצפה, זה כבר מנהיגות אישית.
אלכס מילר: יכול להיות שבתור מורה, בתור אזרח, בתור כל אדם ואדם, שלא מסכים עם דבר כזה או אחר, אתה מצפה כמנהיגות אישית ללכת ולעשות מעשה.
אלכס מילר: בכלל.
אלכס מילר: אבל בסופו של דבר, זה לא כי אין לכם חלק מחוזה העסקתו.
אלכס מילר: אם תכתוב לו בחוזה העסקתו – אם אתה חושב ככה וככה, עליך לארגן קבוצה של מורים וללכת להיאבק.
אלכס מילר: אין בעיה, אם הוא יחתום על הדבר הזה, אהלן וסהלן.
אלכס מילר: אבל אני אומר לכם דבר, רבותיי, זו לא הדרך.
אלכס מילר: קודם כל, אנחנו מבקשים מכם, כל מי שבסופו של דבר, אנחנו כבר כמה פעמים עשינו כאן ישיבות.
אלכס מילר: כל מי, וזה כבר אני לא יודע, אני, יכול להיות תסכימו אתי חברי הכנסת או לא, כל מי שלוקח חלק בפגיעה בטוהר הבחינות, חד-משמעית, לא צריך להיות במערכת החינוך.
אלכס מילר: שיהיה במערכות אחרות, אסור שיהיה במערכת החינוך.
אלכס מילר: בלי איזה שהיא ענישה בדרך.
אלכס מילר: אסור שהוא יהיה שם.
אלכס מילר: בן-אדם שמסייע להעתקות, בן-אדם שפותר את המבחנים ונותן את זה לתלמידים, אסור שיהיה שם.
אלכס מילר: מה שקשור לדברים אחרים – אם בן-אדם לא אשם, לא צריך לפגוע בפרנסתו.
אלכס מילר: כי בסופו של דבר, מה אתם חושבים, שאם אתם תיקחו את הרישיון מהבית-ספר, תיכנס שם רשת אחרת או מישהו אחר, אתם תמצאו מורים אחרים?
אלכס מילר: הרי יהיו אותם מורים שם.
אלכס מילר: בסופו של דבר, אתם תצטרכו לתת לו, רובם בטח קבועים.
אלכס מילר: אתם תצטרכו לתת להם פיתרון לתעסוקה.
אלכס מילר: אז הם יהיו בבתי-ספר אחרים ואז המנהל יצטרך כבר לקבל מורה שיכול להיות הוכח, יכול להיות לא הוכחה אשמתו, אבל הוא צריך עכשיו לעבוד עם המורה?
אלכס מילר: נגיד בית-ספר אחר, העברתם אותם למקום אחר, שכביכול היה חשד לגביו שהוא כביכול ככה וככה?
אלכס מילר: זה לשים חותמת על בן-אדם לכל החיים שלו, שכביכול הוא היה איזה שהוא, כנראה היה איזה שהוא חלק.
אלכס מילר: או שתלכו, תוציאו את האנשים האלה מהמערכת, ואם לא הוכחתם – אין מה לעשות.
אלכס מילר: אבל ככה זה בכל מערכת המשפט שלנו, אתם מכירים את זה.
אלכס מילר: בן-אדם שיש חשד לגביו, בודקים, עושים חקירה.
טלב אלסאנע: כל אדם בחזקת חף מפשע עד שלא הוכח אחרת.
אלכס מילר: אם יש הוכחות, מגישים כתב אישום, יש בית-משפט, שופטים.
אלכס מילר: אם לא, אז סליחה, להשאיר על הבן-אדם חותמת שכביכול.
טלב אלסאנע: מכתים אותו.
אלכס מילר: אני חושב שאתם צריכים להיות מאוד זהירים עם הסוגיה הזאת, לפני שאתם מקבלים החלטות בענישה כזו או אחרת אם בכלל לבוא ולהטיל כתם על האנשים.
אלכס מילר: זה באמת חייבת להיות, וזה כמובן שזה אצלכם בידיים.
אלכס מילר: אתם חייבים להקפיד על הדבר הזה, כי זה בעצם המסר שיוצא גם למערכת החינוך, לתלמידים שלכם.
