GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלכס מילר: אנחנו יודעים שבסופו של דבר, המטרה הסופית זה להגיע לכך שאותם סטודנטים נחשפים לסוגיה הזאת ואנחנו יודעים, בשביל שיהיה להם את הידע, אם לא יהיה מבחן שהוא מבחן משמעותי, שיש לו השפעה גם על התואר, גם לא ילמדו את זה.
אלכס מילר: אז לבוא וכביכול לשים V על איזה שהוא קורס, זה קיים, זה גם קורה בכל מיני מוסדות, אבל זו אינה המטרה.
אלכס מילר: אני חושב שאם כבר התחלתם והדרך מבורכת, שזה גם בסופו של דבר יגיע למצב שאתם יודעים שהשגתם את המטרה.
אלכס מילר: אז קודם כל, כן, זה ברכות.
אלכס מילר: עכשיו אני אתן לחבר הכנסת אייכלר, ואחר-כך חבר הכנסת אורלב, להמשיך הלאה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לברך את יושב ראש ועדת החינוך על הדיון הזה דווקא בשבוע שבו אנחנו חוגגים את חג השבועות וקבלת התורה, לעסוק בעניין הזהות היהודית.
אלכס מילר: לא תכננו, חבר הכנסת אייכלר.
ישראל אייכלר: אבל זה יצא ככה, לטובה.
זבולון אורלב: אני קבעתי את יום הזהות היהודית, זה אני קבעתי.
ישראל אייכלר: אתה קבעת?
זבולון אורלב: אני אשם.
ישראל אייכלר: אז אני רציתי לשבח אותך על הזהות היהודית באקדמיה, אז אני משבח אותך על כל הנושא של זהות יהודית.
אלכס מילר: חבר הכנסת אורלב יודע שאצלנו, בוועדת החינוך, לא מפרגנים.
אלכס מילר: אנחנו מפרגנים רק לתוצאות.
זבולון אורלב: התוצאה היא שיש ישיבה.
זבולון אורלב: תפרגן עליה.
אלכס מילר: לא, התוצאה זה כשאחרי חמש שנים אנחנו נראה קורס לפחות בזהות היהודית בכל מוסד אקדמי, אנחנו עושים את עבודתנו.
ישראל אייכלר: אנחנו רואים בדבריו של היושב-ראש, אלכס מילר, את הכמיהה, אדוני המנכ"ל, את הכמיהה של החברה הישראלית לקבל יותר מושג מה זאת זהות יהודית, כי כמו שהוא ציין, שיש הרבה הרבה אנשים שעוברים כל מיני מסלולים שעוסקים יותר בחיי המעשה, אבל בחיי הרוח, הם לא מעסיקים אותם ואם לא יהיו מבחנים, גם הם לא ידעו על הדברים האלה.
ישראל אייכלר: אבל אני רוצה באמת לגעת בנושא של הזהות היהודית.
ישראל אייכלר: לדעתי, אדוני היושב-ראש, לא לחינם האקדמאים או אנשי האקדמיה בחוץ לארץ, הם הראשונים להכריז החרמות על עצם קיומה של מדינת ישראל, בשיתוף פעולה של אנשי אקדמיה שיצאו מישראל.
ישראל אייכלר: זה דבר שלא מצאת לא בקרב אנשי תעשייה, לא בקרב אנשי הנדסה, לא בקרב רופאים, שאנשי אקדמיה, דווקא אני חושב שרובם במדעי הרוח, שיצאו בלונדון ובכל מיני מקומות, בקמפיינים להחרמת מוצרים ישראלים או נגד מדינת ישראל, נגד עצם קיומה.
ישראל אייכלר: הם לא אשמים, כי הם לא קיבלו את המושג זהות יהודית.
ישראל אייכלר: כאשר הרב קוק זיכרונו לברכה, הוזמן לייסוד של האוניברסיטה העברית בירושלים, הבטיחו לו שהאוניברסיטה תעסוק ברפואה, במדע, בכל מיני דברים שצריכים, אבל לא תעסוק במה שנקרא ביקורת המקרא או בעיני זה פשוט לעקור את האמונה במעמד הר סיני.
ישראל אייכלר: ועל דעת זאת הלך הרב קוק והיתה לו אכזבה גדולה מאוד, כאשר מייד למחרת, אחד העם הלך ופרסם מודעה – היום הזה נהיית לעם.
ישראל אייכלר: יש לך אוניברסיטה ואז אתה יכול להיות עם והדבר הראשון שפתחו זה ביקורת המקרא.
ישראל אייכלר: העניין של להתייחס למעמד הר סיני וקבלת התורה כאיזה שהוא או סיפור שדומה לסיפורי האגדות, או איזה שהוא מעמד מנהיגותי ולא כדבר אלוקים חיים תורה מסיני, זה עומד בשורש יסוד המשבר שעם ישראל נמצא בו במאה השנים האחרונות, שנקרא זהות יהודית.
ישראל אייכלר: ברגע שאנחנו מקבלים את הזהות היהודית, הווה אומר שמאמינים במה שקרה השבוע, שאנחנו מציינים השבוע, בחג השבועות, שעם ישראל, המעמד המכונן של עם ישראל שקיבל את הזהות היהודית ששונה מכל העמים, זה מעמד קבלת התורה משמיים ושמצוות התורה וחוקת התורה היא שמחייבת את עם ישראל.
