GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמי צדיק: אם לוקחים את ההוצאה לתלמיד בדולרים – יש לי את הנתונים ל-2007 – הפער בקדם-יסודי הוא 50% לרעתנו.
עינת וילף: לעומת הממוצע.
עמי צדיק: לעומת הממוצע ב-OECD.
עמי צדיק: השאלה היא – לאחר הרפורמות, העמודה הימנית - מתי זה יקרה לדעתכם.
חגי עידו: אמרתי.
חגי עידו: "אופק חדש" – אנחנו כבר שם וכמעט במימוש מלא.
חגי עידו: "עוז לתמורה" אנחנו בתחילת הדרך, אנחנו מעריכים שבשנה הקרובה רבע מבתי-הספר יהיו שם.
עמי צדיק: במהלך 2013 - - -
חגי עידו: בכל מקרה, עד תשע"ה אנחנו כבר חייבים להיות במימוש מלא של "עוז לתמורה", טרכטנברג ייכנס תוך ארבע שנים, בהדרגה.
חגי עידו: כבר יש לנו החלטות משמעותיות למימוש תוך ארבע שנים, ואני מקווה שגם המגמה הזאת תימשך.
עינת וילף: עמי, אם תהיה לך הזדמנות לתקף את זה, זה יהיה נהדר.
חגי עידו: אנחנו נשמח, אגב.
עמי צדיק: השאלה איך מראים את זה, כאחוז מהתוצר או פשוט בדולרים - פר תלמיד בישראל, פר תלמיד במדינות ה-OECD.
עינת וילף: אני חייבת להגיד שכאן אני דווקא תומכת בתפיסת האחוז מהתוצר כי אני כן חושבת שבכל זאת, יש מדינות הרבה יותר עשירות, זה שהן מוציאות יותר פר תלמיד זה דבר נהדר, אבל אז התשובה של איך ישראל יכולה להוציא פר תלמיד זה להפוך למדינה עשירה יותר.
עינת וילף: אני כן חושבת שהגיוני ונכון להתייחס יחסית לתוצר ואז משם לקחת את זה, כך שמהבחינה הזאת אני כן מקבלת את העיקרון הזה.
עינת וילף: רצית לשאול, בבקשה.
איתי חוטר: איתי חוטר, סמנכ"ל כלכלה במרכז השלטון המקומי.
איתי חוטר: אני מבין מהגרף - כשמדובר בהוצאה לאומית, היא כוללת כפי שאמרנו קודם השתתפויות הורים וגם את ההוצאה של השלטון המקומי.
איתי חוטר: האם יש לכם גרף שמראה השוואה ל-OECD לגבי השקעת המדינה בתקציבי חינוך?
איתי חוטר: לבודד את תשלומי השלטון המקומי ואת תשלומי ההורים בסך ההוצאה.
עינת וילף: זו נקודה טובה.
חגי עידו: הנתונים שאני מכיר בדרך כלל מדברים על הוצאה ציבורית ומאחדים בין השתיים.
חגי עידו: מההיכרות האישית שלי, לפחות עם מדינות אירופה, בדרך כלל דווקא חלק השלטון המקומי הוא גדול משמעותית ביחס למה שקורה פה, כלומר פה השלטון הוא הרבה יותר ריכוזי – בעיקר במימון.
חגי עידו: במובן זה, לדעתי אתה תגלה ששם התמונה היא הפוכה אבל אתה צריך להבין שזו גם מערכת שבנויה אחרת.
חגי עידו: שם גם השלטון המקומי גובה מסים יותר, ההשוואה פה צריכה להיבחן באופן פרטני.
חגי עידו: לדוגמה, במדינות סקנדינביה, כמעט 50% גם מהכנסות המסים אבל גם מהוצאות במקרה זה על חינוך, הן של השלטון המקומי, מה שלא נכון פה.
חגי עידו: לכן ההשוואה צריכה להיות פרטנית.
עינת וילף: אבל כן עלתה כאן שאלה חשובה – האם ההוצאה כאן היא הוצאה לאומית או ההוצאה ציבורית.
עינת וילף: כלומר, ההוצאה הלאומית כוללת שוב את החוגים - - -
חגי עידו: אלה נתוני ה-OECD, אנחנו הוספנו פה את הרפורמות, אז כמובן זו הוצאה ממשלתית.
עינת וילף: אבל אם היינו רוצים באמת להבין – חלקו של הציבור נגיד, גם שלטון מקומי פלוס מדינה, בהשוואה, זה לא הגרף הזה.
עינת וילף: פר תלמיד.
עינת וילף: רק ההוצאה הציבורית פר תלמיד.
משה גפני: זה סך ההוצאה הלאומית, אין הפרדה.
חגי עידו: זה הלאומית.
חגי עידו: למרות שגם בהשוואות שאני מכיר – אין לי אותן פה אבל אפשר לראות את זה ב-OECD- למיטב ידיעתי, ההוצאה הפרטית פה היא נמוכה יחסית למדינת אחרות, אבל אני לא רוצה להתחייב על כך.
עינת וילף: לא, זה בסדר, אני רק רוצה שההשוואה תהיה ברורה.
איתי חוטר: דיברת קודם על השוואה בין שנת 2000 לימינו אנו, ומה שמעניין לדעתי זה לראות את העוגה או את ההתפלגות בסך ההוצאה בין תשלומי הורים, שלטון מקומי והוצאה של המדינה בעוגה הזאת.