אלכס מילר: שגם המערכת שלכם עובדת לפי החוק והחוק אומר – קודם תוכיחו, ואחר-כך ענישה, ולא הפוך.
אלכס מילר: כי קודם מענישים ואחר-כך מתחילים לבדוק.
אלכס מילר: אז אני מציע בסוגיה הזאת באמת לעשות בדיקה פרטנית פר מורה, פר מורה, בלי איזה שהיא ענישת ביניים, בלי איזה שהיא ענישת ביניים, וזה אומר שאם מצאתם והוכחתם שבן-אדם אכן אשם, הוא חייב לעוף מהמערכת, אנחנו ניתן לכם דף על הסוגיה הזאת.
אלכס מילר: אבל אם אין שום הוכחה שהבן-אדם הזה לקח חלק, אשם, בכלל סייע לכל הסיפור הזה, בכלל לא צריך להיות חלק מכל הברדאק הזה.
אלכס מילר: לא צריך בכלל להרגיש שפתאום קיבל בראש בגלל שהמנהל שם היה לא בסדר או קבוצת מורים.
אלכס מילר: זה פשוט לבוא ולצבוע את כל בית-הספר באיזה כתם שחור ולהגיד – כולכם שם עבריינים וכו'.
אלכס מילר: כי בסופו של דבר, אנחנו מדברים על מערכת החינוך ואני חושב שגם כל מי שנמצא שם מסביב, גם מנהלת המחוז וכולם, צריכים לקבל מהם את הסוגיה של חוות-הדעת בכל העניין הזה וברור שלא עושים איזה שהיא ענישה על הבן אדם בלי בכלל לשבת אתו, לדבר, להסביר מה הסיבה.
אלכס מילר: אם לקחתם מבן-אדם כוח בעניין של בדיקת בגרויות, בגלל שאתם מאשימים אותו בסיוע להעתקה, צריך לדעת ואם יש לו משהו להגיד בעניין הזה, תנו לבן-אדם לתת את ההסברים.
אלכס מילר: אם יש לכם את ההוכחות, אז אני בטוח שהוא יקבל אותם, אין מה לעשות.
אלכס מילר: אבל אם אין, אז לא.
אלכס מילר: רבותיי, אני מבקש מכם לעשות את הבדיקה הזאת קצת יותר מדויקת ולא לפתוח כאן פרצה בכך שיש פה איזה שהיא ענישה על-פי הערכות ועל-פי השמועות ועל-פי איזה שהן פניות אנונימיות.
אלכס מילר: יש לכם מספיק כלים בשביל לבוא ולהעלות על כל אחד ואחד, אבל צריך, אין מה לעשות, אם צריך לערב משטרה, תערבו את המשטרה.
אלכס מילר: תגישו תלונה על כך שלדע
אלכס מילר: כם כך וכך סייעו, שיעשו חקירה, יש כתב יד, כמו שאתם אומרים, שיבדקו את כתב היד.
אלכס מילר: אבל תענישו את אלה שצריך להעניש אותם, לא את כל בית-הספר.
אלכס מילר: אנחנו נשמח לקבל מכם תשובות בסופו של דבר, אחרי בדיקה שעשיתם מה התברר בעניין זה ואין ספק, צריך לטפל שם בבית-הספר.
אלכס מילר: תשמעו, אנחנו כל שנה פה על הסוגיה הזאת.
אלכס מילר: זה כבר עובר כל גבול.
אלכס מילר: צריך לטפל בבית-הספר, צריך לעשות שם סדר.
אלכס מילר: כל מי שצריך להיות שם – שיהיה שם, כל מי שלא צריך להיות שם – שלא יהיה במערכת החינוך בכלל.
אלכס מילר: רבותיי, אני מצטער מראש בפני המוזמנים של הישיבה שצריכה להתחיל ממש עכשיו על המרכז האוניברסיטאי באריאל.
אלכס מילר: אנחנו, קודם-כל, צריכים לסיים עם הסוגיה שלפני.
אלכס מילר: היינו כאן במשא-ומתן עם משרדי הממשלה.
