GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי גיסר: זאת אומרת, רוב האוכלוסייה חילונית, ומיעוטה דתית, זה חשוב לנו שהם יהיו בחמ"ד?
אבי גיסר: מצד אחד, אפשר להגיד – כן, אנחנו הרי רוצים להנחיל תורה לכלל ילדי ישראל.
אבי גיסר: מצד שני, זאת בדיוק העמדה של עשו סייג לתורה.
אבי גיסר: אנחנו לא רצינו שבתי-הספר הללו יהיו אוכלוסייה מרכזית או חשובה בחמ"ד, אלא בתוך מסלול שורשים.
אבי גיסר: לדעתי, אין פה סכנה אלא רק תסכול.
אבי גיסר: זאת אומרת, מהו התסכול?
אבי גיסר: שקבוצות, נניח בתל-אביב, מתארגנת קבוצת הורים דתיים, שחרטו על דגלם את הרעיון של ללמוד עם חילוניים, ואז הם רוצים להקים, יש להם גרעין שרוצה להקים בית-ספר משלב, שיהיה חלקו דתי, חלקו חילוני.
אבי גיסר: עכשיו, מה?
אבי גיסר: האם החמ"ד צריך לחזר אחריהם ולומר להם – לא לא, בואו אלינו, אנחנו רוצים אתכם.
אבי גיסר: אני לא חושב שהחמ"ד צריך לחזר אחריהם.
אבי גיסר: החמ"ד צריך להציע להם את האפשרות להיכנס ...
אבי גיסר: שורשים, אבל אם אתם מעדיפים ללא פיקוח בנושאים הדתיים, אתם רוצים לעשות שבת לעצמכם בעולם הדתי, כמו שאתם מבינים אותו, יחד עם חילוניים?
אבי גיסר: תבורכו, זה יש בזה רעיון יפה, רעיון גם מסוכן מבחינת החמ"ד ותנהלו את זה במסגרת החינוך הממלכתי.
אבי גיסר: אז מה אנחנו עכשיו, איפה התסכול?
אבי גיסר: אז יהיו כמה הורים יותר ליבראליים ופלורליסטיים, שיכלו היו לשלוח את ילדיהם לחמ"ד, אבל הבית-ספר הזה ימשוך אותם.
אבי גיסר: בסדר, אבל אנחנו לא נבטל את הסייגים של מהו חינוך ממלכתי דתי, או תוכנית שורשים, כדי למשוך מספר הורים פלורליסטים אל תוך המערכת עם תשלום גבוה מדי.
אבי גיסר: זה איזון.
אבי גיסר: הנושא של החינוך המשלב יועד בראש ובראשונה לחינוך הממלכתי החילוני, וכך הוא צריך להישאר ואיש לא יכריח אותנו, לדעתי, לקבל בית-ספר כזה, אם הוא לא עונה על הקריטריונים של מהו בית-ספר בחינוך הממלכתי דתי.
זהבית גרוס: אני רוצה אולי להוסיף איזה שהוא מושג לדיון ואולי הוא יעזור לכולנו, מושג, בואו נחשוב עליו, של צדק תרבותי.
זהבית גרוס: אתם יודעים, אנחנו אוהבים לדבר היום על צדק.
שרה תאומים: פרופ' לוי הזכיר את הנושא צדק חברתי.
שרה תאומים: לא חברתי, צדק תרבותי.
שרה תאומים: אני מדברת על מושג אחר.
שרה תאומים: באמת פרופ' אבי לוי דיבר על צדק חברתי והיום אנחנו מדברים המון על צדק חברתי, אבל דווקא בדיונים שלנו ודווקא בדיון הזה של החינוך המשלב, הייתי רוצה להציע מושג ששמו צדק תרבותי שמדבר, טוב, אנחנו, זה סיפור שלם בפני עצמו, אולי פעם בהזדמנות נדון בו, אבל בוא נזרוק אותו לחלל.
אבי גיסר: אנחנו צריכים ללמוד ממך מה פירוש המושג.
אבי גיסר: OK, נדבר על העניין.
זבולון אורלב: דוברים אחרונים, לסיכום.
אברהם ליפשיץ: אני רק רוצה לומר משפט אחד, לצד התודות הגדולות ואני רוצה לומר על ההערות שנאמרו פה.
אברהם ליפשיץ: אני לא זוכר מה אמר מתי דגן, אני לא הייתי בקדנציה שלו.
אברהם ליפשיץ: אני רוצה לומר, בתחושתי, תחושת הבטן, אני לא בא לתת פה תשובות ותשובות משקל, אני לא יודע מה זה תלמיד מסורתי, לא יודע.
אברהם ליפשיץ: תלמיד מסורתי אצלי הוא תלמיד החינוך הממלכתי דתי, ויש גם נוספים.
אברהם ליפשיץ: אני רוצה לומר לתחושתי, כך אני חייתי, כך חונכנו, כך למדנו ואני הייתי שואל מה זה חינוך מסורתי, לא היתה, לא היו הרבה מוסדות חינוך והחינוך המסורתי, תלמיד מסורתי הוא התלמיד שאנחנו נמצאים בו.
אברהם ליפשיץ: אלי צלצל השבוע, לא צלצל, אני צלצלתי אליו, סבב מנהלים, מנהל בית-ספר באור עקיבא, שאמר לי, אני חיבקתי אותו באיזה שהוא פורום של מנהלי בתי-ספר, הוא אמר לי – אצלי מדברים רק את המילים מסורתיים.