איתי חוטר: זה נתון שאם האוצר יכול להראות אותו, זה מעניין, כי האוצר מתפאר בכך שבשנים האחרונות יש גידול משמעותי בהשקעת המדינה או בהוצאות המדינה לחינוך, אבל צריך לראות את זה ביחס לתשלומי הורים וביחס להוצאות השלטון המקומי ואז לקבל תמונה באמת מלאה של מה קרה בעשור האחרון.
עינת וילף: בזה אני מסכימה אתך, אני חושבת שצריך להבדיל.
עינת וילף: בשאלת התשלומים של ההורים צריך להפריד- כל ההוצאה הפרטנית של ההורים לחינוך, ובמיוחד בעיני מה שחמור זה ההוצאה בתוך בתי-הספר.
עינת וילף: אם רוכשים חוגים זה דבר אחד – צריך לחשוב גם על זה – אבל מה שחמור בעיני זה ההוצאה בתוך בתי-הספר.
עינת וילף: רשויות מקומיות – וזה עניין אולי גם לדיון אחר ונפרד – כן בכל העולם רשויות מקומיות, הגורמים המקומיים, מסי הנדל"ן המקומיים, הם אלה שמממנים את בתי-הספר ואת החינוך באופן מסיבי.
עינת וילף: הנושא של החלוקה הפנימית בין הרשויות המקומיות לבין תקציב משרד החינוך הוא חשוב, אבל בהשוואה בין-לאומית היא לא בהכרח אומרת לנו משהו כי הנושא הזה של מקומי מול ארצי בעולם – כל מדינה בנויה לחלוטין שונה ולכן בנושא הזה זה יותר שאלה של מבנה ופחות עניין של השוואה.
עינת וילף: זה יותר מהי ההוצאה הציבורית – רשויות מקומיות פלוס מדינה, להוציא את כל הנושאים הפרטיים, ואת זה להשוות בהשוואה בין-לאומית - פר תלמיד, לאורך זמן, אחרי רפורמות, אני חושבת שאלה הנתונים שיאפשרו לנו לדעת.
עמי צדיק: לגבי מה שאמר חגי – אמרת קודם שיש תחלופה בין התוספת מההוצאה הממשלתית לבין ההוצאה הפרטית.
עמי צדיק: שאלה אם לקחתם את זה בחשבון.
חגי עידו: אנחנו מקווים.
חגי עידו: אני מניח שהיא לא מלאה.
משה גפני: זה לא יגרום לגידול בהוצאה הלאומית, זה יגרום לשינוי פנימי.
עמי צדיק: אני אומר, שאלה אם לקחתם את זה בחשבון בסימולציה שעשיתם.
חגי עידו: אז אמרתי, הסימולציה הזאת היא מאוד מאוד שמרנית, היא רק מניחה את שכר המורים, רק את הרפורמות.
עמי צדיק: רק שכר המורים, לא דברים אחרים.
חגי עידו: היה אפשר להעמיס פה עוד הרבה דברים שאני עוד רגע אציג, וכרגע זה לא כלול.
איתי חוטר: זה שכר המורים בלבד?
חגי עידו: זה היה תרגיל, אני רואה שאולי הוא היה קצת מסובך מדי.
חגי עידו: עשינו את הדבר הכי פשוט כי אמרנו – זה קצת מעוות להסתכל על תמונה של 2007 כשאנחנו יודעים גם מה קרה בינתיים, ומה קרה בינתיים גם בישראל ביחס למדינות אחרות.
חגי עידו: הרפורמות האלה, זו תוספת של מעל 30% בממוצע, זה לא משהו שאפשר להתעלם ממנו.
חגי עידו: אם תמיד מדברים על איכות החינוך, ואחד הרכיבים המרכזיים הוא איכות המורה שזה נגזרת של השכר שלו, היה פה צעד דרמטי, אי-אפשר שלא לשקף אותו.
עמי צדיק: אבל תשלומי הורים לדוגמה לא - - -
חגי עידו: תשלומי הורים לא נמצא פה.
חגי עידו: בטרכטנברג יש חצי מיליארד שקלים שהוקצו להקלת הנטל.
עמי צדיק: פה יש תחלופה באמת.
חגי עידו: על תשלומי הורים, שם אנחנו מקווים שתהיה תחלופה באמת, אמורה להיות.
עינת וילף: כל הכסף שהוכנס למערכת, צריך לדעת, צריך להתייחס אליו כי אני בהחלט חושבת שאנחנו יותר ויותר מתקרבים לשאלה – בהנחה שהכול ייושם ולא יהיו קיצוצים – מתקרבים יותר לשאלה לא של כמה כסף הולך לחינוך אלא איך מוציאים את הכסף באופן שאכן מבטיח שמקבלים את החינוך הטוב ביותר.
משה גפני: רציתי לציין שלפי הערכות – עשינו גם כל מיני סימולציות של המשמעויות – יהיה צמצום של הפער בין ממוצע ישראל לממוצע OECD, אבל עדיין לא תהיה הדבקה.
משה גפני: צריך להתייחס לזה שאנחנו בודקים כאילו כל שאר המשתנים קבועים ומשנים רק את המשתנה שלנו של השכר, וגם התל"ג עולה בגלל הגידול בשכר, צריך להתייחס לזה בהתאם – גם התל"ג עולה וגם ההוצאה הלאומית לחינוך עולה, ולכן באחוזים זה משפיע לא במלוא ההיקף.
