GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עפו אגבאריה: ידוע שיש 250,000 אזרחי מדינת ישראל שהם פליטים בכפרים שגורשו מהם מהכפרים שלהם מעתלית, מטנטורה, מחוביזה, מכל מיני כפרים, והם עדיין אזרחי מדינת ישראל שמתגוררים בכפרים סמוכים והם לא יכולים לחזור לכפרים שלהם, יש להם את הבתים שלהם, יש להם עדיין את המפתחות, יש להם את הקרקע שלהם.
עפו אגבאריה: אז למה אתם אפילו לאנשים האלה מתנכרים?
עפו אגבאריה: זה אמת.
עפו אגבאריה: אם אתה, מותר לך אחרי 2,000 שנה לעשות יום זיכרון לחורבן הבית הראשון, אז מותר לפלסטיני, אחרי 64 שנה, לזכור את חורבן הבית שלו.
עפו אגבאריה: למה הסתה?
עפו אגבאריה: למה אתה אומר שזה הסתה?
עפו אגבאריה: זה לא הסתה.
עפו אגבאריה: זה לא הסתה, זה לא נכון.
עפו אגבאריה: מי מבקש?
עפו אגבאריה: שמעת מישהו מבקש?
עפו אגבאריה: יש לי את הזכות.
עפו אגבאריה: אז כשמדברים על זה, אז אתם אומרים חמאס ואתם אומרים בעזה.
עפו אגבאריה: אבל כשמדברים על אזרחי מדינת ישראל, כשמדברים על סטודנטים שלומדים באוניברסיטת תל-אביב, אז אתם מתחילים להביא כל מיני ארגומנטים מבחוץ.
עפו אגבאריה: זה דבר נורא.
עפו אגבאריה: אם ביום הנכבה הזה, האנשים רוצים אפילו להביע את אבלם, זה כמו ילד שנולד ומתסחיף ריאתי מתה האימא שלו.
עפו אגבאריה: האם מותר לו לחגוג או להתאבל?
אחמד טיבי: או שזה יישמע נגד הרופא.
עפו אגבאריה: או שזה נגד הרופא שיילד את אימא שלו.
עפו אגבאריה: אימא שלו מתה והוא נולד, אז מה.
עפו אגבאריה: מה הוא אשם?
עפו אגבאריה: אתם 2,000 שנה לא הייתם פה, 1,000 שנה הוא פה.
עפו אגבאריה: אז מה?
עפו אגבאריה: אתה תבוא ותעקור אותו?
עפו אגבאריה: הוא רוצה לחיות פה.
עפו אגבאריה: בבקשה, בואו נחייה ביחד.
עפו אגבאריה: אבל מה, אתם הכיוון שלכם, אתה והחברים שלכם, אתם פשוט לא רוצים, אתם, הציונות שלכם היא כזאת גזענית, שאתם גם לא יכולים לראות מישהו שונה מכם.
עפו אגבאריה: לא רק ערבי, גם בתוככם אתם גם גזענים כלפיהם.
אלכס מילר: טוב, רבותיי, אני רוצה להגיד לכם, גם משהו ממני.
אלכס מילר: קודם כל, מה שקרה כאן ומה שהולך לקרות, אני חושב שאכן אתם עשיתם כאן שגיאה מאוד גדולה.
אחמד טיבי: זה לא מקובל.
אחמד טיבי: זה לא על דעת הוועדה.
אלכס מילר: אתם ...
אלכס מילר: מה שאני אומר, בשם מי.
אחמד טיבי: מה אתה מסכם עכשיו?
אלכס מילר: אני סיכמתי?
אחמד טיבי: אתה מסכם.
אלכס מילר: חבר הכנסת טיבי, כשאני ארצה לסכם, אתה תראה פה מצב אחר של ח"כים, תאמין לי.
אחמד טיבי: בוא נפרט.
יריב לוין: אני אתרגם לך את זה, בסדר?
יריב לוין: עכשיו זה ברור?
עפו אגבאריה: זה בטוח.
עפו אגבאריה: עם קואליציה כזו, מאוד דמוקרטי.
עפו אגבאריה: מאוד דמוקרטי.
אלכס מילר: אני כרגע בזכות דיבור.
אלכס מילר: אני אגיד לכם דבר כזה – לא מקובל עלי, כיושב ראש הוועדה הזאת, כמישהו שחוקק גם את החוק של זכויות הסטודנטים וגם את החוק של הנכבה, שאתם נותנים פרשנויות כאלו, לחקיקה, שהיה גם לזה וגם לזה מטרות אחרות ממה שקורה אצלכם.
אלכס מילר: נתנו לסטודנטים בחוק את חופש הביטוי וחופש ההתארגנות, לא בשביל שיציינו אצלכם בשטח, את יום האסון של הקמת מדינת ישראל.
אלכס מילר: דבר שני, ברגע שהכנסת מקבלת החלטה שמבחינתה הפעילות הזאת, היא בעייתית, מן הראוי היה לבוא ולראות בפעילות הזו בעייתית אצלכם.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו מתנגדים לסיכום.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו עוזבים את הישיבה.
אחמד טיבי: מה שאתה אומר לא מקובל עלינו.
יריב לוין: את הישיבה או את הארץ, זחאלקה?
