GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלכס מילר: להתחיל עכשיו להפוך את החוק למשהו- - -
אביבית ברקאי- אהרונוף: סליחה, זה עלה גם בפעם שעברה וגם משרד המשפטים צידד בזה- - -
אלכס מילר: כן, אבל בפעם שעברה לא היה לנו את הוועדה, עכשיו הם הקימו ועדה.
אביבית ברקאי- אהרונוף: בסדר, לכן העליתי את זה.
אביבית ברקאי- אהרונוף: ועוד נקודה אחת, לגבי יידוע הקטין, כבר היום יש תקנות שמחייבות ליידע את הקטין ובזמנו נודע לנו שמאחר שלפי התקנות מי שחייב ליידע את הקטין זו האגודה ולא האיגוד, אבל- - -
אלכס מילר: על מה ליידע?
אביבית ברקאי- אהרונוף: לגבי תנאי מעבר של קטינים.
אביבית ברקאי- אהרונוף: לפי התקנות היום האגודה אמורה ליידע, בטופס המינוי לאגודה אמור להיות שם גם יידוע לגבי תנאי מעבר, אבל מאחר שהטופס שממלאים זה לאיגוד ולא לאגודה, קטינים לא ידעו על תנאי המעבר.
אביבית ברקאי- אהרונוף: נאמר בתיקון, 'בעת הצטרפותו של ספורטאי שטרם מלאו לו 17 שנים לאגודת ספורט, תמסור לו האגודה', אז אולי פשוט על מנת שלא ייווצר איזה שהוא מצב שהאגודה איננה, שוב, אני לא מכירה את התהליך, אבל באה במגע עם הקטין באופן ישיר ויכולה למסור לו את המידע, אז האגודה או האיגוד.
מירב ישראלי: לא, אבל האיגוד- - -
אורי שפר: על העניין הזה אנחנו ישבנו עם דר' יצחק קדמן והלשכה המשפטית שלנו והצוות המקצועי שלנו מנסח עכשיו את המכתב שלדעתנו יועבר לאיגודים כדי שהם יידעו את האגודות בנושא הזה כפי שהתפיסה אומרת, דהיינו שהורים יידעו ביום שהם רושמים את הילד שלהם לאגודה מה הוא התהליך שבו הם יכולים לשחרר את הילד מה- - -
אלכס מילר: מה הבעיה להכניס את זה?
אלכס מילר: זה בסך הכול עניין של הודעה לשחקן.
רתם קמר: כן, אבל זה מהאגודה, לא מהאיגוד, לאיגוד אין מגע עם השחקן.
עפרה שרון: היום השחקנים, כשהם באים להירשם, הם לא נרשמים באגודה, האגודה רושמת אותם אבל ישירות לאיגוד.
עפרה שרון: בעצם יש פה איזה שהיא לאקונה שאם האגודה צריכה לתת לו בזמן שהוא נרשם לאגודה מידע, אז הם אומרים 'אנחנו לא רושמים לאגודה, אנחנו רושמים לאיגוד'.
רתם קמר: ויש גם הבדלים בין ענפים.
עפרה שרון: את זה אנחנו עכשיו רוצים להכליל, שהאיגוד ימסור לאגודה את הטופס של הזכויות והאגודה תחתים, כשהיא רושמת לאיגוד, יחד עם טופס הזכויות ש- - -
רתם קמר: כן, אבל בענפים קבוצתיים אין לנו קשר עם השחקן, זה רק האגודות.
רתם קמר: המגע הוא בין האגודה לשחקן, הוא לא בין האיגוד לשחקן.
אלכס מילר: רגע, אני יכול לבוא ולחייב אגודה בעת הצטרפות ספורטאי לאגודה, שהאגודה בעת הצטרפותו תהיה מחויבת לתת טופס הסבר של זכויותיו?
עפרה שרון: זה קיים.
אלכס מילר: זה קיים?
עפרה שרון: זה קיים, מה שקורה זה שיש לאקונה.
עפרה שרון: האגודה לא רושמת לאגודה, היא רושמת לאיגוד או להתאחדות ואז בעצם כשאתה אומר 'כשאתה רושם לאגודה', התשובה של האגודה, 'אנחנו לא רושמים לאגודה, אנחנו רושמים לאיגוד או להתאחדות', אז אנחנו אמרנו, 'אוקי, אנחנו יכולים לפתור את הנושא הזה בצורה מאוד טכנית- - -
מירב ישראלי: אבל זה בדיוק היה העניין, בגלל זה כתבנו הצטרפותו ולא הרשמתו.
אלכס מילר: תקשיב, בעת הצטרפותו של הספורטאי על ידי אגודה לאיגוד, חובתה של האגודה ליידע.
עפרה שרון: אז אנחנו אומרים שבמסגרת המסמכים שהוא חותם כדי להירשם לאיגוד, יהיה גם מכתב שהוא יחתום עליו- - -
רונית תירוש: להצטרף לאיגוד, לא להירשם לאיגוד.
רונית תירוש: הוא נרשם לאגודה והוא מצטרף לאיגוד.
אלכס מילר: אז בואו נכניס את זה, מה הבעיה?
אביבית ברקאי- אהרונוף: אז שוב תהיה את אותה הבעיה, כמו שיש בנוסח הקיים.
אורי שפר: בעיקרון ביום שהוא נרשם הוא מצטרף ו-וייס ורסה.
