GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוחמד ברכה: אני בטוח שיש חברים שימלאו את התפקיד שלי אפילו יותר טוב.
אלכס מילר: אני בטוח גם.
מוחמד ברכה: אתה עושה כאן פרובוקציה שהיא לא בעניין חינוך, אלא אנטי חינוך.
אלכס מילר: זה אתה, מי שעושה פרובוקציה זה אתה.
מוחמד ברכה: זה אירוע של מתקפה על מוסד אקדמי.
אלכס מילר: צא החוצה עכשיו.
מירי רגב: אתה עושה דה-לגיטימציה של מדינת ישראל.
אלכס מילר: להוציא אותו החוצה.
מוחמד ברכה: אני יוצא, אני יוצא לבד.
אלכס מילר: אפשר להוציא אותו החוצה?
אלכס מילר: תוציאו אותו החוצה כבר.
אלכס מילר: ולעניין הזה, כמו שאמרתי, היום מציינים, שמעתי על כך, שהולכים לקרוא איזה יזכור אלטרנטיבי לזכר אותם הקרבנות.
מוחמד ברכה: זה לא מתקיים בתוך האוניברסיטה.
אלכס מילר: שמעתי על דקת הדומייה.
אלכס מילר: רבותיי, מה השלב הבא?
אלכס מילר: יקראו כאן יזכור אלטרנטיבי לחיילים הנאצים?
מירי רגב: אתם, זה המקום שלכם, שם בעזה, לא שלנו.
ג'מאל זחאלקה: לקרוא אותה לסדר, את רגב.
מירי רגב: הוא אמר לי משהו, עניתי לו בחזרה.
מירי רגב: למה צריך לקרוא אותי לסדר?
אלכס מילר: מירי רגב, תודה רבה.
אלכס מילר: אני רוצה קודם כל לקבל הבהרות מהמועצה להשכלה גבוהה בעניין הזה.
אלכס מילר: אני יודע שיש החלטה ברורה של המל"ג בנושא של קיום אירועים מסוג זה.
אלכס מילר: אני גם שמעתי, ותכף יגידו לי גם על כל הפעילות שהולכת להיות מחר, על השתתפות של איזה - -
ג'מאל זחאלקה: זה ועדת חינוך או אינקוויזיציה?
ג'מאל זחאלקה: שאלה, זו ועדת חינוך או אינקוויזיציה?
אלכס מילר: חבר הכנסת זחאלקה, גם אתה הולך לצאת עכשיו.
מירי רגב: ערבים שמוכרים בתים ליהודים.
משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב ראש, למה אתה לא פותח את זה עם דקה דומייה לגיבורים, לחללים הפלסטינאים?
משה (מוץ) מטלון: אני חושב שהיה צריך לקום.
משה (מוץ) מטלון: אני רק מראש מתנצל, אני רק מתנצל שאני לא אוכל לעמוד לכבודם.
אלכס מילר: תודה, רבותיי, נא לא להפריע.
אחמד טיבי: לשייח באדר אתה מתכוון.
ריקי מנדלצויג: אני אקרא בפניכם רק את החלטת המועצה שהתקבלה ב- 30.6.09: המועצה להשכלה גבוהה דנה בנושא הרצאתו של השייח' ראאד סלאח באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטת תל-אביב והיא קוראת למוסדות להשכלה גבוהה להפעיל שיקול דעתם ולא לאפשר שימוש לרעה בערכי חופש הביטוי והדמוקרטיה באמצעות מתן במה להסתה לאלימות, לגזענות ונגד קיומה של מדינת ישראל.
ריקי מנדלצויג: זאת היתה עמדתה של המועצה להשכלה גבוהה בשנת 2009.
ג'מאל זחאלקה: אסור שאלכס מילר ייכנס לאוניברסיטה.
ג'מאל זחאלקה: גם מירי רגב, אסור לה להיכנס.
מירי רגב: רק לטרוריסטים מותר להיכנס.
אלכס מילר: בינתיים יושב ראש המפלגה שלך חשוד בסיוע לארגוני טרור.
אלכס מילר: אז אני מציע לך שתשב בשקט כאן.
מירי רגב: היית בהודו, מה אמרת להם?
ג'מאל זחאלקה: הוא לא הביא אוניות לאיראן.
ריקי מנדלצויג: אני מבקשת מערן להמשיך, אם אפשר.
ערן דוידי: אני יועץ לשר החינוך.
ערן דוידי: השר, בלי שום קשר, חושב שההחלטה של האוניברסיטה היא החלטה שגויה ומקוממת.
ערן דוידי: הוא גם דיבר עם נשיא האוניברסיטה בסוף השבוע האחרון, ביקש ממנו לשקול שוב ולחדש את עמדתם, כי יש להם שיקול דעת בעניין.
ערן דוידי: נשיא האוניברסיטה הבטיח לשקול שוב.
ערן דוידי: השר הסביר לו שזה פוגע באמון הציבור באוניברסיטה.
ערן דוידי: לצערנו, עד עכשיו הנשיא לא חבר אלינו.
מירי רגב: סליחה רגע, מה זה שיקול דעת?
מירי רגב: יש כאן הנחיה, שאל היושב ראש את כבודה, היא אמרה לו שיש הנחיה.
מירי רגב: האירוע הזה זה אירוע של הסתה, מה זה שיקול דעת?
מירי רגב: אין שיקול דעת.
מירי רגב: יש שיקול דעת אחד.
אחמד טיבי: את לא מבינה מה זה אקדמיה.