אלכס מילר: אני אומר לכם שמבחינתי, אם אתם מחפשים דרך שאנחנו נתחיל פה לחוקק על כל דבר חקיקה, אז אנחנו לא נגיע למצב שכל יום אנחנו נתעסק באיך לחסום את כל התופעות ההזויות האלו.
אלכס מילר: אני שומע בן-אדם ברדיו, מארגן אירוע היום, אומר חד משמעית שאנחנו קמים כאן כנגד המדינה שקמה ב- 1948 כמדינה יהודית ואתם אומרים – זה לא מה שהם רוצים לעשות.
אלכס מילר: אז אולי באמת תקשיבו מה עושים שם ואיך מנצלים את המוצר שלכם?
אלכס מילר: תראו, תראו איפה אנחנו הגענו.
אלכס מילר: אני אומר לכם, מדיניות של הבלגה ושתיקה לכל מה שקורה, נגמר.
אלכס מילר: אנחנו כאן ואם אתם תמשיכו לתת להם את הבמה, אז בסופו של דבר גם תהיה חקיקה.
אלכס מילר: אם צריך חוק שיבוא ויאסור כל פעילות מסוג זה בשטח האוניברסיטה, יהיה חוק.
אלכס מילר: הנה, חבר הכנסת לוין יכול להעיד שאנחנו נקדם את הצעת החוק הזו.
אלכס מילר: אבל מה, אתם יכולים לחשוב שנייה ולקבל את ההחלטה הזאת?
אלכס מילר: אז אני, קודם כל, אני קורא, כוועדת חינוך, דבר ראשון, לאוניברסיטת תל-אביב, לבטל את כל האירועים האלו שמציינים את הקמת מדינת ישראל כיום אסון.
אלכס מילר: אני גם קורא לוועד ראשי האוניברסיטאות לעשות סביב הנושא הזה ישיבה מיוחדת ולבחון את כל הסוגיה הזאת ולקבל החלטה וגם מבחינת המועצה להשכלה גבוהה, לתת הבהרה בכל מה שנוגע לעניין של הנכבה.
אלכס מילר: גם אם יהיה צורך לפנות לשר האוצר, אבל אני חושב שדווקא בעניין הזה, אתם מספיק יודעים לעשות את ההחלטות הנבונות סביב העניין.
אלכס מילר: ברגע שיש חוק, אפשר להבין שהמדינה לא רוצה שגופים מתוקצבים ונתמכים יהיו חלק מהסיפור הזה.
אלכס מילר: מה הבעיה לבוא ולהגיד – רבותיי, המדינה קבעה שאסור, אנחנו לא יכולים גם לתת לכם את השטח וגם לא כיתות ולא את הבמה, ובזה סיימנו.
אלכס מילר: שלום לכולם, בוקר טוב, אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החינוך.
אלכס מילר: אנחנו נמצאים כמה שעות לפני ערב יום הזיכרון.
אלכס מילר: רק אגיד שכל עם ישראל מתאחד עם זכרם של הנופלים, של חיילי מערכות צה"ל.
אלכס מילר: אנחנו מתכנסים כאן לטובת שתי ישיבות.
אלכס מילר: הנושא הראשון על סדר-היום: ניצול ספרי מחזור של בתי-ספר תיכוניים למטרות מסחריות.
אלכס מילר: זה בעקבות החשיפה של גלי צה"ל שיחצ"נים – אלו ואחרים של מסיבות – מנצלים את אותם הספרים כדי לקבל את הפרטים של תלמידים לטובת פעילות מסחרית שלהם, אם זה תפוצה למטרת מסיבות כאלו ואחרות, ואם מדובר גם על גופים אחרים שכל עוד העניין הזה פרוץ, נתונים לניצול מסחרי, שזה כמובן כמו שידוע לנו אסור על-פי החוק.
אלכס מילר: ואין שום ספק שכאשר מדובר בעניין זה אנחנו מתכנסים כאן ורוצים לקבל הבהרות, קודם כל מאלו שאחראים על הסוגיה הזאת, אם זה מהמערכת המשפטית ואם זה ממשרד החינוך.
אלכס מילר: כל מי שבעצם מנפיק או מוציא את הספרים האלו כמובן אחראים על כך שהפרטים של התלמידים לא ייחשפו למטרות מסחריות ולכל מטרה שלא קשורה למערכת החינוך.
אלכס מילר: נמצא כאן אתנו גם יגאל, נציג "אמון הציבור" שבטח ירצה להתייחס לסוגיה הזו.
אלכס מילר: אני רק רוצה להגיד שמבחינתי זה דבר חמור.
אלכס מילר: כששמעתי את העניין הזה הזדעזעתי שעושים פה עבירה שהיא מאוד משמעותית מבחינתי.
אלכס מילר: ואם יתברר לנו שיש גם צורך בחקיקה נוספת – אם זה דבר שיגרום לכך שבאמת ירתיע את כל אלה שמנצלים את האפשרות שהפרטים של התלמידים יעברו לטובת פעילות מסחרית כזו או אחרת – אז אנחנו כמובן נשקול את קידום החקיקה.
אלכס מילר: מה שבטוח, שבישיבה הזאת יש צורך לצאת עם הבהרות ברורות, גם אם זה לכל אלה שמנפיקים את הספר וגם לכל אלה שמנסים לנצל אותו.
אלכס מילר: אשמח קודם כל לשמוע את משרד החינוך בכל מה שקשור לזה.
