GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד חי כהן: יהודה ושומרון הם ארץ ישראל, אבל סיני זה משהו אחר.
דוד חי כהן: הרב צבי יהודה גער ונזף, קולות מלאים סערת לב.
דוד חי כהן: אחר כך, כשמנחם בגין יצא מהחדר, ראיתי את הרב צבי יהודה קם והולך ומלווה אותו עד המדרגות ושאלתי את הרב: איך זה?
דוד חי כהן: לפני רגע הוא גוער בו?
דוד חי כהן: הוא אמר: הוא ראש ממשלה.
דוד חי כהן: צריך לכבד.
דוד חי כהן: כבודה של ממשלת ישראל.
דוד חי כהן: כך ראיתי גם ביחס לרבנים גדולים, שלפעמים כשהוא חשב שהם הלכו בדרך לא ישרה, לא צודקת באיזה פרט מסוים, כבודם לא הרתיע אותו מלומר את האמת שהדבר הזה לא יתכן.
דוד חי כהן: כך אצל הרב צבי יהודה מעולם לא הרגשנו אשכנזים, ספרדים, הרגשנו כולנו יהודים.
דוד חי כהן: כולנו בנים שלו.
דוד חי כהן: למרות שהוא היה ראש הישיבה והיה מבקש ממני פעמים רבות להיות שליח ציבור ואמרתי לו שאני מתקשה לשנות את הנוסח הספרדי שלי, הוא אמר לי: תתפלל כמו שאתה רגיל.
דוד חי כהן: אל תשנה כלום.
דוד חי כהן: אמרתי לו: אבל הוא, הרב, הוא ראש הישיבה?
דוד חי כהן: "כמו שאתה רגיל".
דוד חי כהן: נקודת האמת שלו, שהיא לא ויתרה על כבוד לאף אחד מישראל, גם לאלה שמתנגדים, עם זה שהוא מברר את האמת.
דוד חי כהן: מברר את האמת, אומר אותה ואחר כך גם זוכר שלפניו נמצאים יהודים, בני אדם.
דוד חי כהן: המלחמה שלו היתה על ארץ ישראל, על עם ישראל.
דוד חי כהן: המלחמה הגדולה שלו למען יהודי רוסיה, למען היהודים מעבר למסך הברזל.
דוד חי כהן: הבית שלו היה רועש כולו מתוך הדאגה ליהודים שנמצאים שם כלואים מאחורי מסך הברזל ועם זה, באותה שעה, היה יכול גם לקבל יהודים רחוקים שבאים לשאול שאלות בסבלנות.
דוד חי כהן: נשים שבאות בלבוש לא מכובד, הוא היה יושב איתם בסבלנות כמו אבא לילד קטן ומדבר ומסביר.
דוד חי כהן: בזמנו שלחתי אליו יהודיה שעמדה לצאת מהארץ מתוך זה שהיא הצטרפה לכת הודית והרב צבי יהודה ישב איתה שלוש שעות, עד שברוך השם החזיר אותה לעם ולארץ, לתורה.
דוד חי כהן: הכבוד שלו לכל דבר שקשור לישראל, לכל דבר שקשור לממלכתיות של ישראל.
דוד חי כהן: הרבנות הראשית.
דוד חי כהן: מאבק על הרבנות הראשית.
דוד חי כהן: לא להשתמש בשום מושג של הכשר אם אין על זה חותמת של הרבנות הראשית.
דוד חי כהן: כל זה והידיעה שרבנות ראשית ורבנות בארץ ישראל היא דבר שהוא בנפשנו, אמר לי בזמנו להגיע לרבנות בבת ים והתחננתי שאני רוצה להישאר בירושלים לידו והוא אמר לי: בירושלים אנחנו מסתדרים לבד.
דוד חי כהן: צריכים אותך שם, בשפלה.
דוד חי כהן: עם ישראל צריך אותך ולשם אתה תגיע.
דוד חי כהן: הרב צבי יהודה היה אדם שכששומעים דברי אלוקים מפיו אי אפשר להתווכח איתו.
דוד חי כהן: אי אפשר להגיד לו: לא.
דוד חי כהן: כי לא שומעים אותו, שומעים את דבר אלוקים.
דוד חי כהן: אני זוכר בזמן מלחמת יום הכיפורים, נכנסתי אליו, הוא היה לבד בבית והוא התהלך כמו אריה, כאילו שהוא מנהל את המלחמה והוא כואב את הכאב של ישראל והוא נאבק על כבודם ולא נותן שתיאמר מילה אחת שתחליש את ערך המלחמה שלנו בשונאי ישראל, המלחמה שלנו שצריכה להרים את המורל ולחזק את החיילים בכל מקום שהם ולא לתת מורך כלשהו לאדם מישראל.
דוד חי כהן: הבניין של הארץ, המאבק על הארץ, הבניין של כבודם של ישראל כל אלה נמשכו מתוך איש אלוקים, דבר אלוקינו שהוא התורה וישראל וארץ ישראל כולם חד הם.
דוד חי כהן: נזכה שנהיה בין אלה שמגשימים את הדברים שלו: שלמות הארץ, שלמות העם, שלמות התורה במהרה בימינו.
דוד חי כהן: אמן.
אלכס מילר: אני מתנצל בשמו של שר החינוך, הוא צריך לצאת.
אלכס מילר: הוא נמצא כאן אצלנו משעה 9:00, צריך גם ללכת לחנך ילדי ישראל.
