GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורון מזרחי: אני חושב שנגעת בנקודה שהיא אחת הנקודות הקריטיות, נושא השקיפות התקציבית, כי בסוף, סטודנט ממוצע רוצה לדעת – לא אני יושב-ראש האגודה, אלא סטודנט ממוצע שלא מעורה בעניינים, רוצה לדעת על מה הוא שילם.
אורון מזרחי: עכשיו אפשר להתווכח על 18 או על 9 מיליון שקלים של הביטחון ולאן הם הגיעו, ואולי בכלל העירייה בירושלים עוזרת קצת בביטחון, כל אחד עם הסידור שלו.
אורון מזרחי: המצב הבעייתי הוא שאתה לא באמת יודע על מה התקציב הולך.
אורון מזרחי: בהקשר של דמי רווחה – אצלנו לפחות רוב דמי הרווחה בסוף מגיעים לאגודת הסטודנטים, כל סטודנט יכול להיכנס לאתר האינטרנט ולראות פירוט של כל שקל לאן הוא הלך.
אורון מזרחי: במקרה של האוניברסיטה רואים פחות, וזה אולי נושא נפרד לבדוק את השקיפות התקציבית של המוסדות – דיברת על כך – אבל הוא רחוק מלהיות מספק.
אורון מזרחי: הדגש שלי הוא נושא השקיפות, לראות את הדברים, אבל רק נקודה לגבי עניין האבטחה.
אורון מזרחי: היו"ר אלכס מילר: רק שנבין.
אורון מזרחי: כשאתה מנהל משא-ומתן, על מה אתה מנהל משא-ומתן?
אורון מזרחי: יובל אדמון: בעיקר על דמי הרווחה, כי בדמי אבטחה באים ואומרים - יש סכום כלשהו, אתה רוצה עכשיו לפרט לאן ה-18 מיליון האלה הולכים, כל מכרז וכולי.
אורון מזרחי: היו"ר אלכס מילר: אין לך גמישות להחזיר.
אורון מזרחי: יובל אדמון: באבטחה לא.
אורון מזרחי: זאת מלחמה שאם אתה רוצה לנהל אתה יכול לפנות דרך חוק חופש המידע, נציב חופש מידע במוסד, לחכות חודשיים לתשובה – אולי תקבל, לא תקבל, יסבירו לך שזה כך או אחרת עם איזו חברה קבלנית.
אלכס מילר: בנושא דמי רווחה, אם אנחנו מדברים על נושא של צילום – כתוב שצילום זה בפנים.
אלכס מילר: נניח אתה מנהל משא-ומתן, אתה יודע שרוצים לגבות על צילום X שקלים ואתה כאגודת הסטודנטים, אם אתה פותח את זה למכרז אתה יכול להוזיל את זה.
אלכס מילר: האם זו פתיחות שנותנים לך או שאתה מביא את הנושאים שלך ואתה מתווכח בסופו של דבר על המחיר?
אלכס מילר: יובל אדמון: כל אחד צריך לבחור לאיזו רמה הוא רוצה להיכנס.
אלכס מילר: אצלנו לפחות – רוב הכסף בסוף מגיע לאגודה.
אלכס מילר: אצלנו באוניברסיטה יש כמה קמפוסים, יש שאטלים, אנחנו רואים את הפירוט כמה עולה להפעיל שאטלים.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: לסטודנט זה משמעותי אם הוא משלם 20 אגורות לצילום או 10 אגורות לצילום.
אלכס מילר: יובל אדמון: נכון.
אלכס מילר: ואתה יכול להחליט בהסכם דמי רווחה – לנו לא היה חשוב דרך המנגנון הזה לעשות את זה כי אנחנו מספקים שירותי הדפסה משלנו, אבל כל אחד יכול להחליט שהוא, כחלק מהסכם דמי הרווחה שלו, לא מוכן לחתום עד שיורידו מחירים כאלה ואחרים.
אלכס מילר: במקרה שלנו, האוניברסיטה הבינה שאם אנחנו לא נחתום על הסכם – לא יהיה הסכם, אי-אפשר לשלוח את הפנקסים לסטודנטים שישלמו.
אלכס מילר: מוסדות אחרים, אני מבין שיש בעיה של אכיפה.
אלכס מילר: אני מאוד מסכים שבסוף, הסיפור הוא במל"ג-ות"ת.
אלכס מילר: צריך להיות איזשהו מקל שמכריח הסכם כדי לצאת לדרך.
אלכס מילר: אתם אומרים שבמכללה לחינוך זה עובד ככה, אבל אם מוסד אקדמי מתוקצב ות"ת יודע שהוא יכול לפתוח שנת לימודים, לשלוח שוברי תשלום וכולי לסטודנטים בלי הסכם עם האגודה ולא יקרה לו כלום, אז בשביל מה יש רגולטור?
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: כשכתוב "הקלה במיסי העירייה" – בבן-גוריון לוקחים דמי חבר על הקלה במסי העירייה- הסטודנטים שלך מממנים את ההקלות למוסד במיסוי של העירייה למוסד?
אלכס מילר: אורי קידר: לא.
אלכס מילר: האגודה מפעילה שירות - - - היו"ר אלכס מילר: תסביר לנו בדיוק כי אני רואה פה כל מיני דברים.
אלכס מילר: אתם השבוע הייתם בכותרות מכל הכיוונים.