אלכס מילר: גם אסביר לכם למה הדחיפות של הישיבה – אנחנו נמצאים ממש לקראת סוף שנת הלימודים, אני בטוח שכבר התחילו ההתארגנויות לעניין של מסיבות סיום וספרי מחזור.
אלכס מילר: גם בנושא הזה של מסיבות הסיום רק אתמול קיבלתי פנייה מאזרח דרך הפייסבוק, על כך שגם הפייסבוק מנוצל לפעילות מסחרית.
אלכס מילר: בקדנציה הקודמת ועדת חינוך חקקה חוק האוסר באופן מוחלט על כניסת גופים מסחריים לתוך שטח בית-הספר, ואנחנו ממשיכים לראות שעדיין יש פרצות, ועדיין מנסים לנצל את הכוח הכלכלי של המורים, של התלמידים, שכמובן איכשהו נתונים לכל המערכת הזאת.
אלכס מילר: בכוונתי, כמובן, לקבל תשובות ברורות בעניין זה וגם בעניין השני.
אלכס מילר: אם יהיה צורך, יכול להיות שאנחנו נקיים לאחר ישיבה זו גם ישיבת מעקב במשך מושב הקיץ.
עירית ליבנה: קודם כל, אני רוצה להזכיר שבמשרד פועלת כבר ועדה, ואנחנו אוכפים את הנושא שהזכרת כשאנחנו נסמכים על שני חוקים – על חוק הגנת הצרכן וגם על החוק מ-2007 שמטיל את האחריות גם על מנהל בית-הספר.
עירית ליבנה: אנחנו בפירוש מקפידים על כך, קודם כל שלא יימסרו פרטים בעקבות מהלכים שהיו בעבר, היה עם יומני תלמיד ואז התפרסמו פרטים אישיים שיצאו מאתם ונעשה שימוש על-ידי גורם חיצוני.
עירית ליבנה: אסרנו על בתי-הספר לתת כל מידע על תלמידים לגורם חיצוני שאינו מוסמך – זה היה קשה, זה היה מהלך, ואני חושבת שהוא הופנם – גם לא על-ידי מועצת התלמידים שלפעמים היתה נותנת וגם בוודאי ובוודאי לא על-ידי מנהלי בתי-הספר.
עירית ליבנה: ולמדנו והנחנו וחוזר המנכ"ל שלנו מרענן.
עירית ליבנה: המקרה הנדון הוא אחר לחלוטין.
עירית ליבנה: בתי-ספר נוהגים – וזה יפה וזה ספר זיכרונות ואנחנו יודעים שהמהלך מאוד טוב ומאוד חינוכי ויש שם פרטים אישיים.
עירית ליבנה: מי שעושה את השימוש – ופה עם זה אין בעיה, הבעיה היא מעבר לכך, ואני חושבת שמשרד המשפטים יוכל להגיד את זה יותר – הספרים האלה באמת יוצאים החוצה ו"הולכים" עם הילדים לבית – מי הגורם שהוא לא מתוך בית-הספר שמעביר אותו ליחצ"נים ואז נעשה בו שימוש.
עירית ליבנה: אם יהיה צורך להבהיר, אני אומרת שוב, אנחנו ניקח על עצמנו, למרות שאני חושבת שבתי-הספר עשו את המהלך של ההפנמה שאסור להם חד-משמעית להעביר פרטים.
אלכס מילר: כן, אבל שוב, אם כל תלמיד או כל הורה מקבל הביתה רשימת תפוצה, רשימת קשר של התלמידים בכיתה, זה "יושב" בבית.
אלכס מילר: ברור שהוא יכול לתת את זה למישהו אחר, אבל המישהו האחר הזה צריך לדעת – וצריך לאכוף את העניין הזה – שאסור לו להשתמש בפרטים האלה לטובת צרכים מסחריים.
אלכס מילר: הרי אנחנו יודעים שכך או אחרת כל התלמידים מחזיקים ברשימות תפוצה בבית - -
אלכס מילר: - - אז אם אותו תלמיד נותן בצורה חופשי, מרצון, את הטלפון שלו או אי-מייל שלו לגוף מסחרי כך וכך – אין לנו שום בעיה.
אלכס מילר: אבל ברגע שרשימה מודפסת ואין שם שום הבהרה, אין שם שום דבר שקשור לסוגיה של שימוש ברשימה הזאת למטרות מסחריות, אז יכול להיות שאותם האנשים – אני לא מדבר על הגופים הגדולים, ברור לי שגופים גדולים שמכירים את החקיקה פועלים במטרה שלא לעבור על החוק, אבל אנחנו גם מכירים גופים שהם גופים קטנים, אני לא יכול להגיד לך עכשיו במאה אחוז שכל בר בישראל או כל מועדון מכיר כל חוק שעובר – בסופו של דבר מנצלים את זה בצורה מאוד אגרסיבית.
אלכס מילר: ואני כן חושב שדווקא בנושא הזה חייבים לשים הבהרה, ולדרוש מבתי-הספר ומהמנהלים שתהיה הבהרה בכל ספר ובכל רשימת תפוצה על איסור שימוש בנתונים ברשימה הספציפית הזו למטרות מסחריות.
עירית ליבנה: אתה מדבר על הבהרה שנאמר - תכתב, תצוין בספר המחזור?
אלכס מילר: גם בספר המחזור וגם בכל רשימה שמוצאת על-ידי בית-הספר או על-ידי ועד ההורים ומחולקת בצורה מרוכזת עם הפרטים האישיים לכל התלמידים – שתהיה שם הבהרה ברורה על איסור שימוש לצרכים מסחריים.