אחמד טיבי: את לא יודעת מה זה אקדמיה.
מירי רגב: אדוני, מי שלומד פה במדינת ישראל, זה אתם.
אלכס מילר: נא לשמור על השקט.
אחמד טיבי: לפעמים נמיכות קומה, לא יכולים - - -על פני תרבות.
אחמד טיבי: מדברים ככה על האוניברסיטה, את צריכה לדבר - - - את צריכה לדבר בהדרת קודש.
מירי רגב: אתה שהלכת ופגעת במדינת ישראל.
מירי רגב: נסעת להודו כדי להגיד שאמצעי הלחימה שלנו לא טובים.
מירי רגב: יה בוגד.
מירי רגב: אתה מדבר על חינוך?
אלכס מילר: חברת הכנסת רגב, תודה.
אלכס מילר: תודה, מספיק.
אלכס מילר: אני אתן לך זכות דיבור כמו לכל חבר כנסת אחרת.
אלכס מילר: אוניברסיטת תל אביב, בבקשה.
אלכס מילר: כן, המנכ"ל אתנו?
מוטי כהן: המנכ"ל אתכם, כן.
מוטי כהן: שלום לכולם.
מוטי כהן: אוניברסיטת תל-אביב לא עושה שום אירוע.
מוטי כהן: האירוע נעשה בהתאם לחוק זכויות הסטודנט שנחקק ביוזמתה של הוועדה הזאת ושמגדיר באופן ברור, לכל סטודנט החופש.
אלכס מילר: כשאני חוקקתי את החוק הזה, הדבר האחרון שאנחנו התכוונו זה שאתם תעשו או תתנו או תתנו שטח או תתמכו באירועים מסוג זה.
מוטי כהן: אנחנו לא תומכים.
אלכס מילר: אם צריך תיקון, אנחנו גם נעשה תיקון.
אלכס מילר: על כל דבר צריך לעשות תיקון היום.
מוטי כהן: לכל סטודנט החופש להתארגן ולהפגין בכל תחום ונושא, לרבות בנושאים הנוגעים לסטודנטים ולזכויותיהם, לפי הכללים הקבועים בעניין זה בתקנות המוסד ועל-פי זה אנחנו פעלנו.
מוטי כהן: החוק השני שישנו, זה מה שנקרא חוק יסודות התקציב, אשר מגדיר תנאים שבהם לא ניתן לאשר פעילות שהיא פוגעת בערכי יסוד של מדינת ישראל.
מוטי כהן: האירוע שאנחנו מדברים בו הוא אירוע שהוא לא הסתה ולא פגיעה.
מוטי כהן: פה מדובר על זיכרון, ככה הוא הוגדר בבקשה שהוגשה לנו.
מירי רגב: איזה זיכרון?
אלכס מילר: סליחה, חברת הכנסת.
מירי רגב: תסביר לנו, איזה זיכרון?
מירי רגב: אנחנו רוצים להבין.
עפו אגבאריה: תסביר לה.
עפו אגבאריה: היא כל-כך מתמצאת, תסביר לה.
עפו אגבאריה: באמת.
מוטי כהן: הוא הוגדר כזיכרון, הוא לא הוגדר כאירוע שבא לפגוע במדינת ישראל.
מוטי כהן: דובר על אירוע שבא להביע שיתוף פעולה בין יהודים לערבים ועל-פי זה נתנו אישור מיוחד.
מירי רגב: מה, שיתוף פעולה על מה, בין יהודים וערבים?
משה (מוץ) מטלון: על האסון, על האסון.
מירי רגב: תסביר לי שיתוף פעולה על מה בין היהודים והערבים?
מירי רגב: תסביר.
מירי רגב: אני בעד שיתוף פעולה.
משה (מוץ) מטלון: על האסון.
מירי רגב: על מה שיתוף הפעולה בין ערבים יהודים?
מירי רגב: זה שקמה המדינה?
אלכס מילר: חברת הכנסת רגב.
אלכס מילר: כשהוא יסיים, אני אתן.
מסעוד גנאים: תן לה לחקור אותו, אחר-כך להעניש אותו.
מירי רגב: רוצה להבהיר.
מסעוד גנאים: תן לה לחקור אותו.
מירי רגב: אני רוצה להבין.
מסעוד גנאים: אז תתביישי ותדברי חינוך.
מסעוד גנאים: בינך לבין החינוך – שמיים וארץ.
מוטי כהן: תודה על הסיוע.
מסעוד גנאים: אני איש חינוך לשעבר, מורה לשעבר וכאשר אני אדבר, אתה תדע את זה.
מוטי כהן: אנחנו פעלנו בהתאם לחוק, בהתאם לכל דרישות החוק, גם חוק זכויות הסטודנטים וגם חוק יסודות התקציב.
מוטי כהן: האנשים שביקשו לציין את האירוע הזה עמדו בדרישות החוק.
מוטי כהן: הם נדרשו לשלם עבור האבטחה של המקום.
מוטי כהן: היתה לנו פנייה גם מקבוצה אחרת, מהצד הימני של המפה, גם להם אישרנו, באותו מקום ובאותם תנאים, לקיים אירוע דומה.
מוטי כהן: אוניברסיטת תל אביב היא אוניברסיטה דמוקרטית, ישראלית.
משה (מוץ) מטלון: על מה הם ביקשו?
משה (מוץ) מטלון: על מה?
מוטי כהן: נגד אותו אירוע.
משה (מוץ) מטלון: מה אותו אירוע?
מירי רגב: איזה אירוע?