אברהם ליפשיץ: הרמתי לו טלפון במסגרת בוקר מה שלומך, הוא אמר לי – אני רוצה להגיד לך, אתה לא יודע כמה אני שמח.
אברהם ליפשיץ: 25% מהתלמידים בכל אור עקיבא באו ללמוד אצלו ובאים ללמוד אצלו והוא בית-ספר מסורתי, הוא ממלכתי דתי, אצלו, ממנו יצאו תלמידי חכמים, ראשי ישיבות, מהנדסים וחבר'ה שלימדו בחמדת הדרום.
אבי גיסר: אבל זה לא חינוך משלב.
אברהם ליפשיץ: לא, לא דיברתי, הפוך.
אברהם ליפשיץ: רציתי לומר הפוך, זה שני דברים שונים.
אברהם ליפשיץ: חינוך משלב זה דבר אחד, זה לא הנושא.
אברהם ליפשיץ: זה ערבוב סמכויות, זה ערבוב גדרים, ערבוב רשויות.
אברהם ליפשיץ: חינוך מסורתי זה עולם אחר מחינוך דתי.
אברהם ליפשיץ: לכן אני אומר, זה מה שרציתי לומר.
אבי גיסר: המסורתי הוא שלנו.
אברהם ליפשיץ: מסורתי הוא אנחנו.
אברהם ליפשיץ: שתיים.
אברהם ליפשיץ: אני חושב שהאתגר, לא ציינו את האתגר של המצוינות הלימודית בדברים שהזכירו גם רב אמנון וגם פרופ' לוי, אנחנו בעזרת השם נמצאים שם, נעלה את זה על נס, נראה איך עובדים על זה, אנחנו נמצאים במקום הזה, עובדים על זה עכשיו מאוד קשה.
אברהם ליפשיץ: לא ציינו את זה, לא רצינו לעזוב את הדיבור, אבל בהחלט אנחנו נענים לקריאה הזאת ודבר אחרון, נגמור בבשורה מצוינת – הרב מאיר סבג שאחראי על העמידו תלמידים הרבה, הביא לנו נתון שבשנה האחרונה צמח החמ"ד ב- 5,000 תלמידים.
אברהם ליפשיץ: זה מספר של למעלה מ- 20%,
מאיר סבג: זה בין תשע"א ל-תשע"ב.
אברהם ליפשיץ: בין תשע"א ל- תשע"ב, אמרתי.
מאיר סבג: וגם לפני כן.
אברהם ליפשיץ: תש"ע – תשע"א, יש לנו, יש פה מספרים כמעט מדויקים.
אברהם ליפשיץ: בסך-הכל יש פה עלייה יפה ואנחנו מקווים שהעלייה הזאת היא עלייה שעברה את הקומה הראשונה והעלייה הזאת היא עלייה לא רק במספר התלמידים, לא רק בתלמידים הרבה אלא ב-והעמידו.
אבי גיסר: מעלים בקודש.
אברהם ליפשיץ: מעלים בקודש.
זבולון אורלב: ראיתי בני עלייה והם מרובים.
זבולון אורלב: טוב, חברים, אני רוצה לומר כמה מילות סיכום.
זבולון אורלב: בראשית הדברים, אני רוצה לומר, אני רוצה להתייחס לרצח אתמול שהיה בצרפת זה רצח תלמידים, יושבת פה הנהלת החמ"ד ומדובר פה בבית-ספר יהודי, גם חינוך תורני ולומר שהוועדה שמעה בזעזוע עמוק על הרצח הנתעב של המורה מר סנדלר, שני ילדיו, והתלמידה מונסנגו בטולוז בצרפת, בידי טרוריסטים בני עוולה.
זבולון אורלב: הוועדה שולחת את תנחומיה למשפחות בבית-הספר ולקהילה היהודית בטולוז.
זבולון אורלב: הוועדה פונה למוסדות הלאומיים כמו גם למשרד החינוך, לחפש את הדרך הראויה והנכונה כדי להעמיק את השיתוף, את הקשר ואת האחריות ההדדית, עם בתי-הספר היהודיים בצרפת, כדי להקנות לקהילה היהודית שם ביטחון רב יותר.
זבולון אורלב: עכשיו, לענייננו.
זבולון אורלב: הוועדה מברכת בשבוע החמ"ד את הנהלת החמ"ד והעומדים בראשה, מפקחים ארציים, המחמ"דים, המנהלים, המורות והגננות, על עבודה חינוכית פורייה ומוצלחת במהלך כל השנה ומאחלת למערכת החינוך הממלכתית דתית המשך הצלחה רבה.
זבולון אורלב: הכנסת יודעת להוקיר ולהעריך את ההישגים, את הדרך החינוכית ואת תרומתה של מערכת החינוך הממלכתית דתית לכלל ישראל, כמו גם למדינת ישראל.
זבולון אורלב: הדבר השני זה שהוועדה רשמה לפניה את עיקרי היעדים שהחמ"ד רשם לעצמו לשנת הלימודים תשע"ב, ובהם אקלים בית-החינוך, ללמוד וללמד, והעמידו תלמידים הרבה, לכל אדם ישנה, וחמ"ד וקהילה ורואה בהם חזון חינוכי ראוי ומאחלת למערכת החמ"ד שתיישם ככל האפשר יעדים אלה במלואם.