עירית ליבנה: אוקיי, אזהרה והבהרה, זה מקובל.
עירית ליבנה: אבל אני אומרת שוב, כל מה שנעשה מעבר ל-, אם הורה נותן או – אני חושבת שחברי פה לדיון יצטרכו לחזק את זה – אני מקבלת את ההבהרה הזאת, אנחנו בפירוש יכולים לעשות זאת.
אלכס מילר: דבר שני, בקשר לכל העניין של מסיבות הסיום – גם שם אנחנו שמענו שיש חדירה מאוד גדולה של הגופים המסחריים, ויש לנו תלונות רבות מההורים שההוצאה היא פשוט גדולה ובגלל שאנחנו רואים שיש איזשהו "תיעוש" של כל העניין – עד כמה בכלל משרד החינוך מעורב בכללים או באיזשהו משהו שבאמת יאזן את הסוגיה הזאת שאנחנו לא נראה ולא נשמע – כמו שאני חושב שהיה לפני שנה או שנתיים – מקרים מאוד בעייתיים כאשר שמענו שילדים לא יכלו להגיע לאותן המסיבות בגלל המצב הכספי או בגלל שכביכול היו כל מיני דרישות שהן דרישות כלכליות שהם לא יכלו לעמוד בהן.
עירית ליבנה: זה לא מתחום התפקיד שלי כיושבת-ראש הוועדה לאישור שילוב פרסומת מסחרית, אבל אעביר את הנושא למינהל הפדגוגי והם יעשו את השיקול.
עירית ליבנה: אני מקבלת, זה לא בתחום שלי, ולכן אני חושבת שהמהלך צריך להיות מועבר והוא יועבר בתוך המשרד.
אלכס מילר: בסדר גמור, אז גם על זה נקיים ישיבה מסודרת, כי הסוגיה הזאת היא סוגיה שמדוברת כל שנה ואני לא רואה שיש איזשהו שינוי כללי במדיניות כלפי התשלומים עבור אותן המסיבות.
אלכס מילר: משרד החינוך, הרואה צורך בקיום המסיבות האלה בצורה מסודרת, יביא את זה במסגרת של תשלומי הורים או בחוזרי מנכ"ל שהוא קובע, ותקבעו מחיר שיהיה רשות ולא חובה.
אלכס מילר: ושההורים – אם מחליטים כולם ביחד שיש צורך, אבל שהמחיר יהיה הוגן ולא שכל אחד יחליט שם כמה נוח לו ואם יש למישהו שם איזו מסעדה שהוא רוצה שאצלו יהיו מסיבות בית-הספר, אז הוא בא וסוגר שם איזו קומבינה בתוך המערכת.
עירית ליבנה: אוקיי, אעביר את הדברים.
אלכס מילר: אז גם בעניין הזה אני מבקש מכם להעביר.
עירית ליבנה: אעביר את הדברים למי שממונה במשרד.
אלכס מילר: משרד המשפטים, נשמח לשמוע מכם – אנחנו רואים שאכן קיימת כאן פרצה, ועד כמה באמת האכיפה של העניין הזה נמצאת על סדר-היום של מערכת אכיפת החוק.
עמית אשכנזי: תודה אדוני, בוקר טוב.
עמית אשכנזי: האמת היא שהמקרה שמתואר פה הוא מקרה שאנחנו פוגשים בכל מיני הקשרים.
עמית אשכנזי: היה לנו מקרה שבו עירייה מסוימת שאוספת את הנתונים במסגרת התפקיד החינוכי שלה – וההורים מסכימים למסירת הנתונים והתלמידים נותנים את הנתונים – מסרה נתונים מתוך מערכת החינוך שלה לבית-ספר אקסטרני למטרות שיווקיות.
עמית אשכנזי: אנחנו רואים הרבה פעמים בעולם של מידע, שמידע נצבר למטרה מסוימת באופן לגיטימי ואחר כך הוא מתחיל להתגלגל.
עמית אשכנזי: והתופעה שמדובר עליה כאן היא תופעה ספציפית שאנחנו רואים.
עמית אשכנזי: וכפי שתיארה כאן חברתי ממשרד החינוך – אנחנו בעד זה שאנשים שמסיימים תיכון יוכלו לשמור על קשר גם אחר כך.
עמית אשכנזי: אבל בעולם של מידע, ופה אנחנו מדברים על ספרי מחזור מודפסים, אבל בעצם מהות העשייה שלנו היא במקום הרבה יותר מסובך – בעולם הממוחשב שאני בעצם באי-מייל אחד קטן - - -
אלכס מילר: יש סבירות גדולה שכל ספר שמודפס גם נמצא בעולם הווירטואלי.
עמית אשכנזי: ואז בעולם הווירטואלי האתגרים יותר גדולים.
עמית אשכנזי: כדי להציג בצורה קצת יותר מקיפה את ההתמודדות שלנו עם זה הכנתי איזושהי מצגת קצרה, אני לא יודע אם זה מתאים כרגע, אתה תנחה אותי.
אלכס מילר: אתה מחובר עם המחשב?
עמית אשכנזי: זה מחובר, כן.
אלכס מילר: כן, יש לנו זמן.