משה (מוץ) מטלון: הם באו לציין את יום האסון?
משה (מוץ) מטלון: תסביר לנו מה הם ביקשו.
מוטי כהן: אני לא, לא רוצה להביע מה הם רצו ומה הם לא רצו.
משה (מוץ) מטלון: אתה אבל אמרת שהם ביקשו.
מירי רגב: אישרת את זה.
משה (מוץ) מטלון: אתה יכול לומר מה ביקשו ומה אישרת?
מוטי כהן: הם ביקשו אישור להפגין נגד האירוע הספציפי הזה, של הזכרת יום הנכבה.
מוטי כהן: ואנחנו כמוסד דמוקרטי וכמוסד ישראלי, שמודע לצרכים.
משה (מוץ) מטלון: שאיבד את הערכים שלו.
מוטי כהן: הוא לא איבד שום ערכים.
עפו אגבאריה: איזה ערכים, ערכים פשיסטיים.
משה (מוץ) מטלון: אתם מייצגים טרוריסטים.
משה (מוץ) מטלון: אתם נציגי הטרוריסטים.
משה (מוץ) מטלון: במדינה שכנה פה לא הייתם פותחים את הפה.
משה (מוץ) מטלון: הייתם תלויים בכיכר.
מירי רגב: מי ששורף ספרים זה אתם, מי ששורף ספרים זה אתם.
משה (מוץ) מטלון: טרוריסטים שכמותכם.
משה (מוץ) מטלון: מומחי טרור.
עפו אגבאריה: אתה מסכן, כי אתה גם קרבן של הגזענים האלה.
מירי רגב: על איזה גזענים אתה מדבר?
מירי רגב: מאיזה צד?
עפו אגבאריה: ישראל ביתנו.
משה (מוץ) מטלון: אני קרבן של אלה שלא רצו לעשות הסכם ולחתום בהסכם האו"ם, על החלטת האו"ם.
מירי רגב: אם אין נאמנות, אתם לא תקבלו את החוק לא נאמנות זה גזענות?
מירי רגב: איזה מדינה בעולם היתה מסכימה?
עפו אגבאריה: תן לה לצעוק, תן לה עוד מגאפון.
עפו אגבאריה: היא לא יכולה בלי זה.
עינת וילף: אני יכולה לשאול מה מידת שיקול הדעת של האוניברסיטה בנושא הזה?
מוטי כהן: האירוע נעשה בהתאם לחוק, בהתאם למקובל באוניברסיטה, תוך שמירה והקפדה על כל החוקים, כאשר האוניברסיטה אינה מביעה עמדה בנושא הזה.
עינת וילף: אבל מה שיקול הדעת של האוניברסיטה, כשמשרד החינוך אומר שהפעלתם לטעמו שיקול דעת מוטעה.
עינת וילף: מה שיקול הדעת שיש לכם?
עינת וילף: אתם יכולים לאסור את זה?
מוטי כהן: שיקול הדעת שלנו הוא מאוד פשוט.
ג'מאל זחאלקה: שיקול הדעת של השר הוא המוטעה.
מירי רגב: השר הוא מוטעה.
עפו אגבאריה: הוא ימין קיצוני מטורף אפילו.
מירי רגב: כל מי שלא אומר את מה שאתם רוצים, הוא ימני קיצוני מטורף?
עפו אגבאריה: בטח שהוא ימין קיצוני.
מירי רגב: זאת הבעיה.
מירי רגב: אין שיח אמיתי.
אלכס מילר: חברת הכנסת רגב, מספיק כבר.
עפו אגבאריה: תראו מה עשיתם לאתיופים וזה הגישה.
עפו אגבאריה: בשר תותחים, הם מסכנים.
דני דנון: היית בצבא?
עפו אגבאריה: זה לא משנה.
מירי רגב: עשית שירות אזרחי?
מוטי כהן: אם יורשה לי עוד.
מוטי כהן: שיקול הדעת של האוניברסיטה הוא אל"ף, בהתאם לחוק, ובי"ת, בהתאם לתקנון האוניברסיטה שמתיר אירועים מהסוג הזה.
מוטי כהן: כל זמן שאין פגיעה או אין חשש לפגיעה לא בחוק ולא בסדר הציבורי, אנחנו מאשרים בקשות של סטודנטים של אוניברסיטת תל-אביב לקיים אירועים.
דני דנון: כשמחבל, מחבל משוחרר מגיע לאירוע היום, מחבל שהורשע מגיע לאירוע באוניברסיטה, זה אירוע חינוכי?
דני דנון: אם זה היה מחבל של הימין הקיצוני, אם היה מגיע היום אחיו של יגאל עמיר, היה מגיע היום לעשות אירוע באוניברסיטה.
עפו אגבאריה: היושב-ראש, אתה מבסוט מאוד.
עפו אגבאריה: הם מדברים ואין צדק.
דני דנון: מחבל משוחרר שמגיע לאירוע.
מירי רגב: מה שיקול הדעת?
מוטי כהן: שיקול הדעת הוא כמו שאני אמרתי גם בהתאם לתקנות וגם בהתאם לחוק.
מוטי כהן: אם החוק לא מטיל עלינו מגבלה ואם התקנות שלנו, שנועדו להבטיח את הסדר ואת התקינות של אירועים ואי-פגיעה בסמלים של המדינה, מתקיימים, ואלה התנאים שגם אנחנו אישרנו את הרישיון לקיום של האירוע הזה, כל זמן שזה עומד בתנאים האלה, אנחנו מקיימים אותו.