משה גפני: מדינות ה-OECD, גם הן מתקדמות באותה תקופת זמן, אז להשוות את זה לאותה נקודה זה מאוד מצמצם את נקודת ההתייחסות.
עינת וילף: להם יש פחות ופחות תלמידים.
עינת וילף: הייתי בכמה מקומות, סיפרו שכבר יש בתי-ספר שלא נכנסים לכיתות א'.
עינת וילף: רצית להתייחס, בבקשה.
עופרה כהן: שמי עופרה כהן, סגנית יו"ר ארגון גננות מחנכות.
עופרה כהן: זה איגוד מקצועי שהוקם לאחרונה, נועד לתת מענה לגננות בישראל.
עופרה כהן: אני רוצה להסב את תשומת לבנו, אני מקווה שיהיה זמן לדבר בהמשך לגבי היפוך הפירמידה, לראות כמה תקציב מושקע בגני הילדים – כמי שמייצגת את גני הילדים פה – לעומת התקציב שמושקע ביסודי ובעל-יסודי.
עופרה כהן: אני אשמח מאוד להתייחס לזה בהמשך כי אני מבינה שעכשיו זה לא בדיוק הנושא.
חגי עידו: אני יכול לענות לך בקצרה.
חגי עידו: ברפורמת "אופק חדש" הגננות הוסיפו 40 דקות ליום, קיבלו תוספת שכר של 23%.
עופרה כהן: יש לנו ויכוח על זה.
חגי עידו: דווקא אני חושב שלאיגוד הגננות יש פחות טענות.
חגי עידו: אני חושב.
עופרה כהן: זה לא נכון, אבל אוקיי.
עופרה כהן: אנחנו חלוקים גם בזה, אבל לא דיברתי רק על השכר.
עופרה כהן: אני מדברת על השקעה בתלמיד בגן, ואני מבינה שזה משקף גם את זה, או שמדובר פה רק בשכר הגננת.
חגי עידו: אז בואי אני אמשיך אתך.
חגי עידו: בוועדת טרכטנברג כל גני הילדים יהיו עד שעה 16:00.
עופרה כהן: אוקיי, זה בעתיד.
חגי עידו: בעתיד שמתחיל עוד שלושה חודשים.
קריאה: ויימשך ארבע שנים.
עופרה כהן: במהלך ארבע שנים.
עופרה כהן: אני לא דיברתי על זה, אבל בסדר.
חגי עידו: זה ישנה לך את התמונה, אבל זה השקעה לתלמיד בגני הילדים.
עופרה כהן: אמת, אבל אני רוצה להתייחס לדברים שקורים באמת בשטח ולא בתקציב הכללי, כי מה שקורה זה לא בדיוק מה שמציגים.
עינת וילף: אנחנו גם נתייחס בנפרד לכל נושא, אבל אני חושבת שהיום בהחלט יש הבנה הולכת וגוברת, מה שקראת היפוך הפירמידה, שלצורך העניין אם התקציב הוא סגור – ואנחנו גם משתדלים שהתקציב כל הזמן יגדל – אבל בהינתן תקציב, השקעה בתחילת הדרך שווה הרבה יותר מהשקעה בסוף הדרך.
עופרה כהן: כלכלית יותר.
עופרה כהן: אין ספק.
עינת וילף: ואני מניחה שהתפיסה הזאת גם חלחלה לאוצר יותר ויותר, נכון?
חגי עידו: אני חושב שהתפיסה הזאת היא זו שגזרה את המלצות ועדת טרכטנברג.
חגי עידו: זה לגמרי היה שם בדיונים, חד-משמעית.
חגי עידו: למרות שהזכרנו לאורך הדרך, אבל בואו נראה את התוספות שהיו בשנים האחרונות.
חגי עידו: כולם מכירים אותן, אני ארוץ באופן כללי.
חגי עידו: "אופק חדש" – אנחנו מדברים על עלות של 3.3 מיליארד שקלים.
עינת וילף: זו עלות כוללת בשש שנים או פר שנה?
חגי עידו: זה בבסיס.
עינת וילף: זה בבסיס, כל שנה.
חגי עידו: זה הולך ומצטבר - -
עינת וילף: ובשנה השישית - - -
חגי עידו: - - ובשנה האחרונה זו למעשה תוספת של 3.3 מיליארד שקלים.
עינת וילף: כלומר, בתקציב 2013 - - -
חגי עידו: בתקציב 2014 תהיה הפעימה האחרונה.
חגי עידו: אתם רוצים שארחיב קצת על הרפורמה או שזה לא המקום?
חגי עידו: לשיקולכם.
עינת וילף: לפני שאתה עושה את זה – כשמתחילים לדבר כבר היום על הקיצוצים בתקציב החינוך, מה המשמעות להגיד שב-2014 תהיה תוספת של 3.3 מיליארד שקלים דרך "אופק חדש", אבל – כלומר, איך ההשוואה?
חגי עידו: אנחנו מנסים להראות פה באמת את ההיפוך.
חגי עידו: העולם הזה של קיצוצים בחינוך הוא כבר מזמן לא השיח הרלוונטי, לפחות בשנים האחרונות, אז קודם כול צריך לשנות קצת נרטיב .
