GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלכס מילר: לדווח לוועדה ואני חושב שכן ניתן לתת מענה לחלק הזה של הבעייתיות שקיימת עם הסטודנטים שמוציאים כספים נוספים לנושא הזה, בעניין של הנסיעות.
אלכס מילר: זה לא בעיה כל-כך גדולה.
אלכס מילר: אני חושב שכל מוסד יכול לעמוד בהפרש הזה.
אלכס מילר: כמה כבר על ה- 100 – 150 סטודנטים, לתת מתוכם ל- 30 – 40 מלגות בנושא של הנסיעות, רבותיי, מה, אוניברסיטת תל-אביב עם התקציב של כמה מיליארדי שקלים, יקרוס מזה?
אלכס מילר: אז במקום לעשות נכבה שם אצלם במוסד, היו נותנים את הכסף לסטודנטים לנסיעות.
אלכס מילר: טוב, רבותיי, בסדר?
אלכס מילר: אז אני מבקש מכם עד שהמל"ג יצא לפגרה, לדווח לוועדה את מסקנות הבדיקה של כל ההוצאות הנלוות למקצועות שיש בהם סטאז' מחייב ללא תמורה ואני מבקש גם עם התאחדות הסטודנטים, אם אתם יכולים לעשות איזה שהיא בדיקה מקיפה במקביל לעניין הזה, ולשלוח לנו קצת נתונים, אנחנו רוצים לראות איזה מקצועות מדובר, מה ההוצאה בעצם, אם אנחנו עושים את ההפרש לנסיעה בין מקום מגורים למקום לימודים, בתוספת למקום איפה שעושים סטאז'.
אלכס מילר: שוב אני אומר, רבותיי, בסופו של דבר, אנחנו חד-משמעית אמרנו, מדינת ישראל לא תרשה לסטודנט לצאת ממסגרת הלימודים בגלל המצב הכלכלי.
אלכס מילר: בשביל זה נעשו כל החוקים עם השנה הראשונה חינם, עם המלגות, עם הסבסוד לחיילים משוחררים וכו', הכל נעשה בשביל שהגורם הכלכלי לא יהיה זה שמוציא סטודנט מהלימודים.
אלכס מילר: הגורם האקדמי הוא הגורם היחידי שצריך להוציא במידה והוא לא עומד בו.
אלכס מילר: אבל הגורם הכלכלי לא צריך.
אלכס מילר: במיוחד לנושא של הנסיעות.
אלכס מילר: במיוחד.
אלכס מילר: זה רק לחשוב על זה, זה כבר מטורף, שבן-אדם, משום שלא יכול לממן לעצמו נסיעות של שנה, לא מסיים את התואר.
אלכס מילר: אז צריך להקים פשוט איזה שהוא מנגנון של מלגות לנושא הזה, להשוות, לתת את ההפרש ובסופו של דבר זה יעבוד.
אלכס מילר: אנחנו לא אמרנו שהמוסדות או המל"ג צריך לממן, חוץ מהסבסוד של שכר הלימוד, גם את הנסיעות של הסטודנטים.
אלכס מילר: אף אחד לא אמר את זה.
אלכס מילר: בסופו של דבר, כולנו למדנו וכולנו נסענו על חשבוננו.
אלכס מילר: אבל תיאמנו.
אלכס מילר: לפחות ידענו שאם אני עכשיו הולך שלוש-ארבע שנים ללמוד במוסד ככה וככה, אז יכול להיות שכדאי לי לגור בקרבת המוסד.
אלכס מילר: או לדאוג לכך שיהיו לי מעונות, שאני לא אוציא את הכסף לנסיעות.
אלכס מילר: אבל אם יש לי תוספת של נסיעות, אז צריך לקחת את זה בחשבון.
אלכס מילר: וזה לא משהו שאני באתי ולקחתי את זה בחשבון, כי כשאני הלכתי ללמוד, אני לא חשבתי שאני הולך לעשות את הסטאז' שלי במקום שאני צריך לנסוע שעה וחצי.
אלכס מילר: אם אתם תבואו ותגידו לבן-אדם – תשמע, אתה גם הולך לעשות סטאז' במקום ככה, מתחילת הלימודים, אז יכול להיות שהוא יעשה גם את החשבון הכלכלי בעניין הזה.
אלכס מילר: אבל אם הוא נחשף לזה רק ברגע האחרון, אז כמובן שהוא לא יכול לקחת את זה בחשבון הכלכלי ובטוח שאתם לא יכולים לעשות את זה.
רבקה סויה: אנחנו עושים את זה.
אורית נוטמן-שורץ: אנחנו אומרים לו את זה ביום הפתוח.
אלכס מילר: איפה הוא הוךל לעשות את הסטאז'?
אורית נוטמן-שורץ: אנחנו אומרים שמרחב ההכשרה הוא בין דימונה ירוחם אשכול.
אלכס מילר: בשביל זה צריך לבדוק את כל המערכת הזאת ולראות איפה יש בעיה ואיפה אין בעיה.
אלכס מילר: איפה שאין בעיה, אף אחד לא מכריח אתכם לעשות דבר אבל איפה שיש בעיה, צריך לטפל בזה.
אלכס מילר: רבותיי, אם זה היה משהו מסובך, אנחנו פה מדברים על דברים שהם הרבה יותר פשוטים.