ישראל אייכלר: כל ההתייחסות לתנ"ך כמו סיפורי הארי פוטר, מנסרים את הענף עליו עם ישראל יושב במשך אלפי שנים.
ישראל אייכלר: וזה גם מנסר את העניין הלאומי ולכן אני אומר, אותם אקדמאים שיוצאים בלונדון ובאקדמיות בארצות-הברית ועושים תעמולה באוניברסיטאות באמריקה נגד זכות קיומה של מדינה יהודית בארץ ישראל ואני לא מדבר רק על השטחים שנכבשו ב- 67, אלא על עצם קיומה של המדינה, זה בגלל שהאקדמאים האלה, כשהם היו צעירים, לא למדו על הזהות היהודית מאיפה קיבלנו את הזכות לשבת פה.
ישראל אייכלר: אני רוצה להוסיף עוד משהו.
ישראל אייכלר: היה פרופ' לייבוביץ' שכולכם שמעתם עליו ומכירים אותו.
ישראל אייכלר: הוא אמר פעם על האנשים שמאמינים במדע, הוא אומר – אמונה במדע זה סתירה פנימית.
ישראל אייכלר: כי כל הרעיון של מדע זה לחקור ולבדוק ולבחון ולא להאמין.
ישראל אייכלר: ברגע שאתה אומר אמונה במדע, אתה בעצם סותר את עצמך.
ישראל אייכלר: כך היה אומר פרופ' לייבוביץ'.
ישראל אייכלר: אני לא צריך לקבל כל מה שהוא אומר, אבל יש פה רעיון עמוק של הדברים.
ישראל אייכלר: האם אנחנו מתייחסים לזהות היהודית כמדע, כמשהו מבחן, או שאנחנו מקבלים את הזהות היהודית כאמונה?
ישראל אייכלר: אני רוצה לומר ואני מאמין ומקווה שכולכם תסכימו, שהזהות היהודית זאת אמונה.
ישראל אייכלר: כמובן שצריך ללמוד את האמונה, הרמב"ם אומר שצריך להבין ולהשכיל עד היכן שאנחנו יכולים, גם הגמרא אומרת, מסכת חגיגה, במופלא ממך אל תדרוש, אבל במה שהורשית, אתה צריך לחקור.
ישראל אייכלר: ולכן יש חשיבות גדולה מאוד שכל נער, לא רק סטודנט, אני רוצה בהזדמנות הזאת לברך את שר החינוך שהחליט החלטה אולי היתה ועדת החינוך שותפה לזה, שמלמדים בבתי-הספר פרקי אבות?
ישראל אייכלר: הייתם שותפים לזה?
ישראל אייכלר: אבל זו החלטה שהצליחה בצורה מדהימה בבתי-הספר הממלכתיים.
ישראל אייכלר: הורים רוצים שהילדים ילמדו פרקי אבות ועשו אפילו חידון וזה מאוד הצליח.
ישראל אייכלר: אותו הדבר אפשר לעשות באקדמיה.
ישראל אייכלר: צריך להסביר לסטודנטים את הדבר הפשוט, שזהות יהודית זה חלק בלתי נפרד או בעצם הבסיס, הגרעין העיקרי, של הקיום היהודי והלאומי של מדינת ישראל וארץ ישראל.
ישראל אייכלר: ברגע שיהיה להם את הדבר הזה, נהיה בטוחים שלא יצאו האקדמאים שבשם החופש האקדמי, הולכים לאוניברסיטאות בחוץ לארץ ואומרים שבעצם אין זכות קיום למדינה יהודית בארץ ישראל.
זבולון אורלב: אני בראש ובראשונה כחבר הכנסת שיחד עם עמיתי, חבר הכנסת ציון פיניאן, יזמו את יום הזהות היהודית בשיתוף עם רבני צהר, אני קודם כל רוצה להודות לאכסניה שהיא ועדת החינוך והתרבות ולעומד בראשה, למרות שאלכס אומר שפה לא מפרגנים, אבל אני לפעמים לא שומע בקולו ואני אוהב לפרגן, כיוון שבאמת הוועדה הזאת, היא הוועדה שאמורה לפקח, לבקר וליזום, בכל הדברים שגם קשורים לתכנים שקשורים למערכת החינוך, למערכת התרבות ואין ספק שהסוגיה של התכנים היהודיים שמתרחשים במערכות שהיא בפיקוחה, זה דבר מאוד חשוב.
זבולון אורלב: הסוגיה, לא בכדי בחרנו בסוגיה של יהדות באקדמיה, כיוון שמן המפורסמות שהבוגרים של המערכת האקדמית לסוגיה השונים, מהווים בסופו של דבר את האליטות, גם המקצועיות, גם המנהיגותיות.
זבולון אורלב: הם האליטות שמנהיגות כל אחת בתחומה, ויש להן משמעות ויש להן השפעה רבה מאוד ומערכת שהיא לא קיבלה מספיק ואני מדבר על הדעת, אני מדבר על ללמוד.
זבולון אורלב: יכולים להיות לנו ויכוחים מה לשמור, מה לקיים, מה לעשות, זה עניינו של כל אדם.