אלכס מילר: אני בתקווה שזה הגיע לסיומו ונוכל לאשר את החוק, ואז אנחנו נתחיל גם איתכם.
יריב לוין: אחרי מאמץ מאד גדול של אינספור שיחות ופגישות, ובסיועם של מר נמרוד ספיר מלשכת שר האוצר, שהתערב בעניין ואיפשר לנו לצמצם את הפערים; וגם של ראש עיריית מודיעין, חיים ביבס, הצלחנו להגיע, בסופו של דבר, לאיזושהי נוסחה, שאני חושב ששני הצדדים מאד לא מרוצים ממנה, אז אני מקווה שהיא מבטאת איזושהי הסכמה שאולי נפגשת במקום שבסוף יעבוד כמו שצריך.
יריב לוין: ושמבטאת, מצד אחד, תוספת של קריטריונים מסוימים.
יריב לוין: מצד שני, מבטיחה את העובדה שהקריטריונים יהיו קשיחים, מאד ברורים וקלים למדידה.
יריב לוין: וגם כאלה שפותחים פתח למספר משמעותי של רשויות להיכנס לתוך התהליך הזה.
יריב לוין: אני מציע שמר ראובן קוגן יציג את הניסוחים, ברשותך.
אלכס מילר: מר קוגן, לאט.
אלכס מילר: אנחנו פה עם היועצת המשפטית שצריכה כל דבר - - -
ראובן קוגן: היועצת - - - כאחת הזריזות בכנסת הזאת.
ראובן קוגן: אני מוכרח להעיד על כך.
אלכס מילר: אבל - - -
יהודית גידלי: היא הטובה ביותר.
אלכס מילר: שחס-וחלילה לא יקרה מצב שפספסנו קריטריון, ושבגללו החוק לא יעבור.
ראובן קוגן: אני רק אתן הסבר: הקריטריונים שהוספנו מתייחסים להתנהלות הכספית של הרשות.
ראובן קוגן: כי חשבנו ששבירת העיקרון של הפרדה מוחלטת בין כספי הפיתוח לנושאים השוטפים, זה עיקרון שאם דינו להישבר הוא צריך להיות רק ברשויות שאין להן שום בעיה של התנהלות כספית.
ראובן קוגן: לכן, הדבר הזה מגיע, לא מאיזושהי מצוקה בתקציבים השוטפים באופן כללי, אלא מאיזשהו רצון לעירייה שמתנהלת, ויש לה את המקורות האלה, להשקיע את התוספת הנוספת הזאת דווקא בחינוך ולא בדברים אחרים.
ראובן קוגן: יש פה חמישה תנאים, שכאמור, מתייחסים למצב הכספי.
ראובן קוגן: אני אקריא אותם ואז נתקדם.
ראובן קוגן: אנחנו מוסיפים את התנאים על התנאים שכבר היו קיימים – הוספתם בדיונים הקודמים, בהצעת החוק המקורית שעברה את הקריאה הראשונה.
ראובן קוגן: 1.
ראובן קוגן: שיעור הגירעון המצטבר של העירייה, כפי שהופיע בדו"ח המבוקר, אינו עולה על 17.5%, ועומס מלוות לא עולה על 42.5%.
ראובן קוגן: 2.
ראובן קוגן: העירייה אינה זכאית למענק סיוע ממשרד הפנים, ובשלוש השנים שקדמו לשנת התקציב לא צברה העירייה גירעון שוטף.
ראובן קוגן: 3.
ראובן קוגן: שיעור גביית הארנונה של העירייה הוא 80% לפחות.
ראובן קוגן: 4.
ראובן קוגן: היחס בין הוצאות השכר המוניציפאליות של העירייה, לבין כלל הכנסותיה המפורטות בדו"ח השנתי המבוקר האחרון, אינו עולה על 30%.
ראובן קוגן: 5.
ראובן קוגן: רשות מקומית שלא עמדה בתנאים המפורטים בסעיף קטן 1 לעיל, לעניין הגירעון המצטבר – לאותם 17.5% שאמרתי.