רבקה סויה: גם חשוב לי מאוד להגיד, חבר הכנסת מילר, שאין מצב שבו סטודנט לא מסיים את הלימודים כי אין לו כסף להגיע למקום ההכשרה.
טל גולדמן: זה לא נכון.
טל גולדמן: זה ממש לא נכון.
ערן חולתא: אני מוזמן להפגיש אותך עם סטודנטיות.
אלכס מילר: רבותיי, לא צריך.
אלכס מילר: תשמעו, אני מבקש מכם, אם יש נתונים, אם יש סטודנטים שבאמת בגלל המצב הזה, צריך לבדוק את הסוגיה הזאת וצריך למצוא לזה פיתרון.
אלכס מילר: אני מבקש מהמועצה להשכלה גבוהה, כרגולאטור, פשוט לבוא ולעשות סדר בכל העניין הזה.
אלכס מילר: לבדוק איפה צריך לעשות את הטיפול, אם זה טיפול נקודתי במוסד כזה או אחר, או שזה טיפול כללי בכל התחומים שבהם יש סטאז'.
אלכס מילר: אני פותח את ישיבת ועדת החינוך, התאריך 16 למאי 2012, כ"ד באייר תשע"ב.
אלכס מילר: פרוטוקול 615.
אלכס מילר: הנושא – פרויקט מחשב נייד לכל מורה.
אלכס מילר: אנחנו ניתן לקרן אתנה להציג את הפרויקט, יגיע גם משרד החינוך, הם מאחרים מעט, ואז נתקדם.
אורי אריאל: בוקר טוב לכולם.
אורי אריאל: שמי אורי בן ארי, אני הנשיא והמייסד של קרן אתנה והמטרה של קרן אתנה היא בעצם הענקת מחשב נייד לכל מורה במדינת ישראל.
אורי אריאל: אני תכף אספר על ההיסטוריה, אבל אני רוצה בראשית דבריי להודות באמת לכל השותפים הרבים שיש לנו, ובראשם זה הסתדרות המורים, שנציג שלהם גם יושב פה, ולמשרד החינוך, שהוא שותף בתוכנית, מעניק את כל נושא ההדרכה למורים ויש לנו תורמים רבים שמשתתפים במימון ובסיוע לכך.
אורי אריאל: הקרן הוקמה על-ידי בדצמבר 2006, בחסות משרד ראש הממשלה ומשרד החינוך והסתדרות המורים.
אורי אריאל: החזון שלנו הוא לדאוג שיעריכו את המורים יותר, ייתנו להם את הכלים, בעיקר לאור מהפכת המידע שקרתה ב- 15 השנים האחרונות.
אורי אריאל: המורה בעבר היה מקור הידע ונכון להיום, בגלל שרוב הידע נמצא באינטרנט, המורה הופך, התפקיד שלו השתנה ואנחנו צריכים להעניק לו את הכלים.
אורי אריאל: לצערנו, לא היו למורים מחשבים ניידים כשהתחלנו, ואנחנו יצאנו לדרך בברכת ראש הממשלה, שרת החינוך דאז, והסתדרות המורים.
אורי אריאל: התחלנו בירוחם, בערד ובבאר-שבע והתקדמנו.
אורי אריאל: נכון להיום אנחנו נמצאים כבר ב- 171 יישובים.
אורי אריאל: אנחנו הענקנו כבר למעלה מ- 6,700 מחשבים ניידים, עם קורסים של 120 שעות לכל מורה.
אורי אריאל: התוכנית עצמה, במסגרת התוכנית, כל מורה מקבל מחשב נייד, עם אחריות ותמיכה.
אורי אריאל: מקבל תוכנות ואנטי וירוס למחשב, תיק מנשא למחשב והכי חשוב זה הדרכה מקצועית של 120 שעות.
אורי אריאל: לכל בית-ספר מותקן אינטרנט אלחוטי ומקרנים בכיתות, שזה בסיוע העירייה המקומית, הרשות.
אורי אריאל: התוכנית, התחלנו אותה בעיקר בבתי-הספר היסודיים, וכל עובדי ההוראה, הרעיון היה שכל עובדי ההוראה ביחד, עם המנהלת, לומדים ביחד בכיתה, בבית-הספר, וההצלחה מאוד גדולה.
אורי אריאל: תכף נדבר גם על ההצלחה.
אורי אריאל: הנקודה שלנו, שאנחנו חושבים שמי שיכול להוביל או מי שצריך להוביל את מערכת החינוך זה המורים והם, כמו שאמרנו קודם, הם כבר לא מקור ידע, ולכן הם צריכים את הכלים האלה של המחשבים ואנחנו, כשאנחנו שואלים את עצמנו אם אנחנו רוצים שהם יהיו הקטר, השאלה איזה קטר אנחנו רוצים – קטר מהיר שיודע ומודרני, או קטר ישן ולכן אנחנו חושבים שכל מורה חייב את המחשב, ככלי עבודה.
אורי אריאל: החלום שלנו התגשם כי התחלנו אותו ב- 2005, אני אז פגשתי את ראש הממשלה שהיה אמור להיות דאז, אהוד אולמרט, והצעתי לו את הרעיון הזה.
אורי אריאל: התחלנו אותו בתחילת 2006, יצאנו לדרך עם הסתדרות המורים ומשרד החינוך.