זבולון אורלב: אבל אני חושב שזה עניינה של המדינה, כמדינה יהודית, עם אופי יהודי, שיש לה אחריות כדי שגם, בעיקר האליטות שלהם, יהיו נטועים עמוק וידברו יהודית.
זבולון אורלב: ידעו לקרוא טקסטים יהודיים, יהיו מודעים מה כתוב שם וגם השפה וגם הקריאה והתחושה היא, ואני חושב שזאת גם המציאות, שאנחנו מאוד מפגרים בעניין הזה, מאוד מפגרים בעניין הזה, למעט כמו שציין מנכ"ל מל"ג ות"ת, למעט מוסדות מסוימים, רוב המוסדות האקדמיים, יכול לסיים אדם תואר ראשון, תואר שני, תואר שלישי, מבלי שהוא בכלל היה לו איזה שהוא קשר, איזה שהיא זיקה לתכנים יהודיים ואני חושב שזה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת.
זבולון אורלב: ממש, דבר שהוא בלתי נסבל ובלתי אפשרי.
זבולון אורלב: אני לא אומר לעשות חובה כמו שחייבים, מי שרוצה תעודת בגרות, חייבים שתי יחידות בתנ"ך, שגם בעיני זה דל ולא רציני, ששכבות גיל מסוימות לא לומדות בכלל תנ"ך וגם על זה פעם נקיים דיון.
זבולון אורלב: אבל כדי שקודם כל תהיה אפשרות, תהיה האפשרות.
זבולון אורלב: אני יכול לומר, מידיעה אישית של חברים שהם אינם שומרי תורה ומצוות ולמדו בבר-אילן, והם מברכים שהעולם הזה נפתח בפניהם, הם פשוט מברכים.
זבולון אורלב: הם מודים.
זבולון אורלב: הם אומרים – תשמע, זה בעצם היה הפגישה והחיבור הראשון שלי עם עולם היהדות, באופן יותר רציני ויותר מעמיק.
זבולון אורלב: אז קודם כל צריך להציע ושתהיה אפשרות לדבר הזה ובעיני זה לא דבר איזה שהוא מסובך, זה עניין של תודעה ועניין של רצון ואני יודע שיש הרי מאבק כדי לקבל תואר ראשון צריך 120 נקודות ו- 30 נקודות, יש בחירה, יש, 90 זה בדיסציפלינה, אבל 30 נקודות, יש.
זבולון אורלב: אני זוכר, אני למדתי אגב בתקופה שבה לא יכולת לקבל תואר ראשון אם לא הבאת אישור שעשית חינוך גופני.
זבולון אורלב: אני לא יודע אם זה קיים.
אלכס מילר: כבר לא.
זבולון אורלב: אני אומר ככה.
זבולון אורלב: תשמע.
זבולון אורלב: אז חינוך רוחני, הוא לא פחות מחינוך גופני.
זבולון אורלב: אגב, בבגרות אי-אפשר עדיין לקבל, בלי חינוך גופני.
זבולון אורלב: אני חושב שבהחלט אפשר לקדם את הדבר הזה והכנסת לא נכנסת לחקיקה של תכנים, בעיקר לא בעולם האקדמי, כי יש את החופש האקדמי.
זבולון אורלב: אבל חופש אקדמי, כולנו יודעים, הוא לא עניין של הפקרות שכל אחד עושה מה שהוא רוצה.
זבולון אורלב: יש מדינה, יש חברה, למדינה הזאת נקבע בחוק שיש לה אופי ולכן אני חושב שהדיון הזה על לימודי היהדות הוא דיון חשוב ואני כשלעצמי, אם כתוצאה מהדיון הזה יקוים דיון, יקום צוות במל"ג ויוכל להציג ליושב-ראש הוועדה ולחברי הוועדה בעוד כמה חודשים איזה שהיא התייחסות, איזה שהוא דיון על הנושא הזה, מה מתכוונים לעשות, איך מתקדמים בנושא הזה, והיה, זה שכרנו של יום הזהות היהודית בכנסת.
אלכס מילר: יש לנו את יהודה שוורץ, בבקשה, ד"ר יהודה שוורץ, בבקשה, ממשרד החינוך.
יהודה שוורץ: כן, אני גם מצטרף לברכות על קיום היום בכלל ועל הדיון על הזהות היהודית באקדמיה.
יהודה שוורץ: דיברו פה על החשיבות של הנושא והגדיל לעשות חבר הכנסת אורלב שדיבר על האליטות שלומדות באקדמיה ואני בהחלט מסכים עם הדבר הזה.
יהודה שוורץ: אני רוצה להתייחס למכללות שעוסקות בהכשרת מורים, שם בוודאי ובוודאי יש משנה חשיבות לקיום הלימודים הללו של הזהות היהודית ואני שמח לדווח כאן ליושב-ראש הוועדה, ולמתכנסים, שבמכללות להכשרת עובדי הוראה יש כללים ברורים בנושא של חובת לימודי יהדות, דהיינו במגזר הממלכתי יש חובה של שני ש"ש, דהיינו ארבע נ"זים בלימודי יהדות.
יהודית גידלי: אתה מוכן לפרט את המילים האלה?
יהודה שוורץ: כל סטודנט ולא משנה מה תחום התמחותו, החל ממי שלומדת להיות מורה בגן, ביסודי, בעל-יסודי, בתחומי המדעים למיניהם, כל אחד חייב ללמוד שעתיים בשבוע במהלך התואר הראשון, ובחינוך הממלכתי דתי, חייבים ללמוד שש שעות.