אלכס מילר: אורי קידר: אבל היינו בסדר, נראה לי.
אלכס מילר: דוגמה לנושא הזה – אנחנו מפעילים שירותים כדי להביא את שירותי העירייה לסטודנטים, כלומר שהסטודנט לא יצטרך ללכת למחלקת הארנונה ולסגור שם את העניינים שלו, למחלקת המים.
אלכס מילר: הם עושים את זה בפנים ואנחנו עושים את זה כלפי סטודנטים ששילמו דמי רווחה.
אלכס מילר: בעניין הזה, בהתחשב במה שנאמר פה קודם, אני לא מצליח להבין את עמדת המל"ג.
אלכס מילר: לא ברור לי מה ההבדל בין שמירה לבין ניקיון, בין ניקיון לבין גינון, בין גינון לבין ספריה, בין ספריה לבין אינטרנט מחשוב.
אלכס מילר: אני לא יודע, לא מצליח להבין את ההיגיון שדווקא שמירה זה משהו שהוא אקס-תקציבי ועליו יש איזשהו דיון עצמאי.
אלכס מילר: אם זה היה בפנים, גם על זה היתה גמישות, ואם היה קורה משהו היו אומרים.
אלכס מילר: לפחות בזה אני שמח שאין גמישות, כי אם זה היה בפנים ועל הכסף הזה היו רבים, היו מגיעים בסופו של דבר לאיזשהו מקרה ואז היו אומרים: אין לנו מספיק תקציב כי העדפנו את א' במקום שמירה.
אלכס מילר: יותם ברום: מי אמר שהשמירה טובה במוסדות?
אלכס מילר: אורי קידר: יובל דיבר על היכולת לנהל משא-ומתן.
אלכס מילר: אין באמת יכולת לנהל משא-ומתן על שמירה, בואו נהיה ריאליים.
אלכס מילר: יובל אדמון: אין לך מידע.
אלכס מילר: אורי קידר: אני אגיד, אני רוצה שזה יהיה אפס, זו העמדה שלי במשא-ומתן, הם רוצים שזה יהיה מיליון.
אלכס מילר: על מה ננהל פה משא-ומתן?
אלכס מילר: על כך שאני אגיד שעולה לאבטח פחות, והם יגידו לי: לא, אבל אתה לא קב"ט?
אלכס מילר: זה נכון, אני לא קב"ט.
אלכס מילר: אין פה באמת שום יכולת לנהל משא-ומתן.
אלכס מילר: בנושא של דמי הרווחה מתווכחים על איזה שירותים יינתנו, איזה אחוז הולך לאגודה, מה המוסד ייתן, אפשר פה לדבר.
אלכס מילר: בנושא של השמירה, גם אם היתה שקיפות, כמו שאתה אומר, אז חלק מממנים הסטודנטים.
אלכס מילר: מי מחליט אם הסטודנטים צריכים לשלם 70% מדמי השמירה של המוסד, או 90% או 20%?
אלכס מילר: אנחנו רוצים כמה שפחות, המוסד רוצה כמה שיותר, זו עמדה מאוד בסיסית.
אלכס מילר: אין פה להבנתי איזשהו בסיס למשא-ומתן בכלל.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: רצית להתייחס, בבקשה.
אלכס מילר: נועה בינשטיין: לשני דברים.
אלכס מילר: קודם כול, לפי מה שאני רואה, זה לא עלה לשום דיון.
אלכס מילר: נשלח מייל לחברי מל"ג, לא היה דיון במל"ג על הנושא הזה.
אלכס מילר: שנית, אני חושבת שכל משא-ומתן בין אגודות הסטודנטים לבין המוסד צריך לצאת מתוך איזושהי ראייה של תפקוד המוסד.
אלכס מילר: ברור שצריך לייצג את הסטודנטים בצד הזה, אבל להגיד שסטודנט משלם אפס, לא מאפשר באמת שיתוף של האגודות בתוך עניינים כאלה.
אלכס מילר: אורי קידר: אני לא משלם על ניקיון כלום.
אלכס מילר: אפס אני משלם על ניקיון.
נועה בינשטיין: אני מבינה שזה משהו שיש לך ביקורת עליו, אבל כרגע ההסדרה של שכר לימוד היא כזו, ואני דרך אגב מניחה שאם היא היתה אחרת, מחיר שכר הלימוד היה עולה כי הוא היה מגלם את זה בתוכו, כי המחיר שלך, של הניקיון, מגולם בתוך שכר הלימוד שלך.
נועה בינשטיין: יותם ברום: או שהמדינה היתה משתתפת בזה.
נועה בינשטיין: נועה בינשטיין: המדינה משתתפת בכל שכר הלימוד של כל המוסדות המתוקצבים.
נועה בינשטיין: אתם משלמים בערך שליש, המדינה משלמת שני-שלישים על כל סטודנט שלומד במוסד.
נועה בינשטיין: זאת החלוקה שלה.
נועה בינשטיין: ברור שיש ביקורת, יש המון שינויים, יש שינויים שלכל צד יש בעניין הזה, אבל זה ההרכב שקבוע כרגע.
אלכס מילר: מי קבע?
אלכס מילר: נועה בינשטיין: נקבע בוועדה.
אלכס מילר: זו הוועדה האחרונה שקבעה את ההסדר.