ראובן קוגן: כלומר, יש לה יותר – תהיה זכאית להשתמש בעודף היטל ההשבחה בהתאם להוראות חוק זה, אם בחמש השנים שקדמו לשנת התקציב לא צברה העירייה גירעון שוטף, וצמצמה את גרעונה המצטבר באותה תקופה ב-20%, ולא פחות מ-4% בכל שנה.
ראובן קוגן: הסעיף הזה אומר - - -
יריב לוין: לא, לא פחות מ-4% בכל שנה.
יריב לוין: זה לא היה הסיכום.
יריב לוין: 20% במצטבר של החמש שנים.
יריב לוין: אל תכניסו לי עכשיו אלמנט חדש – הוא יצמצם ב-32%, ורק תהיה שנה אחת שיש לה 3.8% והוא יהיה בחוץ.
יריב לוין: חביבי, אל תגזים.
ראובן קוגן: ואם זה הפוך?
יריב לוין: מה זה הפוך?
יריב לוין: אבל אם הוא צמצם ב-80%, ואחר-כך, פתאום, היה לו זה.
יריב לוין: נו, בחייך.
יריב לוין: אז יש לו גירעון שוטף מטורף.
יריב לוין: בן-אדם צמצם את הכול.
יריב לוין: יאללה, מר קוגן, תוריד.
יריב לוין: תוריד, בבקשה, את התוספת הזאת.
ראובן קוגן: משרד הפנים מוכן?
יריב לוין: הרי אנחנו אמרנו - - -
יוסי נשרי: משרד הפנים בכלל לא היה שותף למה שעשיתם פה עכשיו.
ראובן קוגן: סליחה?
יוסי נשרי: משרד הפנים לא היה שותף למה שאתם עשיתם - - -.
יוסי נשרי: זו המצאה שלך ושל משרד האוצר.
יריב לוין: חבר'ה, אנחנו לא - - - מסתכלים על זה בראייה חד-שנתית.
יריב לוין: הרי אם הוא הוריד את הגירעון לאורך חמש שנים ב-30%, ובשנה אחת היה לו 3.9% אז הוא ייצא החוצה – נו, בחייך.
אלכס מילר: קדימה, מר קוגן.
יריב לוין: מר קוגן.
יריב לוין: בוא נגיד ככה: את זה אני מבין גם בלי להבין כלום.
אבנר בן-גרא: זה לא בסדר ששמת לב לזה.
ראובן קוגן: אני עדיין שוקל אם לפתוח על זה דיון ארוך ומנומק, או לגמור את הסיפור הזה וללכת לעשות דברים אחרים.
יריב לוין: לא, אתה לא שוקל.
יריב לוין: אתה - - - את הסיפור.
ראובן קוגן: רגע, סעיף נוסף: ההחלטה, כאמור, בסעיף קטן – מה שזה יהיה אחרי כל המספור שלכם – טעונה את אישור השר.
ראובן קוגן: ואולם, השר רשאי שלא ליתן אישור כאמור, אף בהתקיים כל התנאים האמורים בסעיף קטן ב', אם נוכח כי מתקיימות נסיבות מיוחדות המצדיקות זאת.
ראובן קוגן: בסדר?
ראובן קוגן: זה סעיף כללי.
יוסי נשרי: אז באיזשהו שלב, למרות שאתה עומד בכל הקריטריונים, שר הפנים יכול לבטל את - - -
ראובן קוגן: כי אם פתאום כולם – ואם אתה רוצה, משרד הפנים יענה לזה - - -
יריב לוין: זו לא היתה דרישה שלהם.
יריב לוין: זה משרד הפנים - - -
אלכס מילר: על זה כבר החלטנו בישיבה הקודמת.
יריב לוין: זה תנאי שהיה גם במקור, - - -.
יריב לוין: זה נמצא גם בקריאה הראשונה.
ראובן קוגן: זה תנאי שהיה במקור.
ראובן קוגן: ותזכרו גם שהבדיקה מתבצעת בנקודת זמן מסוימת.
ראובן קוגן: ושר שיש לו ראייה יותר רחבה, יכול להיות שהוא יגיד: נכון שבנקודת הזמן הזאת – שבדרך-כלל, אלו דו"חות לפני שנה – הרשות עומדת.