אלכס מילר: יש היום בגרות במתמטיקה.
אלכס מילר: 300,000 ילדים מתמודדים עם אחד מהתחומים הקשים ביותר במערכת החינוך.
אלכס מילר: הרב מנחם פליקס, בבקשה.
מנחם פליקס: ראשית, בינתיים הרשות קַטנה, זאת אומרת, ברשות יושב ראש הועדה, חברי הכנסת וכל החברים המכובדים שיושבים פה.
מנחם פליקס: אני אדבר על נקודה מאד ממוקדת, על היותו של רבנו, הרב צבי יהודה, מנהיג של תנועה ששינתה את הגיאוגרפיה של מדינת ישראל, את הגיאוגרפיה של ההתיישבות במדינת ישראל.
מנחם פליקס: אבל כמובן יש לזה, זה מעבר, לא רק על פני השטח, לא רק את הגיאוגרפיה.
מנחם פליקס: פחות מחצי שנה אחרי מלחמת ששת הימים עלה כפר עציון, בני כפר עציון עלו לחדש את היישוב שחרב בתש"ח, ערב הקמת המדינה.
מנחם פליקס: במרכזה של הקבוצה, מי שהיה הדמות המרכזית, בני כפר עציון כולם נשאו את זיכרון היישוב ואת הציפייה לשוב אליו, אבל הדמות המרכזית המובילה היתה חנן פורת זכרונו לברכה, שיצא לעניין, לשאת את המשא הזה מישיבת מרכז הרב, תלמידו של הרב צבי יהודה.
מנחם פליקס: המלחמה נגמרה בהתחלת סיון, באלול אותה שנה חודש כפר עציון.
מנחם פליקס: חצי שנה אחרי זה יצאו קבוצה בראשותו של הרב לוינגר וחברים נוספים, הרב ולדמן ותלמידים נוספים של הרב צבי יהודה זצ"ל, יצאו לחברון והקימו את מתנחלי חברון, אחר כך קריית ארבע, אחר כך היישוב היהודי בחברון.
מנחם פליקס: תלמידו של הרב צבי יהודה, ר' משה לוינגר, יהיה בריא ויאריך ימים, היה מרכזה של הקבוצה הזאת, איתו ר' אליעזר ולדמן, כמו שאמרתי ונוספים.
מנחם פליקס: כמה שנים אחרי זה אז גם אני, הקטן, גם אני קצת למדתי בישיבה וגם חברי בני קצובר למד תקופה מסוימת בישיבה, אנחנו הקמנו את גרעין אלון מורה.
מנחם פליקס: כולנו, שאחר כך התגבש העניין סביב גוש אמונים, יושב פה הרב יוחנן פריד, שהיה בהתחלה של גוש אמונים, כולנו תלמידים ששאבנו את מה שהיה לנו, את מה שאחר כך בא לידי ביטוי בשטח, מרבנו הרב צבי יהודה.
מנחם פליקס: אני רוצה לומר, יושב ראש הכנסת הזכיר את הדברים של הרב ביום העצמאות, שלושה שבועות לפני פרוץ מלחמת ששת הימים, כאשר עוד אף אחד לא ידע בליל יום העצמאות מה עתיד לקרות, את "איפה שכם שלנו, איפה חברון שלנו"?
מנחם פליקס: הוא אמר דברים נוספים.
מנחם פליקס: הוא זעק נוראות, הייתי קרוע כולי, חתוך כולי לגזרים.
מנחם פליקס: הדבר הזה של להרגיש את ארץ ישראל, את החלקים האלה של ארץ ישראל שהם לא איתנו, שזה קריאה לא משהו חיצוני, אלא שזה קרוע בי, אני חתוך כולי לגזרים, לא יכולתי.
מנחם פליקס: צעקות נוראיות.
מנחם פליקס: הוא סיפר את מה שהוא חווה כשהגיע ההודעה על ההכרה של האו"ם, החלטת האו"ם בכ"ט בנובמבר המפורסמת, הוא סיפר את מה שהוא חווה אז, אבל כשהוא סיפר את זה, ראינו שהוא חווה את זה מחדש, בצעקות נוראיות.
מנחם פליקס: שלושה שבועות אחרי זה, לחמנו בירושלים.
מנחם פליקס: הגענו לשכם שלנו, לחברון שלנו, לבית אל שלנו, ליריחו שלנו.
מנחם פליקס: זה היה מימוש של מה שכתוב בספר, מה שהרב אומר: התורה, הנה, עם הארץ, עם הממשות.
מנחם פליקס: והיתה תביעה אצל תלמידי הרב, תביעה פנימית, תבענו מעצמנו, לא להשאיר את זה רק באחיזה צבאית שכמו שאנחנו יודעים היא גם כך וגם ככה, צבא בא, צבא נסוג, צבא מתקדם, אלא לממש את זה בחיים, חיים של תורה, חיים של עבודה, חיים של חקלאות, חיים של בניין, של בית חרושת.
מנחם פליקס: טבעי לנו הדבר הזה.
מנחם פליקס: ישב יהודי בדירה ישנה, לא יודע אם היא היתה שלו, היתה שכורה, לא יודע, מישהו פה מהתלמידים היותר ותיקים ודאי יודע, דירה ישנה בשכונה גאולה.
מנחם פליקס: אין לשכה, אין טלפון, אין מזכירות, אין מזכירים והוא מזיז, היום ברוך השם, מאות אלפים בשטח.