יהודה שוורץ: דהיינו, כל סטודנט שמכשיר את עצמו להיות מורה, צריך לגעת נגיעה מסוימת בלימודי היהדות.
יהודה שוורץ: אבל כאן אני מבקש להתייחס גם לדבריו של מר ויגדור, יש לנו הרגשה שהרבה פעמים מנסים לברוח מן המטרה הזאת של לימודי יהדות ועוטפים לימודים כלליים, מה שקראו פה לימודי יסוד, באיזה שהיא אצטלה של לימודי היהדות ולא זאת כוונת המתקן, הכוונה היא שבאמת ילמדו תנ"ך וילמדו תורה שבעל-פה וילמדו מחשבת ישראל וילמדו היסטוריה יהודית, זאת הכוונה, שתלמיד בכל הקשר שהוא, שהוא מכשיר את עצמו להיות מורה, תהיה לו נגיעה בלימודים הללו.
יהודה שוורץ: התגובות שאנחנו מקבלים מן המכללות בדרך-כלל הן תגובות מאוד חיוביות.
יהודה שוורץ: גם כאן יש סטודנטים רבים שאומרים זאת פעם ראשונה שהם נחשפים לאיזה שהוא לימוד משמעותי בלימודי היהדות.
יהודה שוורץ: עם זאת, צריך להודות שיש כאלה שגם מתחמקים מן העניין הזה.
יהודה שוורץ: אבל המשרד, משרד החינוך, האגף להכשרת עובדי הוראה, נחושים בדרישה הזאת ולא יכול אדם לקבל תעודת הוראה, אם בגיליון הציונים שלו לא יהיה כתוב שהוא למד לפחות את המינימום הזה, של לימודי יהדות.
יהודה שוורץ: זה כמובן בצד אלו שמתמחים במקצועות היהדות.
יהודה שוורץ: מי שמתמחה באחד מן המקצועות, לומד כמובן הרבה יותר.
יהודה שוורץ: אבל כאן אנחנו מדברים על המינימום ואני חושב שכל האקדמיה, ראוי לה לאמץ את המינימום הזה, שכל אדם שמקבל תואר, יהיה חייב לפחות בשעתיים בלימודי היהדות, אבל לא לעטוף את זה בלימודי יסוד כלליים, אלא בלימודי יהדות.
יהודה שוורץ: אם מכלל שש שעות לימודי יסוד לפחות שעתיים צריך להקדיש ללימודי יהדות במובן הישיר והמשמעותי שלהם.
יהודה שוורץ: תודה.
דבורה מרגוליס: אחרי דבריו הארוכים והמפורטים של מר משה ויגדור, אני חושבת שאין לי הרבה מה להוסיף והדברים סדורים ויקוימו כפי שהם צריכים להיות מקוימים, כמו שהאוניברסיטאות מקיימות את כל הנחיות מל"ל.
אלכס מילר: המל"ג אומר, תוך חמש שנים, תהיה לכם את התוכנית שכל סטודנט במסגרת הלימודים לפחות לתואר ראשון, ייחשף ללימודים של יהדות בצורה כזו או אחרת, כן?
דבורה מרגוליס: האוניברסיטאות מקיימות את החלטות מל"ג בצורה מסודרת וזה אכן יקרה.
דבורה מרגוליס: אני רק רוצה להוסיף פה תגובה למה שעכשיו נאמר.
דבורה מרגוליס: מה שנלמד בבר-אילן פשוט זה שבעה קורסים ל- BA, שני קורסים ל- MA, לומדים תלמוד, תנ"ך, תולדות ישראל, מחשבת ישראל, בלי זה אי-אפשר לקבל שם את התואר וזה אכן דבר שבהחלט קיים ומופעל.
אלכס מילר: מה שעושים בבר-אילן זה מבורך וזה חשוב וטוב שכך, אבל אנחנו מדברים גם על שאר המוסדות.
אלכס מילר: צריך לקחת את הדוגמה של בר-אילן וליישם את זה בכל המקומות.
אלכס מילר: לא צריך להכריח את כולם לעשות בדיוק את אותו עומס של זה, אבל לפחות בחלק מהדברים אפשר לקחת דוגמה, כי יש ניסיון.
אלכס מילר: התאחדות הסטודנטים, יש לכם משהו לומר, בעניין הזה?
נעם ויצנר: קודם כל, אני מצטרף לברכות על הדיון ועל הנושא.
נעם ויצנר: בהמשך לדברים של מנכ"ל מל"ג, משה ויגדור, אני רואה את זה דרך עיניים של סטודנט.
נעם ויצנר: אני לא חוויתי את אבני פינה כסטודנט, אבני פינה זו תוכנית שקיימת באוניברסיטה העברית של לימודי יסוד אבל כן ראיתי אותה מהמקום שראיתי אותה נבנית ואני חושב שזה בעצם המודל או תוכניות כאלו הן המודל איך נכון לעשות את השילוב של לימודי יהדות, ובכלל תכני יסוד, אבל על אחת כמה וכמה לימודי יהדות שזה תכנים שמוצעים לסטודנט, לא משנה אם הוא לומד עכשיו מדעים או רפואה או מדעי הרוח או החברה, יש לו תכני יסוד והיהדות, תכני יהדות זה חלק בסיסי וברור וכך שלסטודנט יש בחירה ויש יכולת להכיר, הוא חייב לבחור מתוך זה, יש לו חובת בחירה מה שנקרא.