זבולון אורלב: הוועדה, כבעבר, תמשיך לעמוד לימין החמ"ד, לסייע ולעזור בכל תחום אפשרי, יחד עם מילוי תפקידה כמפקחת פיקוח ציבורי על החמ"ד, תמשיך לסייע בחקיקה ככל שיידרש, ותיתן במה לדיונים עקרוניים בדרכי החמ"ד ובפעולותיה של המערכת.
זבולון אורלב: עד כאן, יש למישהו הערה?
זבולון אורלב: תודה רבה לכולכם, המשך הצלחה.
אלכס מילר: קיבלנו אינסוף פניות בסוגיה הזו, והעברנו את העניין למשרד החינוך.
אלכס מילר: עודכנתי, כי אתמול התקיימה ישיבה והוחלט על פתרון זמני.
אלכס מילר: אני מציע שתבהירו לנו את הסוגיה, ונשמע ממשרד החינוך על הפתרון שהושג אתמול.
אריה חודרה: אני מנהל מחלקת החינוך של המועצה האזורית שער הנגב.
אריה חודרה: הסוגיה של ליווי בהסעות היא סוגיה של קרבה לגדר וחשש לביטחונם של ילדנו.
אריה חודרה: הבקשה שלנו היא שיהיה נוכח באוטובוס מבוגר, שילווה את ההסעות בנסיעה הלוך וחזור מבית הספר.
אריה חודרה: משרד החינוך אישר זאת אתמול לשנת תשע"ב – וזה הזמן להגיד תודה – אבל הסוגיה לא פתורה, היות ובתש"ג לא ידוע לנו על שלום אזורי, ביטחון או שקט באזור.
אריה חודרה: אנחנו בהחלט חוששים לביטחון ילדנו בהגעה לבית הספר.
אריה חודרה: זו הסוגיה שבשמה אנו כאן.
אריה חודרה: שמתי לפניכם את המפה של המועצה האזורית שלנו בשער הנגב.
אריה חודרה: המועצה האזורית שלנו יושבת על 180,000 דונם, והיא גובלת ברצועת עזה.
אריה חודרה: אתם יכולים לראות את הקרבה.
אריה חודרה: אנחנו רואים, שמרבית היישובים גובלים לרצועה.
אריה חודרה: בית הספר שלנו, שיושב בגבים, הוא בתווך של השבעה קילומטר.
אריה חודרה: כל האוטובוסים אל בית הספר ומבית הספר נוסעים בטווח של שבעה קילומטר, ובעצם מהווים סכנה לילדנו.
אלכס מילר: האם האוטובוסים ממוגנים?
אריה חודרה: לא, האוטובוסים לא ממוגנים.
אריה חודרה: לאחר בדיקה עם כוחות הביטחון נאמר לנו, שאוטובוס ממוגן, גם מטיל, יכול להיות מלכודת.
אריה חודרה: יותר קשה להיחלץ, וכך גם הניצולים יכולים להיות בסכנה גדולה יותר.
אלכס מילר: אז איך הליווי יכול לעזור בסוגיה של הטילים?
אריה חודרה: הליווי נותן לנו את הביטחון, אמנם לא מפגיעה ישירה – בפגיעה ישירה אין לנו יכולת לעשות משהו – אבל במידה ויש צבע אדום שנשמע ברקע או טיל שנפל והתנפצו זכוכיות של אוטובוסים – דבר שקרה כבר – הפאניקה של הילדים, כאשר המבוגר היחידי באוטובוס הוא הנהג, יכולה לגרור סכנה נוספת, שלא לדבר על הילדים המפוחדים שיושבים באוטובוס כאשר אין מי שיכול להרגיע אותם, כאשר הנהג עסוק בלנווט את האוטובוס ליעד מבטחים כזה או אחר ולא יכול להתפנות לילדים.
אריה חודרה: הבקשה לליווי של מבוגר היא בקשה צנועה ומס קטן לשקט נפשי של ההורים הגרים באזור, שהוא לא פשוט ומורכב, ונושאים בנטל היומיומי מעבר להסעות של הילדים לבית הספר.
אלכס מילר: על כמה אוטובוסים אנחנו מדברים?
אריה חודרה: משרד החינוך תחם את זה בקווים.
אריה חודרה: אנחנו דיברנו על 12 קווים – ללוות רק את ילדי כיתות א'-ו', הגילאים היותר רכים.
אריה חודרה: אנחנו לא מדברים על ליווי תלמידי תיכון.
אריה חודרה: אנחנו מדברים על ליווי של ילדים מכיתות א'-ו' בכל שטח המועצה.
אריה חודרה: מדובר ב-12 מלווים בסך הכל.
יהודית גידלי: האם זה מכסה את כל הקווים?
אריה חודרה: זה מכסה את כל כיתות היסודי.
אלכס מילר: האם יש עוד מישהו קרוב במועצה שלכם?
אריה חודרה: יש.
אריה חודרה: אנחנו יכולים לראות את חוף אשקלון, את שדות נגב, אשכול.
אלכס מילר: האם שם יש ליווי?
אריה חודרה: אני חושב שצריך לדאוג לכל מי שגובל בקו הזה.
אלכס מילר: אתה מדבר על קרבה של 7 קילומטר לגבול, שאז יש חשיבות לליווי באוטובוסים של הילדים.
אלכס מילר: אני לא זוכר שהגיעה אלינו בקשה נוספת חוץ מהבקשה שלכם בעניין הזה.