רונית תירוש: זה מה שאמרתי.
אלכס מילר: רבותיי, 'באחריות האגודה ליידע את השחקן על זכויותיו', מה הבעיה?
רונית תירוש: שם הוא עושה את ההרשמה, בוודאי.
אביבית ברקאי- אהרונוף: רק שיהיה כתוב בנוסח הזה.
מירב ישראלי: כן, יש סעיף היום בחוק הספורט, שזה 11ב שבפעם הקודמת נאמר שהוא לא מספיק, כי הוא אומר ככה; 'השר, באישור ועדת החינוך והתרבות של הכנסת, יקבע בתקנות את המידע שעל אגודת ספורט לכלול בטופס הרשמה לאגודה', ויש תקנות לפי הדבר הזה.
מירב ישראלי: כאן מה שרצינו לעשות זה גם להגיד בחוק הראשי ולא בתקנות, שיש מידע מסוים ספציפי שצריך להיות בטופס, ובנוסף, מכיוון שנאמר ב-11ב 'הרשמה לאגודה', הרשמה, ונאמר לנו שבעצם הוא לא נרשם באגודה, אלא הוא נרשם באיגוד, אבל הוא עדיין מצטרף לאגודה מסוימת, נכון?
מירב ישראלי: ההצטרפות היא לאגודה, אני לא טועה בעניין הזה?
מירב ישראלי: אז בעצם פה לא אמרנו הרשמה לאגודה אלא הצטרפות לאגודה.
מירב ישראלי: ברגע שהוא מצטרף, האגודה צריכה לתת לו.
מירב ישראלי: מה הבעיה?
אביבית ברקאי- אהרונוף: עלולה להיות בעיה בדיוק מהסיבה שהעלית.
אביבית ברקאי- אהרונוף: אם את אומרת שלפי הניסוח הקיים זה ימלא את הלאקונה שהייתה קיימת עד כה, אז נחה דעתי.
מירב ישראלי: בגלל זה אמרנו 'הצטרפות' ולא 'הרשמה'.
מירב ישראלי: אני חושבת שלא, אלא אם כן יגידו לי שיש בעיה גם עם הנוסח הזה.
עפרה שרון: לא, מה שהיא אמרה זה שהייתה לאקונה, היא רוצה להבין שהלאקונה הזאת התמלאה במסגרת הסעיף.
עפרה שרון: מה שאת אומרת עכשיו, זה בדיוק אכן מילא את הנקודה ש- - -
מירב ישראלי: כי עדיין מי שצריך לתת לו את החומר זו האגודה ולא האיגוד, נכון?
מירב ישראלי: אוקי, אז זה מדויק.
אלכס מילר: בסדר, הבהרנו את זה גם.
יעקב פרידברג: בדברי ההסבר אמרת, זה היה בקריאה הראשונה, על ההצעות להקמת יחידה ייעודית במשרד רשם העמותות.
מירב ישראלי: ביקשת שניפגש איתם ואני נפגשתי איתם ואני יכולה לעדכן.
מירב ישראלי: בעיקרון מה שהם אמרו לי, שהם אכן עובדים על שינוי ארגוני שאמור להיכנס ל- - -
אלכס מילר: לפחות איזה 20 שנה.
מירב ישראלי: לא, הם אמרו לי שזה אמור ממש להתחיל בזמן הקרוב, כשהשינוי הארגוני הזה באמת יאפשר להם לעשות בדיקה רוחבית ולא אורכית- - -
אלכס מילר: מתי אמור להסתיים השינוי?
יעקב פרידברג: יש עבודה בראשות מנכ"ל משרד המשפטים, של בחינה של סיווג ארגונים ללא כוונת רווח, לאו דווקא ספורט, גם סוגים אחרים של אגודות, עמותות ודברים שרשם העמותות מטפל בהם, והכוונה היא באמת ליצור- - -
אורי שפר: יעקב ואדוני היושב ראש, אני מבקש לחזור לפתיחה של חברת הכנסת רונית תירוש, שאנחנו מכבדים ועומדים מאחוריה, הדיון צריך להיות בהסכמה שהגיעה אליה חברת הכנסת תירוש עם השרה לבנת ושום נושא אחר, שלא היה כלול באותה העת, לא יעלה לדיון, לכן אני גם לא רוצה- - -
אלכס מילר: לא, להעלות לדיון- - -
אורי שפר: לא לדון בנושא הזה ואני לא רוצה להעלות בדברי ההסבר את הנושא של הבוררות.
אורי שפר: הנושאים האלה לא היו בדיון הראשוני- - -
אלכס מילר: יש הבדל בין דיון לבין כניסה לתוך- - -
עפרה שרון: אנחנו רק מבקשים שזה יוסר מדברי ההסבר, שלא תהיה הצבעה.
אלכס מילר: דברי ההסבר לא- - -
אורי שפר: דברי ההסבר נכללים בהצבעה.
יעקב פרידברג: רק מה שבנוסח הוא- - -
מירב ישראלי: לא, זה רק הנוסח.
אלכס מילר: דברי ההסבר זה לא חלק מהחוק.
אורי שפר: בכל אופן, שיירשם.
מירב ישראלי: לא, כי אני התבקשתי להיפגש איתם ולבדוק את העניין הזה ואני אומרת שנפגשתי איתם- - -
אורי שפר: אגב, אפשר אחר כך, יכול להיות שאנחנו נדון ואנחנו נהיה אפילו באותה דעה, אני רק אומר שמה שאז לא סוכם אנחנו לא מעלים היום לדיון.