ראובן קוגן: אבל לפי האינדיקאטורים שיש בידיי היא עכשיו נמצאת במצב הידרדרות, ולכן זה לא נכון לאשר לה בגלל הדברים האלה.
ראובן קוגן: זה הסעיף הזה.
ראובן קוגן: זה שיקול דעת כללי של שר הפנים לגבי הרבה מאד נושאים.
ראובן קוגן: אני חושב שזה נכון שזה יהיה גם כאן, שאמרתי שזה נושא רגיש מלכתחילה, ולא כדאי לקחת פה סיכונים מיותרים.
ראובן קוגן: סיימתי את ההקראה.
יריב לוין: זה היה, אגב, בקריאה הראשונה.
יריב לוין: אין בזה שום - - -
אלכס מילר: אני אבקש התייחסות לאותם קריטריונים שהוכנסו כרגע, למצות את הדיון.
נתן בביוף: משרד הפנים.
יהודית גידלי: שם בבקשה.
נתן בביוף: נתן בביוף, סגן היועץ המשפטי.
נתן בביוף: לגבי הסעיף האחרון שהקריא מר ראובן קוגן: ההחלטה, כאמור, בסעיף קטן ב', טעונה את אישור השר.
נתן בביוף: ואולם, השר רשאי שלא ליתן אישור, כאמור, בהתקיים כל התנאים האמורים בסעיף קטן ב', אם הוכח כי נסיבות מיוחדות מצדיקות זאת.
נתן בביוף: אנחנו מבקשים להוסיף – אני מבין שזה בהסכמת המציע – שהשר יהיה רשאי ליתן אישור, כאמור, או להתנות מתן האישור בתנאים נוספים, מהסיבה - - -
אלכס מילר: מה זה "תנאים נוספים"?
נתן בביוף: קיימים בהמון חוקים – כאשר ניתן שיקול דעת לשר לתת אישור או לסרב, אז יש לו אפשרות - - -
אלכס מילר: אני לא יודע מה זה "תנאים נוספים".
נתן בביוף: אז אני אגיד.
אלכס מילר: אני - - - תנאים.
אלכס מילר: אתה רוצה להביא - - -
נתן בביוף: בנסיבות מיוחדות - - -
יוסי נשרי: מה זה "מיוחדות"?
נתן בביוף: בנסיבות מיוחדות שבהן השר רואה שיש, למשל, רשות בעייתית - - -
אלכס מילר: תקשיב, אני אלך לקראתך חלקית, וזו כבר בקשה שלי.
אלכס מילר: אני לא אפתח את זה לשיקול דעת כללי.
אלכס מילר: אתה תביא לי תקנות של אותן הנסיבות - - -
נתן בביוף: זה בדיוק העניין.
אלכס מילר: שמע, אתה לא יכול לבקש: אני רוצה ביום בהיר – אתה יודע - - -
יוסי נשרי: אין לי מצב-רוח, אני לא מאשר לך.
פיני קבלו: זה הלוא פוליטיקה, מה.
נתן בביוף: אבל זאת המשמעות של שיקול דעת.
נתן בביוף: זה מופיע בהמון חוקים, לרבות - - - חובה.
יריב לוין: לא, אבל שיקול דעת - - - ביקורת - - -
אלכס מילר: תקשיב, יש פה גם סוגיה עקרונית.
אלכס מילר: יש דברים שהם פחות עקרוניים שאתה מכניס את זה, ויש דברים שהם יותר עקרוניים.
אלכס מילר: אנחנו מדברים על תקציב של קרוב ל-10% מהעודף של היטל ההשבחה.
אלכס מילר: אנחנו מדברים על התקציב שילך לחינוך.
אלכס מילר: אנחנו מדברים על שיקול דעת.
אלכס מילר: היום יש שר אל"ף, ומחר יש שר בי"ת.
אלכס מילר: אנחנו כבר התמודדנו עם שיקולי דעת – אני לא מדבר כרגע על פנים.
אלכס מילר: אני מדבר על שרים אחרים – על שיקול דעת שהיה נתון לשר, שבסופו של דבר הסתבר שהיינו צריכים להתמודד פה עם חקיקה שלמה.