נעם ויצנר: אני חושב שזה המפתח לעשות את זה, גם בצורה של דיאלוג, בצורה של הצעה, כאשר אני יודע, שוב, במודל של האוניברסיטה העברית, זה באמת להציע את הקורסים עם המרצים הכי טובים בתחום הזה, כדי שהסטודנטים בהחלט יבואו וילמדו.
נעם ויצנר: בהמשך לזה, אני גם חושב וממשיך וקורא בהקשר הזה, גם לחיזוק, החזרת החיזוק של מדעי הרוח ותחום מדעי היהדות בתוך מדעי הרוח, תחום שבאמת נזנח ונחלש מכל מיני בחינות בשנים האחרונות.
אלכס מילר: מי עוד מבקש לדבר?
אלכס מילר: בבקשה, תציג את עצמך.
מנחם קופרמן: אני מהפרויקט של צהר לחקיקה, מרבני צהר.
מנחם קופרמן: הייתי רוצה לחדד עוד נקודה או שתיים.
מנחם קופרמן: דבר ראשון, בנייר העמדה שהגשנו, מתברר שיש בריחת מוחות מהארץ בקרב מסיימי תואר שני במדעים מדויקים וזה מראה שכנראה יש איזה שהוא חסך בחיבור, לא רק בהשכלה הכללית, אלא בחיבור של האנשים שמסיימים את התארים האלה למדינה ולארץ שהם גרים בה ולרצון שלהם להישאר כאן ולפעמים שיקולים כלכליים או אחרים גוברים על השיקול הערכי.
מנחם קופרמן: אני חושב שחשוב להדגיש את הנקודה הזאת, שההצעה הזאת לשלב בתור חובה לא רק מי שיבחר, אלא בתור חובה קורסים שהם קשורים למדעי הרוח ומגוון רחב שהם קשורים לחיבור ליהדות או למורשת ישראל בכל מיני אפיקים רחבים שאפשרות לאנשים היא בעצם אומרת אמירה מאוד חשובה שהאקדמיה היא לא רק סוג של רכישת מידע שהוא, אני עושה אתו משהו פרקטי מעשי, אלא גם סוג של משהו שבונה את הזהות שלי, בונה את הבן-אדם, בונה את האישיות שלי ובונה אותי בתור חלק מהחברה שבה אני חי והמדינה שבה אני חי וזה חלק גם חשוב, שחשוב שיהיה באקדמיה, מעבר ללימודים הפרקטיים של המקצוע הספציפי שנלמד.
דרור פיקסלר: אני גם מרבני צהר אבל יש לי גם כובע אקדמי, אני איש סגל אקדמי בכיר בפקולטה להנדסה באוניברסיטת בר-אילן.
דרור פיקסלר: אני פונה בעיקר למנכ"ל, שנמצא פה ושומע.
דרור פיקסלר: תוכנית לעתיד היא חשובה וכולם פה מסכימים מקיר לקיר אז אפשר רק לברך על זה, אבל לפני כ- 20 שנה, היה שינוי גדול מאוד במוסדות האקדמיה בארץ, שמי שמכיר את האוניברסיטה כמקום שכל אחד יכול ללמוד מה שמעניין אותו, הדבר הזה פסק.
דרור פיקסלר: כשאני הייתי באוניברסיטה שנה שנייה, אז למדתי פיסיקה ומדעי המחשב ומדעי החיים, לקחתי קורסים בערבית, התעניינתי בערבית והדבר היה אפשרי.
דרור פיקסלר: כל מי ששילם שכר-לימוד, יכול היה ללמוד מה שהוא רוצה באוניברסיטה על אותה השנה.
דרור פיקסלר: היתה שביתת סטודנטים מאוד גדולה באותה שנה.
אלכס מילר: ואז הם מצאו את עצמם בגירעון כלכלי כל-כך גדול, שהם הצטרכו לעשות הבראות וכל מה שאנחנו מכירים.
דרור פיקסלר: היתה שביתה, שביתה של סמסטר שלם.
דרור פיקסלר: אני מעולם לא למדתי אופטיקה.
דרור פיקסלר: קיבלנו עובר, סמסטר שלם שביתת סטודנטים, חלק מהתנאים היה שלא צריך להשלים את הלימודים הללו וקמה ועדת מלץ שהיא קבעה שכל מי שלומד למסגרת מסוימת באקדמיה, יש מכסת שעות נתונה שהוא יכול ללמוד ולא מעבר.
דרור פיקסלר: ומאותו רגע, מי שלומד הנדסה, אצלי, לא יכול ללמוד משהו בתחום מדעי הרוח, אסור לו.
דרור פיקסלר: ואם הוא לוקח, הוא צריך לשלם על זה עוד כסף.
דרור פיקסלר: וזה דבר שלא צריך לחכות להוסיף מרצים ולאגד כוחות ולחשוב, פשוט, את הדבר הזה, להתיר את הרצועה.