אלכס מילר: אורי, תודה.
מירב ישראלי: אין בעיה, אני רק מעדכנת מה היה בפגישה ביני לבינם ושאכן הם מעצמם, באופן עצמאי, עומדים לעשות שינוי ארגוני ברוח הזאת.
אלכס מילר: בסדר, אני אקיים ישיבה על הסוגיה הזאת, ישיבה נפרדת על כל מה שקשור לרישום, בדיקה, ניהול של כל אותן עמותות ספורט ברשם העמותות.
אלכס מילר: נעשה כאן דיון רחב בסוגיה הזאת- - -
יעקב פרידברג: אני מבקש לזמן לישיבה הזאת לא את משרד המשפטים בגדול, אלא את רשם העמותות ספציפית.
אלכס מילר: ברור, אתם לב לבו לש כל הסיפור הזה.
אלכס מילר: אז עכשיו להקריא.
מירב ישראלי: (מקריאה): " תיקון סעיף 7.
מירב ישראלי: בחוק הספורט, התשמ"ח-1983 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 7(א), בסופו יבוא "ביטח אחד הגופים האמורים ספורטאי הנוטל חלק בתחרות ספורט מסוימת – יהיו הגופים האחרים פטורים מביטוח כאמור; "תיקון סעיף 11א.
מירב ישראלי: בסעיף 11א לחוק העיקרי – "(1) בסעיף קטן (א1)" -שזה באמת 15 עד 17- "אחרי "להודיע בפגרה" יבוא "או במחצית הראשונה של עונת ספורט", ובסופו יבוא "או אותה עונה" –כאן רשמתי לעצמי את ההערה לבדוק עם הנסחית אם צריך להבהיר את הניסוח למה שרֹתם העלה, שבאמת הוא מסיים את העונה- "לפי העניין; בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א4), ספורטאי כאמור יוכל להודיע על רצונו לעבור לאגודה אחרת במחצית השנייה של עונת ספורט אם ועדה מיוחדת אישרה כי התקיימו נסיבות חריגות המצדיקות זאת, הכול כפי שייקבע בתקנון לפי סעיף 10, והוא יוכל לעבור לאותה אגודה בסיומה של אותה עונה"; זה כמובן כפוף להוראות התקנון.
מירב ישראלי: "(2) אחרי סעיף קטן (א4) יבוא: "(א5) בעת הצטרפותו של ספורטאי שטרם מלאו לו 17 שנים לאגודת ספורט, תמסור לו האגודה מידע בכתב על זכויותיו לפי כל דין ובהתאם לתקנון לפי סעיף 10, לרבות מידע בעניין אפשרות המעבר לאגודה אחרת ותנאיו; השר יקבע תקנות בנוגע לאופן מסירת המידע ומועדיו"; זה בנוסף על מה שיש היום ב-11ב.
מירב ישראלי: (מקריאה): "(3) במקום סעיפים קטנים (ב) עד (ב2)" -שזה מעבר של בגירים- "יבוא: "(ב) ספורטאי שמלאו לו 17 שנים המבקש לעבור לאגודת ספורט אחרת יוכל, באין הסכמה להעברתו ובכפוף לתנאים שייקבעו בתקנון לפי סעיף 10, להגיש, בפגרה, טופס הסגר, ולעבור לאגודה אחרת לאחר שנכנס להסגר; תקופת ההסגר תהיה כפי שייקבע בתקנון כאמור ולא תעלה על עונת ספורט אחת.
מירב ישראלי: "(ב1) התנאים למעבר של ספורטאים מאגודת ספורט אחת לאחרת כאמור בסעיף קטן (ב), לרבות תשלום או גמול לאגודה שממנה מבקש הספורטאי לעבור, ותקופת ההסגר, ייקבעו בתקנון לפי סעיף 10, על בסיס שיקולים אלה: "(1) גיל הספורטאים; "(2) תקופת פעילותם של ספורטאים באגודה שממנה הם מבקשים לעבור; "(3) המשאבים שהושקעו באימונם ובקידומם של הספורטאים".
יהודית גידלי: למה עד עכשיו היה ספורטאי ועכשיו ספורטאים?
מירב ישראלי: אני אבדוק את זה עם דפנה.
רונית תירוש: להצביע?
אלכס מילר: רבותיי, יש הערות סופית לנוסח?
אלכס מילר: הצבעה בעד הצעת החוק - רוב אושר פה אחד טוב, גברתי, חברת הכנסת תירוש, אני מברך על הצעת החוק שלך.
אלכס מילר: הצעת החוק שלך אושרה פה אחד.
אלכס מילר: ואת תעלי למליאת הכנסת לאישור לקריאה שנייה וקריאה שלישית, אני מעריך כבר בשבוע הבא, אם גברתי היועצת המשפטית תוכל- - -
מירב ישראלי: לא אמורה להיות בעיה.
אלכס מילר: יש לנו בשבוע הבא את שבועות, אבל בעזרת ה' אני מקווה מאוד שאני אהיה זה שייצג את הצגת החוק שלך.
רונית תירוש: בעזרת ה' ותודה רבה על העזרה.
אלכס מילר: רבותי, צהרים טובים לכולם.
אלכס מילר: הצעה לסדר היום (דיון מהיר): הדרדרות במערכת החינוך הדרוזי, של חבר הכנסת מגלי והבה, מהבוקר חבר בכיר בקואליציה.