אלכס מילר: יותם ברום: ומה אחוז ההשתתפות?
אלכס מילר: את לא יכולה להגיד.
אלכס מילר: אם אין לכם מנגנון פיקוח כמה גובים ומה הדרך - - -
נועה בינשטיין: יש לנו מנגנון פיקוח, הנושא הזה לא עלה בעבר.
נועה בינשטיין: להציף את הבעיות – אנחנו נעביר מכתב רענון למוסדות, נראה איזה מוסדות בעייתיים ואיזה לא.
נועה בינשטיין: היו"ר אלכס מילר: אין בעיה, אני פה בינתיים.
נועה בינשטיין: גם אם אנחנו בעוד חודשיים ניפגש כאן, זה כבר לא יהיה כאן ראש קטן להגיד: לא ידענו.
נועה בינשטיין: ואם חבר מל"ג – מתוך 25, זה לא איזשהו דירקטוריון של 200 חברי מועצה שאף אחד לא יודע ולא מכיר את החבר שלו - יושב פה חבר מועצה להשכלה גבוהה, אומנם לשעבר, שאומר:
נועה בינשטיין: אני הוצאתי ל-25 חברים שלי מכתב על הסוגיה הזאת, את אומרת: אוקיי, שלחת, אבל אם זה מנגנון העבודה בתוך מל"ג, שחברי מל"ג ביניהם מדברים ואף אחד לא מתייחס למכתבים שעוברים בין חברי המל"ג, צר לי על כך שאנחנו מנהלים ככה את מערכת ההשכלה הגבוהה, שאתם לא מתייחסים בתוך המערכת לסוגיות שאתם מעלים.
נועה בינשטיין: אז אין בעיה.
נועה בינשטיין: אתם תעלו את זה, אתם תבחנו את זה, אתם תביאו לנו את ההחלטה, אנחנו ניפגש כאן מתי שניפגש, וכבר אי-אפשר יהיה להגיד אנחנו חושבים.
נועה בינשטיין: לא יהיו פה סנקציות, אז תהיה בעיה מאוד רצינית.
נועה בינשטיין: אנחנו נקבע בחוק שוועדת החינוך תאשר כאן את אותם תשלומים נוספים, כמו שאנחנו עושים עם התלמידים בבתי-ספר ואז בסופו של דבר הדברים מסתדרים.
נועה בינשטיין: כך אנחנו נעשה איתכם, כי בסופו של דבר לפי מה שאני רואה, כל אחד עושה מה שמתחשק לו כי לא מעניין.
נועה בינשטיין: אחד יכול לגבות על הבריכה, השני גובה על הספריה, השלישי גובה על תאורת רחוב.
נועה בינשטיין: מה זה ההפקרות הזאת?
נועה בינשטיין: רבותי, זה לא עובד ככה.
נועה בינשטיין: לא על כספים של אנשים שנכנסים למוסדות מתוקצבים.
נועה בינשטיין: מה שקורה במוסדות פרטיים, זה עולמם, לא מעניין – גם שם לדעתי צריך להיות איזשהו פיקוח, אבל כאן?
נועה בינשטיין: כל דבר נתון לפרשנות של מוסד אקדמי, כמה לגבות?
נועה בינשטיין: נועה בינשטיין: ולאגודות.
נועה בינשטיין: היו"ר אלכס מילר: כן, אבל ברגע שאין לך סנקציה לחייב את המוסד לנהל משא-ומתן, כל מוסד יכול להגיד: לא מעניין אותי, זה מה שאני אקבע, לך תדפוק את הראש בקיר.
נועה בינשטיין: זה מה שקורה כאן, כי הרי לא הטלתם איזושהי סנקציה, אין לכם איזשהו פיקוח.
נועה בינשטיין: מה כבר גובים?
נועה בינשטיין: אתם גובים רק שכר לימוד ואת הדברים האלה, זה מה שגובים מסטודנטים.
נועה בינשטיין: האם יש עוד משהו שאתם גובים?
נועה בינשטיין: לא.
נועה בינשטיין: אז את זה אי-אפשר לבדוק?
נועה בינשטיין: נועה בינשטיין: - - - המוסד.
נועה בינשטיין: היו"ר אלכס מילר: נכון, אבל אלה הדברים היחידים שגובים מהסטודנטים.
נועה בינשטיין: אז על מה כל המערכת שלכם עובדת?
נועה בינשטיין: תבדקו מה לוקחים מהסטודנטים, הלקוחות שלכם.
נועה בינשטיין: אתם מופקדים על כך שהאנשים האלה יקבלו השכלה הכי טובה שאפשר לתת בתקציב שקיבלתם מהמדינה.
נועה בינשטיין: יש חוקים.
נועה בינשטיין: ברגע שלא מבצעים החלטות שלכם, מישהו פה עובר על החוק.
נועה בינשטיין: אז או שאנחנו נחוקק חוק ואנחנו נתערב – ואתם באמת לא אוהבים שאנחנו כחברי כנסת מתערבים במנגנונים שלכם – אבל אם אתם לא מצליחים לעשות את העבודה המינימלית שאנחנו סומכים עליכם שתעשו, אז אנחנו מתערבים כאן כי זה מצב הפקרות, לדעתי כבר כמה וכמה שנים שהוא קיים.
נועה בינשטיין: איציק, בבקשה.