דרור פיקסלר: המל"ג יכול לאפשר שכל מי שרוצה לקחת משהו באותן מחלקות נכחדות, ולא משנה אם זה מסיבה של זהות יהודית או שהוא מתעניין דווקא, אני למדתי ערבית.
דרור פיקסלר: למדתי ערבית יהודית של ימי הביניים, אבל הוא יוכל לקחת את זה.
דרור פיקסלר: הוא יוכל ללמוד בלי תוספת תשלום, כמו התפישה האמיתית של אקדמיה, שאתה לומד, ברגע שאתה רשום באותו המקום.
דרור פיקסלר: והדבר הזה הוא, ברצותו מקרב, ברצותו מרחק, אם אתם אומרים שהדבר הזה אפשרי, הוא הרבה יותר קל לתפעול מאשר להקים מערך של שיעורים בתנ"ך, מחשבת ישראל, מאיפה נביא מרצים לספיר וכו'.
דרור פיקסלר: אם כל סטודנט בספיר ידע שהוא יכול לקחת קורסים באוניברסיטת בן-גוריון במה שחפצה נפשו במחלקות הללו, הדבר הזה פותח את הדרך.
דרור פיקסלר: זה לא כמו החובה שאתה מציע, היושב ראש, אבל זה נותן משהו שהוא בהחלט לא קיים.
אריה גייגר: אני עוסק במחלקה להיסטוריה כללית ותולדות ישראל באוניברסיטת בר-אילן ואני באתי מטעם צהר.
אריה גייגר: קודם כל, אני מצטרף לדבריו של ד"ר פיקסלר ואני רוצה להזכיר שאם נותנים לסטודנטים להיכנס לקורסים מעבר, אם זה במדעי הרוח לפחות, אז זה באמת בלי עלות כי הקורסים ריקים – חמישה, שבעה סטודנטים, אז לא צריך להוסיף מרצים, תקנים, פשוט זה ימלא את הכיתה, שהיא ריקה כיום כמעט מתלמידים.
אריה גייגר: דבר שני, אני רוצה להזכיר שהמצב שלנו לעומת ארצות-הברית הוא ממש אנחנו בגירעון אדיר, כי בארצות-הברית בהרבה מקצועות, התלמידים לומדים בהתחלה בקולג', שנתיים נדמה לי, ואחרי זה, כלומר לימודים כלליים, ממש משקיעים בזה שנים ואחרי זה ניגשים ללימודים המקצועיים שלהם, אז לנו יש את הצבא, אז זה מקשה על העניין, אבל רק על-מנת שנתפוש איפה אנחנו עומדים ביחס לארצות-הברית בעניין הזה, וגם מה שמציעים עכשיו, זה טיפה בים, לעומת מה שמקובל בארצות-הברית.
אריה גייגר: אני גם רציתי לשתף אתכם במה שאני מתרשם מהסטודנטים בבר-אילן, כי אני מרצה בלימודי יסוד בבר-אילן, אותם לימודים שמדברים עליהם כאן ואני רוצה לומר שאני, האנשים פה הרבה מכם לא יתפלאו, יש צימאון גדול בקרב הסטודנטים לשמוע, גם כאלה שנראים שלא מעניין אותם ורחוקים מזה לגמרי, הם באים והם מרצונם, אם המרצה מעניין והנושא מעניין והם רוצים וחפצים ללמוד ובהתייחס למה שמר ויגדור אמר, עניין גיוס המרצים, יש כמויות אדירות של מרצים שעומדים בתור, שאין להם משרות או תקנים ואין בעיה לגייס מרצים, הם רק מחכים לזה.
אריה גייגר: אז באמת, השעה בשלה לגמרי, זה רק עניין של תקציבים ושל לגשת לעניין ולעשות אותו.
אריה גייגר: ונקודה אחרונה, משהו שלא הוזכר כאן, זה בנוסף לידע, יש גם את העניין של הפרקטיקה והיום אני חושב שהיעד, אולי אפילו, הוא לא פחות גדול מהעניין של הדעת, זה ליצור קורסים ייעודיים למחלקות שונות, להכניס את הפן היהודי לדיסציפלינות השונות.
אריה גייגר: כלומר, משפט עברי לתלמידי משפטים, זה כבר קיים, אבל קורסים בכלכלה מנקודת מבט יהודית, ברפואה, בפסיכולוגיה ויש היום כבר את החומרים לזה, יש גופים שעוסקים בזה, יש המון מאמרים שנכתבו בעניין הזה וזה יעניין את הסטודנטים, זה יחבר אותם לעניין, הם ירצו לבוא וזה יוסיף להם פן מאוד חשוב אחרי זה, כשהם יצאו לשטח, לחיים, אל הפרקטיקה וזה יחבר את היהדות לא רק למוח האינטלקט, אלא ממש לפרקטיקה המקצועית אני חושב, וזה יעד גדול שבבר-אילן עדיין לא עשו את זה, יש התחלות, אבל גם בר-אילן צריכה עוד להקים את הדבר הזה.
רני יבין: שלום, אני המנהלת של בית המדרש אלול.
רני יבין: אני קודם כל באמת רוצה להודות לאנשי צהר שהזמינו אותנו, את כל אנשי רשת בתי המדרש וארגוני פנים.
רני יבין: אנחנו ארגונים שעוסקים בחינוך יהודי.