משה (מוץ) מטלון: באיזה התניות נתתם לעניין הזה?
מוטי כהן: שאין שם דקה דומיה ואין שם סמלים.
מוטי כהן: הנה, סגנית הרקטור.
דינה קובץ-פריאלניק: לא אישרנו את זה.
דינה קובץ-פריאלניק: לא אישרנו את קיום האירוע שהוגדר כיום אבל, אלא אישרנו אותו אחר-כך, כאשר תוקן הנושא וזה היה ציון יום הנכבה.
אלכס מילר: מה זה יום הנכבה מבחינתכם?
אלכס מילר: יום הנכבה, היום אני שמעתי, סליחה גברתי.
אלכס מילר: היום אני שמעתי את אותו אדם שמארגן אירוע, בצורה חד-משמעית, האדם אומר שאנחנו מקיימים אירוע לציון של העוול שנגרם לאוכלוסייה שכביכול גרה כאן בעת הקמת מדינה יהודית.
עפו אגבאריה: גרה כאן.
עפו אגבאריה: אלפי שנים גרה כאן.
עפו אגבאריה: אתה לא היית פה, זה בטוח.
אלכס מילר: מבחינת אותם האנשים שמארגנים את האירוע שהולך להיות בשטח שלכם, הם מקיימים אירוע שהולך כביכול לציין את יום האסון של הקמת מדינת ישראל כמדינה יהודית.
אלכס מילר: אני שמעתי את המארגן ברדיו.
אלכס מילר: בא ומבהיר על מה הוא עושה אירוע.
אלכס מילר: סליחה, אם מחר יבואו אליכם סטודנטים ויגידו – אנחנו רוצים כאן לקיים אירוע לזכר החיילים הנאצים, תתנו להם?
אלכס מילר: אז מה ההבדל?
עפו אגבאריה: אתה מגזים.
אלכס מילר: אני תמיד מגזים, כן.
אלכס מילר: תמיד יותר נוח לצבוע את זה במשהו כזה שייראה יפה.
אלכס מילר: אני שומע את האנשים שבסופו של דבר מארגנים את זה ואני שומע את האנשים מה הם מצהירים, כאשר הם מדברים.
אלכס מילר: זה לא משנה מה אוניברסיטת תל-אביב באה ואמרה, מותר או לא מותר, אנחנו יודעים מה אנחנו עושים כאן ומה אנחנו מציינים כאן.
אלכס מילר: אתה סיימת, אדוני?
משה (מוץ) מטלון: איזה שליטה יש לכם שהם יפעלו על-פי התנאים שנתתם?
עפו אגבאריה: אולי תיתן לכל חבר כנסת לדבר?
אלכס מילר: אני אתן.
אלכס מילר: אל תנהל אותי, תעשה לי טובה.
עפו אגבאריה: אתה מנהל ככה.
מוטי כהן: יש לנו, יחידת הביטחון פרושה במקום בכוחות מתוגברים, כאשר המימון של הכוחות המתוגברים זה על חשבון המפגינים, על-פי החוק, ואם תהיה חריגה מההיתר שניתן, אנחנו נפעל לפיזור ההפגנה.
משה (מוץ) מטלון: תהיה דקה דומייה.
מירי רגב: איך תדע?
מירי רגב: יגיע מחבל, כמו שאמר חבר הכנסת דנון.
מירי רגב: תפסיק את הזה שלו?
מוטי כהן: אני לא יודע מי זה ואני לא מכיר אותו ואני לא חושב שאנחנו עוסקים בזיהוי אנשים, אם מותר להם להסתובב.
משה (מוץ) מטלון: אני שאלתי אם תהיה דקת דומייה.
משה (מוץ) מטלון: שזה בניגוד להתניה.
מוטי כהן: לא תהיה.
משה (מוץ) מטלון: אם תהיה.
משה (מוץ) מטלון: אתה תפזר את ההפגנה?
מירי רגב: אחרי, בטח.
מירי רגב: אחרי שכבר הם יעמדו דקה.
מוטי כהן: כל דבר שקשור בסמלים, כפי שכל חריגה מההיתר.
דני דנון: נציג האוצר נמצא פה, אדוני היושב ראש?
אלכס מילר: תכף, נגיע לשם.
דני דנון: לא לא, זה המהות של הדיון, אדוני היושב ראש.
דני דנון: יש לנו פה מדינה, מתוקצבים על-ידי האוצר.
אלכס מילר: אתה יושב ראש ועדה, אתה יודע בדיוק איך אנחנו מנהלים את הישיבות, יש לנו פה חברי כנסת, יש לנו פה אורחים, אנחנו נגיע לכולם.
אלכס מילר: חבר הכנסת טיבי, אחריו האוצר, אחריו חבר הכנסת מטלון, אחריו גנאים.
אלכס מילר: גם דנון.
אלכס מילר: האוצר?
דני דנון: הוא מעביר להם כסף.
אחמד טיבי: נתת לי זכות דיבור, מילר?
מירי רגב: מה זה קשור לשר אוצר?
מירי רגב: שר החינוך צריך להגיד.
מירי רגב: הוא יעביר.
אלכס מילר: בבקשה, חבר הכנסת טיבי.
אחמד טיבי: כאשר אנשים מבקשים לציין יום קשה מאוד בחייהם, בהיסטוריה שלהם, בנרטיב שלהם, הם מעלים זיכרונות.
אחמד טיבי: לא רק שמדובר בנרטיב, מדובר באירועים שקרו.