אורי אריאל: ב- 2007 השקנו אותו, ב- 28 באוגוסט, ב- 2008, במשרד ראש הממשלה ואת המחשבים הראשונים נתנו בסביבות נובמבר בירוחם ובערד ובבאר-שבע, ומאז, זאת אומרת, כמו שציינתי קודם, באמת השותפים האסטרטגיים שלנו זה גם משרד החינוך, גם הסתדרות המורים, הנה יושב פה עופר שלום, וגם בנק מסד הצטרף בהמשך, כבנק של המורים, והם השותפים האסטרטגיים לתוכנית.
אורי אריאל: המספרים נכון להיום – 6,662 מורים ב- 245 בתי-ספר, ב- 171 יישובים, עשינו 48 טקסי הענקה, אנחנו נותנים טקס שמכבד גם את המורים, ראש העיר, מזכ"ל הסתדרות המורים, נציגים בכירים ממשרד החינוך וכמובן תורמים למיניהם ואנשים מהקרן ואתם יכולים לראות את מפת הפרישה כאן, שמתפרשת על 171 יישובים היום.
אורי אריאל: ההמשך שלנו, אני חושב שתעודת ההוקרה הכי גדולה שקיבלנו זה שמשרד החינוך עם שר החינוך החדש, גדעון סער, ב- 2009, נפגש אתנו, סיפרנו לו שהחלום שלנו היה להגיע עד 2012 עם המחשב לכל מורה, אז הוא אמר – למה לא 2011?
אורי אריאל: ומינה צוות להקים את תוכנית התקשוב הלאומית של המאה ה- 21 ובאמת משרד החינוך נכנס לתוכנית הזאת ואני מניח, לפי מספרים שלנו יש, עד סוף שנה זו, אני מניח שיהיו כבר 30,000 מורים, כ- 30,000 מורים, עם מחשבים ניידים בלמעלה מ- 1,000 בתי-ספר, שמתוכם בערך 250 זה בתי-ספר שאנחנו נתנו להם מחשבים.
אורי אריאל: ערכנו גם סקר מאוד מקצועי עם ד"ר עוזי מלמד ממכון מופ"ת.
אורי אריאל: ערכנו שני סקרים בשלושה יישובים – בערד, באר-שבע וירוחם.
אורי אריאל: 300 מורים.
אורי אריאל: אחרי חצי שנה של הסקר ואחרי שלוש שנים של הסקר, שהתחלנו את התוכנית התוצאות הן מדהימות, אתם תכף תשמעו, הזמנו מספר מנהלים ומנהלות מבתי-ספר שרצו בתוכנית.
אורי אריאל: אני יכול לספר, אישית, שחזרתי, היינו אתמול בעפולה עילית, היינו בבית-ספר אלומות ופשוט מדהים לראות מה שקורה שם.
אורי אריאל: יש לנו 50 סרטים ביוטיוב, אם תרצו לראות Testimonials, עדויות של מנהלות, של מורות, של ראשי ערים, על מה שעשה הפרויקט הזה וכמובן שגם התוצאות, אפשר לראות, חלק מהן, יש לנו את הסקר בחומר שחילקנו לכם או נחלק לכם מייד, יש את התוצאות של הסקר.
אורי אריאל: המטרה שלנו היתה העצמת המורה ובאמת 99% מהמורים ציינו שהמעמד שלהם עלה בעיני התלמידים, בעיני ההורים ואני יכול להגיד לכם שמה שהכי ריגש אותי זה שאותן מורות שהגיעו גם הביתה, הן פתאום נהפכו להיות הגורו של הילדים שלהן ואתם יודעים כמה שזה חשוב, בעיקר בפריפריה.
אורי אריאל: האימא פתאום בבית נהפכה להיות הגורו של הילדים שלה, איך לתפעל מחשב.
אורי אריאל: יש לה מחשב נייד אישי, שלא רק יש לה מחשב נייד אישי, היא גם עם התוכנות הכי מתקדמות ובעצם רצה קדימה.
אורי אריאל: השימוש במחשב בזמן השיעורים גדל פי שבע, זה כמעט שנה אחורנית, היום הוא הרבה יותר גדול ו- 35% מהמורים גם טענו שיש פחות הפרעות בכיתה.
אורי אריאל: אתמול גם נוכחנו בזה, התלמידים מורכזים, הם מפוקסים, הם לא מפריעים בכיתה, הם אוהבים את זה וכשאנחנו שואלים אותם גם את הילדים, הם רואים שינוי עצום, גם במעמד המורה וגם בצורת ההגשה.
אורי אריאל: אנחנו גם נהנינו מביקור של פרופ' פול רסטה מאוניברסיטת טקסס שהוא אחראי על כל נושא התקשוב בחינוך בארצות-הברית, באוניברסיטה, והוא גם יושב ראש ועדת הפרס של אונסק"ו לפרויקטים בתקשוב והוא הציע להציע אותנו לפרס החינוך לוועדה.
אורי אריאל: הוא בא לבקר ברמלה, הוא ביקר ברמלה, אתם תכף תשמעו, יש פה שתי מנהלות מרמלה והוא אמר שהפרויקט הזה יכול להיות מודל בכל העולם.
אורי אריאל: מאוד התרשם ממנו.