אלכס מילר: אז אני מציע ללכת על הסוגיה הזאת, אין לי שום בעיה.
אלכס מילר: אבל, לפחות, שאנחנו נקבל את הפירוט של אותן הנסיבות שבהן אתם רוצים, כי אתם רואים אותן חריגות.
אלכס מילר: מבחינתך, חריג – זה שהוא לא עמד במסגרת התקציב, ומבחינת שר אחר חריג זה יכול להיות – לא יודע – שלא רכש מספיק רכבים לחברי המועצה.
נתן בביוף: לא, אדוני, אני חושב שיש פה איזו אי-הבנה: לא מדובר על נסיבות מתי זה יהיה חריג ולא יהיה חריג.
נתן בביוף: בהתקיים שיש נסיבות חריגות, השר – לפי הנוסח הקיים – יכול להחליט לאשר או לדחות.
נתן בביוף: זה לפי הנוסח הקיים.
נתן בביוף: אני אומר דווקא לטובת הרשויות המקומיות, יכול להיות מצב שהשר לא רוצה לדחות, אבל הוא רוצה לאשר בתנאים – להוסיף תנאי או שניים, כגון: חתימה על תכנית הבראה, וכולי.
אלכס מילר: סליחה, אני לא יכול לאשר את הסוגיה הזאת.
פיני קבלו: - - -
נתן בביוף: זה לטובתכם.
נתן בביוף: אז אני לא רוצה - - -
אלכס מילר: בפעם הבאה תביא את זה בתקנות.
נתן בביוף: לא, אני לא רוצה.
נתן בביוף: אני יורד מהתיקון.
ראובן קוגן: דרך אגב, אתם טועים.
נתן בביוף: אל תגידו למה יש סירובים - - -
מירה סלומון: לא, לנוסח שלך אנחנו מסכימים.
נתן בביוף: לא, אני מושך את הנוסח.
נתן בביוף: אני לא רוצה אותו.
מירב ישראלי: היה לי דיון ארוך איתם על הנושא הזה.
מירב ישראלי: אולי אני רק אגיד כמה מילים: אני הבנתי את החלטת הוועדה בישיבה הקודמת, שהתנאים נקבעו בחוק והם קשיחים.
מירב ישראלי: זאת אומרת, אלה התנאים.
מירב ישראלי: נאמר על-ידי משרד הפנים שיש מצבים שלמרות שהתנאים האלה - - -, ברור שהעירייה – כמו שמר ראובן קוגן אמר קודם – בהידרדרות טוטאלית, ולא צריך לאשר את זה.
מירב ישראלי: לכן, נתנו פה אפשרות קיצונית - - -
מירב ישראלי: לא הבנתי את הסיטואציה.
מירב ישראלי: אבל אני סומכת עליהם שהם יודעים על מה הם מדברים.
מירב ישראלי: בגדול, אמרנו רק במצב קיצוני, שלמרות שהם עומדים בתנאים, ברור באיזשהו מצב שהם לא - - - לתת להם את האישור, השר יכול לסרב.
מירב ישראלי: אני חושבת שהוועדה לא התכוונה שהשר ייתן, אבל - - - נותנים להם.
מירב ישראלי: אם לא ראוי לתת להם בגלל איזה דבר חריג, לא נותנים להם.
מירב ישראלי: אבל להתחיל לתת לשר סמכות לתנאים נוספים, אני לא יודעת מה זה אומר.
יריב לוין: נכון, אני מסכים.
יריב לוין: אני מקבל את מה שאת אומרת.
אלכס מילר: אני יכול לתת לך סמכות, אבל תביא את התנאים.
נתן בביוף: אדוני, אני לא – אני מבקש לרדת מהתיקון.
ראובן קוגן: חברים, הוא יורד מזה, למרות שזה לא לטובתכם.
אלכס מילר: כן, ראש עיריית אריאל, מר נחמן.
רון נחמן: אני רק רציתי להעיר שכל הנושא של ההשבחה לא חל ביהודה ושומרון.