נועה בינשטיין: איציק שמולי: נראה לי שכבר כמעט נאמר הכול, אני רק רוצה להדגיש את הדחיפות.
נועה בינשטיין: אני מקבל שצריך עכשיו זמן להיערך אם רוצים להפעיל את הצד הרגולטורי של ות"ת-מל"ג, אבל תחילת שנת הלימודים הבאה עומדת בפתח, ובעיני זה מצב שהוא בלתי נסבל שבשנה הבאה או בחודש נובמבר, אדוני היושב-ראש, אנחנו ניפגש פה ונגיד עוד פעם כמה המצב נורא.
נועה בינשטיין: ההיערכות של מל"ג-ות"ת צריכה להיות לתחילת שנת הלימודים הזו.
נועה בינשטיין: היו"ר אלכס מילר: בסדר, יש לנו כלים לטפל בזה.
נועה בינשטיין: רבותי, אנחנו סיימנו כאן מבחינת הדיון.
נועה בינשטיין: אני רוצה לסכם את הדיון כך.
נועה בינשטיין: קודם כול, אני רושם לעצמי ולוועדה את הודעת משרד החינוך על כך שמעכשיו והלאה, כל אישור של משרד החינוך לגבייה של אותם התשלומים הנוספים של המוסד על האגרות יהיה באישור ובחתימה של יושב-ראש אגודת הסטודנטים.
נועה בינשטיין: במידה שאין אגודה במוסד, אני מבקש פיקוח אישי של המשרד על הנושא הזה, זאת אומרת תבדוק אתה כי יש כמה שאין להם אגודות – לפחות ארבעה-חמישה מוסדות שאין בהם אגודות סטודנטים, לדעתי אלה הקטנים.
נועה בינשטיין: שנית, באשר למועצה להשכלה גבוהה.
נועה בינשטיין: קודם כול, סנקציה על יישום ההחלטה בנוגע למשא-ומתן עם אגודת הסטודנטים במוסד שגובה אגרה.
נועה בינשטיין: לדעתי, סנקציה עד עיכוב התקציב שצריך לעבור לשם, למוסד האקדמי.
נועה בינשטיין: בנוסף, אני מבקש שתקיימו ישיבה נפרדת במועצה להשכלה גבוהה ותקבעו קריטריונים מה נמצא בתוך מסגרת האגרות – מה אפשר ומה לא, איפה הגמישות.
נועה בינשטיין: אם אלה שירותים חיוניים ללימודים של הסטודנט אין לי בעיה, אבל לא על תאורת רחוב ועל בריכות שחייה – אלא אם יש איזושהי קבוצת שחייה אולימפית במוסד הזה שכל הסטודנטים צריכים לתקצב אותה.
נועה בינשטיין: נועה בינשטיין: אני חושבת שאם אנחנו נקבע את זה, זה יפגע בסוף בסטודנטים.
נועה בינשטיין: היו"ר אלכס מילר: זה לא יפגע.
נועה בינשטיין: סליחה, אם את קובעת את הגובה ואת הקריטריונים, זה בעצם יהיה המשחק.
נועה בינשטיין: תאמיני לי, גם חלק מראשי אגודות הסטודנטים, יכול להיות שמבחינתם זה טוב שהם נותנים לסטודנטים שלהם על חשבונם בריכות וכולי, אבל לא לזה התכוונו.
נועה בינשטיין: נועה בינשטיין: ות"ת לא תקבע את גובה האגרות.
נועה בינשטיין: זה תלוי בעלויות - - -
אלכס מילר: זה תשלום נוסף על שכר הלימוד.
אלכס מילר: בנצי פורצלן: זה תלוי בסל השירותים.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: אני מבקש מכם לעשות בדיקה לגבי הקריטריונים של האגרות – על מה מותר ועל מה אסור – ומה הגמישות של המוסד.
אלכס מילר: גם אם הקריטריונים הם קריטריונים כלליים, אפשר לקבוע אותם.
אלכס מילר: כמובן, גם הגובה, כי מחר זה יכול להיות גם 2,000 שקלים ו-3,000 שקלים.
אלכס מילר: גם בגובה אתם יכולים להתערב ולקבוע שעד גובה כך וכך יש גמישות, גם בנושאים מסוימים.
אלכס מילר: ואם למטרת הלימודים יש צורך בגביית תשלום נוסף על חומרים, צריך לקבוע שבמוסדות כאלה וכאלה יש את הגמישות הזאת, אבל לא יכול להיות שאחד גובה והשני לא, כי מדובר על אותו דבר ומדובר על אותם הלימודים – שהם לימודים בתחום האמנויות.
אלכס מילר: למה פה כן ושם לא?
אלכס מילר: צריך לבדוק את הדברים האלה, צריך להיות פיקוח שלכם.
אלכס מילר: אני מבקש מכם לבדוק את כל נושא התשלומים הנוספים האלה במערכת ההשכלה הגבוהה, שלדעתי בחלק מהמקרים הם פשוט מוגזמים – על דברים שאין צורך לקחת אותם.
אלכס מילר: נושא האבטחה, גם שם אני מבקש לקיים ישיבה ולבדוק את כל העניין הזה – מה הקריטריונים לגבייה; מבחינת השקיפות, אם הסטודנטים הם חלק מהנטל, למה העובדים הם לא חלק מהנטל?