מנחם פליקס: לא מספיק, אנחנו רוצים הרבה יותר ואנחנו צריכים הרבה יותר.
מנחם פליקס: אבל מכוח האמת שלו, מכוח התורה שלו.
מנחם פליקס: את הרב חי הכהן הוא שלח לבת ים, אותנו הוא לא שלח.
מנחם פליקס: זאת אומרת, גם נתן לנו הרבה פעמים "על הראש" הוא לא שלח אותנו.
מנחם פליקס: חנן פורת הלך להתייעץ איתו.
מנחם פליקס: לעזוב את הלימוד הסדיר בישיבה וללכת להקים את היישוב?
מנחם פליקס: כן או לא? הלך להתייעץ.
מנחם פליקס: ר' משה לוינגר ור' אליעזר ולדמן לעיתים מאד קרובות היו מגיעים להתייעץ, אבל אני לא חושב, נדמה לי, אני לא שאלתי את ר' משה, אבל נדמה לי שאף פעם הוא לא.
מנחם פליקס: כשהוא הקים וארגן את הקבוצה של מתנחלי חברון הוא עשה את זה מתביעה פנימית, תביעה פנימית שנבעה מתוך מה שהוא רכש מר' צבי יהודה.
מנחם פליקס: כך אנחנו בגרעין אלון מורה, אולי אני אספר רק דבר אחד, גם על המורכבות של הרב צבי יהודה, כבר מוכר חלק מהדברים.
מנחם פליקס: כשאנחנו ניסינו, עוד לפני מלחמת יום הכיפורים, לקבל אישור להקים יישוב במרכז השומרון, בסביבות שכם, או בשכם עצמה, או על יד שכם, ניסינו, ניסינו וקיבלנו תגובות חלק אוהדות, חלק פושרות, חלק שמתנגדים.
מנחם פליקס: לא קיבלנו אישור.
מנחם פליקס: אחר כך פרצה המלחמה וגויסנו לחצי שנה רוב החברים.
מנחם פליקס: אחרי המלחמה החלטנו שאנחנו עולים בלי לקבל אישור.
מנחם פליקס: הלכנו לרב צבי יהודה להתייעץ איתו.
מנחם פליקס: הוא אמר לנו שהוא חושש.
מנחם פליקס: הוא חושש שיהיה עימות עם צה"ל וצה"ל, כמו שכבר הוזכר, המדים הם מדי קודש.
מנחם פליקס: בכלל עימות בין יהודים זה דבר רע.
מנחם פליקס: בקיצור, הוא אמר: טוב, אז הוא צריך להתייעץ.
מנחם פליקס: עם מי להתייעץ?
מנחם פליקס: הוא צריך להתייעץ עם הרב גורן.
מנחם פליקס: הרב גורן אישש את החששות שלו.
מנחם פליקס: אחר כך הוא חזר ואמר, באנו אליו עוד פעם, חזר ואמר: הוא צריך להתייעץ עם מנחם בגין, זיכרונו לברכה, שהיה אז יושב ראש האופוזיציה, וגם מנחם בגין אישש את חששותיו.
מנחם פליקס: בקיצור, הוא לא נתן לנו, לא אישר לנו.
מנחם פליקס: אנחנו התייעצנו איתו, הוא אמר: לא.
מנחם פליקס: החלטנו אבל שזה בוער בנו, באנו אליו עוד פעם.
מנחם פליקס: בקיצור, בסופו של דבר, אחרי שפעמיים, שלוש פעמים הוא אמר לנו שהוא חושש ואסור לעשות את זה בלי אישור של הממשלה, הוא אמר: ניצחוני בני ובפעם האחרונה באנו אליו ואמרנו לו: הרב, באנו להגיד לרב שאנחנו עולים ואז הוא אמר: הרי אמרתי לכם כבר, אז מה אתם רוצים ממני?
מנחם פליקס: אמרתי לו: אנחנו רוצים ברכה.
מנחם פליקס: אז הוא בירך אותנו וכשעלינו בסופו של דבר, הוא בא איתנו.
מנחם פליקס: זה דבר מפליא.
מנחם פליקס: מצד אחד לא רק שהוא בא איתנו, הוא היה התקיף ביותר בשטח.
מנחם פליקס: כשבאו אחר כך לפנות אותנו, הביטויים שלו אני מפחד להגיד אותם פה בכנסת, יזרקו אותי.
מנחם פליקס: הביטויים שלו היו חריפים ביותר.
מנחם פליקס: רק אני אומר שהוא אמר, נאחז בגדר, הידיים שלו נשרטו, "תיקחו אותי, תביאו מכונת ירייה, זה ארץ ישראל או לא ארץ ישראל?
מנחם פליקס: אם זה ארץ ישראל למה שנזוז מפה?
מנחם פליקס: " דברים מאד חריפים.
מנחם פליקס: זה אותו צבי יהודה שנטע בנו את ההכרה, את החשיבות שלא נגיע חס ושלום, שלא נפעיל אלימות, בזה שהוא כל הזמן חשש ולא נתן לנו, ואחר כך כאשר כן עלינו הוא בירך אותנו והוא בא לשטח והיה התקיף ביותר מבינינו.
מנחם פליקס: אנחנו על ידו היינו יונים.
אלכס מילר: אלוף משנה במילואים, הרב משה הגר, בבקשה.