עמית אשכנזי: אני רוצה רגע לקחת שני צעדים אחורה – אציג את זה – כדי להסביר איך אנחנו מגיעים בכלל לפיקוח ואכיפה, שזה הנושא שמעניין אותך ואת הוועדה הבוקר, ואנחנו מברכים על כל דיון בנושא הזה.
עמית אשכנזי: קודם כל, הארגון שאני מגיע ממנו אומנם נמצא במשרד המשפטים, אבל אני לא שייך למחלקת ייעוץ וחקיקה, אני מהרשות למשפט טכנולוגיה ומידע – זה גוף רגולציה במשרד המשפטים שבעצם משתמש, מפעיל את הסמכויות שרלוונטיות לדיון הזה של רשם מאגרי מידע.
עמית אשכנזי: זה הנושא של באמת "מה קורה כאשר אוספים מידע במסגרת פעילות לגיטימית".
עמית אשכנזי: יש לנו שלוש מחלקות – המחלקה המשפטית זה אני, מחלקת אכיפה וחקירות שפצחה את פרשת ה"אגרון", הדבר שהתפרסם, הדליפה של מרשם האוכלוסין, ומחלקת רישום ופיקוח.
עמית אשכנזי: הפרטים פה לא כל כך מעודכנים מבחינת האישיויות, אבל היא עוסקת ברגולציה המינהלית וגם לה היו מספר תיקים שתיכף אספר עליהם בהקשרים שאנחנו מדברים עליהם.
עמית אשכנזי: באופן כללי "מאיפה צומחות "הרגליים"" – חוק הגנת הפרטיות נולד כשהטכנולוגיה אפשרה עיבוד מידע.
עמית אשכנזי: ומה שיש לנו על המסך, זה רק אנשים שמתעסקים במחשבים מכירים, זה המחשבים הראשונים.
עמית אשכנזי: היתה תופעה, הטכנולוגיה מאפשרת איסוף ושמירה וצבירה של מידע, בא המחוקק – באופן אופטימי אולי הייתי אומר – ואמר: אני אחוקק חוק שיטפל בכל הסיכונים של הטכנולוגיה.
עמית אשכנזי: בתקופה שהחוק הזה חוקק היו יחסית מעט מחשבים מהסוג הזה.
עמית אשכנזי: החוק באמת קובע עקרונות.
עמית אשכנזי: קודם כל, בישראל מדובר בזכות יסוד שמוגנת, בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו – מאוד חשוב.
עמית אשכנזי: ובפרק בי"ת הקימו את אותו גוף רגולטורי שאני מייצג אותו פה, שנקרא "רשם מאגרי מידע".
עמית אשכנזי: החוק בעצם "מבין" שאיסוף מידע הוא דבר לגיטימי.
עמית אשכנזי: כלומר, זה שבבית-ספר יש רשימה של התלמידים ושל ההורים וגם נתונים על המצב הסוציו-אקונומי, כי צריך לעזור למשפחות מסוימות וגם נתונים על ביצועים בלימודים – זה דבר נדרש.
עמית אשכנזי: מצד שני, החשש הוא מפני מה שקורה כשנעשה שימוש לרעה בנתונים האלה.
עמית אשכנזי: שימוש לרעה פנימי, כלומר, המזכירה בבית-הספר מתעניינת במה שקורה אצל הילדים של השכנה - -
עמית אשכנזי: - - ושימוש לרעה חיצוני מהסוג שאנחנו רואים פה.
עמית אשכנזי: אדלג על כל העקרונות של החוק, אבל בעיקרון - - -
אלכס מילר: בעצם מה הענישה היום?
עמית אשכנזי: אז כבר אני מגיע לשם.
עמית אשכנזי: סליחה שאני לוקח את זה עוד צעד אחד אחורה רק כדי להסביר את האתגרים לפני שאני מגיע לענישה.
עמית אשכנזי: אנחנו עם החוק משנת 1981 והעקרונות שלו שמתאימים לעולם של מחשבים כאלה, אבל אז בשנות ה-80 פרצו המחשבים האישיים, אז המחוקק ראה רגולציה על מספר יחסית מוגבל של ארגונים כמו שאתה תיארת – אתה מתאר לעצמך שארגונים גדולים מכירים את החוק, היום בעצם זה הרבה יותר נפוץ.
עמית אשכנזי: האינטרנט חיבר לנו את כל הדברים האלה ביחד וגרם לזה שאם פעם הייתי צריך לגנוב את המחשב פיזית, היום הכול מחובר.
עמית אשכנזי: האינטרנט הוסיף לנו נתון אחד והטכנולוגיה שרלוונטית גם בהקשר של קטינים – אנחנו מטפלים בזה בוועדה אחרת בכנסת – היא עצמה צוברת מידע.
אלכס מילר: אני יודע שבעצם החוק שחוקק בוועדת כלכלה על דואר הזבל היה איזשהו - - -
עמית אשכנזי: דואר זבל עוסק ספציפית בנושא של "דואר זבל", אבל החוק שאני מתכוון אליו הוא ההסדרה שקשורה עכשיו לנושא של נסיעות בתחבורה ציבורית וקשור לילדים.
עמית אשכנזי: פעם ילד היה קונה כרטיסיה או חופשי-חודשי מנייר ונוסע אתם - הולך ושב.
עמית אשכנזי: היום, כתוצאה מההכנסה של הטכנולוגיה שנקראת "רק קו", נצבר בבסיסי נתונים של מפעילי התחבורה הציבורית ובמשרד התחבורה פירוט מפורט של נסיעות התלמידים.