חגי עידו: אני יודע שתמיד קל להציג כך את הדברים ותמיד היינו רוצים יותר, אבל אני חושב שהממשלה עושה פה מאמצים ניכרים לשנות את המגמה הזאת ואני חושב שגם יש תוצאות משמעותיות שאני מנסה להציג אותן פה.
עינת וילף: אין עוררין, זו היתה שאלה.
חגי עידו: בואו נגיד שאנחנו לא בעולם של קיצוצים, אנחנו בעולם של כמה תוספות לתת.
חגי עידו: זה השיח היום.
חגי עידו: אנחנו מדברים על תוספות של מיליארדים.
עינת וילף: והתוספת הזאת מובטחת או שייתכן שב-2014 היא תהיה נמוכה יותר?
חגי עידו: הסכמי שכר זה תוספת מובטחת, חתום בהסכם קיבוצי, והפריסה – נכנסים לשטח באופן הדרגתי – אבל זה סגור וחתום ולמדינה אין אפשרות לברוח מזה, אלא אם כן היא פותחת את ההסכם הקיבוצי בהסכמת הסתדרות המורים, בהקשר הזה.
חגי עידו: אני בוחר כרגע לא להרחיב.
חגי עידו: לשיקולך, ענת, אם את רוצה אני יכול לדבר על הרפורמות.
עינת וילף: דבר קצת, אחרי כן אנחנו נחליט.
חגי עידו: הרפורמה הבאה היא "עוז לתמורה" בחטיבות העליונות.
חגי עידו: מדובר על עוד שלושה מיליארד שקלים שהתחלנו ליישם אותם השנה ואנחנו צריכים לסיים תוך ארבע שנים.
עינת וילף: שוב, גם כאן, שלושה מיליארד שקלים משקף את היישום המלא עוד ארבע שנים, בבסיס התקציב.
חגי עידו: את היישום המלא, נכון.
חגי עידו: באופן כללי אני גם אגיד שבחינוך – איפה שלא, אני אציין אחרת – אבל כל המספרים שאנחנו מציגים הם בבסיס התקציב, זה משהו שהוא מאוד מאפיין את הפעילות.
חגי עידו: בסוף, זו פעילות שוטפת.
חגי עידו: אם זה חד-פעמי, אני בדרך כלל לא מציג את זה, אם כן אני אגיד.
חגי עידו: אלא אם כן אני אומר אחרת, הכול פה זה תוספת לבסיס התקציב, וזה נשאר שם מכאן ועד עולם אלא אם כן יש שינויי מדיניות.
חגי עידו: מסקנות ועדת טרכטנברג, שכוללות את גילאי שלוש-ארבע, שכוללות את הצהרונים מגילאי שלוש עד תשע, שכוללות את הקלת הנטל על ההורים בעולם של ספרי לימוד, של סבסוד תשלומי הורים, תנועות נוער – כל הנושאים האלה, מדובר על 4.5 מיליארד שקלים שייכנסו בחמש השנים הקרובות, ועוד עלות חד-פעמית, לכן אני מציין זאת בנפרד, של מעל 2.5 מיליארד שקלים, זה בעיקר לבינוי גני ילדים.
עינת וילף: אז העלות הזאת הולכת בעיקר לרשויות המקומיות לבינוי גני ילדים, ה-2.6 מיליארד?
חגי עידו: כולה.
חגי עידו: זה הכול הולך לגני ילדים.
עינת וילף: כולה זה בינוי גני ילדים, על פני שלוש שנים.
קריאה: ארבע שנים.
חגי עידו: למרות שפה, יותר מחצי מזה כבר תקצבנו השנה.
חגי עידו: בסוף, מה שהרשויות יכולות לקחת, הן לוקחות, זאת אומרת המגבלה פה כרגע היא מגבלה בשטח.
חגי עידו: מבחינתנו, שזה ייכנס כמה שיותר מהר – אפשר להרחיב על כך קצת – כבר בשנה הקרובה כנראה החלק הארי של גילאי שלוש-ארבע כבר יהיה בפנים.
מוחמד ברכה: מה רוחב החפיפה בין הסעיפים השונים?
מוחמד ברכה: האם זה סיכום אריתמטי?
קריאה: לא, אין חפיפה.
מוחמד ברכה: מה שנמצא ב"עוז לתמורה" אולי נמצא בוועדת טרכטנברג?
חגי עידו: לא, אני אסביר.
חגי עידו: "אופק חדש" ו"עוז לתמורה" אלה הסכמי שכר.
חגי עידו: זה מעלה את שכר המורים ומשנה את מבנה שבוע העבודה.
חגי עידו: זה מוסיף שעות פרטניות, זה מוסיף שעות שהייה.
חגי עידו: יש לנו עוד כל מיני נושאים כמו הסדרה של ביטול שעות התפקיד, יש שם נושא של קידום בדרגות ותגמול דיפרנציאלי למורים, יש עוד כל מיני נושאים כאלה.
חגי עידו: אלה הסכמי שכר.
חגי עידו: ועדת טרכטנברג זה לא קשור לשכר.
חגי עידו: זו הוספת תשומות למערכת.
חגי עידו: (היו"ר עינת וילף יוצאת מישיבת הוועדה)
מוחמד ברכה: אני מתכוון שנגיד שלושת הסעיפים האלה שעל המסך הם סיכום אריתמטי.
חגי עידו: אין חפיפה.
חגי עידו: זו תוספת נטו.