משה הגר: ברשות יושב ראש הועדה, רבנים, רבותיי, זכינו שהיום הזה הוא בין יום שחרור ירושלים ושבועות.
משה הגר: התורה הגואלת של הרב צבי יהודה, מתוך התורה הגואלת זה ממש בין שבועות לבין יום ירושלים.
משה הגר: עכשיו צריך גם לציין 10 שנים למבצע חומת מגן שזכינו לשחרר מחדש את כל ארץ ישראל וב – כ"ח באייר נגמר המצור על כנסיית המולד.
משה הגר: אז וודאי הרב צבי יהודה שמח בדבר.
משה הגר: זה 10 שנים חזרנו למחוזותינו.
משה הגר: אנחנו הגענו, משוחררי צה"ל, לישיבה.
משה הגר: חשבנו שצה"ל זה המקום של הביטחון העצמי וראינו צוק סלע איתן.
משה הגר: אנחנו, זה אנשים שהיו קצת בקבע, באנו לשיעור של בוגרי צבא של הרב צוקרמן ובערבים הלכנו לרב צבי יהודה ולמדנו מה זה סלע יצוק, סלע איתן של יציבות, של ודאות ויחד עם זה חיוך.
משה הגר: אני חושב שזה יצר את התפנית אצלנו, אנשים שהיו בצבא, להבין את העניין של החיבור של התורה והמעשה הביטחוני.
משה הגר: המפעל שאני שותף לו היום, מפעל המכינות הקדם צבאיות זה תלמידיו של הרב צבי יהודה, זה הרב אלי סדן, הרב פיינגבאום וכמובן הרב יהושע צוקרמן, הרב צבי טאו, הרבה רבנים שהובילו את הנוער להכיר בחשיבות, באיתנות של שירות צבאי משמעותי בצבא.
משה הגר: הרב צבי יהודה היה אומר: "אלה ברכב, אלה בסוסים", אז העולם החרדי נהג להסביר שיש כאלה שסומכים על הטנקים ואנחנו בשם ה' נזכיר.
משה הגר: הרב צבי יהודה היה אומר: "אנחנו בטנקים נזכיר את שם ה'.
משה הגר: אנחנו במטוסים נזכיר את שם ה'".
משה הגר: המפעל הזה של השילוב בצבא מתוך גאווה וביטחון הולך ותופס תאוצה ורק בפרספקטיבה של 30 שנה אפשר לראות את העוצמה של הדבר הזה בתוך הצבא, בתוך תפיסת הביטחון.
משה הגר: יחד עם הנחישות הזאת עדינות גדולה כלפי פרטים, כלפי מוסטפה שדובר עליו.
משה הגר: זה הדרך שהרב צבי יהודה התווה לנו להשתלבות והממלכתיות הזאת שנקראת: צבא הגנה לישראל.
משה הגר: השתלבות מלאה עם עוצמה, עם ביטחון, עם וודאות, ללא ספקות, ויחד עם זה יחס מיוחד וחם גם לציונות החילונית.
משה הגר: אנחנו זכינו, אחרי שהקמנו את מפעל המכינות הדתיות, זכינו להקים גם מפעל מכינות ארציות חילוניות, תוך שיתוף פעולה מלא בדרכו של הרב צבי יהודה.
משה הגר: תודה רבה.
אלכס מילר: הרב יהושע צוקרמן.
אורי אריאל: אנחנו מבקשים מהרב צוקרמן להגיד מספר דברים.
אברהם יהושע צוקרמן: אולי, רבים דיברו על תורתו, על אישיותו אין לי הרבה מה להוסיף.
אברהם יהושע צוקרמן: יש אולי לסיים דבר מה.
אברהם יהושע צוקרמן: כשאנחנו מדברים על ארץ ישראל אז היסוד העיקרי זה לא שאנחנו מדברים על הארץ, אלא מדברים על ריבונותו של עם ישראל וזה צריך לא לשכוח שהם באמת עניין אחד: העם והארץ ולכן אני חושב שאנחנו משתדלים באיזה מידה להמשיך דרכו.
אברהם יהושע צוקרמן: לפנינו שני דברים שהוא כל כולו היה מסוּר לזה: זה תיקון החינוך ותיקון המשפט.
אברהם יהושע צוקרמן: ריבונותנו זה עצמאותנו.
אברהם יהושע צוקרמן: עצמאותנו זה להיות על פי עצמנו.
אברהם יהושע צוקרמן: בוודאי בלא הגוף שלנו, ארץ הקודש, אין לנו שום עצמאות.
אברהם יהושע צוקרמן: זה דבר מובן מאליו.
אברהם יהושע צוקרמן: העיקר הוא שכל הזמן הוא דאג ולחם על יסוד זה של נושא ועל התיישבות בכל ארץ קודשנו.
אברהם יהושע צוקרמן: אין שום קילומטר שלא יהיה לרשותנו כמובן, וזה ... והקדושה להופיע, אבל בעיקר דאג על החינוך ואני שמח מאד שיושב ראש ועדת חינוך מזמן את זה.
אברהם יהושע צוקרמן: שמעתי שר החינוך שינסה להביא לתודעה נוספת את הדמויות הללו ואנחנו צריכים לעזור לעם ישראל לחשוף את אישיותו ולהוסיף עוצמה לעצמאות הפנימית הרוחנית של עמנו.
אלכס מילר: חבר הכנסת בן ארי.