אריה חודרה: כרגע מלווים גם האוטובוסים של מועצה אזורית אשכול.
אריה חודרה: אני לא יודע מה קורה עם חוף אשקלון, אבל אני פה בשם מועצה אזורית שער הנגב.
אריה חודרה: אני סבור, שכל מי שבמרחק 7 קילומטר אמור להיות מלווה.
אלכס מילר: דוד מנצור מהסתדרות המורים, בבקשה.
דוד מנצור: נושא של ליווי תלמידים בכל ההסעות בארץ הוא בעייתי מעבר לנושא הזה של הביטחון, לבד ממה שהעלה כאן אריה – אדם מבוגר שיוכל ללוות את הילדים.
אלכס מילר: על זה כבר דנו כאן.
אלכס מילר: היה לנו דיון לפני חודשיים על כל הסוגיה של הליווי.
אלכס מילר: כרגע אנחנו מדברים על הסוגיה הספציפית הזו.
דוד מנצור: אנחנו מדברים על הביטחון של הילדים, בשל האלימות המתלווה לכל העניין הזה.
אלכס מילר: אנחנו לא מדברים על האלימות, אלא על תוספת של ביטחון.
דוד מנצור: זו לא תוספת, כי שם אין.
דוד מנצור: זו בקשה לליווי.
דוד מנצור: אני דיברתי לגבי כלל ההסעות של תלמידים, שמוסעים מאזור מסוים לבתי הספר וחזרה מהם.
דוד מנצור: האלימות שם גדולה.
אלכס מילר: על איזה סוג ליווי אנחנו מדברים?
אלכס מילר: מורים?
אלכס מילר: אני מבין, שאנחנו מדברים על ליווי בתוך האוטובוס.
אלכס מילר: אנחנו לא מדברים על רכב נוסף שנוסע ליד האוטובוס.
אריה חודרה: אנחנו מדברים על ליווי בתוך האוטובוס.
אריה חודרה: כרגע לקחנו חברת שמירה, ועשינו הכשרה למלווים על ידי צוות מקצועי שלנו.
אריה חודרה: יש לציין, שלא פשוט למצוא מלווים לאוטובוסים האלה.
אריה חודרה: לפני פגיעת טיל הקורנט, בשנה שעברה לפני פסח, כתבתי מכתב לשר החינוך והצעתי שיתגמלו את המורים בתגמול הולם, כדי שיסעו באוטובוסים.
אריה חודרה: זה יעלה למשרד פחות כסף, יעזור להביא מלווים באיכות הרבה יותר גבוהה וטובה לאוטובוסים, ויבטיח את שלום הילדים.
אריה חודרה: לא קיבלתי תשובה עד היום.
אלכס מילר: בישיבה שעשינו היו לנו הצעות להחשיב זאת כעבודה מועדפת, ולהכניס את בני השירות הלאומי כדי לחסוך בעלויות.
אלכס מילר: נציג המשרד לביטחון פנים, בבקשה.
קראל ריש: צריך לזכור, שכאשר שמים מבוגר באוטובוס של ילדים צריך לראות שהוא עובר את הבקרה המתאימה.
קראל ריש: לא כל אחד יכול לעלות לאוטובוס של ילדים.
קראל ריש: לא כל אחד מתאים, לא כל אחד בעל הכשרה מתאימה.
קראל ריש: לטובת העניין, יש הסדרה של מי יכול להיות עם ילדים, וצריך לראות שלא כל מי שמוצא חן בעיני מישהו עולה לאוטובוס של ילדים.
קראל ריש: צריך לראות שיש לנו את הבקרה המתאימה על העניין הזה.
קראל ריש: לטובת העניין, יש את ההכשרות המתאימות וגם את הבדיקה בנוגע לעבירות מין.
קראל ריש: כלומר, לא כל מבוגר יכול לעלות על האוטובוסים עם הילדים האלה.
קראל ריש: מי שעולה צריך לקבל את האישור שהוא יכול לעלות ולנסוע באוטובוס.
אלכס מילר: כמה פניות הגיעו אליכם בנוגע לאישורים?
קראל ריש: אני לא מכיר אפילו אחת.
אריה חודרה: כל שומר צריך להביא את האישורים המקובלים מהמשטרה.
אלכס מילר: השאלה אם זה צריך להיות שומר.
אלכס מילר: למה אי אפשר לתת תוספת למורים כדי שילוו?
אריה חודרה: אני אשמח.
אריה חודרה: המעסיק הוא משרד החינוך.
דוד מנצור: הנושא של המורים הוא בעייתי מכמה סיבות: אל"ף, לא כל המורים גרים באזורים האלה.
אלכס מילר: אנחנו לא מדברים על זה כרגע.
אלכס מילר: אתה כרגע זורק לי הנחות.
אלכס מילר: יש היצע ויש ביקוש.
אלכס מילר: אם יש ביקוש, באים ופותרים את זה.
אלכס מילר: אם אין ביקוש, מחפשים פתרונות אחרים.
אלכס מילר: אם יש 3-4 מורים שמוכנים ויש אישור לתקציב נוסף, כמו שעה נוספת שמוסיפים להם, בבקשה.
דוד מנצור: אם המורה רוצה ואין לו בעיה מבחינת המערכת, אין בעיה.
אלכס מילר: אנחנו כרגע לא מחפשים למה לא.