אחמד טיבי: מדובר בסבל של משפחות, של עם, של קולקטיב, שהתרסק.
אחמד טיבי: שולח לכל עבר.
אחמד טיבי: חלק מהאנשים גורשו, חלק ברחו, כטבעם במלחמות.
אחמד טיבי: בתקופה ההיא, כמעט 500 כפרים היו ואינם, הם נמחקו, הם נמחקו.
אחמד טיבי: הם נמחקו.
משה (מוץ) מטלון: ברחו, ברחו, תדייק.
אחמד טיבי: הם נמחקו מעל פני האדמה.
אחמד טיבי: חלק מהתושבים של הכפרים האלה, יהיה היום באירוע.
אחמד טיבי: חלק יהיה מחר בצעדה שוועדת המעקב מארגנת בכפר לג'ון.
אחמד טיבי: מה יעשו היום בתל-אביב?
אחמד טיבי: נדמה לי שזה מחוץ לכותלי האוניברסיטה, בכיכר אנטין, בשער 7, לא בתוך האוניברסיטה.
אחמד טיבי: אבל משתתפים בה סטודנטים.
אחמד טיבי: אני לא יכול לתבוע ממך, חבר הכנסת מילר, לציין כל דבר שאתה רוצה.
אחמד טיבי: אתה יכול לעטוף את עצמך בעשרה דגלים של ישראל ולרוץ כאן במסדרונות הכנסת או לרוץ בכיכר המדינה.
אחמד טיבי: זכותך ואפילו לרוץ עם גיטרה.
אחמד טיבי: יש אנשים שחושבים ההפך, יש צד אחד למטבע.
אחמד טיבי: באותה תקופה, באותו יום, אנשים גרו בבתיהם.
אחמד טיבי: חלק מהאנשים הגיעו לכאן, אתה אחד מהם, במטוס או בספינה, כאשר ריחות הבתים הערביים שנהרסו או גורשו או אנשים כמוך נכנסו במקומם, הסירים היו על האש עדיין.
משה (מוץ) מטלון: הוא באמת שאל אותי מה זה ריחות, הוא לא הבין.
אחמד טיבי: ולכן, ולכן- - -
מירי רגב: הסירים ...
מירי רגב: בכלא, מה אתה רוצה?
אחמד טיבי: ולכן, תראו איך אתם, תראה איך אנשים נמוכי קומה ונמוכי מצח, מתייחסים אל סבל של עם אחר.
אחמד טיבי: אתם עם שסבל, תתייחסו באמפתיה לסבל, בעיקר סבל שאתם גרמתם.
אחמד טיבי: קצת כבוד לסבל, אמפתיה.
אחמד טיבי: כל מה שמבקשים מכם.
אחמד טיבי: באוסטרליה הרוב, הרוב מציין כל שנה את הנכבה של האבורג'ינים והמדינה עדיין ממשיכה להתקיים.
אחמד טיבי: מה אתם רוצים, לסגור את אוניברסיטת תל-אביב?
אחמד טיבי: ישראל יודעת לסגור אוניברסיטאות.
ציפי חוטובלי: חבר הכנסת טיבי, האבורג'ינים לא תקפו בדיוק את האוסטרלים, איך אתה משווה בכלל?
ציפי חוטובלי: איך אתה משווה בכלל, כשמדינות ערב פצחו במלחמה עלינו.
ציפי חוטובלי: אתם משכתבים את ההיסטוריה, אתם משכתבים את ההיסטוריה.
אלכס מילר: לא להפריע.
מסעוד גנאים: מה שאת אומרת פה זה לא משנה את ההיסטוריה.
אחמד טיבי: אתם מוכנים לא להפסיק אותי, בבקשה?
דני דנון: תפסיק להמציא המצאות, לא נפסיק אותך.
אחמד טיבי: אתה בכלל, אתה בכלל.
דני דנון: מדע בדיוני פה, זה ועדת חינוך.
עפו אגבאריה: אתה אלוף בכל המדע הבדיוני.
דני דנון: לא קראו לערבים לעזוב את בתיהם.
אלכס מילר: תודה, חבר הכנסת דנון.
אחמד טיבי: דנון, אם מדברים על ח"כים מדומינים, כדאי לך לשמור על שקט.
דני דנון: אתה אלוף ההמצאות, טיבי.
אחמד טיבי: אדוני, במשטרת המחשבות של ג'ורג' אורוול, בדיוק התכוונו לאנשים כמוך.
אחמד טיבי: אחר-כך עברו לחוות החיות.
אחמד טיבי: בחוות החיות, החזירים לקחו על עצמם את אור השלטון.
אחמד טיבי: ראו איזה פלא, התנהגות חזירית כמו שיש כאן בוועדה, עוד לא ראיתי.
דני דנון: בפרלמנט של ...
דני דנון: שם אתה צריך להיות.
אלכס מילר: חבר הכנסת דנון, תודה.
אחמד טיבי: חבר הכנסת דנון, על החזירים בחוות החיות אתה מתקומם, למה?
אחמד טיבי: אני לא אמרתי דנון, אמרתי חוות החיות ויש שם פרק.
אלכס מילר: חבר הכנסת טיבי, בוא נתחיל מכך, שאתה מדבר כאן על איזה שהיא התנהגות ויש פה חברי כנסת, אני רק אומר לך שמי שהתחיל בהתנהגות הזו בלי לשבת בכלל, זה חבר הכנסת ברכה.
אחמד טיבי: הוא ביקש הצעה לסדר.
אלכס מילר: איזה הצעה לסדר?