אלכס מילר: העניין של מי בעצם חברת המכרזים, למה זה לא שקוף בעניין הזה?
אלכס מילר: למה הסטודנטים לא נמצאים בכל המנגנון הזה?
אלכס מילר: ברגע שהם באים ונותנים אישור שלהם לגבייה – וכמו שראיתי מדובר בחצי מהמחיר – תנו להם איזושהי אפשרות להשתתף, יכול להיות שהם יכולים להוזיל את המחיר.
אלכס מילר: תבדקו אם זה באמת הולך לאבטחה.
אלכס מילר: יכול להיות שזה הולך לעוד כמה דברים שלא קשורים, ולמה צריכים לגבות מהסטודנטים?
אלכס מילר: אני מבקש שעל כל דבר שקשור לשקל שיוצא מהסטודנט יהיה לכם פיקוח וסנקציות, ושתהיו סגורים שהכסף הזה הולך בדיוק לאותה מטרה שאליה הוא צריך ללכת.
אלכס מילר: זה לא מוסד פרטי, ולא כל אחד יכול לעשות מה שהוא רוצה.
אלכס מילר: צריך להיות פיקוח של המדינה על כל שקל ושקל שיוצא מהסטודנט לטובת מוסד מתוקצב.
אלכס מילר: הוא מקבל כסף מהמדינה לפי הבקשה ולפי הקריטריונים שאתם קבעתם.
אלכס מילר: אתם לא יכולים לתת גמישות, לקחת כסף עבור שירותים ועבור דברים כשאתם לא נמצאים בפיקוח על הדברים האלה.
אלכס מילר: זה מה שאני מבקש מכם, ואנחנו נתכנס כאן.
אלכס מילר: כמה זמן דרוש לכם לכל הישיבות האלה?
אלכס מילר: נועה בינשטיין: אפשר לחזור אליך?
אלכס מילר: אני לא יודעת להעריך בדיוק כמה זמן, נבדוק.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: 15 ביוני, קבענו.
אלכס מילר: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט, התאריך הוא 7 במאי 2012, ט"ו באייר תשע"ב, בנושא הצעת חוק השאלת ספרי לימוד (תיקון – חובת השאלת ספרי לימוד), התש"ע-2009, של חברת הכנסת תירוש (פ/1755); והצעת חוק השאלת ספרי לימוד (תיקון מס' 6) (חובת קיום הצבעה), התשע"ב-2012, הצעת חוק ממשלתית.
אלכס מילר: רבותי, לפני שאנחנו מתחילים בדיון על הצעת החוק אני מקיים כאן הצבעה על מיזוג שתי הצעות החוק – גם הצעת החוק הפרטית וגם הצעת החוק הממשלתית - וכן בעניין פטור מחובת הנחה.
אלכס מילר: אנחנו עושים את זה לפני הדיון כך שוועדת הכנסת תוכל לאשר את כל ההליך הזה.
אלכס מילר: במידה שנאשר את הצעת החוק היום בקריאה שנייה ושלישית, אני תקווה שגם המליאה תאשר אותה בימים הקרובים – היום, מחר, כאשר זה יעלה – וכך נוכל להביא בשורה חשובה מאוד לילדי ישראל, כמובן גם להורים שנמצאים תחת עומס לא פשוט בעניין רכישת ספרי לימוד.
אלכס מילר: אני חושב שזה מהלך מאוד חשוב.
אלכס מילר: במשך התקופה האחרונה, זה כמה שנים, הצלחנו להעלות את הסוגיה הזאת על סדר-היום.
אלכס מילר: אני מברך גם את משרד החינוך שהצליח להגיע להסכמות ולאותו תקציב שבסופו של דבר מאשר את העניין של השאלת ספרים.
אלכס מילר: חשוב להבין את המאבק של אותם חברי כנסת – גם חברת הכנסת תירוש, גם חברי כנסת אחרים כמו אנסטסיה מיכאלי - שהעלו את הסוגיות האלה על סדר-יומה של הכנסת בצורה שוטפת, וסוף סוף אנחנו מגיעים לאיזושהי הכרעה.
אלכס מילר: העניין הוא שבסופו של דבר גם המערכת הזאת תעבוד, כמובן ועדת החינוך תפקח על כך שזה לא יהיה בהיבט הצהרתי אלא גם בפועל, שהמנגנון הזה יופעל בבתי-ספר.
אלכס מילר: אני פונה לוועדי ההורים, שאמורים בסופו של דבר גם להיות אלה שלוקחים על עצמם אחריות לגבי אישור הסוגיה הזאת.
אלכס מילר: גם בעניין זה, ברגע שאנחנו מאשרים את החוק, הייתי מציע גברתי המנכ"לית, שדרך בתי-הספר תצא איזושהי הודעה.
דלית שטאובר: יצאה כבר.
אלכס מילר: שהם יוכלו לבדוק איך המנגנון הזה יעבוד, מה בדיוק הילדים יקבלו.
אלכס מילר: צריך גם לעבור על אותם ספרים שיהיו בספריות, בהשאלה.
אלכס מילר: אנחנו צריכים להעלות את הסוגיה הזאת להצבעה, בעניין המיזוג.
אלכס מילר: האם אני צריך להקריא?
מירב ישראלי: אנחנו מבקשים מוועדת הכנסת למזג את הצעת החוק הפרטית והצעת החוק הממשלתית שמונחת בפנינו, זוהי הצבעה אחת.