אלכס מילר: עדיין אף אחד לא בדק את הסוגיה הזו.
אלכס מילר: אם יבדקו, יכול להיות שיראו שיש 10-12 או 50 מורים שמוכנים לנסוע.
אלכס מילר: ייתנו להם אישור מיוחד לתוספת שעת עבודה הלוך חזור, ואין בעיה.
אלכס מילר: מבחינת המורה, זה יכול להיות הרבה יותר משתלם מאשר לנסוע לעבודה ולשלם על אוטובוס הלוך וחזור.
אלכס מילר: כך הוא נוסע באוטובוסים האלה ומקבל על זה שעה נוספת.
אלכס מילר: זה עניין שצריך לבדוק אותו.
אלכס מילר: זה תלוי בביקוש.
אלכס מילר: אני לא יודע מה הדרישה היום של משרד החינוך מבחינת כוח אדם.
אלכס מילר: מי מייצג את המשרד?
דודו לוי: אני מנהל אגף הסעות תלמידים.
דודו לוי: אתמול התקיימה ועדת הסעות חריגה.
אלכס מילר: אם אנחנו לא נקיים ישיבות, הדברים לא ייפתרו?
אלכס מילר: האם אני צריך לכנס את ועדת החינוך בשביל כל דבר קטן?
אלכס מילר: הסוגיה הזו שוכבת על שולחן הוועדה כבר חודשיים-שלושה.
אלכס מילר: גם יו"ר הכנסת פנה, ונשלחו מכתבים.
אלכס מילר: כאשר אני קובע ישיבה, פלא: תוך שבוע וחצי הכל נפתר.
אלכס מילר: קבענו את הישיבה לשבוע שעבר, ואתם אמרתם לנו שאתם צריכים לקיים ישיבה.
אלכס מילר: לכן, העברנו את זה לשבוע הזה.
אלכס מילר: אם יש פנייה מיו"ר הוועדה אל משרד החינוך בסוגיה מסוימת, יש סבירות גדולה מאוד שגם נקיים על זה ישיבה במידה והנושא לא ייפתר.
אלכס מילר: אם פנינו לפני חודשיים-שלושה, ציפינו שיהיה פתרון.
אלכס מילר: אתם יודעים, שעכשיו גם חוף אשקלון וגם אשכול ייפנו.
אלכס מילר: אני מציע, שתקיימו ישיבה נוספת בנוגע לפתרון לכל מי שנמצא במרחק 7 קילומטרים מעזה, כדי שלא נמצא את עצמנו מחר בבוקר עם בג"צ שהגיש יישוב אחר.
אלכס מילר: הרי בסופו של דבר זה יבוא.
אלכס מילר: אם אתם נותנים לאחד, כמובן שכל השאר גם כן ירצו, אם יש שם צורך.
אלכס מילר: אני לא יודע מה קורה שם מבחינת הסעות.
אלכס מילר: זו סוגיה, ששבוע הבא תגיע לפה.
דודו לוי: ועדת החריגים טיפלה בנושא הזה כמה פעמים.
דודו לוי: כל פעם השתנו הנתונים שהועברו על ידי המועצה.
דודו לוי: בהתחלה דיברו על 7 מלווים, ואחר כך דיברו על 12 מלווים.
דודו לוי: בשלב הראשון דובר על כך שזה ליווי לכל הילדים.
דודו לוי: אחר כך הפניות וההמלצה של הצבא דיברו על כך שהליווי יהיה רק לילדים בחינוך היסודי, ולכן מספר המלווים ירד.
דודו לוי: עכשיו, הדרישה ל-12 מלווים הפכה לא לכל הילדים אלא לכל היישובים.
דודו לוי: הוועדה קיבלה את ההיגיון, שיינתן ליווי גם ליישובים שהם לא סמוכי גדר.
דודו לוי: בבקשה הראשונה דובר רק על 5 יישובים סמוכי גדר.
דודו לוי: אחר כך הוועדה קיבלה את ההיגיון, שכאשר הילדים נוסעים אל בית הספר, לא משנה מאיפה הם באים, הם חשופים לסכנות.
דודו לוי: לכן, הוועדה אישרה 12 מלווים.
אלכס מילר: אנחנו מדברים על מועצת שער הנגב.
דודו לוי: מספטמבר עד ינואר הם הסיעו, כאשר רק בינואר נקבע במשרד תחשיב לפיו ישלמו את ההשתתפות.
דודו לוי: המשרד לא קיבל את זה שהם משלמים שכר גבוה והרבה מאוד שעות עבודה למלווים.
דודו לוי: נקבע תחשיב מסוים של 19,194 שקלים למלווה לאוטובוס.
עינת וילף: 20,000 שקלים לחודש עלות שכר למלווה, עבור שעה הלוך ושעה חזור?
אריה חודרה: זה יותר.
אריה חודרה: מדובר על 30,000 שקלים בחודש.
עינת וילף: על מה?
אריה חודרה: לא לכל אחד.
אריה חודרה: 30,000 שקלים זו עלות חודשית עבור הליווי כולו, עבור כל המלווים.
עינת וילף: ל-12 מלווים.
דודו לוי: ליותר מ-12 מלווים.
דודו לוי: 12 מלווים זה מה שמשרד החינוך מסכים לשלם עבורו.
דודו לוי: היקף הליווי הוא הרבה יותר גדול.
דודו לוי: 12 מלווים מכסים שני שליש ממה שצריך.