אלכס מילר: פרוטוקול 607.
מגלי והבה: מעכשיו אני פחות אוכל להתאגרף אתך ...
אלכס מילר: אנחנו לא התאגרפנו אף פעם.
אלכס מילר: בבקשה, אדוני, ברשותך תציג לנו את העניין.
מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חבריי, האורחים הנכבדים שהגיעו במיוחד.
מגלי והבה: אני יודע שלולא העבודה עד שעה מאוחרת אתמול בלילה היינו רואים כאן גם חברי כנסת נוספים.
מגלי והבה: בכל זאת, בשל חשיבות הנושא הוא הועלה על סדר היום, פשוט מאוד כי זה דבר שמטריד ומדאיג.
מגלי והבה: אני גם רוצה בפתיח להגיד, יכול להיות שהכותרת "הדרדרות מערכת החינוך" – לפעמים הכותרת באה לבטא משהו, אבל פה הכותרת לא קולעת בדיוק.
מגלי והבה: אנחנו לא מדברים על הדרדרות מערכת החינוך, אלא על מצב נתון של החינוך הדרוזי בעקבות הפרסומים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
מגלי והבה: הפרסומים האלה כמובן הטרידו אותנו מאוד.
מגלי והבה: בסך הכול, אם נתייחס לעדה הדרוזית, אדוני היושב-ראש, אני מדבר על סוף שנת 2011, אנחנו מונים בסך הכול 130,000 נפש בישראל, ממש עדה קטנה שיכולה להוות שכונה קטנה בעיר גדולה בישראל.
מגלי והבה: לפתיח אומר, העדה הדרוזית והעדה הצ'רקסית חרטו על דגלן מיום הקמת המדינה שעליהן למלא את כל החובות וכל בן של העדה הזאת בהגיעו לגיל 18 ממלא את חובתו ומשרת שירות חובה.
מגלי והבה: לצערי הרב, כאשר ראיתי את הנתונים – אני לא מחפש להטיל אחריות, לשים את המטען על מישהו שלא עשה.
מגלי והבה: אני מדבר על כולנו, כי לאורך השנים אם הנתונים הם כאלה כלומר יש לנו איזה פספוס, וזה אחריות כללית שלנו.
מגלי והבה: מי שהיום במשמרת, הממשלה הזאת צריכה כמובן לקחת את הדברים – לפני שניכנס לנתונים, אדוני – על עצמה.
מגלי והבה: אני מניח שנציגי מערכת החינוך והשלטון המקומי שנמצאים כאן, שבמקרה הם חבר'ה מן העדה הדרוזית, מכירים עד כמה חשוב לנו כעדה לא לפגר בהתקדמות שלנו לעומת עדות אחרות, אולם הנתונים של הלמ"ס שמתפרסמים פעם בשנה מציגים לנו ממש תמונת מצב על מה שקורה בכל אחד מחתכי האוכלוסייה בכל מקום ומקום.
מגלי והבה: אני מביא את הדוגמה ש-9.2% מכלל העדה הדרוזית לא למדו כלל או אין להם תעודה.
מגלי והבה: אנחנו בשנת 2012 ולא ייתכן שקרוב ל-10% מן האוכלוסייה הדרוזית לא למדו כלל.
מגלי והבה: אם אביא דוגמה ממשפחתי, אמא שלי, למשל, שנולדה ב-1925, לא למדה בהתחלה בבית-ספר אבל כאשר התחילה להבין את מהות החיים – אני מדבר על שנות הארבעים – ראיתי איך היא התאמצה ללמוד קרוא וכתוב.
מגלי והבה: אנחנו ב-2012 – איך אנחנו מגיעים למצב ש-10% מן האוכלוסייה אין להם תעודה כלל?
מגלי והבה: זה נתון שיחייב אותנו, את הממשלה ומי שאחראי על יישום חוק חינוך חובה, לחשוב איך נוכל למגר את התופעה הזאת.
מגלי והבה: אם צריך להשקיע באותם אנשים על-ידי הימצאות מסגרות כאלה או אחרות, איך אנחנו מביאים אותם לכדי כך שיידעו קרוא וכתוב.
מגלי והבה: אני לא מדבר על כך שיגיעו לידע במחשוב, אלא שיידעו אפילו איך להגיע למקום מסוים ואיך להשתמש באמצעים הטכנולוגיים הקיימים.
מגלי והבה: אנחנו מדברים על 33.9% בעלי השכלה יסודית או מסיימי חטיבת ביניים ו-15.9% שסיימו תיכון ללא תעודת בגרות.
מגלי והבה: שימו לב, 10% לא למדו כלל, ל-15.9% אין תעודת בגרות.
מגלי והבה: חברי אלכס מילר, אני מכיר אותך כבר שנים ואני מבין את הרגישות – לפעמים אנחנו נאבקים, גם אתה, למען אוכלוסייה שמגיעה ולא פותחים בפניה דלתות, שלא לדבר על אוכלוסייה שקיימת פה וצריך לפתוח בפניה דלתות.
מגלי והבה: אלה שאלות שמחייבות אותנו לחשוב איך לטפל בסוגיה הזאת.
מגלי והבה: אני מדבר על 25.5% בעלי תעודת בגרות, כלומר רק לרבע מן התלמידים שלנו יש תעודת בגרות, וזה לא מספיק.