אחמד טיבי: לא לא לא, חכה, אני אגיע אליך, כי אתה עשית דבר חמור.
אחמד טיבי: אתה, אל"ף, אתה עברת את הגבול של יושב ראש ועדה.
אלכס מילר: הפעם הגזמת.
אחמד טיבי: אתה משתמש בכלי של יושב ראש ועדה, להסתה, להתנהגות בולשביקית במובן הרע של המילה, ועברת את הגבול כאשר השווית את האירוע היום לסטודנטים נאצים.
אחמד טיבי: אני תובע להדיח אותך מהוועדה, אתה לא ראוי לשבת על הכיסא הזה.
אחמד טיבי: במקומך הייתי מתפטר אבל מרוב בושה, כיהודי, שמשווה על כל דבר, אתם משווים.
אחמד טיבי: עד כמה אתם ממסחרים את השואה?
אחמד טיבי: אתה לא מתבייש?
אחמד טיבי: אתה לא חש שאתה מגמד את השואה?
אחמד טיבי: מה כאן אנשים, מציינים סבל אישי, וואלאק, אנשים הרסו להם את הבתים, גירשו אותם, שמו את הנעליים, את הסירים, על הראש, את המיטלטלין ועברו.
אחמד טיבי: מלוד לרמאללה.
אחמד טיבי: אתם יודעים את זה?
אחמד טיבי: מי שלח אותם?
אחמד טיבי: האוסטרלים?
אחמד טיבי: אתה לא שלחת אותם, כי אתה לא היית פה.
אחמד טיבי: אתה לא היית פה.
אחמד טיבי: אתה הגעת במטוס, בספינה.
מירי רגב: למה זה קרה?
אחמד טיבי: אבל לפחות מהגרים פשיסטיים צריכים לשמור על רמה מינימאלית של צניעות.
דני דנון: פשיסטים?
דני דנון: לא היית יושב פה דקה.
אחמד טיבי: תקרא את חוות החיות.
דני דנון: לא היית יושב פה.
אחמד טיבי: אתה תקרא את משטרת המחשבות.
אחמד טיבי: אנחנו מדברים על ועדת חינוך, את לא צריכה להתערב.
אלכס מילר: בינתיים, חבר הכנסת טיבי, אני ראיתי.
אחמד טיבי: אל תתערבי בענייני חינוך, חברת הכנסת רגב.
אחמד טיבי: פה מדברים על חינוך.
מירי רגב: פה אנחנו מדברים על בריאות.
מירי רגב: על חינוך מדברים.
אחמד טיבי: ולכן, אדוני היושב ראש, תשקול את הבקשה שלי.
אחמד טיבי: אתה לא ראוי למלא את תפקיד יושב ראש ועדת חינוך.
אחמד טיבי: חינוך זה ערך מחייב.
אחמד טיבי: אתה חבר כבוד בסיעת ישראל ביתנו, תמשיך להיות כך, זה מתאים לך, זה מתאים לאסכולת החיים, לדרך החיים שלכם.
דני דנון: הגישה המתנשאת שלך, ב- 1948 עזבו.
אחמד טיבי: אני בהחלט מתנשא על אנשים כמוך.
אחמד טיבי: אני בהחלט מרגיש נוח מאוד להתנשא.
דני דנון: אותה התנשאות שלך, היתה למנהיגי 1948.
אחמד טיבי: כשאני יושב, אני רואה אותך מלמעלה למטה.
אחמד טיבי: מי אתה בכלל?
אחמד טיבי: אתה יודע מה קרה ב- 1948?
אחמד טיבי: או שהלעיטו אותך באינפורמציה?
אחמד טיבי: אתם יודעים מה קרה ב- 1948?
דני דנון: בוודאי, בוודאי.
אחמד טיבי: אתם יודעים שאנשים נהרגו, נהרגו אנשים, אנשים ברחו.
אחמד טיבי: זה לא עוול?
דני דנון: הם לא יכלו ללכת ולחזור?
דני דנון: ההתנשאות שלך.
אחמד טיבי: אתה תעשה כל טקס שאתה רוצה.
אלכס מילר: מספיק כבר.
אחמד טיבי: מה שהתכוונו היום ואני בטוח שהם יעשו את זה היום, נעשה את זה מחר, להקריא אולי שמות של יישובים שהיו ואינם עוד, אל חארסה, אל שוחטיכטה, אל סומברייה, אל מנשייה, ערב אל מדחב, אל עבסייה, קדיתא, אל מנסורה, אל עג'ול.
מירי רגב: תל-אביב, חיפה, יופי.
אחמד טיבי: ספורייה, יש 531 יישובים כאלה, יש 531 יישובים כאלה, אני במקומכם, כיהודים, הייתי קורא את היישובים האלה ומרגיש בושה.
אלכס מילר: כן, התאחדות הסטודנטים.
אורן רשטיק: אני יושב ראש אגודת הסטודנטים בתל-אביב.
אורן רשטיק: אני אודה לכם אם תקשיבו לעמדתי בקשב רב כי היא טיפה מורכבת.
אורן רשטיק: אני קודם כל רוצה להבהיר פה איזה שהוא משהו.
אורן רשטיק: דבר ראשון, נוצר איזה שהוא הלך רוח.
אלכס מילר: אתם הופכים להיות פוליטיקאים יותר מאיתנו.
אלכס מילר: לאט לאט.
אורן רשטיק: נכון.
אורן רשטיק: מה לעשות?
אורן רשטיק: המציאות מורכבת וכך גם העמדה.