רון נחמן: הייתי רוצה שזה יירשם ברישומים של הוועדה.
מירב ישראלי: צריך לעשות את זה דרך - - -
רון נחמן: מה זה?
מירב ישראלי: החקיקה ביהודה ושומרון צריכה - - -
אלכס מילר: לא, אני יכול להוסיף.
רון נחמן: אני מכיר את החקיקה ביהודה ושומרון.
רון נחמן: תאמיני לי שאני מכיר את החקיקה ביהודה ושומרון.
רון נחמן: וגם כשרוצים, עושים את הדבר הזה.
אלכס מילר: כן, אבל זה צריך לעבור דרך - - -
רון נחמן: אבל אני מסב את תשומת-הלב, שלא יכול להיות, שלא יהיה דבר כזה בכלל – כל הנושא של ההשבחה ביהודה ושומרון.
רון נחמן: מה, אנחנו ראש רשות אחרת במישהו אחר?
רון נחמן: יש כאן בעיה.
אלכס מילר: רגע, מה באמת יקרה עכשיו?
אלכס מילר: אני צריך אישור של אלוף פיקוד מרכז שהחוק יחול על יהודה ושומרון, לא?
רון נחמן: כן.
אלכס מילר: הנה, הוא יושב.
אלכס מילר: אם כבר הגעת.
אנדריי ורשצינג: אם כבר הגעתי אז זה חוק אחר.
יהודית גידלי: זה לא משנה.
יהודית גידלי: אבל אתה יכול - - -
יוסי נשרי: אתה יכול לקחת את אותו הדבר ולהעתיק אותו.
רון נחמן: באיזה חוק אנחנו חיים?
קריאה: מה אתה אומר?
ראובן קוגן: ארץ ישראל תחילה.
ראובן קוגן: אנחנו נתחיל כאן, ואם זה יצליח נעבור גם - - -
אלכס מילר: אתם רוצים באישור של ועדת החינוך, התרבות והספורט, או לא?
נתן בביוף: אנחנו מעדיפים, אדוני, אני אמרתי בפעם שעברה: לא מתאים שהתקנות יהיו באישור ועדת החינוך, התרבות והספורט.
אלכס מילר: לא, אבל אי-אפשר להשאיר את זה בצורה כזאת - - -.
אלכס מילר: ירדו, ירדו.
אלכס מילר: לא צריך פה ויכוח, רבותיי.
אלכס מילר: חוץ מזה?
אלכס מילר: רבותיי, יש עוד הערות לחוק?
יוסי נשרי: אני רוצה להתייחס לדבר הזה שנכון שהגיעו לאיזושהי הבנה, אבל ההבנה הזאת לא היתה בפלטפורמה הזאת שאנחנו רצינו לקדם אותה.
יוסי נשרי: לצערי הרב, משרד האוצר לא נהג בתום-לב בקטע הזה, - -
יוסי נשרי: - - וכפה עלינו, לא בצורה הוגנת, את העיזים האלה שהוא הכניס לנו.
יוסי נשרי: את המהמורות האלה של ההתניה של החוב המצטבר.
יוסי נשרי: אני חושב שזה לא היה ראוי – לא בסגנון, לא בדרך ולא בכל דרך השתלשלות העניין במשך שלוש השנים האחרונות.
יוסי נשרי: ברגע האחרון הם התעוררו פתאום משנתם, והחליטו לעשות כל מיני מהלכים לא מקובלים.
יוסי נשרי: מאחר שחבר הכנסת יריב לוין לקח את זה על עצמו בצורה מאד אינטנסיבית לקדם את החוק הזה, כי הוא מאמין בדרך הזאת, אנחנו עשינו איזו מין פשרה שלא טובה לנו.
יוסי נשרי: היא לא טובה לנו.
יוסי נשרי: ואני לא יודע כמה רשויות מקומיות יוכלו להיכנס בכלל למהלך הזה.
יוסי נשרי: זאת לא היתה הכוונה.
יוסי נשרי: הכוונה שלנו – כי זה ישב פה, בוועדת החינוך, התרבות והספורט – שאפשר לתת חינוך לילדי ישראל.
יוסי נשרי: מהקרן הזאת, להשביח את הילדים.