מגלי והבה: 6% בעלי תעודת סיום של בית-ספר תיכון שאינה תעודה אקדמית, כלומר ללא בגרות.
מגלי והבה: תיכף נשמע התייחסות.
מגלי והבה: בהשכלה אקדמית מדובר על 8.8% בעלי תואר אקדמי.
מגלי והבה: יחסית לעדה כל כך קטנה זה שיעור אפסי.
מגלי והבה: אני יכול להרשות לעצמי בפורום הזה, בוועדה הזאת, לומר: אני בא מאלה שהיה בידם את ניהול המדיניות וקבעו איך לטפל בעדה הדרוזית בתחומים שונים.
מגלי והבה: כאשר בחור דרוזי היה מסיים את השירות בצבא, בינתיים בחור אחר מקביל לו מעדות אחרות שלא משרתות בצבא בנה את עתידו, ב-3 שנים סיים תואר אקדמי ויכול למצוא מקום עבודה, ואילו כאשר הבחורים שלנו מסיימים את השירות הצבאי וחוזרים הביתה אין להם די כסף שיאפשר להם לפנות ללימודים ואז הם מחפשים עבודה במסגרות כאלה ואחרות, ביטחוניות בעיקר.
מגלי והבה: התוצאה היא – כאשר הסתכלתי על כל הנתונים האלה משהו קרה לי.
מגלי והבה: אני מפנה אצבע מאשימה גם כלפי עצמי, או שלוש אצבעות כלפי עצמי ואצבע אחת כלפי החברה.
מגלי והבה: לא ייתכן שעדה כל כך נאמנה, עדה שעושה את כל המוטל עליה – דרך אגב, אני חבר בוועדת הכספים וכאשר אני שומע על המיליארדים, רק לאחרונה העברנו 900 מיליון שקל לישיבות או לאגודת ישראל כדי שילמדו.
מגלי והבה: אף אחד לא מפריע להם – שילמדו.
מגלי והבה: אי אפשר להשקיע את התקציבים האלה בעדה הדרוזית?
מגלי והבה: יש לנו נציגים, יש לנו ראשי רשויות, יש לנו מערכות חינוך טובות.
מגלי והבה: צריך לבוא עם תקציב מראש ולהגיד: היעד שלי בתוך 3 שנים או 5 שנים להשלים את ההשכלה הפורמלית, קודם כול, שלא יהיו לנו אנאלפביתים, ושנית, לראות איך ניתן להכפיל את השיעור של 25.5% בעלי תעודות הבגרות ואיך יהיו לנו יותר אקדמאים.
מגלי והבה: פעם אמר רפיק חלבי בהומור, אבל כנראה להומור הזה יש הצדקה: הערבים עוסקים בבניית הארץ, הדרוזים שומרים עליה והיהודים נהנים ממנה.
מגלי והבה: אני לא רוצה שההומור הזה יתגשם הלכה למעשה, שאנחנו נהיה טובים רק לאבטחה ולשמירה, ומצטרפים אלינו גם קצת עולים חדשים שמשלימים את התמונה.
מגלי והבה: אני מרשה לעצמי לבקש ממך, שמן הדיון הזה ייצאו המלצות והכוונה, ואולי, אם צריך, להביא לכאן מישהו מן המערכת – תיכף נשמע את התגובות – שייתן לנו פתרונות, איך הם מתכוונים לסגור את הפער הזה.
מגלי והבה: אני אומר לכם, באוכלוסייה של 130,000 אנשים נדרש תקציב אפסי.
מגלי והבה: אני מכיר את תקציב משרד החינוך שאף גדל ב-10 מיליארד שקלים, שעומד על קרוב ל-37.8 מיליארד שקלים.
מגלי והבה: דרך אגב, אדוני, אני יודע אילו מאמצים נעשים, אני מכיר את ראש מערכת החינוך הדרוזי במשרד החינוך, שכיהן במשרד בתפקידים שונים, אני יודע את המאמצים הרבים שהוא עשה בכדי לשנות את מצב החינוך.
מגלי והבה: אני יודע אילו מאמצים רבים הוא עושה – התחלנו באיזה פרויקט, ואולי יפרט עליו אדון מוהנא פארס, שנועד לשפר את ההשכלה האקדמית בקרב נשים שלא יוצאות מהישוב, סטודנטיות שלא יכולות להגיע לאוניברסיטאות.
מגלי והבה: אני נלחם כבר במשך שנה בוועדת הכספים על מנת לקבל 1.5 מיליון שקלים עבור החינוך הזה.
מגלי והבה: אולי אני צריך לחבור אליכם ולצאת במלחמות כי היום אין לי יכולת לאיים, גם בשל הסכמים קואליציוניים.
אלכס מילר: זה בעיה, גם כשהייתם באופוזיציה לא היה לך עם מי לדבר, וכאשר נכנסתם לקואליציה מרוב שהיא כל כך גדולה אז זה לא כל כך רלוונטי.
מגלי והבה: אני בטוח שאני מדבר לאוזניים קשובות.
אלכס מילר: אני יכול להבטיח לך, חבר הכנסת מגלי והבה, אתה נמצא בוועדת החינוך, שאנחנו קיימנו כאן, לפחות בראשותי, יותר מ-300 ישיבות.
אלכס מילר: על פי הנתונים הסטטיסטיים שאני בדקתי, ומנהלת הוועדה תחזק אותי בעניין הזה, רוב המסקנות שלנו בסופו של דבר יושמו בצורה כזאת או אחרת.