אלכס מילר: מצפים מכם לעמדות ברורות.
אורן רשטיק: אל תדאג, הכל יהיה ברור בסוף דבריי.
אורן רשטיק: דבר ראשון, אני רוצה קצת להבהיר איזה משהו שלא קשור לאירוע.
אורן רשטיק: יש איזה שהיא תחושה שנושא, אם יוצאים לתקשורת, שאוניברסיטת תל-אביב הפכה לאיזה קן של שמאל פוסט ואנטי ציוני.
מירי רגב: כנראה לא סתם יש תחושה כזו.
אלכס מילר: חברת הכנסת מירי רגב.
אורן רשטיק: חברת הכנסת רגב, אני אודה לך אם תתני לי לסיים.
אלכס מילר: לא לא, עזוב, את זה תשאיר לי.
אלכס מילר: אני אגן עליך, אתה לא צריך להעיר לחברי כנסת.
אורן רשטיק: תודה.
אורן רשטיק: אני נבחרתי על-ידי 28,000 סטודנטים לייצג את עמדתם.
אחמד טיבי: אתה יהודי או ערבי?
אורן רשטיק: אני יהודי.
אחמד טיבי: מה את רוצה ממנו?
אחמד טיבי: מה את מפסיקה אותו כל דקה?
אלכס מילר: כן, דרך אגב, מי שמארגן את הכנס הם גם יהודים.
אלכס מילר: השנאה העצמית הזאת, היא פשוט עוברת כל גבול.
אורן רשטיק: אני יהודי ואני ציוני ואני יכול לדבר בשם סטודנטים באוניברסיטת תל-אביב ולהגיד שרוב הסטודנטים באוניברסיטת תל-אביב, רובם המוחלט, מחזיקים בתפישות, אני יכול להגיד שבסקר הסטודנטים שנערך בשנת 2011, אוניברסיטת תל-אביב היא שנייה רק לאוניברסיטת בן-גוריון במספר ימי המילואים הממוצע שסטודנט עושה, גם מבחינת שביעות הרצון של הסטודנטים באוניברסיטת תל אביב מהשירותים שהמוסד נותן לסטודנטים חיילי מילואים, אנחנו שניים רק לאוניברסיטת הטכניון.
אורן רשטיק: אמנם אנחנו לא הכי טוב, אבל המצב שלנו מצוין.
אורן רשטיק: אני עברתי באוניברסיטת תל-אביב בקרב הסטודנטים ולי יש את הזכות המלאה לדבר בשמם, בסדר גמור.
אורן רשטיק: אין שם קן צרעות של מחבלים או טרוריסטים.
אורן רשטיק: עכשיו אני רוצה להתייחס לאירוע.
אורן רשטיק: אני מכיר את מארגני האירוע, חברים מתא חד"ש, אני גם פניתי אליהם כשהם החליטו לעשות את האירוע, עוד לפני שהדבר הזה.
אלכס מילר: אתה מדבר על היום או על מחר?
אורן רשטיק: אני מדבר על היום, אם תרצה, אני גם אדבר על מחר.
אורן רשטיק: אני מדבר כרגע על היום, נדבר גם על מחר, כי בעיני, זה שני דברים שונים, אבל אני אתייחס לזה במלוא כובד הראש, לבקשתך, כל מה שתרצה, תקבל תשובה ברורה.
אורן רשטיק: OK?
אורן רשטיק: פניתי לחברי תא חד"ש, שמארגנים את האירוע.
אורן רשטיק: אמרתי להם – תראו, חברים, אני לא יודע מה כוונתכם באירוע, מה אתם רוצים לציין, אם אתם רוצים להתאבל על מדינת ישראל או שאתם לא רוצים להתאבל על מדינת ישראל, אבל אין מה לעשות, יום הנכבה.
משה (מוץ) מטלון: רוצים להתאבל?
אורן רשטיק: להתאבל על קומה של מדינת ישראל או לא רוצים להתאבל, או רוצים להתאבל על מותם של יישובים או על פלסטינים שנהרגו או ברחו או גורשו או כל נרטיב אחר שהם מייצגים.
אורן רשטיק: אמרתי להם – תראו, חבר'ה, אין מה לעשות, יום הנכבה, איך שלא תמסגרו אותו, הוא יום שבא לבכות על קום מדינת ישראל ועל תוצאות מלחמת העצמאות.
אורן רשטיק: ולכן אמרתי להם תראו, אני לא רוצה לסתום פיות, זו גם לא עמדתי, אני לא חושב שצריך לסתום פיות.
אורן רשטיק: אבל אני חושב שאם מרבית הציבור בקמפוס הוא ציבור ציוני, אפשר לעשות דברים בצורה יותר חכמה, יותר רגועה, פחות להביא להתססה ולקוטביות בקמפוס.
אורן רשטיק: סליחה, חברים, בקמפוס שידוע, שידוע ביחסים הטובים שלו בין סטודנטים ערבים לסטודנטים יהודים, מערכת יחסים מצוינת.
דני דנון: מה עמדת האגודה, אני לא הבנתי.
אורן רשטיק: עמדת האגודה היא לא נגד האוניברסיטה, היא נגד מארגני האירוע.
אורן רשטיק: הם בוחרים לעשות אירוע שבמקום להביא לדו-שיח ולדו-קיום, מביא להתססה, לקוטביות.
דני דנון: העברתם את העמדה להנהלת האוניברסיטה?
אורן רשטיק: העברנו את העמדה להנהלת האוניברסיטה.