מירב ישראלי: הצבעה נוספת היא לגבי הבקשה לוועדת הכנסת לפטור מחובת הנחה, שאפשר יהיה להעלות זאת למליאה.
אלכס מילר: אני מעלה את סוגיית המיזוג להצבעה.
אלכס מילר: אני מעלה להצבעה את הבקשה לפטור מחובת הנחה.
אלכס מילר: גם עניין הפטור מחובת הנחה אושר פה אחד.
מירב ישראלי: תחתום וכבר נשלח את זה לוועדת הכנסת.
אלכס מילר: רבותי, אנחנו פותחים דיון לגבי הצעות החוק.
אלכס מילר: תיכף תגיע חברת הכנסת תירוש שתרצה להציג את החוק.
אלכס מילר: מירב, הבנתי שיש התחייבות של חברת הכנסת תירוש בעניין תיאום מלא של נוסח החוק.
מירב ישראלי: היא יחד עם הממשלה בנוסח.
אלכס מילר: עם הממשלה.
אלכס מילר: אם כך, אנחנו נראה מה צריך לשנות, מה השוני בחוקים, ונאשר.
אלכס מילר: אני מעביר את זכות הדיבור למנכ"לית המשרד שתוכל להציג בפנינו את הצעת החוק המופיעה כאן, נתקדם בדיון כללי.
דלית שטאובר: מדובר בשינוי הצעת החוק, שעל-פיו תתקיים הצבעה בכל אחד מבתי-הספר, מה שאמור להביא לידיעת כלל ההורים את האפשרות הזאת שניתן להשאיל ספרי לימוד תמורת אגרה של 280 שקלים בבית-הספר היסודי ו-320 שקלים בבית-הספר העל-יסודי.
דלית שטאובר: הכוונה היא להיכנס לתוכנית ברוב של 60% מההורים שמצביעים בעד, ולא 90% כפי שהיה בעבר.
דלית שטאובר: אני כבר פרסמתי חוזר מנכ"ל לכלל המערכת, הוצאתי מכתב לכל ועדי ההורים בכל הארץ, הוצאתי מכתב לכל מנהלי אגפי החינוך בכל הארץ, כולם תומכים מאוד במהלך הזה, כולם משתפים פעולה.
דלית שטאובר: יש גם רשויות שייכנסו לזה באופן גורף כרשות.
דלית שטאובר: אנחנו ביקשנו מכל מנהלי בתי-הספר דבר ראשון לנקוט בצעד שיזמין את ההורים לקיים את ההצבעה בבית-הספר.
דלית שטאובר: לגבי הערתך לספרי הלימוד אני רוצה לציין שרשימת הספרים שמוצמדת לחוזר המנכ"ל היא רשימת הספרים המאושרים – זה יתרון נוסף של הצעת החוק הזאת, שאך ורק ספרי לימוד מאושרים יוכלו להירכש לבית-הספר, מה שמגביר את הפיקוח על איכות ספרי הלימוד ומונע את האנדרלמוסיה שהיתה במערכת בהיבט הזה.
דלית שטאובר: אנחנו מצפים שהמהלך הזה ירחיב מאוד את מספר בתי-הספר שייכנסו לתוכנית.
דלית שטאובר: היום יש כ-800 בתי-ספר, אנחנו מצפים שהתוכנית תתרחב למספר גדול מאוד של בתי-ספר, ובכך תהיה הקלה עצומה על נטל התשלומים של ההורים, וכמובן גם קידום ערכים של שמירה על ספר, של כבוד לספר, של פעילות קהילתית שתתקיים בבית-הספר, הרבה מאוד ערכים נוספים נלווים.
אלכס מילר: נשאלת כאן שאלה בעניין אותם בתי-ספר שבהם אין ועדי הורים, אני חושב שדווקא שמענו על כאלה.
אלכס מילר: איך בדיוק המנגנון הזה יכול לעבוד?
אלכס מילר: בכלל, הנושא של ועד הורים זה דבר שהיה במין אי-ודאות במשך השנים האחרונות, רק באישורי תשלומי ההורים האחרונים אנחנו אישרנו את עניין הגבייה.
אלכס מילר: עדיין, עם כל הכבוד – ואני ממש לא מסתיר את זה מאף אחד – כל פעם אני רואה בוועדה פה מישהו אחר שמזדהה בשם ועד הורים כזה או אחר.
סמי עטר: עכשיו יש בחירות חדשות.
אלכס מילר: אני לא יודע איך אתם, אבל אני מזמן התבלבלתי מי מייצג את מי.
אלכס מילר: גם בעניין זה חשוב להבין שאם יש הורים ויש בית-ספר ואין שם איזושהי התארגנות, אנחנו לא יוצרים כאן תלות באיזשהו גוף.
אלכס מילר: שלא יקרה מצב שאנחנו נכנסים כאן למשהו שמחייב אותם להתארגן – זה חשבונות, זה כסף וכל הדברים האלה.
דלית שטאובר: ההערה שלך מאוד מאוד חשובה, אדוני היושב-ראש, והיא באמת מכוונת לדבר שלא אמרתי.
אלכס מילר: דרך אגב, ההערה בהמלצת מנהלת הוועדה.
דלית שטאובר: אז תודה למנהלת הוועדה.