חגי עידו: פה אין הבדל בין ברוטו לנטו.
מוחמד ברכה: תוספת לחמש שנים.
קריאה: לפריסה.
חגי עידו: מעבר לזה, תוספת שגם משה דיבר עליה.
חגי עידו: מדובר על מעל 900 מיליון שקלים במה שנקרא התוכנית האסטרטגית של משרד החינוך – משה שגיא הרחיב עליה ואין לי מה להוסיף מעבר למה שהוא אמר.
חגי עידו: יש עוד תוספות שהן לכאורה קטנות אבל בסוף מצטברות לכמה מאות מיליונים – אם זה ניהול עצמי שזו תוכנית שהמשרד מקדם היום, סבסוד נסיעות לפולין, נוער חרדי נושר.
עמי צדיק: לגבי סבסוד נסיעות לפולין – מה אחוז הניצול של התקציב הזה, כי שמענו שיש שם קריטריונים שמאוד מקשים?
חגי עידו: התוספת הזאת נכנסה השנה פעם ראשונה, אני חושב שזה עוד מוקדם לענות על זה.
חגי עידו: זוהי תוספת משמעותית שניתנה השנה.
חגי עידו: בשנה הבאה נדע לענות על זה, למרות שאני לא רואה סיבה שלא יהיה ניצול גבוה פה.
חגי עידו: זה בסוף מלגות לתלמידים.
משה גפני: זה לוקח זמן.
עמי צדיק: יש קריטריונים מאוד מקשים.
יהודה סקר: יש בתי-ספר שלא קיבלו את זה עד היום.
משה גפני: התקציב הגיע רק לפני כחודש, זה נכון.
יהודה סקר: דובר על כך לפני ארבעה חודשים.
משה גפני: התקציב הגיע, אבל התקציבים כבר הובטחו לבתי-הספר, כל בית-ספר ידע מה עומד ברשותו כך שיכלו להיערך בהתאם.
יהודה סקר: סליחה שאני קוטע אותך.
יהודה סקר: אני מעורב בזה.
יהודה סקר: "מרמנת" תיווכו בזה ואמרו שהעבירו את הכול לבית-הספר.
יהודה סקר: אתמול קיבלתי דיווח שבית-הספר שאני ועד הורים בו לא קיבל את הכסף.
משה גפני: את זה צריך לבדוק, זה עניין חשבותי.
משה גפני: בעיקרון, אין שום בעיה עכשיו להעביר את הכסף לכל בתי-הספר שכבר נסעו וביקרו.
משה גפני: התקציב נתון וגם התקציב שכל בית-ספר אמור לקבל, גם הוא ידוע.
עמי צדיק: זה בסדר.
חגי עידו: ועוד – זה רלוונטי אולי לוועדה יותר ממקומות אחרים, אבל חוקים והחלטות ממשלה משנים קודמות בסדרי גודל של מאות מיליונים – אם זה פיצול א'-ב', אם זה חוק חינוך חובה בי"א-י"ב, הקטנת מספר תלמידים בכיתה.
חגי עידו: כל ההחלטות האלה מצטברות גם כן למאות מיליונים, שגם כן יש להם אופק צמיחה משמעותי.
חגי עידו: זהו, עד כאן.
מוחמד ברכה: אני בלי היושבת-ראש ובלי מנהלת הוועדה, ואינני יודע מה הסעיף הבא.
מוחמד ברכה: האם מישהו צריך להציג עוד משהו חוץ משני הדוחות האלה?
מוחמד ברכה: השאלה היא כללית.
יהודה סקר: אדוני היושב-ראש, אפשר לשאול אותו שאלה.
יהודה סקר: אני מחזיק את החלטת הממשלה.
מוחמד ברכה: אני אשאל את מנהלת הוועדה.
מוחמד ברכה: מה עכשיו עומד על סדר-היום?
יהודית גידלי: אנחנו נעבור על התקציב.
יהודית גידלי: משה, אנחנו מבקשים שנעבור על התקציב, בבקשה.
משה גפני: האם אפשר להעלות את זה על המסך?
יהודית גידלי: לי אין מה להעלות.
משה גפני: היושבת-ראש אמרה שהיא רוצה להעלות, שכולם יוכלו לראות.
משה גפני: אני אעבור על חוברת התקציב כפי שאושר בוועדת הכספים – חוק התקציב, אעבור סעיף-סעיף ואציין מה כולל כל סעיף.
משה גפני: הסעיף הראשון בחוברת הוא פעולות לשכת הדובר, עמוד 4.
משה גפני: קודם כול אני אציין מה מבנה התקציב.
משה גפני: 20 זה נקרא תקציב רגיל של משרד החינוך – זה המספר של המשרד, כאשר מתחת לסעיף 20 יש תחומים.
משה גפני: בעמוד 2 אתם רואים את התחומים בתוך מבנה התקציב ולכל תחום יש חלוקה לתוכניות כפי שאתם רואים אותן בעמוד 4, וזה הסטטוס של חוק התקציב, רמת התוכניות.
משה גפני: פעולות לשכת הדובר אלה פעולות של לשכת דובר – ביצוע קמפיינים למיניהם, פרסומים באמצעות הלפ"מ – לשכת הפרסום הממשלתית, וכדומה.
משה גפני: פעולות החשב אלה פעולות לצורך בקרה במערכת, לצורך ביקורת רואה-חשבון בעמותות וגופים מתוקצבים.