מירי רגב: ולמרות זאת, שיקול הדעת של האוניברסיטה היה בניגוד להתאחדות.
אורן רשטיק: סליחה, אני רוצה להגיד ביחס להנהלת האוניברסיטה.
אורן רשטיק: למרות שהם הפעילו את שיקול הדעת השונה, קודם כל, הם קיבלו את בקשת האגודה להוציא את האירוע אל מחוץ- - -
מירי רגב: הם רצו לעשות את זה עוד בתוך האוניברסיטה.
אורן רשטיק: אל מחוץ, הם קיבלו את העמדה הזאת באופן מיידי.
אורן רשטיק: סליחה, חברת הכנסת רגב.
אלכס מילר: מירי.
אורן רשטיק: הם קיבלו את הבקשה עוד לפני שהם החליטו איפה זה יהיה.
אורן רשטיק: המארגנים ביקשו בפנים, אנחנו ביקשנו שיהיה בחוץ, או שבכלל לא יהיה והם קיבלו את הבקשה.
אורן רשטיק: הם לא שינו את החלטתם, הם קיבלו החלטה.
אורן רשטיק: חוץ מזה, חשוב לי להגיד, על-מנת לא להביא להתססה ולהתלהמות מיותרת בקמפוס שידוע בשכנות הטובה שלו, גם אין לי שום תלונה להנהלת האוניברסיטה, הם פועלים על-פי חוק, כפי שאני מבין את החוק.
אורן רשטיק: אני מאמין בחופש הביטוי.
אורן רשטיק: אני חושב שמארגני האירוע חטאו למטרה שלהם.
דני דנון: המטרה שלהם.
אורן רשטיק: סליחה, אחרי זה תגיב לדברים שלי, אני אשמח לשמוע את דעתך.
אורן רשטיק: חטאו למטרה שלהם.
אורן רשטיק: אני חושב שהיה אפשר לא לשים כותרת לאירוע הזה של יום הנכבה, אלא של דבר שהוא אחר, שהוא יותר מציין את המטרה שלכאורה.
אלכס מילר: רק אל תיתן להם עכשיו רעיונות.
אורן רשטיק: שלכאורה, לא, אני לא אתן להם רעיונות, תאמין לי, הם האופוזיציה שלי, זה בסדר.
דני דנון: הם מקבלים תקציב באוניברסיטה?
אורן רשטיק: הארגון הזה לא מקבל רבע שקל מהאוניברסיטה, בשום צורה.
אורן רשטיק: אני ערב לכך.
אורן רשטיק: אני יכול להגיד לך שכל ארגון באוניברסיטה, גם אגודת הסטודנטים כשלעצמה, כשהיא מבקשת לקיים אירוע, היא עוברת את אותו הליך של אישור אירוע, כמו כל גוף.
אורן רשטיק: אין אפליה באוניברסיטה בין אף גוף שרוצה לעשות אירוע.
אורן רשטיק: אגודת הסטודנטים ספציפית לא משלמת על אבטחה אם היא צריכה לעשות אירוע, אבל החבר'ה של תא חדש כן משלמים.
אורן רשטיק: האוניברסיטה נהגה, לפי דעתי, אולי הייתי מקבל החלטה אחרת באופן אישי, אבל האוניברסיטה לפי דעתי נהגה במסגרת המקובלת.
אורן רשטיק: היא לא מקיימת את האירוע הזה.
אורן רשטיק: אגודת הסטודנטים לא מקיימת את האירוע הזה ואני חייב להגיד עוד הערה.
משה (מוץ) מטלון: מי מממן את האירוע הזה, אמרת?
אורן רשטיק: מי מממן את האירוע?
מירי רגב: מה זה משנה?
מירי רגב: זה תקציבים של האוניברסיטה.
אורן רשטיק: אני מאמין, אני חושב שאת השאלה הזאת, אני חושב שאת השאלה הזאת אתה יכול להפנות לחבר הכנסת.
אחמד טיבי: יש מידע מוצק שאל קעידה עומדת מאחורי זה.
אורן רשטיק: לא.
מירי רגב: שהערבים ילמדו בחינם באוניברסיטת תל-אביב, הנה.
אורן רשטיק: חבר הכנסת מטלון, אם אתה רוצה לדעת מי מממן את האירוע, אני מציע לך לפנות לחבר הכנסת חנין, אולי הוא יודע.
אורן רשטיק: לי אין מושג מי מממן את האירוע.
אורן רשטיק: אין לי מושג.
אורן רשטיק: לא האגודה ולא האוניברסיטה.
מירי רגב: זה שחנין יודע, זה רע מאוד, רע מאוד.
אורן רשטיק: אני אומר, את יכולה לשאול אותו.
מירי רגב: אנחנו רוצים שכל הסכם סודי.
אלכס מילר: איזה הסכם?
מירי רגב: יבוא לידי ביטוי כאן.
מירי רגב: כל הסכם סודי, שיבוא לכאן.
מירי רגב: אם יש שיתוף פעולה בין המנכ"ל לדב חנין, נא לחשוף את זה בוועדה.
אורן רשטיק: אין שום שיתוף פעולה בין המנכ"ל ודב חנין יכול להגיד לך שבמועצת אגודת הסטודנטים חברי תא חדש, הם האופוזיציה שלי, אין שום שיתוף פעולה.
אלכס מילר: אתה לא יודע.
אחמד טיבי: אני רק רוצה שהמנכ"ל ירגיש מה אנחנו - - -
אורן רשטיק: אני רוצה להתייחס לדבר הזה במלוא הרצינות.