אורי אריאל: אני מצטער על הרזולוציה, לא הספקנו פה להתאים, אבל אני יכול להגיד לכם פה מורות שקיבלו מחשבים מאוד מרוצות.
אורי אריאל: כשאנחנו שואלים אותן היום, הן אומרות – אם ייקחו לנו היום את המחשבים, מה אנחנו נעשה?
אורי אריאל: אין לנו, אי-אפשר להסתדר בלי המחשבים האלה.
אורי אריאל: זאת המורה מאתמול, מעפולה, אתם צריכים לראות איך הכיתה יושבת, גם לתלמידים שם כבר יש מחשבים, והשיעור הולך בצורה באמת מאוד מתקדמת והתהליכים האלה, קשה לעצור אותם.
אורי אריאל: מאחר ומשרד החינוך גם נכנס לנושא של בתי-הספר היסודיים בעיקר, ולפי התוכנית שלו הוא כנראה יסיים את כולם, הוא נותן גם את המחשבים, גם את ההדרכות, אנחנו החלטנו גם ללכת לכיוון של גני ילדים, אנחנו מתחילים עכשיו מחשב נייד לכל גננת, בשיתוף עם משרד החינוך שנותנים את ההדרכה לגננות שיהיו 90 שעות ואנחנו מקווים שתוך שלוש שנים נגיע בעזרת השם ובעזרת תורמים נדיבים ועוד אנשים שותפים שלנו, יחד עם משרד החינוך ויחד עם הסתדרות המורים, נגיע ל- 14,000 גננות, אני מקווה, בתוך שלוש שנים, זאת הציפייה שלנו.
אורי אריאל: תודה לכל השותפים, אנחנו עוד מעט נחלק לכם חומר, גם על העמותה, גם את הסיפור שלנו, וגם על השותפים טיפה.
אורי אריאל: זהו, אני חושב שאני, באמת רק הפנייה שלי לוועדה, מאחר והוזמנו לדבר, אז ה- Goal שלנו זה שלכל מורה בישראל, בשנה, שנתיים הקרובות, צריך להיות מחשב נייד.
אורי אריאל: אני חושב שבלי מחשב נייד המורה פוגע בילדים, בכך שלא יהיו להם מחשבים ניידים, זאת אומרת שהם לא ייכנסו לעולם הזה.
אורי אריאל: יש המון חומר, גם הספרים עולים על האינטרנט, יש אתרי תוכן, גם סנונית, גם מט"ח, גם גלים, יש תוכנות מכל העולם, במתמטיקה חופשי ומה שרק רוצים, ולצערנו, אם למורה אין מחשב נייד, אני חושב שהמורה לא יכול לתפקד כראוי ולהכניס את הילדים שלנו לכיוון המאה ה- 21.
אלכס מילר: כן, משרד החינוך, אתם מכירים את הנתונים, יש לכם את כל הסטטיסטיקות, אתם יודעים, מכירים גם בטח את כל הפרויקטים, גם את הפרויקט הזה.
אלכס מילר: מה אנחנו מבחינת ההתקדמות בעניין זה?
אלכס מילר: כי היו לנו הרבה דיונים על הסוגיות האלו.
אלכס מילר: איפה אנחנו עומדים היום?
עופר רימון: אז קודם כל, באמת, הפעולה הזאת של קרן אתנה מאוד מבורכת ומרשימה.
עופר רימון: הם התחילו לפעול עוד לפני שאנחנו נכנסנו לנושא הזה והייתי אומר שתפישת הפיתרון של קרן אתנה ושלנו, זה אותה תפישת פיתרון שאומרת – המורה במרכז.
עופר רימון: קודם כל, המורה, אחר-כך כל השאר.
עופר רימון: אז מבחינה זאת התפישה היא אותה תפישה, מבחינת המעטפת שאנחנו נותנים לבית-ספר, היא מעטפת יותר רחבה ממה שנותנים במסגרת הפרויקט הזה, כי אנחנו נותנים גם מקרנים בכל הכיתות ואנחנו נותנים גם, מממנים את עלות השימוש באינטרנט ודואגים שיהיו פסים רחבים ומעבר לזה, אנחנו גם את כל נושא ההפעלה מכניסים פנימה, שאלה תקציבים מאוד גדולים, שכוללים רכז תקשוב בבית-ספר שאנחנו מממנים אותו, שרק העלות של מימון רכז תקשוב לשנה, זה סדר גודל של הצטיידות של עשרה מורים ועוד טכנאי שאנחנו מתקצבים טכנאי, תבינו שהעלות, בשנה, של טכנאי ורכז תקשוב בית-ספרי, ותוכן דיגיטאלי שאנחנו נותנים ועלות אינטרנט, שאנחנו נותנים את זה כל שנה, לא חד-פעמי, זה כמו לתת מחשבים ניידים לכל המורים, רק הדבר הזה.
עופר רימון: ובנוסף, תקציבי הטמעה והדרכה.
עופר רימון: מבחינת היקפים, אנחנו כבר ציידנו 28,000 מורים במחשבים ניידים, אבל זה כל המעטפת, זה לא רק המחשבים הניידים.
עופר רימון: אנחנו עובדים מאוד בתיאום עם קרן אתנה, תיאום כדי לא לייצר כפילות.