משה גפני: סעיף פרסי ישראל – לצורך מימון פרס ישראל, כולל תשלום לזוכי הפרס ועבור ביצוע הכנס, על כל הלוגיסטיקה של ביצוע הכנס באמצעות מרכז ההסברה.
משה גפני: מיכון זה כל הוצאות המיכון – מערכות מידע של המשרד שמיועד בין היתר לבצע תשלומי שכר לעובדי הוראה, תשלומים לכל הבעלויות במערכת, שזה רשויות מקומיות ובעלויות אחרות, איסוף מצבת תלמידים, איסוף מצבת מורים, וכל הפעילות שנדרשת לצורך העניין.
משה גפני: ארגוני הורים זה סעיף תקציבי שנוגע לתמיכה בארגון ההורים הארצי.
יהודית גידלי: שלא היה עד עכשיו.
משה גפני: רק עכשיו עומד לקום בצורה מסודרת, היתה שם בעיה משפטית עד לפני שנה לגבי הארגון הזה.
יהודית גידלי: מה קורה עם התקציב הזה?
משה גפני: בזמנו העמדנו תקציב מיוחד לצורך הסכם.
מוחמד ברכה: 123,000 שקלים?
משה גפני: זה אחד הסעיפים שמבטא את הקיצוץ הגדול שהיה במסגרת העשור האחרון בקיצוצי flat שציינתי במסגרת החמישה מיליארד, התקציב היה גדול פי כמה.
משה גפני: בשנים האחרונות הסעיף הזה לא נוצל מפני שלא היה למעשה ארגון הורים חוץ מהשנה הקודמת שנתנו תקציב מיוחד לטובת סגירת חובות ארגון ההורים שיצא, לצורך הקמת ארגון הורים חדש.
משה גפני: כנראה שנצטרך לעדכן את הסעיף הזה, אבל כרגע זה הסעיף.
גדעון פישר: כמה כסף הוצא?
משה גפני: הכסף שעומד לרשות הסעיף הזה הוא 123,000 שקלים.
משה גפני: ביצוע מחקרים וסטטיסטיקה – זה תקציב שמיועד לפעולות עם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, לביצוע מחקרים על-פי חוק וביצוע מחקרים לפי דרישת המשרד, של לשכת המדען הראשי.
מוחמד ברכה: סלח לי, אדוני.
מוחמד ברכה: אני לא הייתי בארגון הישיבה הזו, ויכול להיות שאני חורג ממה שהתכוונה אליו היושבת-ראש.
מוחמד ברכה: את הסעיפים אנחנו יכולים לקרוא, אבל אנחנו אמורים לדעתי לדבר על הביצוע.
מוחמד ברכה: הרי אנחנו בסוף 2012.
מוחמד ברכה: האם הביצוע היה בהתאם לתכנון, האם יש רזרבות?
מוחמד ברכה: לבוא ולעשות קריאה – אפילו לא קריאה מודרכת – כל אחד יכול לעשות את זה לבד.
משה גפני: זה בדיוק מה שהגדירה היושבת-ראש, היא רוצה קריאה מודרכת של התקציב כדי להבין את התקציב, ולא עכשיו לעבור על ביצוע התקציב.
משה גפני: זה משהו אחר מה שאתה מבקש עכשיו.
מוחמד ברכה: אני יודע, אבל בסדר.
משה גפני: אני פועל לפי מה שהיושבת-ראש ביקשה ממני.
מוחמד ברכה: גם אני אפעל לפי מה שהיושבת-ראש ביקשה.
מוחמד ברכה: לכן אני אפרוש מהתפקיד כשהיא תגיע.
מוחמד ברכה: בבקשה, תמשיך.
מוחמד ברכה: לדעתי זה לא מוסיף לוועדה ולדיון – כל אחד יכול לקחת את החוברת ולקרוא את מה שכתוב.
יהודה סקר: לפחות לחלק לנו את מה שאין.
יהודית גידלי: אם היה לי מה לחלק, הייתי עושה לכם את זה ברצון.
יהודה סקר: אפשר לצלם את זה.
מוחמד ברכה: אתה רוצה להמשיך בבקשה?
משה גפני: אתה היושב-ראש.
מוחמד ברכה: אין אינדיקציות לגבי ביצוע?
מוחמד ברכה: האם זה התקיים בפועל, לא התקיים בפועל?
יהודית גידלי: כמה בוצע?
משה גפני: מה שהוגדר בפנינו זה להציג את תקציב המשרד כדי להבין מה כל סעיף וסעיף כולל בתוכו, וזה בדיוק מה שאני מבהיר כרגע.
משה גפני: אם רוצים לקיים דיון על ביצוע התקציב, זה דיון אחר.
מוחמד ברכה: אני יודע שזה דיון אחר, אבל זה הדיון המהותי.
משה גפני: היושבת-ראש ביקשה לצורך הכרת הנושאים משום שהיא נכנסה לתפקיד, לעבור על כל הנושאים.
מוחמד ברכה: בעת העברת התקציב הרי הוועדה פעלה – גם הוועדות האחרות של הכנסת פעלו לגבי כל סעיף.
מוחמד ברכה: כן, בבקשה תמשיך.
משה גפני: התאמת מערכת החינוך למאה ה-21 – זו למעשה תוכנית התקשוב של המשרד, היא עומדת על 240 מיליון שקלים בבסיס התקציב לשנת 2012.