אלכס מילר: אנחנו יודעים להמליץ, ואם לא מקיימים – גם ללחוץ שיקיימו.
אלכס מילר: אבל בסופו של דבר צריך להגיע גם לרציונל.
אלכס מילר: אנחנו צריכים לשמוע את משרד החינוך.
אלכס מילר: תיכף נשמע על ההשקעה בשנים האחרונות במקביל להקצאה נוספת למערכת החינוך בהיבט של תוספת תקציב, עד כמה הנושא הזה נכנס לפיתוח במערכת החינוך של המגזר הדרוזי.
אלכס מילר: במידה ונראה שיש הרחבה של הפערים – כאן צריכים כולם להתגייס ולהשקיע, ואם נראה שיש צמצום בפערים אז צריך לראות אם הפרויקטים שמופעלים אכן תורמים, ומה שלא כל-כך עובד – ייתכן שצריך להעביר את ההשקעה לכיוונים שהם רלוונטיים יותר.
אלכס מילר: בבקשה, אתה מעדיף שקודם נציגי משרד החינוך ידברו?
מגלי והבה: כן, אני מעדיף שנשמע התייחסות.
מוהנא פארס: אני ממונה על החינוך הדרוזי והצ'רקסי במשרד החינוך.
מוהנא פארס: אני מכהן שנתיים בתפקיד.
מוהנא פארס: קודם כול, אני שמח מאוד על הדיון.
מוהנא פארס: כל דיון בנושא חינוך מעשיר ופותח את הראש ומוציא אותנו מן הבועה של העשייה היום-יומית כך שהחשיבה הזאת מועילה מאוד.
מוהנא פארס: יש לי שתי בעיות בדיון.
מוהנא פארס: בעיה ראשונה, הבעיה של הכותרת: "הדרדרות במערכת החינוך", והבעיה השנייה היא מסד הנתונים.
מוהנא פארס: אם אתה רוצה לדבר על חינוך צריך מסד נתונים ומסד נתונים משווה.
אלכס מילר: אסביר לך, אולי אתה לא יודע כי אתה לא נמצא אצלנו הרבה.
מוהנא פארס: אני דווקא נמצא כאן הרבה.
אלכס מילר: המנגנון פשוט מאוד – בסמכותו של חבר הכנסת להגיש בקשה לדיון.
אלכס מילר: הנשיאות אישרה.
אלכס מילר: הנתונים שעומדים לרשותו הם הנתונים שהוא יציג.
אלכס מילר: אם יש לך, אדוני, נתונים אחרים, כפי שקיימים במערכת החינוך, אתה מוזמן להציג אותם.
אלכס מילר: כרגע יש תחושה אצל חבר הכנסת מגלי והבה שיש בעיה גדולה מאוד בנושאים הקשורים לזכאות לתעודת בגרות, בנושאים הקשורים לתלמידים שנכנסים למערכת החינוך ובנושאים הקשורים לשילובם בסופו של דבר במערכת האקדמית.
אלכס מילר: אלה שלוש הבעיות העיקריות שהוצגו על-ידי חבר הכנסת מגלי והבה.
אלכס מילר: על הנושאים האלה אנחנו מבקשים לקבל מכם תשובות.
אלכס מילר: תתייחס בבקשה לנתונים שאתם מחזיקים כרגע על פערים, מה היה, מה יש, מה התוכניות, על פרויקטים, פיילוטים ותקציב.
אלכס מילר: לגבי כותרת הדיון – עזוב.
מוהנא פארס: אני, בעקבות הכותרת, הכנתי נתונים ותיכף אציג אותם.
מוהנא פארס: הנתונים שלי הם כמובן נתונים משווים.
מוהנא פארס: בכל דבר אם צריך להגיד אם הוא טוב או לא טוב, מתקדם או לא מתקדם, ברגרסיה או בהתקדמות צריך כמובן לעשות השוואות על פי שנים.
מוהנא פארס: הטענה של המשרד – ואני איש שטח – שהמגזר הדרוזי נמצא במגמת עלייה מתמדת ויפה מאוד בשנים האחרונות.
אלכס מילר: באילו תחומים?
מוהנא פארס: אפרט בכל הפרמטרים.
מוהנא פארס: אי אפשר להגיד שחינוך הוא טוב על-פי פרמטר אחד.
מוהנא פארס: אתחיל למשל בנושא שחבר הכנסת מגלי והבה דיבר עליו, נושא הבגרויות.
מוהנא פארס: אם אני הולך אחורה לשנת 1992, אז שיעור הזכאים לבגרות במגזר הדרוזי היה 18%; בשנת 2002 – 36%; בשנת 2005 – 40.7%; והנתון האחרון שהשר פרסם בשנת 2010 הוא 47.1% מכל השנתון, לאו דווקא מבתי-הספר.
מוהנא פארס: זה כבר נתון מובהק סטטיסטית שמראה עלייה מדהימה ומשמעותית, וזאת גם עלייה נכונה והדרגתית ובשום-שכל ואין קפיצות.
אלכס מילר: אתה אומר שבעשרים השנים האחרונות יש עלייה של קרוב ל-100% בשיעור הזכאים לבגרות?
מוהנא פארס: בוודאי.
מוהנא פארס: אפילו יותר.
מוהנא פארס: התחלנו ב-18% והיום השיעור הוא 47%.