דלית שטאובר: קודם כול, ההצבעה לא מתקיימת בוועד ההורים.
דלית שטאובר: ההצבעה מתקיימת עם כלל הורי בית-הספר.
דלית שטאובר: אין לזה שום קשר לוועד.
דלית שטאובר: כל ההורים מוזמנים והם מקיימים את ההצבעה.
דלית שטאובר: ההורים שיגיעו, 60% מהם.
דלית שטאובר: זה לא ועד.
עינת וילף: 60% מההורים שמגיעים.
דלית שטאובר: מכלל ההורים של בית-הספר.
דלית שטאובר: הם צריכים להיות מוזמנים אבל מדובר על אלה שמגיעים, בוודאי.
עינת וילף: 60% מאלה שמגיעים.
דלית שטאובר: דורית, האם אני אומרת נכון?
מירב ישראלי: 60% מההורים בבית-ספר, לפי מה שאני מבינה.
דורית מורג: 60% מההורים בבית-הספר.
דלית שטאובר: כלומר, מי שלא יגיע יצטרך לתת את הסכמתו בכתב.
דלית שטאובר: אוקיי.
דלית שטאובר: 60% מכלל ההורים בבית-הספר.
דלית שטאובר: אני רוצה לציין לגבי ההיבטים המנהליים, שהם מאוד חשובים.
דלית שטאובר: השוני במנגנון שעכשיו הקמנו כדי לסייע לצד המנהל הוא שיש מינהלת.
דלית שטאובר: המינהלת הזאת תגיש שירותים שיתמכו בכל ההיבטים המנהליים למנהל, כולל שמחודש מאי עד חודש אוקטובר יעמדו לרשותו 200 שעות שהוא יוכל להסתייע – אם זה באדם מבית-ספרו, אם בכוח-אדם מבחוץ – יעזרו לו בגביית הכספים ובכל ההיבטים הארגוניים.
דלית שטאובר: המינהלת עצמה, היא רוכשת את הספרים עבור בית-הספר, היא מספקת אותם לבית-הספר, היא מכינה אותם בערימות לפי התלמידים והכיתות כדי לסייע למנהל, שגם ככה תהיה לו עבודה כמובן, אבל בכל ההיבטים האלה, והוא לא יהיה תלוי אם יש לו ועד או אין לו ועד.
עינת וילף: למה לא להפוך את הסדר?
עינת וילף: למה לא פשוט להגיד שצריכים להתנגד לתוכנית יותר מ-40% מההורים, ואז זה בעצם יתחיל לעבור?
אלכס מילר: השאלה שנשאלת כאן היא מבחינת הזמנים.
אלכס מילר: כתוב כאן לפי הצעת הממשלה שהשר יקבע את המועד.
אלכס מילר: צריך לאסוף הורים, צריך להתכונן – מתי זה אמור לקרות?
דלית שטאובר: כבר יצא חוזר מנכ"ל.
אלכס מילר: אבל המנהלים יודעים שעד תאריך כך וכך צריכים לאסוף את כל ההורים ולהצביע?
דלית שטאובר: כן.
דלית שטאובר: זה כבר יצא.
דלית שטאובר: התאריך שהיה כתוב בחוזר הוא עד ה-15 בחודש מאי, אמרנו שניתן הארכה נוספת כדי לאפשר התארגנות.
דלית שטאובר: החוזר כבר יצא.
מירב ישראלי: לפי התקנות, הבקשה למשרד החינוך צריכה להיות מוגשת עד 50 יום לפני תחילת שנת הלימודים, זאת אומרת שהוא חייב לעשות את כל ההליכים הנדרשים להכנת הבקשה לפני כן.
דלית שטאובר: נכון.
דלית שטאובר: אנחנו נתנו גם לוח זמנים מומלץ בחוזר מנכ"ל כדי לסייע בהתארגנות.
אלכס מילר: זה דבר שאכן חייב להיות תחת פיקוח שלכם, שלא יקרה כאן מצב שפתאום מישהו קיבל או לא קיבל את המכתב, ובגלל איזשהו עניין לוגיסטי, ההורים לא קיבלו את זכותם להצביע וכמובן להכריע בכך שיהיה להם חיסכון בעניין רכישת ספרים.
דלית שטאובר: אנחנו מפקחים על זה באמצעות המפקחים והמחוזות, והאנשים שלנו במטה – יש ממש מניפה שבודקת בכל בית-ספר ובית-ספר, המפקח מוודא שהדברים האלה מתרחשים.
דלית שטאובר: יש לנו סטטוסים בעניין הזה, אני עוקבת אחרי הדברים.
עינת וילף: החוק הזה מאפשר לשר לעשות מה שהוא רוצה, נכון?
עינת וילף: הוא יכול לשנות ל-70%, ל-50%.
מירב ישראלי: הוא יכול בתקנות.
עינת וילף: בתקנות.
עינת וילף: החוק מנוסח באופן שהוא יכול לשנות את זה כפי שהוא רוצה.
מירב ישראלי: היום, ה-60% קבוע בתקנות.
אלכס מילר: התקנות הן באישור ועדת החינוך.
דורית מורג: לא, סליחה.
דורית מורג: בחוק.
דורית מורג: בסעיף 2א לחוק, כל בית-ספר רשאי להיכלל בהתאם להוראות החוק, ובתנאי שיש למעלה מ-60% - זוהי הוראה בחוק, זה לא השר.