משה גפני: אם אתה רוצה קצת נתוני ביצוע, המשרד בחינוך היסודי הפעיל את מערכת התקשוב בחינוך היסודי במחוזות דרום - - -
יהודית גידלי: פה מצוין סכום אחר מ-240 מיליון.
משה גפני: את רואה פה 223 מיליון, יש עוד 17 מיליון בסעיף של ימי הדרכה, עבור תוכנית התקשוב.
משה גפני: מראש תוקצב שם עבור תוכנית התקשוב בסעיף של ימי הדרכה.
משה גפני: סך הכול תוכנית התקשוב עומדת על 240 מליון שקלים.
מוחמד ברכה: התחלת לדבר על הביצוע.
משה גפני: התחלתי לדבר על הביצוע.
משה גפני: בשנתיים האחרונות יישמנו בקרב קרוב ל-1,000 בתי-ספר, במחוזות צפון ודרום ובמחוז ירושלים.
משה גפני: הכוונה בשנת הלימודים תשע"ג להתקדם בחטיבות הביניים לאותם מחוזות.
משה גפני: במחוזות צפון, דרום ומחוז ירושלים יישמנו ב-1,000 בתי-ספר בחינוך היסודי.
משה גפני: (היו"ר עינת וילף חוזרת לישיבת הוועדה)
עינת וילף: אני רוצה לחבר את תקציב משרד החינוך כאן לרשת.
מוחמד ברכה: בהיעדרך, היושבת-ראש, אני הערתי על העובדה שאנחנו לא זקוקים שמישהו יקרא לנו את זה, עם כל הכבוד, אלא שיגיד כמה מלים על הביצוע.
מוחמד ברכה: אנחנו לקראת סוף תקציב 2012 ואנחנו עכשיו סוקרים את 2011–2012 מבלי להתייחס לביצוע התקציב.
מוחמד ברכה: נאמר כאן, ובצדק, שזה לא נדרש מהם.
מוחמד ברכה: אני חושב שהיה מקום, דווקא לקראת סוף שנת התקציב 2012 או לקראת סוף התקציב הדו-שנתי, לבוא ולדבר על הביצוע – אני חושב שכך אפשר להפיק כמה תועלות לגבי תכנון התקציב הבא, אבל את החלטת שתהיה קריאה מודרכת של התקציב.
עינת וילף: כן, אני גם אסביר.
מוחמד ברכה: אני הייתי מציע לך לעשות את זה בחדרך עם אנשי משרד החינוך, וחבל.
עינת וילף: אני אסביר מדוע אני לא עושה את זה בחדרי עם אנשי משרד החינוך.
עינת וילף: כמו שאמרתי בפתח הישיבה, המטרה של הדיון הזה, הדיון מחר, הדיון ביום רביעי, זה חלק אני חושבת מתפקידה של הוועדה גם לתרום לדיון הציבורי.
מוחמד ברכה: כן, אני מדבר על ביצוע.
עינת וילף: כן, אבל עדיין.
עינת וילף: אנחנו גם נעסוק בשאלות ביצוע ככל שנתקדם יותר לסוף השנה, אני חושבת שזה יותר נכון, אבל יש צורך – בכלל היום, נושא החינוך הוא נושא שיותר ויותר אנשים בציבור רואים לעצמם חובה, חשיבות, להבין בו, להכיר אותו, להתבטא - ואני חושבת שלנו כוועדה יש משימה לתת לציבור את כל הכלים כדי להיות חלק מדיון ציבורי רחב ומעמיק בשאלת החינוך.
עינת וילף: ברור שכל אחד יכול ללכת לרשת וכל אחד יכול ללכת ולקרוא את תקציב משרד החינוך, אבל אני חושבת שיש חשיבות לאיזשהו דיון תשתיתי שבו עם הגורמים הרלוונטיים מקיימים דיון על איך בנוי תקציב החינוך, מה הסעיפים בו, למה הם מתייחסים, איך בנוי כל מבנה התקצוב, כי בסופו של דבר אני חושבת שזה חלק מהאחריות שלנו לאפשר לא רק לנו לעשות את עבודת הפיקוח על הממשלה אלא גם לאפשר לציבור לעשות את עבודת הפיקוח הזאת, כי ככל שנערב את הציבור יותר, הפיקוח יהיה טוב יותר.
עינת וילף: לכן, אתה צודק לגבי החשיבות של ביצוע, אבל היום לא זו היתה הכוונה.
עינת וילף: לפני שניכנס לקריאה המודרכת ולסעיפים אני רוצה לקבל בכל זאת סקירה, אמירה, על מבנה התקצוב במערכת החינוך – זה אומנם נאמר כאן כמה וכמה פעמים, אבל כדי בכל זאת לחזור על זה.
עינת וילף: במשרד החינוך, אם אתה יכול להתייחס לנושא של עצמאי, פטור, מוכר, מוכר שאינו רשמי, רשמי, ואיך זה בנוי.
משה גפני: אני יכול להיכנס תוך כדי הסעיפים, אני יכול גם להציג את זה כהקדמה.
עינת וילף: כהקדמה כללית ואחרי כן ניכנס בסעיפים.
משה גפני: קודם כול, אני רוצה לציין שחלק ניכר מתקציב המשרד מתוקצב כתקציב אפס שמבוסס על עלויות ועל כמויות.