עופר רימון: זאת אומרת, המטרה היא שקרן אתנה תפעל, קודם כל היא פעלה לפנינו, אז כשאנחנו נכנסנו למקומות שקרן אתנה פעלה, במקומות האלה לא נתנו מחשבים ניידים למורים, עשינו מיפוי בבית-הספר ואם כבר נתנו, כמובן שלא נתנו.
עופר רימון: אז הכל הוא תוספתי ובתיאום.
עופר רימון: אנחנו בודקים את הדברים והיום, קרן אתנה עשתה בחוכמה רבה ובתיאום אתנו, שהיא הולכת למקומות שאנחנו בינתיים לא נכנסים אליהם.
עופר רימון: גם אם זה בתי-ספר יסודיים, גם אם זה גני ילדים, ובחלק מהמקרים למיטב ידיעתי, אורי, יש לנו גם חינוך על-יסודי שאתם הכנסתם בחלק מהמקומות, שאנחנו מאוד מברכים על זה, כי זה כאילו שהם הולכים לפנינו, אנחנו באים אחריהם, זה מצוין.
עופר רימון: מבחינת מה שביקשת לדעת סטאטוס על התוכנית.
עופר רימון: התוכנית התחילה בשנת הלימודים תשע"א, בכ- 200 בתי-ספר, התחלנו במחוז צפון ובמחוז דרום.
עופר רימון: השנה הרחבנו אותה לעוד 800 בתי-ספר, אז אנחנו עומדים בכ- 1,000 בתי-ספר, שכיסינו כבר את כל מחוז צפון, אני מדבר על בתי-ספר יסודיים, כיסינו את כל מחוז צפון, את כל מחוז דרום, את כל מחוז ירושלים וחלק ממחוזות אחרים, ועוד מחוזות נוספים שהתחלנו להיכנס.
עופר רימון: בשנת הלימודים הזאת, אנחנו נערכים לקראת הגדרה לאיזה בתי-ספר אנחנו ניכנס.
עופר רימון: אנחנו אמורים להמשיך ולקבל את תקציב הבסיס של התוכנית שהוא 240 מיליון שקל, חלקו ילך להמשיך ולתפעל את ה- 1,000 בתי-ספר שעדיין פועלים בתוכנית, כי אנחנו מחויבים להם.
עופר רימון: אנחנו, כמו שאמרתי, לא רק שמנו את הציוד, אלא אנחנו מחויבים להפעלה וכרגע נבחן העניין בכמה בתי-ספר נוספים אנחנו נוכל להיכנס.
עופר רימון: אני מעריך שזה יהיה עוד כמה מאות של בתי-ספר, אני לא יכול להגיד בדיוק את המספר כרגע.
עופר רימון: מעבר לזה, בשנת הלימודים הבאה, אנחנו מוסיפים עוד מדרגה לתוכנית התקשוב והמדרגה הבאה היא פדגוגיה חדשנית.
עופר רימון: אנחנו כבר הכנסנו בתי-ספר לעולם התקשוב, עכשיו אנחנו רוצים להניח מדרגה נוספת שזה הנושא של שימוש בספרי לימוד דיגיטאליים, הצטיידות של תלמידים בתוך בתי-הספר ואיך הופכים את בית-הספר באמת לשימוש בתקשוב, כדי לייצר הוראה, למידה והערכה אחרת.
עופר רימון: אז זה ככה בקצרה, בלי להאריך, תמונת המצב איפה אנחנו עומדים ושיתוף הפעולה הפורה עם קרן אתנה והרבה מאוד הערכה שאנחנו רוחשים לקרן ולפעילות שלה.
אורי אריאל: יש לנו פה מנהלות ומנהל שהגיעו מאריאל, אם אפשר.
אורי אריאל: מרים.
מרים פרידמן: בוקר טוב, אני מנהלת בית-ספר בן צבי ברמלה.
מרים פרידמן: אנחנו היינו הראשונים, החלוצים, באזור רמלה שנכנסנו לתקשוב.
מרים פרידמן: בכלל באזור רמלה, אנחנו נכנסים עם כל דבר חדש.
מרים פרידמן: אבל אני רוצה לברך על היוזמה ואני אומרת שעד אותו זמן המורים בכלל לא היו מתוקשבים, לא ידעו.
מרים פרידמן: היה פחד מבכלל להסתכל על המחשב או לגעת בו.
מרים פרידמן: היו נאמני מחשב בבתי-הספר שזה היה התפקיד שלהם, כי חשבנו שהילדים יודעים את הכל הכיטוב והיו מספר מורות שזה היה התפקיד שלהן, ללמד מחשבים ועצם העניין שהכניסו לכל מורה מחשב, בעצם העצים את המורות, קירב את המורות למחשב והיום כל מורה מלמדת מחשבים בכיתה שלה, כל מורה אחראית לנושא בעצמה, כל התקשורת שלנו מתנהלת עם ההורים, עם צוות המורים, הכל דרך המחשב בצורה יוצאת מן הכלל ואם אורי אמר שהמורים לא יכולים בלי הכלי הזה, אז אני אומרת לך חד-משמעית, הכלי הזה הוא כלי עבודה של המורה.
מרים פרידמן: חשמלאי עובד עם כל מיני מכשירים שלו, המורים היום עובדים עם מחשב ובלי זה, זה פשוט בלתי אפשרי.