רני יבין: אנחנו מברכים על יום הזהות היהודית.
רני יבין: הקול שאני רוצה להביא הוא את קולה של הזהות היהודית המגוונת והפלורליסטית ולכן הבסיס שהציג מנכ"ל מל"ג הוא כמובן הבסיס היחיד שלפחות על דעתי מתקבל.
רני יבין: זאת אומרת, אפשר כמובן וצריך לעודד ללמוד וזה בדיוק המטרה שבה אנחנו עוסקים, אבל אי-אפשר לכפות וברור לגמרי שכל סוג של כפייה יביא לתוצאה הפוכה.
רני יבין: אני כן רוצה להצביע על תופעה, על תופעה שמחוץ דווקא לאקדמיה.
רני יבין: אני בזמנו למדתי תואר ראשון, היה אולם ה- 300, גם בערבית אגב למדתי, אולם 300 היה אצל פרופ' חווה לצרוס כמובן וגם אולם ה- 300 היה להיסטוריה של עם ישראל ושמעתי, בתואר שני כבר כשהייתי, שזה לא, האולם הזה משמש לדברים אחרים לגמרי, כלומר יש בריחה מהתחומים האלה וזה שווה חשיבה מדוע.
רני יבין: לעומת זאת, יש פריחה של התחום הזה בכל מה שכלול בחינוך הלא פורמאלי.
רני יבין: יש היום מאילת עד קריית שמונה, שורה שלמה של מערכת של בתי-מדרש וארגונים פלורליסטיים שבהם יש לא מעט לומדים, מגילאים שונים, נשים, גברים, יש זרמים שפועלים בתחום הזה, הרפורמים, הקונסרבטיבים, יש רה-קונסטרקשנים, שהם לא בארץ, אבל יש להם נציגות בארץ.
רני יבין: זאת אומרת, התחום הזה כן פורח, אבל מחוץ למערכת הפורמאלית, גם בתיכוניים וגם בהשכלה הגבוהה וכדאי לשים לב לזה ואם רוצים להכניס לאקדמיה, אז אולי ללמוד דווקא מדוע זה עובד מחוץ לאקדמיה טוב יותר, אולי בגלל שזה פוגש את האנשים במקומות אישיים, אולי בגלל שזה דווקא מאפשר בניגוד לדבריו של חבר הכנסת אייכלר, זה מאפשר דווקא את המפגש הפתוח, הפלורליסטי, האנושי, אולי לא כל-כך האקדמי תמיד.
רני יבין: אז שווה להסתכל על התופעה הזאת, לקחת אותה בחשבון ואם רוצים להכניס לאקדמיה, אז אולי להכניס אותה באמת באופן הכי רחב ופתוח.
אלכס מילר: טוב, רבותיי, קודם כל, אני רוצה באמת להודות על כך שחבר הכנסת אורלב זימן את הדיון, כל מי שהיה שותף רבני צהר וכל השותפים מהאקדמיה בישראל לסוגיה הזו, ולעצם הסיכום הוא – ראשית, אנחנו מקבלים את הודעת מנכ"ל המועצה להשכלה גבוהה, משה ויגדור, על כך שבמסגרת תוכנית החומש תהיה תוכנית ליישום של לימודי יסוד במוסדות להשכלה גבוהה.
אלכס מילר: אנחנו נשמח לקיים כאן ישיבה ברגע שאכן יהיה מנגנון הפעלה הרבה יותר מסודר, גם בהיבט של התקציבים גם בהיבט של שיתופי פעולה שיכולים להיות בין האוניברסיטאות לבין המכללות וכמובן שבסופו של דבר, הרעיון הכללי הוא ברור לכולם, כמה שתהיה אפשרות להעלות יותר את הסוגיות הללו במסגרת לימודים אקדמיים, גם אם זה בהיבט של הבחירה של הסטודנטים, כמובן בכפוף ליכולת של המוסד האקדמי לתת בחירה וגם במסגרת של לימודי חובה כזו או אחרת, אז בסופו של דבר, המטרה תושג.
אלכס מילר: אני מברך את כל מי שהיה שותף לדיון.
אלכס מילר: אני מכנס את הישיבה בעקבות גל האירועים שהיה לאחרונה בקרב בני הנוער.
אלכס מילר: הסכינאות משתוללת, ואנחנו ממש בעליית מדרגה מבחינת הקושי של אותם האירועים שאנו עדים להם בזמן האחרון.
אלכס מילר: אפשר להסתכל על זה מההיבט של תעסוקת הנוער בזמן החופשי שלהם מחוץ המסגרת החינוכית, וגם אם מדובר על אירועים שהיו בתוך מערכת החינוך – בתוך בתי הספר, ברגע שאנחנו מסתכלים על התמונה הכללית זה נראה רע מאוד.
אלכס מילר: אנו צריכים לפעול בנחישות כדי למצוא פתרונות יצירתיים למניעת אותם אירועים, שהם מצמררים מאוד כאשר אנו רואים את התוצאות: אנשים נהרגים.
אלכס מילר: הנוער נמצא בסכנה יומיומית: בפארקים ובתוך המסגרות שאין עליהן שום שליטה.
אלכס מילר: צריך לחשוב על הפתרון מכל ההיבטים: באכיפה, בשינוי המנגנון ההסברתי בתוך מערכת החינוך – מודעות לכל אותן הסוגיות: ענישה פלילית וכו'.