אלכס מילר: העלות של אותם המלווים זה משהו כמו 30,000 שקלים.
אלכס מילר: משרד החינוך מוכן להשתתף ב-19,194 שקלים.
אריה חודרה: למלווה לשנה.
יהודית גידלי: כפול 12.
דוד מנצור: כפול 12 מלווים.
דוד מנצור: כמובן שזה כפוף להמצאת חשבוניות להוכחת ההוצאה.
דוד מנצור: הוועדה קיבלה את בקשת המועצה, ועבור החודשים ספטמבר עד ינואר, בה המועצה צירפה מלווים ועדין לא נקבע התעריף הזה, המשרד ישלם על ההוצאה בפועל.
דוד מנצור: מפברואר עד יוני השנה, המשרד ישלם 19,194 שקלים כפול 12 מלווים.
עינת וילף: האם את הסכום הזה אי אפשר להציע למורים, אם הם רוצים בכך?
אלכס מילר: הבעיה היא, שהם עכשיו משלמים אבל בעוד חודש הם מסיימים ובשנה הבאה לא יהיה ליווי.
דוד מנצור: בנוגע להצעה לתגמל את המורים, יש בעיה מבחינת משרד האוצר.
דוד מנצור: ברגע שמורה עולה על הסעה הוא חייב לחתום על כתב ויתור על קצובת נסיעה.
דוד מנצור: יש עם זה בעיה חשבית.
דוד מנצור: אלה הם חוקים של משרד האוצר.
דוד מנצור: אני לא יודע אם זה יכול להיפתר.
דוד מנצור: זה ייבדק.
דוד מנצור: צריך לזכור, שבשום מקום בארץ אנחנו לא משלמים שכר למלווים, אלא רק במקומות בהם יש חינוך מיוחד ובלקויות הקשות.
דוד מנצור: זה על פי חוק הסעה בטיחותית לילדים ופעוטות עם מוגבלות.
אלכס מילר: מה קורה ביישובי יו"ש?
דוד מנצור: אין ליווי.
דוד מנצור: יש אפילו מקומות באיו"ש שהצבא מחייב ליווי של ג'יפ, אבל זו משימה של הצבא.
דוד מנצור: אחת הטענות של האוצר, שזה לא צריך לבוא מתקציב משרד החינוך.
דוד מנצור: אם מערכת הביטחון סבורה שצריך לתת מלווים, היא צריכה לתקצב את זה.
יהודית גידלי: האם האוטובוסים באיו"ש ממוגנים?
דוד מנצור: כן.
יהודית גידלי: זה ההבדל.
דוד מנצור: אריה הסביר את זה.
דוד מנצור: אם, חס וחלילה, פוגע טיל באוטובוס ממוגן, זו קטסטרופה נוראה.
יהודית גידלי: אבל באיו"ש יש פחות טילים.
עינת וילף: שם זה ירי.
יהודית גידלי: דברים שונים.
דוד מנצור: אלה הוראות של הצבא, והן לא בגדר המלצה כמו פה שאוגדת עזה ממליצה.
דוד מנצור: שם זו הנחיה חד משמעית: אם אין אוטובוס ממוגן ירי, הילד לא ילך לבית הספר.
דוד מנצור: ההחלטה של המשרד, שההשתתפות של המשרד בעלות המלווים היא לתשע"ב בלבד.
דוד מנצור: מתשע"ג זה לא יהיה יותר.
דוד מנצור: האוצר לא מסכים.
דוד מנצור: בשום מקום אין ליווי.
דוד מנצור: בכל השנים הקשות בהן היו קטיושות בקריית שמונה ובנהרייה, מעולם לא היה מלווה באוטובוס.
דוד מנצור: אם הצבא חושב שחשוב שיהיה מלווה, מערכת הביטחון צריכה לממן את זה.
אריה חודרה: יש איזה אבסורד בכך, שאם המורה נוסע ברכב הפרטי שלו הוא מקבל החזר נסיעות ואם הוא עולה על האוטובוס הצהוב הוא צריך לוותר על החזר הנסיעות.
אריה חודרה: זה נראה לי אבסורד.
אריה חודרה: הרי פה הוא יכול להיות הרבה יותר פעיל ואקטיבי ולתרום הרבה יותר.
אריה חודרה: זה אבסורד.
אריה חודרה: זו עוד פעם בירוקרטיה שמנהלת את הדברים האלה.
אלכס מילר: השאלה היא אם הוא עושה את זה בשכר או שהוא עושה את זה בהתנדבות.
אריה חודרה: אני אומר:
אריה חודרה: תנו לו החזר נסיעות, ותתגמלו אותו מעבר לזה כך שיהיה לו משתלם לנסוע שם.
אלכס מילר: אבל אם יתגמלו על ליווי הסעות, כאשר הם יקבלו משכורת לא יחזירו להם כי הם באמצע עבודה.
אריה חודרה: הבירוקרטיה פה יכולה למצוא את הדרך לתגמל את המורה ולהחזיר לו את הכסף גם ככה, ואפילו לתת לו יותר מזה.
אריה חודרה: לגבי ליווי בהסעות – משרד החינוך עדיין משפה אותנו בשני שליש מהעלות הכוללת של השנה.
אריה חודרה: אנחנו עדיין מוסיפים 100,000 שקלים כדי לאפשר את הליווי בהסעות.
אריה חודרה: אמרנו: דיינו, רק שזה יתקיים כדי שנוכל לעשות את זה.