מיכאל בן-ארי: תודה רבה על הדיון.
מיכאל בן-ארי: עפר אני לרגליהם של תלמידי הרב צבי יהודה ואני רוצה לתת ממש את הדמות של הרב צבי יהודה לפחות מנקודת מבטי כתלמיד תלמידיו.
מיכאל בן-ארי: הייתי בן 18 בימית, כשהרב צבי יהודה הסתלק מאיתנו.
מיכאל בן-ארי: אני, כשאני מסתכל על דמותו של מנהיג, אני אומר: מנהיג, הוא לא זה שהולך בצעדים של זה שקדם לו, אלא ממשיך מאותה נקודה בא הגיע המנהיג שקדם לו.
מיכאל בן-ארי: הרב צבי יהודה הוא כל כולו היה תלמידו, ממשיכו של מרן הרב.
מיכאל בן-ארי: אני רוצה להתייחס למשפט אחד שאני לא יודע אם אצטט אותו באופן מדויק, מן הסתם יש פה כאלה שיוכלו לצטט את זה, אבל רוח הדברים כמובן הם כמו שאני אומר.
מיכאל בן-ארי: ישנו באחד מהשירים של הרב קוק, שהוא מדבר על הציונות, על הציונות, אותה ציונות מדינית, חילונית, הוא אומר עליה שסופה תלך תמס, ברושם מר.
מיכאל בן-ארי: הוא אומר היא תוכל לעמוד בנו תקופה מועטה.
מיכאל בן-ארי: הוא חוזה בעיני רוחו, הרב שחיבק חיבוק עז את הציונות, כי הציונות עצמה, עצם השיבה לציון, עצם הפרחת השממות באותה שעה שהרב התחיל את דרכו בארץ ישראל כראש כל בני ארץ ישראל, כרבם של כל ארץ ישראל, החיבוק היה עצום.
מיכאל בן-ארי: אבל בעיני רוחו הוא ראה את ההתמוססות של זה, כמו שאמר: ברושם מר.
מיכאל בן-ארי: שהשורש הרוחני, תורני לא נטוע עמוק, הוא יגיע למקומות ולמחוזות שלצערי אנחנו רואים אותם היום בכל מיני מקומות שלולא מפעלו האדיר של הרב צבי יהודה וזה לא רק העניין של ארץ ישראל.
מיכאל בן-ארי: העניין של ארץ ישראל הוא רק הביטוי של זה.
מיכאל בן-ארי: העניין של שומרון ויהודה, חברון ובית לחם זה בעצם השורשים הרוחניים שלנו, ממדינת המקלט למדינת הייעוד.
מיכאל בן-ארי: בהבנה שמנהיגות חייבת להיות מתוך מה שמכנים ומה שאמר פה, נדמה לי, הרב הגר, העניין שמה שנדבק לשמו של הרב צבי יהודה: התורה הגואלת, התורה שנובעת, הגאולה שנובעת מתוך התורה.
מיכאל בן-ארי: אני חושב שזה חידושו העיקרי של הרב צבי יהודה.
מיכאל בן-ארי: לולא מפעלו של הרב צבי יהודה לא היינו היום באותה חסינות, באותה אפשרות לחסן את הציבוריות הישראלית מפני הרוחות הרעות שצפה אותם אביו, הרב קוק, של אותה ציונות חילונית שסופה תלך תמס והולכת ומתמוססת ברושם מר.
מיכאל בן-ארי: ואני לא אבטא פה ...
מיכאל בן-ארי: דברים חיוביים כאן, מן הסתם כולם יודעים למה אני מתכוון.
מיכאל בן-ארי: אני חושב שזה מפעלו העיקרי, לכל גווניו, לכל חילוקיו, לכל שבטיו, המפעל הוא אדיר והוא נותן לנו חיסון כדי להמשיך את אותה ציונות, אבל מתוך שורשים של התורה הגואלת.
אלכס מילר: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.
חיים אמסלם: תודה אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, כבוד הרבנים.
חיים אמסלם: אני שמח שהצעת לי לומר כמה מילים על הרב צבי יהודה הכהן קוק.
חיים אמסלם: לא ביקשתי מסיבה פשוטה, קטונתי מלומר עליו דברי שבח או הערכה, מה גם שאינני נמנה על תלמידיו או תלמידי תלמידיו ואינני מכיר באמת את תורתו.
חיים אמסלם: אני יודע שהוא הרבה גבולו בתלמידים.
חיים אמסלם: הוא היה גאון אמיתי בתורה, איש אמת צרופה, צדיק ויסוד עולם.
חיים אמסלם: את ההיכרות הקטנה שלי אני, את גאונותו כמובן, מי שהוא נמצא בתוך עולם הלימוד הוא ראה מהערותיו הנפלאות על ספרי התשובות של אביו, אבל אני תמיד אהבתי לקרוא את נועם שיח אמרותיו במכתב שנמצא בראש ספר "מקור חיים" של הרב חיים דוד הלוי.
חיים אמסלם: יש שם מכתב של הרב צבי יהודה הכהן קוק ותמיד אהבתי לקרוא.
חיים אמסלם: מכתב קצר, מילים מרגשות ומיוחדות.
חיים אמסלם: כשאני שומע את הדברים החשובים שנאמרו כאן ולאורך השנים גם אפשר לומר שעמדתי על דמותו מתוך האגרות של אביו עליו השלום, קראתי את כל האגרות על שלושת חלקיהם, וניבטה איזה דמות של ענק.