משה גפני: כל שעות ההוראה, כל שירותי העזר ברשויות המקומיות, מבוססים על תקציב של כמויות ועלויות אופייניות לכל נושא ונושא.
עינת וילף: תקציב אפס, כלומר נבנה מלמטה.
משה גפני: שהוא נבנה כל שנה מחדש על בסיס הכמויות ועל בסיס העלויות האופייניות לכל נושא ונושא, בכל שנה ושנה.
עינת וילף: בכל שנה אתה לוקח כמה תלמידים יש, כמה בתי-ספר, מה גודל כיתה תקנית, כמה נותנים שעה, ומתוך זה בונים את התקציב מלמטה למעלה.
משה גפני: זה רוב רובו של תקציב המשרד.
משה גפני: תקציב הפעולות מקודם לפי מקדמי התייקרויות ולפי החלטות של הנהלת המשרד משנה לשנה.
משה גפני: יש סעיפים שמקבלים תוספת במעבר משנה לשנה במסגרת סדרי עדיפויות של המשרד.
איתי חוטר: הוא מקודם?
איתי חוטר: הוא לא מוקפא?
משה גפני: תקציב הפעולות של המשרד.
משה גפני: יש הבדל.
משה גפני: אתה אומר תקציב מוקפא – זה לגבי תעריפים שהמשרד לא מפעיל בעצמו אלא גורמים אחרים מבצעים.
איתי חוטר: מעביר לרשויות.
משה גפני: זה הסעיף של הקפאה נומינלית בתקציבי הוצאות של השכר בתקציב המדינה.
משה גפני: תקציב הפעולות של המשרד מקודם במקדמי ההתייקרויות משנה לשנה, והתוספות בהתאם להחלטות הנהלה, במידה שיש קיצוצי flat במהלך השנים, אז יש קיצוצים.
משה גפני: בגדול, זה תהליך התקצוב של בניית התקציב.
משה גפני: את דיברת על נושא של מעמד משפטי.
משה גפני: יש את החינוך הרשמי, את החינוך המוכר שאינו רשמי ואת מוסדות הפטור.
משה גפני: החינוך הרשמי זה החינוך הממלכתי, החינוך הממלכתי-דתי.
עינת וילף: גם החינוך הערבי.
משה גפני: כולל הערבי.
משה גפני: ממלכתי, ממלכתי-דתי.
משה גפני: ממלכתי זה גם עברי וגם ערבי.
משה גפני: המוכר שאינו רשמי נחלק לשניים.
משה גפני: יש את שתי הרשתות – החינוך העצמאי ומעיין החינוך התורני, שעל-פי חוק התקציב הם ככלל ילדי ישראל והם מתוקצבים לפי החינוך הרשמי; ויש את המוכר שאינו רשמי האחר שמתוקצב פר תלמיד.
עינת וילף: החינוך העצמאי מתוקצב במאה אחוז.
משה גפני: במידה שהוא מקבל את הליבה.
עינת וילף: אבל הוא מחויב תמורת אותם מאה אחוזים – גם גברים, גם נשים, גם בנות, גם בנים – ללמוד מאה אחוז ליבה.
עינת וילף: כלומר, מלמדים מאה אחוז ליבה, מקבלים מאה אחוז תקציב.
עינת וילף: מאה אחוז ליבה, כמה שעות זה?
משה גפני: אני כרגע לא זוכר.
משה גפני: נדמה לי ש-75% מסך כול השעות מיועדים לליבה, אבל אל תתפסי אותי במילה כרגע, אני צריך לבדוק את הסעיף הזה – זה שייך יותר לצד הפדגוגי.
עינת וילף: אוקיי, אני אשתמש בזה לצורך העניין כרגע.
עינת וילף: כלומר, הילדים בבית-הספר הממלכתי והממלכתי-דתי, כשהם מקבלים 100 שעות, 75 מהשעות האלה הן שעות ליבה ו-25 שעות זה כל מיני הרחבות – אני אומרת לצורך הדוגמה – ובחינוך העצמאי, כשהם מקבלים 100 שעות, הם מחויבים ל-75 שעות ליבה ו-25 שעות יהיו לפי אופיו של בית-הספר.
עינת וילף: והאם זה המבנה הכללי היום?
עינת וילף: וחינוך עצמאי, כדי להקים בית-ספר לפי העיקרון הזה של תקצוב מאה אחוז ו-75% ליבה, האם גורם שלישי יכול להקים בית-ספר כזה?
משה גפני: מי שמוגדר על-פי חוק.
משה גפני: חינוך עצמאי ומעיין מוגדרים בחוק התקציב כך שהם מתוקצבים ככלל ילדי ישראל, כמו החינוך הרשמי.
משה גפני: אין איזשהו גורם אחר שיש לו מעמד כזה.
עינת וילף: אבל הם מחויבים, תמורת אותם מאה אחוזים, במאה אחוז ליבה, כשמאה אחוז ליבה זה ל-75% - בערך, לא תופסת אותך במילה – 75% מהתקצוב הכללי.
משה גפני: ויש בתי-ספר שקיזזנו מהם משום שלא קיבלו את הליבה.
עינת וילף: כמה כסף קוזז בשנה האחרונה?
משה גפני: לפני שנה, כ-24 מיליון שקלים קוזזו משתי הרשתות.
משה גפני: חלק תיקנו.