מרים פרידמן: הבעיה נוצרת, אנחנו גם עומדים בקצב, אנחנו צריכים כל הזמן לשמר את המחשבים שיעמדו בקצב הזמן, בקצב המדיה ואנחנו מוצאים את עצמנו גם בסיפור הזה שאם קיבלנו את המחשבים לפני חמש שנים, היום הם לא ממש תואמים, הם מאוד איטיים, הם מאוד כבדים, הם מאוד לא נכונים לנו וצריך לחשוב ובוועדה הזאת אני מבקשת לחשוב על הסיפור, איך בעצם משדרגים את המחשבים של המורים, שהיו לפני, שקיבלו את המחשבים לפני חמש שנים, העלויות מאוד גדולות, אם מורה רוצה לשפר ולשדרג ולהחליף את המחשב, הוא גם לא מוכן לשלם כי תכל'ס זה כלי עבודה שלו וצריכים לתת לו את מה שמגיע לו.
מרים פרידמן: אז פה צריך לחשוב איך אנחנו, איך מתגמלים את המורים, איך משפרים את זה, איך מחליפים את המחשבים, כי היום הלמידה/הוראה היא אחרת לגמרי.
מרים פרידמן: כל שיעור שנכנסים אליו הוא שיעור מתוקשב, הילדים נהנים, העבודה בבית-הספר היא פשוט משמעותית ואחרת.
מרים פרידמן: ואני מזמינה אתכם לראות את העבודה בפעולה.
נואל אבו עאמר: אני מבית-ספר ג'ואריש ברמלה.
נואל אבו עאמר: אני מצטרפת למה שאמרה מרים ומוסיפה עוד כמה דברים.
נואל אבו עאמר: בשבילנו, המחשב הוא מערכת ניהולית בין מפקחת, רשות, משרד החינוך, שאר המנהלות.
נואל אבו עאמר: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא והמחשב מקל עלינו.
נואל אבו עאמר: אין את הפקסים ואת המכתבים וכל השטויות האלה, אנחנו יותר במיילים, יותר בכלי הזה משתמשים כמערכת ניהולית.
נואל אבו עאמר: זה גם מסייע לנו בתקשורת בין הנהלה לבין צוותי המורים.
נואל אבו עאמר: אנחנו עובדים במקביל.
נואל אבו עאמר: אנחנו יכולים להגיע למורים אפילו בשעות המוקדמות של הבוקר, במיילים ובהודעות.
נואל אבו עאמר: מבחינת סביבה לימודית בבית-הספר, הסביבה השתנתה מאוד.
נואל אבו עאמר: אני יכולה לספר על סיפור קטן עם ילד, צפיתי בשיעור אצל אחת המורות והיתה משתמשת במקרן ובשיעור, אז הילד שואל אותה – המורה, איך את כותבת על הלוח בלי להתקרב אליו?
נואל אבו עאמר: והוא רואה את הכיתוב מהמחשב.
נואל אבו עאמר: היום הילדים מכירים את המקרן, מכירים את המחשב, מכירים את הכלים האלה.
נואל אבו עאמר: אפילו הם בונים מצגות, בונים שיעורים מתוקשבים.
נואל אבו עאמר: לילד מגיע שיעורי בית הביתה עם המשובית, עם כל הכלים שמשתמשים בבתי-הספר.
נואל אבו עאמר: התקשורת עם ההורים גם, נהיתה יותר קלה, יותר יעילה, יותר זמינה.
נואל אבו עאמר: אנחנו לא יכולים לפגוש את כל ההורים בבת אחת, אבל יש לנו את המשובית, שאנחנו שולחים להורים את ההערות, את עבודות הבית של הילדים, את הציונים של הילדים.
נואל אבו עאמר: למורה זה מתחיל מתכנון, ביצוע והערכה, זה הכלי, זה היד ימין שלו.
נואל אבו עאמר: מה שאמרה מרים עם הכלים שקיבלנו, המחשבים שקיבלנו מלפני חמש שנים, אנחנו החלוצים, כבר התחילו להתיישן קצת.
נואל אבו עאמר: אנחנו מבקשים עוד שדרוג.
נואל אבו עאמר: אבל לחזור אחורה בלי מחשב בכיתה, בלי מקרן, זה כבר לא מדברים על זה.
אברהם שוורץ: אני מאורט באריאל.
אברהם שוורץ: רציתי להציג זווית שונה.
אברהם שוורץ: אצלנו באריאל, התבצע מהלך יישובי שלם ולמעשה, מהגננות ועד י"ב, החטיבה העליונה, כל המורים והגננות בשבוע הקרוב נכנסו לזה גם, מקבלים מחשב.
אברהם שוורץ: אני חושב שמה שיפה בפרויקט הזה, זה קודם כל מתחיל בשם שלו, שזה מחשב לכל מורה, והמילה כל פה, מאגדת את שיתוף הפעולה שדווקא אצלנו בעיר אריאל בא לידי ביטוי גם דרך השילוב עם משרד החינוך, הקרן עצמה, הרשות המקומית ורשת אורט ומה שקורה היום זה שמעבר למרדף החיובי אחרי המקרן, על-מנת לשלב אותו כחלק מהדיסציפלינה של ההוראה, התלמידים חווים העצמה של תפקיד המורה ומעמד המורה.
אברהם שוורץ: אנחנו רואים תזוזה ושינוי של תפקיד המורה.