חיים אמסלם: אני התחנכתי על תורה שמוקירה ומכבדת את כל גדולי ישראל וכמובן מוקירה ומכבדת את כל השבעים פנים של התורה, אבל הדמות שלו מזכירה לי במעט את דמותם של גדולי הרבנים שאני הכרתי ולמדתי את תורתם ואת השקפת עולמם, אגב, כמו רבי חלפון משה הכהן עליו השלום, שגם בקטע האישי הדמות מאד מזכירה וגם בתפיסה הערכית התורנית וההשקפתית.
חיים אמסלם: מה יש לי לומר והזמן קצר?
חיים אמסלם: אבל אני באמת חושב שזה יום חשוב, זה יוזמה נפלאה.
חיים אמסלם: זכותו הגדולה תעמוד לכלל ישראל, תעמוד לתלמידיו ושבעזרת ה' הדמות המיוחדת הזאת שלוחמת מלחמת קודש על האמת שלה, אבל מתוך אהבת ישראל גדולה, היא תהיה באמת לפיד שתנחה את כולנו.
אלכס מילר: רבותיי, אנחנו סיימנו כאן את הישיבה.
אלכס מילר: אני רוצה קודם כל להודות כמובן לחבר הכנסת אורי אריאל על כך שיזם את הדיון, שיזם כאן את הישיבה.
אלכס מילר: אין ספק שזה יום מיוחד וכמובן מאד מרגש גם מבחינתי.
אלכס מילר: אני חושב שבאמת הצלחנו כאן לתת גם דיון וגם התייחסות גם של חברי הכנסת וגם של כל הרבנים המכובדים ולעשות כאן כינוס לכבודו של הרב צבי יהודה הכהן.
אלכס מילר: לא רק שאנחנו כאן עשינו את הדיון שהוא פורמלי, מרגש, חשוב, יש לנו כאן הצהרה, כמובן כמו שאתם מכירים אותי שכשנאמרים דברים בועדה שלי, זה דברים שגם בסופו של דבר אנחנו הולכים לעקוב שהם מתבצעים.
אלכס מילר: אנחנו שמענו את ההצהרה של שר החינוך, נבדוק שאכן הדברים מתבצעים, שלא רק בחינוך ממלכתי דתי לומדים, אלא ילמדו גם בחינוך הממלכתי.
אלכס מילר: אנחנו נעקוב אחרי הסוגיה הזאת, גם חבר הכנסת אורי אריאל וגם אנוכי, בכל אותם המנגנונים החדשים שעכשיו עושים.
אלכס מילר: יש שינויים רבים שעושים במערכת החינוך בכל הנושא של לימודי יהדות, לימודי ארץ ישראל ואזרחות וכו'.
אלכס מילר: אין ספק שחייבים ללמוד והלוואי וילדי ישראל, לא רק ילדי ישראל, גם לא רק במערכת החינוך, אלא גם במערכת האקדמית.
אלכס מילר: רק אתמול אנחנו עשינו כאן ישיבה על לימודי היהדות במערכת ההשכלה הגבוהה, שגם שם יש הידרדרות מאד גדולה בסוגיה של לימודי היסוד.
אלכס מילר: אני מקווה מאד שאחרי הישיבה קיבלנו הצהרה על תכנית חומש וגם הסוגיה הזו ואני מאמין שאנחנו נוכל לעקוב גם על העניין הזה.
אלכס מילר: אז תודה רבה לכולם והמשך שבוע טוב ושקט.
אלכס מילר: רבותיי, אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החינוך וממשיכים בסדר היום.
אלכס מילר: הנושא הוא הצעת חוק הספורט (תיקון מספר 8) (הוראות שונות), התשע"ב-2012, של חברת הכנסת תירוש (פ/3150), פרוטוקול 617, וכמובן אנחנו ניתן לחברת הכנסת תירוש להציג את הצעת החוק לקראת קריאה שנייה ושלישית, אחר כך דיון כללי, המשרדים שונים בכל מה שקשור לסעיפים בחוק שיש עליהם הערות כאלה ואחרות.
רונית תירוש: החוק הזה היה הרבה יותר גדול ורחב ועסק בעוד כמה וכמה סעיפים, אבל בתיאום עם משרד הספורט, ואני מדגישה את זה גם לפרוטוקול, כשהשרה ביקשה שעל בימת הכנסת אני אומר שההמשך יהיה בתיאום, הקפדנו לעשות את זה, גם בישיבות בתוך לשכתי וגם כמובן פה במסגרת דיוני הוועדה, החוק קוצץ מאוד, זאת אומרת הרבה מאוד סעיפים ירדו לבקשת משרד הספורט, וכמובן ששיתפתי פעולה עם העניין.
רונית תירוש: הגענו בסופו של דבר לשני סעיפים מרכזיים שמהווים את יתרת החוק, האחד מדבר על הנושא של ביטוח, כפל ביטוחים, כרגע המצב הוא שספורטאי בכל קבוצה, בכל איגוד ובכל נבחרת צריך לבטח את עצמו וזה מיותר, מה גם שיש את משרד החינוך שמבטח את התלמידים 24 שעות ביממה דרך חברת ענבל או יש חלופה לחברה הזאת, אינני יודעת, בכל אופן רצו להניח בצד את הביטוח הזה של משרד החינוך ובכל זאת ברגע שאתה מתאמן ומשחק וקצת יותר מסכן את הגפיים שלך אז שיהיה ביטוח נוסף ולכן הסכמנו שיהיה ביטוח אחד, לא משנה מי מהדרגים, בין אם זה האגודה, האיגוד, הקבוצה או הנבחרת, העיקר שיהיה מבוטח במקום אחד וזה מספק.