עמית אשכנזי: אלו תופעות שאנחנו צריכים להתמודד אתן, כי הטכנולוגיה יוצרת לנו את המציאות הזאת, ורשתות חברתיות שאדבר עליהן.
עמית אשכנזי: עכשיו לשאלה שלך: איך אנחנו מתמודדים עם אותו חוק ועם המציאות המאוד-מאוד משתנה ומגוונת הזאת?
עמית אשכנזי: קודם כל, אנחנו מתקנים בצורה מאוד-מאוד משמעותית את כל ההסדרה של נושא אבטחת המידע – זה קיבל פרסום מאוד רציני אגב ההאקר הסעודי, אבל התחלנו לעבוד על זה קודם.
עמית אשכנזי: לשמחתנו, ההאקר הסעודי נתן לנו רוח גבית לקדם את זה.
עמית אשכנזי: אנחנו מוציאים באופן קבוע הנחיות.
עמית אשכנזי: והדבר שמתכוון למה שאתה שואל – עברה בקריאה ראשונה בוועדת החוקה הצעת חוק בעניין אכיפה מינהלית שמבוססת על התפיסות המודרניות עכשיו – שמשרד המשפטים מקדם עם קנסות מינהליים.
עמית אשכנזי: נכון להיום, הקנסות הכספיים לפי חוק הגנת הפרטיות הם בסדרי גודל של אלפי שקלים בלבד, והם מחייבים הוכחה ברמה של משפט פלילי, באופן עקרוני.
עמית אשכנזי: ולכן, מובן מאליו שזה לא כלי רגולציה מרתיע.
עמית אשכנזי: אנחנו שומעים את זה כל הזמן מהשוק – אומרים לנו: יופי של הנחיות אתם נותנים, הלקוח שואל: למה לציית?
עמית אשכנזי: ולכן, אנחנו מפצירים בכנסת, פה ובמקומות אחרים, לקדם את ההצעה הזאת שנמצאת בוועדת חוקה שעברה בקריאה ראשונה.
עמית אשכנזי: ספציפית, בנושא של פרטיות קטינים, תיכף אדגים, למרות המגבלות שיש לנו – טיפלנו.
עמית אשכנזי: מאחר שבקטינים – והיושב-ראש מכיר את זה מהצעת החוק שלו בנושא סינון אתרים - -
עמית אשכנזי: - - אנחנו אוהבים לדבר במשרד המשפטים על חופש האינטרנט והתנועה באינטרנט, אבל כאשר אתה מאזן כנגד הדבר הזה את ההגנה על קטינים האיזון משתנה, ואנחנו לקחנו את הדבר הזה כמקרה מבחן לטיפול בסיכונים המיוחדים, כי יש סיכונים מיוחדים.
עמית אשכנזי: ולכן, הוצאנו נייר עמדה בעניין הזה.
עמית אשכנזי: אנחנו גם בהקשר הזה מטפלים מול משרד החינוך בחוזר מנכ"ל שהוציא משרד החינוך, שהוא חוזר מאוד חשוב ומאוד מעורר דיון לגבי האיסור להשתמש ברשתות חברתיות במערכת החינוך.
עמית אשכנזי: לנושא יש פנים לכאן ולכאן, כי מצד אחד התלמידים נמצאים ברשתות החברתיות.
עמית אשכנזי: מצד שני, כאשר משרד החינוך מאמץ את הרשת החברתית ככלי תקשורת הוא בעצם מאמץ במידה מסוימת את הערכים של הרשת החברתי שלא תמיד הם ערכי מערכת החינוך – אפשר לדבר על זה הרבה, אבל אני מציין את זה כנושא.
עמית אשכנזי: אציג פה את עקרונות ההסדרה שלנו שהוצגו בנייר לפני שנתיים.
עמית אשכנזי: לצערי, הם לא קודמו לחקיקה, אבל אנחנו מנחים את עצמנו בהם בפעולות אכיפה פרטנית.
עמית אשכנזי: ואני עכשיו אתן כמה דוגמאות: קנס מינהלי על עיריית רמת-גן בשל העברת רשימות תלמידים לבית-ספר אקסטרני.
עמית אשכנזי: קבענו הפרה לכאורה בעניין דומה לעניין שעלה פה, שאני שמח לשמוע שבכלל מוסדר.
עמית אשכנזי: ברשות מקומית מסוימת, ראש הרשות חשב שכל הרשות צריכה להיות חברה ושצריך להיות ספר טלפונים רשותי, אבל הוא לא רק ברמת הבגירים, ההורים, אלא הוא גם ברמת התלמידים, כולל באיזה כיתה הם לומדים וכתובת, כמובן.
עמית אשכנזי: יצא מזה שבאותה רשות מקומית הסתובבו ספרים שמאפיינים את הקטינים עד רמת הבית.
עמית אשכנזי: הגיעה פנייה למבקר המדינה בעניין הזה והבענו את דעתנו.
עמית אשכנזי: הגיעה אלינו תלונה מ"המועצה לשלום הילד" על אתר שעודד לסוכנות דוגמנות וירטואלית.
עמית אשכנזי: ובפיקוח שלנו התברר שהסוכנות הזאת בעצם שאבה תמונות שהילדים הציגו בפייסבוק ולא טרחה לברר בכלל האם הילד הסכים.