יוסי נשרי: לתת להם כלים משמעותיים, ולקדם אותם - - - החינוכית.
יוסי נשרי: ומה שבא משרד האוצר לעשות, זה לגרום למספר רשויות לא להיכנס לפלטפורמה הזאת, ואני חושב שזה לא נכון היה לעשות.
אלכס מילר: תראו, אנחנו, בסופו של דבר, לא חיים בעולם מושלם.
ראובן קוגן: עולם מושלם זה עולם בלי אוצר.
אלכס מילר: יש פה סוגיה מאד לא פשוטה.
אלכס מילר: כמו שראיתם, לקח לנו לא מעט משברים לעבור כאן
אלכס מילר: בשביל להגיע למצב שאנחנו מצביעים על החוק.
אלכס מילר: ואין ספק שכך בכל דבר – גם אתם, כראשי ערים, עובדים בשיטה כזאת.
אלכס מילר: אתם מנהלים משא-ומתן.
אלכס מילר: לא כל דבר שמבקשים, אתם, בסופו של דבר, מיישרים קו עם העניין הזה בצורה מלאה.
אלכס מילר: גם שם אתם מנהלים את התקציבים של המקומות בהם אתם יושבים בראש, וגם שם אתם – אמנם, לא ב-100%.
אלכס מילר: אבל, בסופו של דבר, מגיעים לאיזה שהם דרך ופשרה.
אלכס מילר: אני חושב שצריך לציין את כל המאמץ שנעשה פה על-ידי חבר הכנסת יריב לוין, וכמובן גם של משרד האוצר, שבסופו של דבר, אכן הגיעו להסכמות.
אלכס מילר: אבל תאמינו לי שהם יכלו לתקוע את הדבר הזה בצורה הפשוטה ביותר, ואנחנו יודעים.
אלכס מילר: אנחנו כאן מחויבים גם קואליציונית.
אלכס מילר: אבל, בסופו של דבר, אנחנו התקדמנו, ואנחנו מצביעים על החוק.
אלכס מילר: אם ובמידה אתם מזהים שיש איזושהי בעיה בדרך, אנחנו נמצאים כאן.
אלכס מילר: הדלתות – גם של ועדת החינוך, התרבות והספורט, ואני בטוח שגם של ועדת הפנים והגנת הסביבה – תמיד פתוחות, על כל סוגיה, על כל דבר.
אלכס מילר: ברגע שאתם מרגישים שיש פה איזושהי בעיה שאתם צריכים לפתור אותה, תעלו את הסוגיה ואנחנו נפתור את זה.
אלכס מילר: אבל, אני חושב, שצריך, קודם-כל, להסתכל על התמונה הכללית.
אלכס מילר: התמונה הכללית – צריך להתקדם.
אלכס מילר: התקדמנו עם משהו, ואז מתחילים לסגור מסביב את כל אותן הבעיות שעלולות לצוף.
אלכס מילר: קודם-כל, בואו נראה אם יש בכלל בעיה.
אלכס מילר: אצל מי היתה הבעיה.
אלכס מילר: הגיש בקשה.
אלכס מילר: במידה וזה, אז נעלה ונפתור.
אלכס מילר: גם בנושא של יהודה ושומרון: אם אנחנו מזהים שתוך תקופה של לא יודע כמה חודשים – אין- - -
יוסי נשרי: התייחסות.
אלכס מילר: לא התייחסות – פקודה של אלוף פיקוד מרכז על כך שהחוק הזה יחול גם על יהודה ושומרון, גם שם נדע לפעול.
אלכס מילר: דרך אגב, חבל שלא ידענו על זה לקריאה הראשונה – הייתי מכניס את זה גם בחוק, וזה לא תקדים.
אלכס מילר: יש לנו כבר, לפחות, שניים-שלושה חוקים שיהודה ושומרון נמצאים בפנים.
אלכס מילר: בשביל זה היינו צריכים עכשיו לחזור לוועדת שרים, וחבל לעכב.
אלכס מילר: אבל גם פה יש לנו פיקוח.
אלכס מילר: בסופו של דבר, נפתור.