רונית תירוש: זה סעיף אחד.
רונית תירוש: הסעיף השני מדבר על הנושא של העברות, פרישה של ספורטאי מקבוצה מסוימת לקבוצה אחרת.
רונית תירוש: עשינו הבחנה כאן של גילאים, כאשר גם פה אנחנו מאוד הלכנו יד ביד, צעד צעד, יחד, גם עם משרד הספורט וגם עם נציגי ההתאחדויות והאיגודים למיניהם, משום שיש פה דיפרנציאציה, אל"ף בין ספורטאי שהוא ספורטאי יחיד בענף הספורט או חלק מקבוצה, ובי"ת, מידת ההשקעה שמשקיעים בהתמחות של אותו ספורטאי, כנגזרת של פיצוי שהוא צריך להחזיר לקבוצה שבעצם מימנה אותו ודרכה הוא עבר את ההתמחויות, ויש הבדל בין כדורגל לכדורסל לג'ודו, לשיט, התעמלות כמובן, וענפים נוספים.
רונית תירוש: אני לא רוצה לרדת לפרטים, כי הפרטים מבחינת ההבחנה בין ילד עד גיל 15 ומ-15 עד 17 ומ-17 ואילך, ההבחנה נמצאת כאן בהצעת החוק ואני רוצה מאוד מאוד מאוד להודות ליושב ראש הוועדה שאל"ף גם היה לו סיי בעניין, גם כשאישרנו את זה לקריאה ראשונה, ובהכנה לקראת קריאה שנייה-שלישית היום יש לו את העמדה שלו ואני מאוד מברכת עליה ומכבדת ומודה לך על כל המאמצים שעשית על מנת שנדון בזה לסיום התהליך.
אלכס מילר: רבותיי, הערות כלליות לחוק?
אלכס מילר: יש?
רתם קמר: כמה דברים.
רתם קמר: קודם כל לפני הישיבה פה דיברתי עם עמיתיי באיגוד הכדורסל והוועד האולימפי, הם לא כל כך ידעו על הדיון הזה, אז אולי כדאי לבדוק את זה.
רונית תירוש: אבל על החוק הם ידעו, כי ישבנו בזמנו- - -
רתם קמר: דיברתי גם עם גיל עטר, היועץ המשפטי של הוועד האולימפי, וגם עם רונן ויינברג, היועץ המשפטי של איגוד הכדורסל, הם היו די מופתעים, הם ידעו שהיה בעבר איזה- - -
רונית תירוש: ישבנו איתם באולם נגב- - -
אלכס מילר: אתה קיבלת הזמנה, אדוני?
רתם קמר: אני לא קיבלתי הזמנה, אני במקרה ידעתי על הישיבה הזאת והעברתי את זה מיד ליושב ראש- - -
יהודית גידלי: הודעה ממזכירות הוועדה; לגבי הספורט והוועד האולימפי, הוזמנו.
רתם קמר: אני אומר, אנחנו לא קיבלנו הזמנה וידענו על זה במקרה.
יהודית גידלי: אין דבר כזה במקרה, יש לנו הזמנות, יש לנו אישורים שאתם מקבלים ופותחים את המייל.
רתם קמר: אז אולי צריך לבדוק את המיילים ואת הפקסים.
רונית תירוש: אלה מיילים ויש לה אישור שקיבלו את המיילים.
רתם קמר: אני אבדוק את זה, אני רק אומר שזה שאיגוד הכדורסל לא נמצא פה ו- - -
יהודית גידלי: זה על פי בחירתו.
יהודית גידלי: אל תגיד לי לא.
אלכס מילר: אתה מכיר את כלל הברזל בכל מה שקשור לחקיקה הפלילית?
אלכס מילר: אי ידיעת החוק אינה פוטרת מהעונש, נכון?
אלכס מילר: תשמע, ואת זה אתה יכול למסור לשאר האיגודים, זו ועדת חינוך, תרבות וספורט שמקיימת כמעט כל שבוע דיונים בסוגיות שונות שקשורות לנושאים האלה.
אלכס מילר: אם חשוב לכם, באמת חשוב לכם, להיות נוכחים בכל הישיבות האלה, אתם מעבירים את כל הפרטים של ההתקשרות איתכם בצורה כזו שלא יהיה מצב שאתם תפספסו את זה.
אלכס מילר: כל הפרטים שאתם מעבירים נמצאים בתפוצה של ועדת החינוך לפי בקשתכם ולפי מה שהעברתם.
אלכס מילר: אם יש לכם רצון ויש לכם בעיה שיכול להיות שאתם לא מקבלים את המייל ולא פותחים- - -
רתם קמר: לא, אנחנו מקבלים.
רתם קמר: בדרך כלל אנחנו מקבלים, על הישיבה הזאת משום מה אף אחד מאיתנו לא קיבל.
רתם קמר: שווה אולי לעשות את הבדיקה.
אלכס מילר: ההזמנה יצאה לפי הצינורות שקיימים עד היום ותמיד היו קיימים.