אלכס מילר: לדעתי, הדבר החשוב ביותר הוא תעסוקת הנוער במסגרת חינוך בלתי פורמאלי.
אלכס מילר: אמנם מערכת החינוך יודעת בחלק מן המקרים להתמודד עם מה שקורה בתוך בתי הספר, אבל כאשר אנחנו מסתכלים על מערכת החינוך הבלתי פורמאלי אין ספק שהמערכת הזו מאוד בעייתית היום.
אלכס מילר: לא כל הורה יכול להרשות לעצמו לשלוח את הילד שלו לחוגים.
אלכס מילר: זה עולה המון כסף.
אלכס מילר: אם אנחנו מסתכלים על כלל בני הנוער, אנו רואים שדווקא אותה אוכלוסייה שהיתה צריכה להיות במסגרת אותם החוגים – נוער בסיכון וכו' – נמצאת בפארקים עם אלכוהול.
אלכס מילר: בסופו של דבר אנחנו רואים נגזרת של כך בהתפרצות אלימה מאוד בין בני הנוער ובמסגרת אותם אירועים שראינו לאחרונה – תגובה למצבים שהם נתקלים בהם: תגובה אכזרית מאוד בכל הנוגע לפתרון בעיות כאלה ואחרות.
אלכס מילר: הפתרון ההגיוני ביותר הנראה לאותם צעירים, הוא אלימות.
אלכס מילר: קיימנו ישיבות גם בעבר, ושמענו דיווח מגורמי אכיפה: משטרת ישראל ומשרד החינוך, שיש צמצום, אבל התופעות הן מאוד בעייתיות וקשות.
אלכס מילר: הייתי מציע שנשמע את משטרת ישראל בעקבות אותם אירועים שהיו לאחרונה.
אלכס מילר: אנחנו רוצים לדעת, האם יש שינוי מבחינת הפעילות הקשורה לשעות בהן הנוער אינו נמצא במערכות החינוך אלא באותם הפארקים.
אלכס מילר: האם יש שיתוף פעולה עם השלטון המקומי?
אלכס מילר: הרי כולנו יודעים איפה אותם מקומות בעייתיים.
אלכס מילר: זה לא סוד, שבכל עיר יש מקומות בהם יש יותר בעיות ומקומות בהם יש פחות בעיות.
אלכס מילר: כולם יודעים איפה מתכנסות קבוצות כאלה ואחרות.
אלכס מילר: איך מטפלים בזה?
אלכס מילר: יכול להיות במסגרת של פרויקט "עיר ללא אלימות", הצבת מצלמות ופעילות של הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול.
אלכס מילר: אני יודע ששם נעשו דברים חיוביים מאוד.
אלכס מילר: חשוב לנו לשמוע, האם הפעילות מתרחבת ויש תוצאות.
אלכס מילר: היינו רוצים לשמוע גם התייחסות לאירועים האחרונים שהיו.
אלכס מילר: נציגי המשטרה, בכל יום אנו שומעים שאתם מצליחים להגיע לאותם עבריינים.
אלכס מילר: בלי שום קשר למה שקורה אחרי האירוע ולהצלחת המשטרה להגיע לאותם עבריינים בפועל, הגיע הזמן שנתחיל לחשוב לא רק מה עושים אחר כך אלא גם מה עושים לפני בשביל למנוע ובשביל שלא נהיה עדים לאירועים להם היינו עדים לאחרונה.
אלכס מילר: אנחנו נתחיל עם משטרת ישראל.
ערן קמין: אני ראש מחלקת נוער במטה הארצי.
ערן קמין: אני אתחיל ואומר: ככלל, יש ירידה בעבריינות הנוער.
ערן קמין: הנתונים הסטטיסטיים מלמדים על ירידה שנמשכת כבר מספר שנים מאז 2004.
ערן קמין: יש ירידה של בין 10% ל-20%, גם בעבירות אלימות, גם בעבירות נלוות לאלימות וגם בעבירות אחרות.
ערן קמין: סטטיסטיקה, כפי שאדוני יודע, אינה חזות הכל.
ערן קמין: אנחנו בטח ובטח לא מנהלים רק מעקב אחר הסטטיסטיקה, אלא דנים ובודקים כל מקרה לגופו.
ערן קמין: צריך לזכור, שמשטרת ישראל מגיעה לטפל במקרים כאשר הם כבר בקצה הרצף.
ערן קמין: כאשר מערכות וגופים אחרים כשלו, משטרת ישראל היא זו שנדרשת לתת את הפתרון.
ערן קמין: סוף השבוע לפני האחרון היה סוף שבוע קשה וחמור.
ערן קמין: צריך לזכור, שלא בכל המקרים היו מעורבים קטינים על פי הגדרתם בחוק.
ערן קמין: גם במקרים האלו המשטרה הגיבה תוך 24 שעות, הביאה לגילוי העבריינים ולמיצוי החקירה וחקר האמת.
ערן קמין: אנחנו נעשה את זה בכל מקום ובכל זמן.
ערן קמין: המשטרה לא יכולה להיות בכל מקום ובכל שעה.
ערן קמין: אנחנו עובדים עם מה שיש לנו, ומה שיש לנו פרוס בשטח במקסימום האפשרי.