אריה חודרה: גם עם ה-12 קווים אנחנו נחיה, אבל נשלם את המס.
אריה חודרה: יש פה הורים, וכדאי שגם הם יגידו את הדברים מהצד שלהם.
איתי לביא: אני יו"ר פורום הורים בבית ספר יסודי שער הנגב.
איתי לביא: אני רוצה להתחיל מההתחלה.
איתי לביא: במשך שנתיים אנחנו מחפשים פתרון לנושא של ליווי באוטובוסים.
איתי לביא: אנחנו לא חיכינו שטיל קורנט יפגע באוטובוס.
איתי לביא: אנחנו ידענו ששער הנגב היא מועצה, שבה כבר 15 שנה נופלים קסאמים.
איתי לביא: אין הפסקות אש, אין סבבים.
איתי לביא: במשך 15 שנה יש בפעם אחת עשרה טילים בשבוע, בפעם אחרת טיל אחד בשבוע ובפעם אחרת שניים בשבועיים.
איתי לביא: בנושא של המלווים אנו עוסקים למעלה משנתיים, מאז שאני בפורום הורים.
איתי לביא: בדקנו מלא חלופות: בדקנו סטודנטים שיקבלו מלגה, בדקנו אפשרות שפנסיונרים מהישובים יעלו על האוטובוסים, בדקנו אפשרות שתלמידים במסגרת שעות עבודה למען הקהילה יעברו איזושהי הכשרה.
איתי לביא: בדקנו הכל, אבל טיל הקורנט טרף את כל הקלפים.
איתי לביא: אף אחד מהגופים לא שיתף אתנו פעולה ברצון וניסיון לעשות משהו.
איתי לביא: אמרנו: "עד כאן.
איתי לביא: מכאן אנחנו לא מוכנים".
איתי לביא: ישבנו עם הצבא, עם פיקוד העורף, עם חברי כנסת.
איתי לביא: מתן וילנאי היה אצלנו.
איתי לביא: העלינו את הבקשה הפשוטה שלנו: אנחנו רוצים מלווה מבוגר, שעבר הכשרה.
איתי לביא: כולם אמרו: "איזו בקשה פשוטה וצנועה".
איתי לביא: לא ביקשנו אוטובוסים ממוגנים, לא ביקשנו ג'יפ מלווה, לא ביקשנו הליקופטרים.
איתי לביא: זו בקשה הכי פשוטה והגינויות שיכולה להיות.
איתי לביא: אנחנו נעזור, אנחנו נמליץ, אנחנו נכתוב".
איתי לביא: אמירה חיים ומחוז דרום של משרד החינוך באו לקראתנו, שיתפו פעולה וקיבלו החלטה.
איתי לביא: אנחנו מודים להם.
איתי לביא: אנחנו חיים במצב שבו אנו לא יכולים לאפשר לעצמנו יום אחד ללא ליווי.
איתי לביא: המועצה האזורית שלנו נתנה מעל ומעבר: נתנה כסף שלא תוקצב, משנה שעברה ועד עכשיו, למען הליווי.
איתי לביא: חלק היא קיבלה חזרה וחלק היא לא קיבלה.
איתי לביא: ההורים מכספי הורים, שמשלמים לבית הספר למען כיתת לא תקניות, למען שיעורי עזר ופעילות תרבותית, שמו כל חודש 5,000 שקלים, מאז חודש ינואר, כדי לעזור למועצה לממן את הליווי.
איתי לביא: זה נותן לנו את תחושת הבטיחות, את תחושת המוגנות, את הרוגע לילדים ולהורים.
איתי לביא: אותנו יש להבדיל מהמועצות האזוריות השכנות שלנו: אשכול, חוף אשקלון, שדות נגב וכו', שבקווים שלהם לא רואים את הגגות של עזה כאשר האוטובוסים נוסעים.
איתי לביא: בשנה שעברה שלחתי הזמנה לוועדת החינוך של הכנסת ואמרתי: "אנחנו נשלח אוטובוס צהוב, שיבוא וייקח את החברים מפה לשער הנגב.
איתי לביא: הם יתכבדו בכבוד של מלכים, עם ארוחת צהריים ברזילאית טובה בקיבוץ ברור חייל.
איתי לביא: תבואו ותראו איפה הילדים נוסעים.
איתי לביא: תראו את הבתים של עזה".
איתי לביא: להבנתי, אנחנו המועצה האזורית היחידה שחשופה לטילים בכינון ישיר.
איתי לביא: זה לא יו"ש.
איתי לביא: לא מדובר בנשק קל או מרגמות.
איתי לביא: אנחנו מדברים על כינון ישיר.
איתי לביא: מסתכל מישהו מהג'יהאד, רואה אוטובוס ולא איכפת לו אם יש הפסקת אש, הודנה או לא.
איתי לביא: אם בא לו להשחיל אוטובוס הוא ישחיל אוטובוס.
איתי לביא: זה היה לפני שנה וחודשיים, וזה יכול להיות גם בעוד חודש.
איתי לביא: אף אחד לו יגיד לנו אם יש או אין הבנות עם החמאס.
איתי לביא: אנחנו חוששים.
איתי לביא: המלווה המבוגר הזה נותן את הרוגע היחסי להורים ולילדים.
איתי לביא: בית הספר שלנו ממוגן.
איתי לביא: זה בית ספר נהדר.