עמית אשכנזי: במקרה שם, שתי ילדות במסגרת סכסוך בכיתה, לקחו תמונות של חברה שלישית ושלחו לאותה סוכנות דוגמנות ואחר כך גם כתבו כל מיני הערות.
עמית אשכנזי: האתר הזה נסגר, הפעילות הזאת נסגרה כתוצאה מהפעילות שלנו.
עמית אשכנזי: מול גופים יותר רציניים, חברת "קשת", אתר "מאקו", אנחנו רואים היום את תוכניות הריאליטי של ילדים.
עמית אשכנזי: בעצם, הם גייסו באמצעות אתר האינטרנט של "מאקו" את הילדים, ואז יצא מצב שילדים שרוצים להשתתף בתוכנית ממלאים שאלונים מאוד מפורטים באתר "מאקו", כאשר ברמה המשפטית אנחנו חיים היום במצב שבו נדרשת הסכמה הורית, כי הם מתחת לגיל 18.
עמית אשכנזי: והשאלה שעלתה זה איך "מאקו" עכשיו מצד אחד מנצלים את הפלטפורמה הזאת כדי לגייס את המועמדים לתוכניות ריאליטי.
עמית אשכנזי: מצד שני, לא מקימים לעצמם מאגרי מידע מאוד גדולים על ילדים בלי הסכמה.
עמית אשכנזי: לשמחתי, הגענו אתם להסכמות לגבי הצורך בהסכמה הורית ואופן השמירה של המידע.
עמית אשכנזי: הדוגמה האחרונה, שיש לי גם צילומי מסך פה שאני יכול להדגים אותם, הם עמוד שפתחה קופת חולים "מכבי" בפייסבוק, שבו אנשים יכולים לשאול שאלות.
עמית אשכנזי: ופה, אנחנו רואים עוד פעם את הדילמה – מצד אחד אמא שדחוף לה מאוד לשאול עכשיו רופא שאלות לגבי שימוש ברטלין לבן שלה, והיא בכלל לא חושבת ולא יודעת שהתקשורת הזאת – בשונה מהשיחה שהיא עושה עם רופא המשפחה שלה – כולה נמצאת בפייסבוק, עם הפרטים המזהים.
עמית אשכנזי: לצערנו הרב, גם "מכבי" עונה לה באותה פלטפורמה.
עמית אשכנזי: היה לנו דין ודברים ארוך עם "מכבי", כי חשבנו שמדובר באי-הבנה שלהם את המסגרת.
עמית אשכנזי: ופנינו גם לוועדת האתיקה של ההסתדרות הרפואית, כי בעינינו יש פה שאלה הרבה יותר עקרונית, ואני מקווה שהדברים עומדים להשתפר בשבועות הקרובים.
עמית אשכנזי: אבל הדברים חוזרים בסוף לאותו מקום, שאנחנו מצד אחד גורמים להעלאת מודעות, מצד שני, נותנים כלים למי שרוצה להיות בסדר - להיות בסדר.
עמית אשכנזי: תמיד יישארו אלה שלא בסדר.
עמית אשכנזי: ולכן, אנחנו קידמנו ומנסים כמה שיותר מהר לקדם את אותה חקיקה של אכיפה מינהלית, כי ברור שאם אחרי הליך פיקוח שבו התגלתה הפרה אנחנו מטילים קנס של כמה אלפי שקלים, אז יש תמריץ להפר.
אלכס מילר: רגע, ועדת חוקה גם עוסקת בכל הנושא של הקטינים?
אלכס מילר: בוועדת החוקה, החוק שעבר בקריאה ראשונה מתעסק גם בסוגיה הזאת?
עמית אשכנזי: כן, הוא מתעסק במסגרת כללית לאכיפה של החוק, שיוכל לשמש אותנו כמובן גם לקטינים.
עמית אשכנזי: דבר אחרון באמת ששכחתי להגיד – יש רשות רגולציה נוספת שמגנה על פרטיות קטינים בהקשר הצרכני, שנקראת "הרשות לסחר הוגן".
עמית אשכנזי: יש להם תקנות שנקראות "תקנות הגנת הצרכן" פרסומת המכוונת לקטינים, ושם יש הוראות מאוד קונקרטיות, מה מותר ומה אסור כאשר אתה אוסף מידע מילד באמצעות ילד – כי זו בעצם הדוגמה שאנחנו קצת מתעסקים אתה – ללא הסכמת ההורה.
עמית אשכנזי: ולהם, כבר היום יש יכולת אכיפה מוגברת.
עמית אשכנזי: אני לא יודע כמה הם משתמשים בה בהקשרים האלה, אבל חשוב לציין גם ברמה הנורמטיבית שליד המסגרת הכללית של חוק הגנת הפרטיות יש את חוק הגנת הצרכן והתקנות שלו.
עמית אשכנזי: זה ב"קליפת אגוז", כלומר, אם אני צריך לסכם – אנחנו מנסים לתרגם עקרונות יפים וטובים של החוק למציאות המתפתחת בשיתוף פעולה עם משרד החינוך במקום שזה רלוונטי.
עמית אשכנזי: אנחנו גם מנהלים קמפיינים כאלה ואחרים במגבלות התקציב הממשלתי להעלאת מודעות לקטינים, יש אתר שנקרא "מחוברים" ופרויקט שנקרא kids.gov.il"".
אלכס מילר: רק שאבין – בוא קצת "נרד".
עמית אשכנזי: זה בערך – עד כאן.