אברהם שוורץ: המורה לא הופך להיות מקור הסמכות היחידי, אלא הופך להיות איזה שהוא מטמיע של ידע.
אברהם שוורץ: הדיאלוג והאפשרות לתת מענה שונה לתלמידים בכיתה, בכיתה הטרוגנית, נפתח, כי יש כלים ממוחשבים שעובדים ברקע, המורה יכול להציג מטלה ולהתחיל לעבור בין התלמידים.
אברהם שוורץ: המחשב הפך להיות מעין עוזר הוראה, אמנם וירטואלי, אבל קיים.
אברהם שוורץ: ההשתלמות שהמורים עשו, עשו השתלמות, המורים בהוראה משולבת, שקשורה לאיך בונים מצגת מנצחת, כי זה לא סתם להשתמש ב- Power point, איך חוצבים מידע מהאינטרנט ומהו שימוש מושכל במידע והידע בתחום האינטרנט ואיך מציגים אותו נכון לתלמידים.
אברהם שוורץ: התלמידים רואים שימוש מושכל ולומדים איך משתמשים נכון ברשת האינטרנט, שזה אספקט היום מאוד מאוד חשוב, דווקא עם עידן הפייסבוק והרשתות החברתיות.
אברהם שוורץ: המורים מתקדמים לקראת הקמת אתר או בלוג אישי, כדי לייצר קשר חינוכי עם התלמידים.
אברהם שוורץ: אני חושב שהתחילה להתרחש אינטראקציה, על-ידי זה שגם התלמידים מביאים את המחשב הנייד שלהם או את הסמארטפון שלהם ומתחילה להיות החלפת מידע מאוד מעניינת, דיגיטאלית.
אברהם שוורץ: יש אתגרים חדשים שזה מציב בפנינו, שצריך להתקדם איתם, זה בנושא של הבחינות.
אברהם שוורץ: חלק מהבחינות, רוב הבחינות היום שמשרד החינוך עדיין מיישם, הן בחינות בשיטה של דף ונייר והתלמידים היום כבר נמצאים במצב של מדיה דיגיטאלית.
אברהם שוורץ: יש הרבה ספרים שהופכים להיות במדיה הדיגיטאלית וצריך לחשוב איך מתמודדים עם זה.
אברהם שוורץ: אני חושב שהאינטראקציה המעניינת שהיתה אצלנו, ושוב, אני חושב שחשוב שתבואו לראות את זה, האינטראקציה המעניינת שהיתה בין כל הרמות השונות של המורים, מורים בכיתה, בבית-הספר היסודי, חטיבת הביניים וחטיבה עליונה, שישבו יחד, הרים את הנושא, הרים, אני אשתמש במילים של עופר, היתה לנו קפיצת מדרגה גם בשיתוף הידע.
אברהם שוורץ: התחיל להיווצר דיאלוג שונה בנושא של מעברים בין בתי-הספר היסודי לחטיבת הביניים, חטיבת הביניים והחטיבה העליונה, על-סמך ההתנסות המשותפת של מורים באותה דיסציפלינה, תוך כדי פיתרון בעיה של שילוב המחשב בהוראה והאינטראקציות האלה, שהן אולי לא היו המטרה הראשונית של הפרויקט של מחשב לכל מורה, אני חושב שהן הופכות להיות החלק המשמעותי מאוד, בהחלפת המידע והידע של הצוותים החינוכיים.
אברהם שוורץ: אני כן הייתי מעלה סוגיה מעניינת, אולי שווה גם שנפרוש כנף ונכניס את ההורים של התלמידים לתהליך הזה.
אברהם שוורץ: מאוד חסר הפן הזה, כי הצלע של המחשב, מחשב לכל מורה, נתן איזה שהוא מענה ממש טוב לשיתוף הפעולה של מורה תלמיד.
אברהם שוורץ: הצלע השלישית, קצת הוזנחה ואנחנו ממש מתלבטים עם זה.
אברהם שוורץ: אנחנו גם מתלבטים, אנחנו בית-ספר מדגים של עוז לתמורה.
אברהם שוורץ: הנושא של המחשב הוא כלי מאוד חשוב דווקא גם עכשיו, בנושא של שעות פרטניות והמעקב אחרי זה והשיתוף עם המורים.
אברהם שוורץ: אני חושב ששווה גם לקחת את זה למקום הזה, לראות האם זה שיש לכל מורה מחשב, האם זה לא מאפשר לנו לעשות שעה פרטנית אחרת, שהמורה יעשה את השעה הפרטנית בשעת הערב, מול התלמיד בבית, ואז המורה בצורה בלתי אמצעית, נכנס אל התלמיד לבית ומתחילה אינטראקציה שמעצימה גם את הבית.
אברהם שוורץ: אני חושב שיש לנו כלי אדיר, לא הייתי מוותר על זה, לא הייתי חוזר אחורה.
אלכס מילר: בבקשה, אורנית.
אורנית בן ישר: שלום, נעים מאוד, אני מעמותת מחשבה טובה, שעוסקת בצמצום של פער חברתי דרך הנגשת טכנולוגיה.
אורנית בן ישר: אני מברכת מאוד על הדיון הזה.
אורנית בן ישר: שמחתי לשמוע שאתם נותנים פה כ- 120 שעות של הכשרה, דווקא מהצד השני כבת למורה, מצאתי את עצמי כל-כך הרבה שעות יושבת ועוזרת לה.