איתי לביא: משרד החינוך עשה עבודה פנטסטית.
איתי לביא: אנחנו רגועים שהילד בבית הספר.
איתי לביא: רוב היישובים ממוגנים, ואנחנו רגועים כאשר הילדים ביישובים.
איתי לביא: החשש שלנו ושל הילדים, שלא חיים בעולם מנותק מהמציאות, זה מהאוטובוס.
איתי לביא: המלווה נותן את הרוגע באוטובוס.
איתי לביא: אנחנו לא עוסקים בחישובים מי יממן את המלווה: משרד החינוך ,משרד האוצר, משרד הביטחון, פיקוד העורף.
איתי לביא: זה לא עסקנו.
איתי לביא: אנחנו היינו מוכנים להוציא מכיסנו כדי להמשיך את הליווי באוטובוסים.
איתי לביא: אני הפצצתי אתכם במכתבים, ואני מודה לכם על ההתייחסות ועל ההזמנה לישיבה היום.
איתי לביא: אנחנו לא ניתן לילדים שלנו לנסוע יום אחד בלי מלווה.
איתי לביא: אם נצטרך לממן, נממן כמה שאנחנו יכולים.
איתי לביא: אומרים לנו: "אל תשתמשו באיום השביתה, זה לא עובד".
איתי לביא: אנחנו לא רוצים להשתמש בזה.
איתי לביא: העובדה היא, שלפני כשבועיים, יום לפני שהיתה צריכה לפרוץ השביתה, הגיע טלפון: "יש לכם ליווי".
איתי לביא: כמו שאתה, יו"ר הוועדה, אמרת: כאשר אמרת שיש זימון לישיבה בתאריך כזה וכזה, יום לפני הישיבה התקבל אישור.
איתי לביא: יש דברים שלא אוהבים לעשות אותם, אבל כאשר עושים אותם משיגים תוצאות.
איתי לביא: העניין הזה הוא בנפשנו.
איתי לביא: כדאי לשמוע את זוהר מנחל עוז, כדי להבין תחושות של הורים.
עינת וילף: האם היה קשר עם משרד הביטחון, צה"ל, ליווי של חיילים, סיורים באזור?
איתי לביא: היה קשר בדיונים עם פיקוד העורף, עם מפקד אוגדת עזה, עם מתן וילנאי שהוא שר העורף, וגם קיבלנו המלצות בכתב, שמשרד החינוך ביקש אותן כדי להמשיך את התהליך של אישור ליווי.
עינת וילף: האם בכלל נבחנה האפשרות לעבוד עם בסיסי צה"ל שנמצאים באזור, כדי שהם ישאילו חיילים לטובת העבודה?
איתי לביא: הם השאילו חיילים כאשר היה "סבב" של גראדים וקסאמים אחרי סיכול ממוקד, גם להסעות וגם בתוך בית הספר.
איתי לביא: כמו שאמרתי, אנחנו לא חיים מסבב לסבב.
איתי לביא: אנחנו חיים במציאות בה קסאם מתפוצץ כל שבוע.
עינת וילף: האם נבחנה האפשרות באופן הרגיל יותר לעבוד עם חיילים?
אריה חודרה: כן.
אריה חודרה: הצבא לא אישר את זה, שחיילים באופן קבוע יעלו להסעות.
אריה חודרה: כמו שאיתי אמר, רק בזמן הסלמה הם מוכנים לעשות זאת.
אריה חודרה: בזמן שגרה הם לא מוכנים.
אלכס מילר: זו צריכה להיות החלטה של משרד הביטחון, ולא ברמה מקומית בין הורים לבסיס כזה או אחר.
אלכס מילר: נציגת משרד הביטחון, האם אתם מכירים את הסוגיה הזו?
מיטל מורציאנו: לגבי ליווי אוטובוסים - בשגרה אין לנו חיילים לתת כדי ללוות בקביעות ובאופן יומיומי.
מיטל מורציאנו: כמו שהוא אמר, בזמן חירום ובזמן שיש הסלמה וירי מוגבר, אנחנו עומדים בכך.
אלכס מילר: השאלה היא לא האם צריך לתת חיילים או לא.
אלכס מילר: ברור שאתם עובדים לפי איום מיידי או איום לטווח יותר ארוך.
אלכס מילר: השאלה היא, עד כמה אתם מודעים לכך שדווקא במקומות האלה צריכה להיות נוכחות של אדם מבוגר נוסף מלבד אותו נהג למקרה שיקרה אירוע.
מיטל מורציאנו: אני לא יודעת להגיד לך בוודאות את התשובה.
אלכס מילר: אבל אתם עושים תרגילים.
אלכס מילר: בסופו של דבר זה עניין של תגובה.
אלכס מילר: מה קורה אם מתבצע ירי לעבר האוטובוס ונפגע הנהג?
מיטל מורציאנו: למבוגר אין יתרון.
אלכס מילר: להרגיע את הילדים ולהרים טלפון למוקד החירום.
מיטל מורציאנו: זו המטרה בשגרה.
אלכס מילר: הרי אתם מתרגלים.
אלכס מילר: זה לא שיום בהיר אחד אתם נחשפים לסוגיה של טיפול במצבי חירום.
אלכס מילר: יש המלצות: מהי רמת הנפגעים, מה קורה במצבי חירום.
אלכס מילר: נגיד והנהג נפצע.
אלכס מילר: יש רמות סיכון.