אלכס מילר: אם עכשיו משרד החינוך מוציא בחוזר מנכ"ל הוראה לכל בתי-הספר, שבכל רשימה שמתפרסמת ובה פרטים ישירים של התלמידים, לכתוב הבהרה: ששימוש בנתונים שברשימה זו או שבספר זה אסור על-פי החוק והענישה היא ככה וככה – מה הם כותבים?
עירית ליבנה: אז איזו ענישה הם כותבים?
עירית ליבנה: תראה - - -
עירית ליבנה: זה אסור על-פי החוק, הענישה תלויה בחוק.
אלכס מילר: בגלל זה אני שואל מה קיים היום, מה בעצם - - -
עמית אשכנזי: תראה, באופן עקרוני המצב הוא ששימוש בנתונים על אדם שלא למטרה שלשמה הם נמסרו, התקבלו - -
עמית אשכנזי: - - זאת עבירה פלילית שהעונש שלה הוא חמש שנים.
אלכס מילר: עד חמש שנים.
עמית אשכנזי: עד חמש שנים.
עמית אשכנזי: השאלה היא האם במדינת ישראל – ולנו יש את היכולת לאכיפה פלילית, אבל המחלקה הפלילית שלנו מתעסקת, התעסקה, פצחה את הסיפור של דליפת מרשם האוכלוסין, ששם לא מדובר בטלפון שיווקי כזה או אחר למסיבות אלא מדובר בכל המרשם והעלאתו לאינטרנט, והיום היא מטפלת בפרשת ההאקר הסעודי ובפרשות אחרות שהם בקנה מידה משמעותי.
עמית אשכנזי: כלומר, צריך לומר ביושר שאפשר להגיד שזאת עבירה פלילית, אבל אני לא בטוח שמייד נתחיל באכיפה פלילית במקרה הספציפי הזה.
עמית אשכנזי: אין ספק אבל, שאמירה מהסוג הזה, ואנחנו רואים את זה בסקטור הרפואי, על סיכום מחלה רפואי כתוב שהמידע - - -
אלכס מילר: אני רוצה לשאול אותך שאלה – אם יש לך חוק שבעצם נותן לך כלי להשתמש בו – בשביל מה מחוקקים חוקים?
אלכס מילר: בשביל לא לאכוף אותם?
עמית אשכנזי: לא, אני לא אמרתי שלא - - -
אלכס מילר: תשמע, אני אומר לך בשיא הרצינות, אם הפרקליטות היתה מגישה כתב אישום כנגד אותו יחצ"ן, ובסופו של דבר הוא היה מקבל איזה חצי שנה-שנה מאחורי הסורג, תאמין לי, לא היית שומע שאף אחד משתמש בספרים האלה.
אלכס מילר: אבל אם מנסים כל הזמן ללכת מסביב ולחפש איך לתת קנסות, אז כמובן שתמיד יהיו את אלה שעוברים על החוק.
אלכס מילר: רבותי, החוקים שעושים כאן בכנסת הם בשביל שנפתור את אותם הבעיות.
אלכס מילר: ברגע שמתחילים לחפש איך לא לאכוף אותם, איך בעצם למצוא דרך להתחשב בכל אלו שעוברים אותם, אז כמובן שבסופו של דבר - - -
עמית אשכנזי: זה לא עניין של התחשבות, אדוני, זה עניין שהכלי הפלילי – הלוואי והיה נכנס מישהו עכשיו על דבר מהסוג שאתה מתאר לחצי שנה בכלא.
אלכס מילר: אבל מתי בפעם האחרונה הפרקליטות הגישה - - -
עמית אשכנזי: יש כל הזמן כתבי אישום על פגיעה בפרטיות, חוקרים פרטיים, אבל הפרשות הן פרשות - - -
יגאל אכטנברג: ברומו של עולם.
עירית ליבנה: זה ברומו של עולם.
עמית אשכנזי: אסביר מאיפה זה בא, זה דווקא בא משיקולי יעילות – המשמעות של הכלי הפלילי מבחינה פרקטית לרשות כמונו היא שצריך לאסוף ראיות ברמה של משפט פלילי - - -
עמית אשכנזי: כשאתה במפגש עם אותו יחצ"ן, כשאתה בהליך פלילי, יש לו עכשיו את כל הזכויות שלו שאנחנו מכירים מסדרות הטלוויזיה ומייד מתייצב סנגור ועכשיו צריך להיות פרקליט.
עמית אשכנזי: להליך הזה מבחינת האכיפה יש עלויות מאוד גבוהות.
אלכס מילר: מצד שני, אם אתה הופך את זה למינהלי ונותן שם קנס של 5,000 שקלים או 10,000 שקלים, הוא מהרשימה הזאת עושה 100,000 שקלים, 200,000 שקלים.
עמית אשכנזי: לזה אני מסכים.
עמית אשכנזי: כרגע תקרת הקנסות בחוק שלנו שהגיע לוועדת חוקה מגיעה לשלושה מיליון ו-200,000 אלף שקלים, שזה יכול להיות מסוכן לאדם.
עמית אשכנזי: בהקשר הזה אין לנו ויכוח.
עמית אשכנזי: אנחנו חושבים שצריך להגביר את ההרתעה, זה פשוט עניין של אם אנחנו חוקרים את זה או שאנחנו חוקרים משהו שהוא בעל השלכה הרבה יותר משמעותית.