מירב ישראלי: סליחה, את צודקת.
מירב ישראלי: זה קבוע גם בתקנות, נכון.
דורית מורג: זה קבוע בחוק, וחזרו על זה בתקנות.
מירב ישראלי: אבל צריך תיקון חקיקה.
אלכס מילר: רבותי, רק הערה – יש פה נציגי ממשלה.
אלכס מילר: היום הונח החוק של פרקי דו"ח טרכטנברג, כשרוב הנושאים עוסקים בנושאים כלכליים, ראיתי שהכנסתם גם את הפרק של תשלומי הורים.
אלכס מילר: אני כבר אומר לממשלה ולמשרד החינוך, חד-משמעית – אם הפרק הזה של תשלומי הורים לא יפוצל ולא יגיע לוועדת החינוך, אני כיושב-ראש ועדת החינוך לא מעלה תשלומי הורים לאישור של ועדת החינוך.
אלכס מילר: אותה ועדה שאתם רוצים שהחוק הזה יידון בה, שהם יאשרו לכם תשלומי הורים לשנה הבאה, ועדת החינוך לא תעלה את זה.
אלכס מילר: אם זה מגיע לכאן אנחנו נדון, יש לנו סיכום מלפני שנתיים עם משרד החינוך, אמרנו שבכפוף לאותם שינויים שיהיו בעניין תשלומי הורים אנחנו נתקדם עם הסוגיה הזאת כאן בוועדה.
אלכס מילר: כל התרגילים האלה לא בבית-ספרי.
קריאה: זה לא שייך למשרד החינוך.
דורית מורג: תשלומי הורים זה האוצר הגיש.
מירב ישראלי: זה פשוט הוגש כמיני חוק הסדרים, זה כמובן גם לא מקובל על הלשכה המשפטית של הכנסת.
אלכס מילר: גם בעניין זה, אבל זה יותר פרוצדורלי, אני בעניין יותר מהותי.
אלכס מילר: יש לנו פה סיכומים, אנחנו עובדים בצורה מסודרת.
אלכס מילר: כאשר באים ועושים דברים כאלה זה לא מקובל.
אלכס מילר: רבותי, אני חושב שאנחנו יכולים להקריא את החוק.
מירב ישראלי: הנוסח שהממשלה העבירה בקריאה ראשונה הוא כזה: "בחוק השאלת ספרי לימוד, התשס"א-2000, בסעיף 2(א)" - בסופו למעשה - "אחרי "באישור הוועדה" יבוא "לצורך קיום הוראות סעיף זה" – שתיכף אקרא אותו – "בבית ספר שטרם נכלל בתכנית השאלת ספרי לימוד או שפרש ממנה, מנהל בית ספר יהיה חייב לקיים הצבעה בקרב הורי התלמידים בדבר הסכמתם להשתתף בתכנית, לפני תחילת כל שנת לימודים, במועד ובאופן שקבע השר.
מירב ישראלי: " " לגבי "במועד ובאופן שקבע השר", למעשה כבר היום בסעיף 2(א) לחוק, שאני אקרא אותו, השר יכול לקבוע את כל ההוראות לגבי ההפעלה של התוכנית בבית-ספר, והוא כבר קבע אותן למעשה בתקנות.
מירב ישראלי: סעיף 2(א) אומר: "כל בית ספר רשאי להיכלל בתכנית השאלת ספרי לימוד בהתאם להוראות חוק זה, ובתנאי שלמעלה" – כאן זה למעלה – "מ-60% מהורי התלמידים הסכימו להשתתף בתכנית באופן שקבע השר, ובית הספר עמד בתנאים שקבע השר באישור הוועדה".
מירב ישראלי: זאת אומרת, יש פה כבר סמכות של השר לקבוע את כל ההוראות לגבי הפעלת התוכנית, אנחנו רק מכניסים פה את החובה של המנהל לקיים את ההצבעה בבית-ספר שעוד לא בתוכנית או בית-ספר שפרש.
מירב ישראלי: צריך רק להגיד שלגבי בית-ספר שפרש, בתקנות הוא יכול לדעתי להצטרף רק חמש שנים אחרי – אני לא בטוחה שאתם רוצים את זה, דרך אגב, היום, לאור הניסיון להכניס כמה שיותר בתי-ספר, כך שלדעתי בעניין הזה אתם צריכים לשקול לתקן את התקנות, אבל זה לשיקולכם.
מירב ישראלי: זה קיים היום בתקנות, אבל בעצם מנהל כזה מחויב לעשות הצבעה.
מירב ישראלי: כפי שאמרתי, היום בתקנות מה שקבוע זה אופן ההעברה של המידע להורים – הם חייבים להסכים בכתב, ובית-הספר חייב – זה גם כן בתקנות – להעביר להם חוזר עם כל ההוראות של החוק והתקנות, ומה הזכויות שלהם.
עינת וילף: האם בתקנות אפשר להגדיר או שזה ידרוש שינוי חקיקה?
עינת וילף: האם בתקנות אפשר להגדיר שההורים נדרשים אך ורק לציין את התנגדותם?
מירב ישראלי: קודם כול, ברמה העקרונית אני חושבת שזה קצת בעייתי כי את מחייבת פה אנשים במשהו.
מירב ישראלי: בכל זאת הם מחויבים בתשלום מסוים.