אלכס מילר: היתה לכם איזו האטה ב-5-6 השנים האחרונות.
מוהנא פארס: דווקא להיפך.
מוהנא פארס: משנת תשס"ה ועד תש"ע - - -
אלכס מילר: בשנת 2005 אמרת שעמדתכם על 46% וב-2010 עד 47%.
מוהנא פארס: היתה האטה במגמה, בוודאי.
יהודית גידלי: מה הממוצע השנתי?
מוהנא פארס: שיעור הזכאים לבגרות - - -
אלכס מילר: הזכאים לתעודת בגרות?
מוהנא פארס: כן, הזכאים לתעודת בגרות.
אלכס מילר: זאת אומרת, יצאו עם תעודת בגרות מלאה.
יהודית גידלי: מה הממוצע השנתי באותה שנה שבה שיעור הזכאות לבגרות במגזר הדרוזי עמד על 47.1%?
מוהנא פארס: המגזר הערבי – 38%, המגזר היהודי – יותר מ-56%, לא זוכר בדיוק, אבל תמיד בכל הנתונים המגזר הדרוזי נמצא בין המגזר הערבי והמגזר היהודי, כלומר באמצע, גם בתוצאות הבגרות, גם בתוצאות המיצ"ב וגם באקדמיה.
מוהנא פארס: זה פרמטר אחד.
מוהנא פארס: כמובן מטבע העובדה כאשר יש שיעור גבוה של זכאים לבגרות זה מביא לשיעור גבוה יותר של אנשים שמגיעים לאקדמיה.
מוהנא פארס: זה דיון חברתי, כפי שאמר חבר הכנסת מגלי והבה יש כאן אחריות.
מוהנא פארס: אני כמובן חלק מן המגזר וגם אני נושא באחריות.
מוהנא פארס: עלינו לזכור שבשנת 1967 – אני הולך הרבה אחורה – למד הסטודנט הדרוזי הראשון בטכניון.
מוהנא פארס: כלומר, התחלנו מנקודת התחלה בעייתית מאוד.
מוהנא פארס: אנחנו באנו מכפרים, מתרבות מסורתית.
מוהנא פארס: ההשכלה החלה להתפתח יותר בשנות השבעים והשמונים.
מוהנא פארס: אני לוקח את הטכניון כדוגמה כי הטכניון הוא המוסד המדעי האולטימטיבי.
מוהנא פארס: בשנת 1967 למד שם סטודנט דרוזי אחד, בשנת 1997 היו 76 סטודנטים והמספר הולך ועולה, רואים מגמה יפה של עלייה: ב-2005 – 109, ב-2009 – 145, ב-2011 – 170 סטודנטים.
מוהנא פארס: רואים מגמה של עלייה, ואני בטוח שבעוד שלוש שנים נגיע ל-200-205 סטודנטים דרוזים, ותיכף אסביר מדוע.
מוהנא פארס: במקביל, אם אני בודק את סך כל הסטודנטים במדינת ישראל, בשנות השבעים היו רק סטודנטים דרוזים בודדים באוניברסיטאות אך מספרם החל לעלות בשנות השמונים והיתה עלייה יפה בשנות האלפיים.
מוהנא פארס: כלומר, אחרי שביססנו בגרויות המגמה מתחילה לעלות והיום אנחנו עומדים על משהו כמו 2,700 סטודנטים דרוזים.
מוהנא פארס: ב-2005 היו 1,800, ב-2002 היו 700-800.
מוהנא פארס: כלומר, שוב רואים מגמה של עלייה יפה ומדודה, עם אסטרטגיה קדימה.
מוהנא פארס: אני מניח שבאקדמיה, למשל בתואר ראשון ושני בתוך 5 שנים נתחיל לסגור פערים מהמגזר היהודי.
מוהנא פארס: באשר לדוקטורט יש לנו בעיה קשה – היום יש רק 18 דוקטורנטים, כאשר הפוטנציאל הוא 180 דוקטורנטים.
מוהנא פארס: לסיכום הנתונים, יש מגמה יפה של עלייה.
מוהנא פארס: עדיין לא הגענו למימוש הפוטנציאל האמיתי של העדה הדרוזית, אבל יש עלייה נכונה ומדודה.
מוהנא פארס: אפשר לשאול איך זה קרה.
מוהנא פארס: זה קרה בשל פרמטרים רבים.
מוהנא פארס: קודם כול, כי היום יש יותר מורים טובים במערכת החינוך, היום יש יותר מנהלים טובים שבחרנו אותם, היום אנו מקפידים בצורה נוקשה מאוד – המגזר הדרוזי הוא אחד המקפידים בבחירת מורים.
מוהנא פארס: אני אישית פיתחתי מודל איך לבחור מורה טוב.
מוהנא פארס: אנחנו בוחנים אותו, גם דיסציפלינרית וגם פדגוגית.
מוהנא פארס: כל מי שרוצה לעבוד כמורה נבחן בצורה מאוד-מאוד דקדקנית.
מוהנא פארס: משנת 2005 הממשלה מוסיפה תקציבים תוספתיים למגזר הדרוזי.
מוהנא פארס: יש החלטת ממשלה מספר 412, נדמה לי שחבר הכנסת מגלי והבה היה אחד היוזמים שלה – בכל שנה הוספנו למגזר הדרוזי 17 מיליון שקל, כאשר בשנת 2011 יש תוכנית חדשה, תוכנית מספר 2861, שמוסיפה עוד 31 מיליון שקל למגזר הדרוזי.