אורנית בן ישר: היא קיבלה את המחשב אבל קיבלה איזה 20, 30 שעות הכשרה, והם לא הצליחו ככה להתקדם, אז אני מאוד מברכת על זה שדווקא נאמר פה על אותם 120 שעות.
אורנית בן ישר: אני כן חושבת שיש כאן גם מקום שאפשר להתחבר, אני רואה שאתם נכנסים לתוך גני הילדים.
אורנית בן ישר: אנחנו פועלים פה בירושלים, גם במערב העיר, גם במזרח העיר, פרויקט מאוד מאוד גדול, גם בעיר לוד, דווקא עם גני ילדים, כיתת מחשבים ניידת שמגיעה אל הגן ופועלת עם הילדים.
אורנית בן ישר: ראינו שכשהגננות לוקחות שם חלק, ההעצמה שלהן מול הילדים נהפכת להיות מאוד משמעותית וגם הנושא שדובר כאן עכשיו על הורים, הם בעצם כחלק מהפרויקט הזה, גם ההורים שותפים.
אורנית בן ישר: אז כשאתה יוצר את המפגש הזה, זה יוצר איזה שהוא מקום מאוד מאוד משמעותי.
אורנית בן ישר: אני חושבת שאנחנו נשמח גם לראות איך להשתתף דווקא בתחום הזה של ההכשרות, שבו אנחנו עוסקים כבר אני חושבת שמונה שנים, אז אפשר לעשות איזה שהיא חשיבה.
אלכס מילר: ההסתדרות, אתם רוצים?
שלמה ישי: בוקר טוב לכולם.
שלמה ישי: בפגישה הראשונה שהתקיימה בין אורי לבין מזכ"ל הסתדרות המורים, יוסי וסרמן, ואתי, ואורי בא עם הרעיון, אנחנו מייד הרמנו את הכפפה לשיתוף פעולה משום שבקרן שאותה אני מנהל, כבר התחלנו לעסוק בנושא של קורסים למחשוב והכנסת המורים לנושא המחשוב.
שלמה ישי: ברור לנו שהנושא הזה באמת היה, הכלי הזה מאוד מאוד חשוב.
שלמה ישי: אנחנו משתדלים לתת את כל הלוגיסטיקה של הכנת המורים, של הרשימות של המורים של בתי-הספר, ויושבים בוועדות הכנה יחד עם כל השותפים ואנחנו כמובן מאוד מאוד מברכים על הפרויקט הזה, מפני שאנחנו רואים את עצמנו לא רק כאיגוד מקצועי, אלא גם כתנועה שבאה לשפר את תדמיתו של המורה ואת עבודתו של המורה.
שלמה ישי: אני חושב, אבל, שיש פה צעד חשוב נוסף, זה הירתמותם של נדבנים ושל תורמים למערכת החינוך.
שלמה ישי: אנחנו רואים בזה חשיבות גדולה מאוד, כי נכון, אפשר להגיד – המדינה חייבת, המדינה תעשה, המדינה, לא תמיד המדינה יכולה וגם כשהמדינה יכולה, חשוב מאוד שהמגזר, מה שנקרא המגזר השלישי, שיש לו את היכולות ושיתוף הפעולה שלו לדעתי מאוד מאוד מבורך.
שלמה ישי: האמת היא שיש לנו בעיה אחרת שאנחנו מתמודדים אתה, זה באמת כל העומס שנפל על המורים, כי זה באמת בעיקר בחודשים הראשונים, עד שמורה לומד לעבוד עם המחשב, הוא עובד הרבה יותר קשה מאשר הוא עבד לפני זה.
שלמה ישי: אבל אנחנו גם ראינו ברכה, הוזכר פה הנושא של השעה הפרטנית, אנחנו כמובן באופן חדש כבר חמש שנים בתוך העסק הזה, וראינו עד כמה שהמורה יכול להיעזר במחשב בשעה הפרטנית שהוא יושב עם שלושה-ארבעה תלמידים, מול המחשב, לא רק בכיתה, אלא הוא יכול להביא הרבה יותר חומר והרבה יותר עבודה עניינית יותר, מול המחשב.
שלמה ישי: לכן אנחנו מאוד מברכים, אנחנו מברכים כמובן שמשרד החינוך נכנס אחרינו לעניין הזה וכפי שנאמר כאן, אנחנו נרתמנו גם לנושא של הגננות, כי אנחנו חושבים שגם בתחום הזה, צריך לעשות.
שלמה ישי: אנחנו מקווים, אנחנו צריכים באמת למצוא תשובה ופיתרון למחשבים שכבר אלה שנכנסו ראשונים, המחשבים אחרי חמש-שש שנים, אני לא צריך להגיד לכם שהמחשבים האלה כבר צריך לשדרג אותם באיזה שהיא צורה.
שלמה ישי: אני מקווה שאנחנו גם נמצא את הפיתרון ואני מברך את הוועדה ואת היושב-ראש, שקיים את הדיון בנושא הזה.
עינת וילף: ראשית, אני כמובן מברכת על המהלך והמאמץ.
עינת וילף: אני מתעניינת כמובן בדרכים שבהן הדבר הזה ימשיך הלאה מבחינת המורים עצמם, כי תואר כאן כל הנושא של מחשבים מיושנים.