אלכס מילר: יכול להיות שכשאתם שומעים שיש איזה שהוא דיון וזה מופיע באיזה שהוא עיתון יותר קל לכם להיחשף אליו, ולא דרך המייל.
אלכס מילר: אבל שוב אני אומר, המנגנון הוא מנגנון כל כך ותיק וכל כך מסודר, שאם יש לכם הערות לדרך שיוצרים איתכם קשר, באחריותכם לתקן את זה.
אלכס מילר: אני מציע לך שאחרי הדיון תיכנס לוועדת החינוך, קח יוזמה, נבדוק איתכם באיזה דרך מתקשרים עם התאחדות הכדורגל, יכול להיות שצריך לעדכן מייל, יכול להיות שצריך להגיד למזכירה לבדוק את המייל הזה ספציפית, יכול להיות שצריך לעשות משהו אצלכם.
אלכס מילר: אבל, רבותיי, עם כל הכבוד, אנחנו לא- - -
רתם קמר: אנחנו נעשה את זה.
רתם קמר: מקובל עליי מה שאתה אומר ואנחנו גם נעשה את זה.
רתם קמר: אני רק אומר שבדרך כלל אנחנו מקבלים ואין שום בעיה, בנושא הספציפי הזה יכול להיות שנוצרה איזה שהיא בעיה, אני חושב שבסופו של יום מדובר פה בהצעת חוק מהפכנית בכל הנושא של העברות שחקנים.
אלכס מילר: אצלי רק מהפכות פה.
רתם קמר: אני אומר שזו הצעת חוק מאוד משמעותית שיש לה השלכות על כל הפעילויות של מחלקות הנוער.
אלכס מילר: כמו כן אני לא מתעסק ב- - -
רתם קמר: אני אומר שבשביל זה אני חושב שהדיון צריך להיות לא רק איתנו, אלא גם עם עוד ענפים וגם עם נציגים של מחלקות נוער.
רתם קמר: אני העברתי את זה, כמו שאמרתי, ליושב ראש ועדת הנוער שלנו והוא פשוט נדהם.
רתם קמר: במקרה את מכירה אותו, משה דמאיו, שהיום הוא יושב ראש ועדת הנוער, הוא היה בשוק מהשינויים שרוצים לעשות פה כי יש לזה משמעויות כלכליות ומשמעויות גם עם מחלקות נוער.
רתם קמר: בוא אני אגיד ככה, אני אעבור רגע בקצרה- - -
רונית תירוש: אגב, אני רק רוצה להרגיע אותך שאנחנו קיימנו- - -
אלכס מילר: גם בישיבות הקודמות כל אותם הנציגים כמו משה אביבי ו- - - וכל הנושאים האלה היו על סדר היום והכול היה בהסכמה.
רונית תירוש: ולפני.
רתם קמר: אבל חלק מהדברים- - -
אלכס מילר: עזוב, לא מעניין.
אלכס מילר: הסוגיה מי בא/מי לא בא, לא מעניין.
רתם קמר: אני דיברתי עם משה אביבי על הנושא והוא אמר לי שחלק מהדברים פה בכלל לא הוסכמו.
אלכס מילר: תקשיב, אני כרגע לא מתעסק באורחים של ועדת החינוך.
אלכס מילר: כולם הוזמנו, מי שרצה הגיע, מי שהיו לו בעיות לוח זמנים, בעיה אישית שלו, ועדת החינוך של הכנסת, ובכלל הכנסת, לא מנהלת את לוח הזמנים שלה או של הכנסת בכלל לפי לוח הזמנים של אורח כזה או אחר.
אלכס מילר: אנחנו קובעים ישיבה, כמו שאתה אומר, מדובר כאן בנושאים מאוד חשובים, אז אנשים עושים את השינויים בלוח הזמנים שלהם בשביל להגיע.
אלכס מילר: אם יש להם סיי, או שהם שולחים נציגים.
אלכס מילר: כמו שאתה יכולת להגיע והבעת את העמדה של ההתאחדות לכדורגל- - -
רתם קמר: אתמול ידענו על הישיבה הזאת.
רונית תירוש: אבל כמו שאתה הגעת ובאת, גם הם יכלו לבוא אם זה חשוב.
אלכס מילר: כולם ידעו.
רונית תירוש: בוא תייצג אותם, בוא נשמע.
רונית תירוש: אנחנו הרי לא רוצים להרע.
רתם קמר: אני אתן כמה הערות כלליות.
רתם קמר: אחת, כמובן שמדובר פה במחלקות נוער.
רתם קמר: בעצם מה שהחוק הזה עושה, מה שהיה עד היום לגיל 15 דה פקטו הוא מאפשר את זה גם עד גיל 17.
רתם קמר: האפשרות של לעבור במחצית העונה מקבוצה אחת לקבוצה אחרת- - -
אלכס מילר: להודיע.
רונית תירוש: במחצית - לא.
רתם קמר: חבר'ה, את ההודעה.
רונית תירוש: לא לעבור.
רתם קמר: אבל בפועל להודעות האלה יש משמעויות כי באינטראקציה שיש בין שחקן למועדון, ברגע שהוא נותן הודעה, אז מתי הם נותנים את ההודעה?
רתם קמר: אנחנו מכירים את זה אצלנו, הם נותנים את זה- - -
אלכס מילר: תחתים חוזה.
אלכס מילר: מישהו אוסר עליך להחתים חוזה?