מוהנא פארס: התוספת הזאת נותנת לנו – לי בעיקר – אפשרות לתכנן דברים תוספתיים, לבדוק היכן יש בעיות ולטפל בהן.
מוהנא פארס: למשל, במדעים והצטיינות – לפני 4 חודשים השקנו תוכנית בטכניון, כאשר 100 תלמידים מצטיינים בכיתות י' מגיעים יום אחד בשבוע לטכניון, ביום רביעי, לומדים מתמטיקה ופיזיקה, מחזקים את העברית שלהם וגם לומדים איך ללמוד, מיומנויות למידה.
מוהנא פארס: המטרה היא שמתוך המאה 70 יתקבלו לטכניון בעתיד ואז בעצם נעלה על דרך המלך.
מוהנא פארס: פרויקט שני הוא פרויקט "עתידים" שנכנס באופן חזק מאוד למגזר הדרוזי.
מוהנא פארס: היום יש 160 בוגרים של "עתידים" שמשולבים בצבא, בחיל הרפואה, בחיל ההנדסה וכן הלאה.
מוהנא פארס: כיום לומדים עוד 160 בחורים בפרויקט "עתידים", מתוכם כ-200 מהנדסים – זאת פשוט מהפכה שלא קרתה עד כה מעולם – מתוכם כ-40-45 מהנדסי חשמל.
יהודית גידלי: אם לומדים 160 איך הגענו ל-200 מהנדסים?
מוהנא פארס: יש גם מי שלא מתוך פרויקט "עתידים".
מוהנא פארס: 160 הם מתוך פרויקט "עתידים".
מוהנא פארס: יש 200 – ובתוכם יש גם בנות רבות.
מוהנא פארס: 160 זה בנים דרוזים שלומדים ב"עתידים", אבל יש בנות רבות שלומדות לבד באופן עצמאי.
מוהנא פארס: המהפכה השלישית שקרתה היא בתחום הרפואה.
מוהנא פארס: עלינו לזכור שבשנת 1997 רק סטודנט דרוזי אחד למד רפואה בטכניון, והיום לומדים 50 סטודנטים לרפואה, חלקם בתוך פרויקט "צמרת" של הצבא, אם שמעתם עליו, באוניברסיטה העברית בירושלים.
מוהנא פארס: האנשים האלה יסיימו את לימודיהם וילכו לעבוד בשוק הפרטי או יתגייסו לצבא.
מוהנא פארס: זיהינו גם בעיה של תלמידים חלשים – זה גם מופיע בדוח שחבר הכנסת מגלי והבה דיבר עליו, הסיפור של הנשירה.
מוהנא פארס: בעזרת קרן רש"י והתקציב התוספתי בנינו תוכנית מיוחדת, תוכנית start – לוקחים תלמידים חלשים מאוד בכיתות ט' שיש פוטנציאל סביר מאוד שהם ינשרו.
מוהנא פארס: אנחנו אוספים אותם בכיתות מיוחדות, מוסיפים עבורם תקציבים רבים והילדים האלה ממשיכים את כל כיתות התיכון.
מוהנא פארס: מצד אחד, לא נושרים, ומצד שני, גם מקבלים תעודת זכאות לבגרות, וזה שוב מעלה את שיעור הזכאים לבגרות.
מוהנא פארס: הנושא השלישי, אולי הכי מעניין, הוא עניין הזהות.
מוהנא פארס: עלינו לזכור שהילד הדרוזי נחשף למודרנה וקצת מתרחק מן הערכים והשורשים.
מוהנא פארס: בנינו תוכנית מיוחדת מאוד לפיתוח זהות דרוזית, כך שכל ילד וילדה דרוזים יכולים לפגוש אנשים מבוגרים, אנשים משמעותיים, לשמוע מהם הרצאות בנושא זהות וגם לשאול שאלות.
מוהנא פארס: לסיכום, אני לא אומר שהגענו אל המנוחה והנחלה, אבל אנחנו במגמה יפה.
מוהנא פארס: עלינו לשמור על המגמה, עלינו לחזק נקודות שעדיין לא חיזקנו אותן, ואני מאמין שבתוך פרק זמן גם נשתווה למגזרים האחרים הטובים במדינה.
מגלי והבה: ברשותך, אדוני היושב-ראש, הנתונים ששמענו כעת מרשימים, אבל יש לנו כאן שתי בעיות יסודיות.
מגלי והבה: דרך אגב, היתה תוכנית שהתמודדו איתה בארצות-הברית, ואפילו עלתה באחת ממערכות הבחירות של אחד הנשיאים: No one stay away, שנועדה לטפל בסוגיה של אותם 9%-10%, כדי שלא יישארו אנאלפביתים במגזר.
מגלי והבה: אינני יודע אם זאת הבעיה שאמורה להיות מטופלת במשרד החינוך.
מגלי והבה: איך אנחנו היום עושים תוכנית כזאת שמטרתה לטפל באנשים שבפועל הם מסכנים?
מגלי והבה: לא בדקתי באיזה גילאים הם, איני יודע מאיזה תחומים, אבל השאלה היא איך היום נוכל לקדם אותם.
מגלי והבה: זה סוגיה אחת.
מגלי והבה: סוגיה שנייה, אני שמח על ההשוואה ועל ההתקדמות.