GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהודה קיסר: ראשית, מה שהיה עד לשינוי, זה עבודה לפי ההסכם שנחתם עם הסתדרות המורים.
יהודה קיסר: זאת אומרת, זה לא שמישהו לא שילם את מה שמגיע על-פי ההסכם.
יהודה קיסר: בהסתדרות, אחרי שנה-שנתיים, הם הגיעו למסקנה שההסכם לא מספיק טוב ורצו לשנות אותו.
יהודה קיסר: ב- 29 בפברואר, דרך אגב, יהודה קיסר, חשב משרד החינוך.
יהודה קיסר: ועוד אגב אחד, מי שחותם על ההסכמים זה לא חשב, זה הממונה על השכר באוצר, עם ההסתדרות.
יהודה קיסר: זאת אומרת, זה הסכם בינם בכלל.
יהודה קיסר: שאנחנו מקבלים אותו לביצוע.
יהודה קיסר: ואין לנו שום סמכות לבצע אחרת, אלא לפי אותו הסכם.
יהודה קיסר: ב- 29 בפברואר, במזל טוב, אחרי שכבר מטפלים בזה, הם מטפלים בזה ממרץ, קיבלנו הסכם חתום.
יהודה קיסר: הוא יצא לפועל במשכורת הבאה, ב- 1 באפריל, בעזרת השם ובא לציון גואל, אני מקווה.
אלכס מילר: ומה ההסכם?
מסעוד גנאים: מה ההסכם?
מסעוד גנאים: מה משלמים להם?
יהודה קיסר: ההסכם בעצם משנה, בואו ניתן כמה דקות על איך, מה היה קודם השכר, כדי שנביא את ההסכם.
יהודה קיסר: שכר מנהלי או בכלל, אופק חדש גרם לכך שיש טבלאות שכר, מה שלא היה קודם.
יהודה קיסר: היה השכלה עם ותק.
יהודה קיסר: זה היה טבלה שאמרה BA שתיים, מהו השכר הבסיסי שלו.
יהודה קיסר: היום יש טבלאות שכר וההתקדמות היא לפי ההשתלמויות וזמן והערכה וכל מיני פרמטרים אחרים, מדדים, שצריך לעבור אותם כדי לעבור דרגות.
יהודה קיסר: גם למנהלים.
יהודה קיסר: מנהלים בעבר היו באותה טבלה של המורים, רק קיבלו תוספת ניהול.
יהודה קיסר: כך ששכרם היה יותר גבוה.
יהודה קיסר: הסגנים קיבלו גם הם תוספת ניהול ולכן גם שכרם היה קצת יותר גבוה מהשכר של המורים.
יהודה קיסר: השינוי הוא שיש טבלת שכר גם למנהלים, כאשר סגן המנהל מקבל 75% מהשכר של המנהל באותו מוסד.
יהודה קיסר: זה היה השיטה.
מסעוד גנאים: לא 85%?
יהודה קיסר: 75%, משכרו של המנהל.
יהודה קיסר: בית-ספר, יש לו מורכבות, זה היה השכר, זה כתוב בהסכם.
אלכס מילר: זה מה שהיה בעבר, OK.
יהודה קיסר: זה, וזה מה שעשינו ועל זה ההסתדרות דרשה שיהיה שינוי.
אלכס מילר: ומה השינוי?
יהודה קיסר: השינוי הוא שזה עלה מ- 75% ל- 85% וזה חתום וזה מה שיקרה.
אלכס מילר: זאת אומרת, תהיה תוספת של 10%.
יהודה קיסר: 13%.
יהודה קיסר: 13.3%.
יהודה קיסר: אגב, עוד תוספת אחת, אנחנו כבר החודש הוצאנו למנהלים, לחשבון הבנק, לא דרך התלוש, לסגני המנהלים, מקדמה בגובה הערכה שלי, לנטו שיגיע להם כהפרשים, דרך אגב, השינוי הוא מ- 1 במרץ 2011, שנה אחת אחורה.
יהודה קיסר: חישבנו את ההפרש כולו, נתנו, אני נתתי בזה 8% שזה 60% בערך.
אלכס מילר: וזה היה בכל בתי-הספר בארץ?
יהודה קיסר: לכל סגני המנהלים שבאופק חדש, שהם סגני המנהלים שהם עובדים לפי ההסכם החדש.
אלכס מילר: והתוספת הזו באה כתוספת לשכר?
אלכס מילר: יש איזה שהיא תוספת מבחינת שעות העבודה?
יהודה קיסר: לא לא לא שום דבר אחר לא השתנה.
יהודה קיסר: רק הגזירה.
יהודה קיסר: גוזרים עכשיו 85% ולא 75%.
אלכס מילר: אז מבחינת הסתדרות המורים זה בעצם מה שחתמתם?
חנה שמש: זה מה שחתמנו.
אלכס מילר: זה עונה לדרישתכם?
חנה שמש: יש לנו השגות אחרות לגבי תנאי סגני המנהלים.
יהודה קיסר: זה משהו אחר.
חנה שמש: זה משהו אחר.
אלכס מילר: זה גם לא אנחנו הכתובת.
מסעוד גנאים: הכוונה ב- 1 באפריל, במשכורת?
יהודה קיסר: הם כבר קיבלו את המקדמה על החשבון.
חנה שמש: מקדמה קיבלו במרץ.
יהודה קיסר: באפריל הם יראו את כל החישוב מחדש, וגם את התוספת לחודש השוטף.
אלכס מילר: טוב, אז אנחנו רושמים לפנינו שבעצם הודעת משרד החינוך שב- 29 בפברואר נחתם ההסכם הסופי ותהיה עליה של 13.3% תוספת שכר לסגני מנהלי בתי-ספר באופק חדש ועל כך אנחנו נברך גם את המורים, הסגנים, וגם כמובן את משרד החינוך, על כך שההסכם נחתם וכמובן שאפו למשרד האוצר שסוף סוף ראה לנכון, אחרי כמה שנים של הפעלת תוכנית אופק חדש, לשפר בתנאיהם של אותם אנשים שמנהלים את המערכת, כמובן כפוף למנהלים.
אלכס מילר: טוב, תודה רבה, רבותיי.
אלכס מילר: בוקר טוב לכולם, נפתח את ישיבת ועדת החינוך, תאריך 13 למרץ 2012, י"ט באדר תשע"ב.
אלכס מילר: הנושא: מחסור במעונות סטודנטים ומחירם הגבוה.
אלכס מילר: הדיון בעקבות פנייתם של חברי הכנסת, גם חבר הכנסת יואל חסון, גם חבר הכנסת אחמד טיבי וכמובן שהנושא הקשור לדיור ומעונות של הסטודנטים נמצא על סדר היום של ועדת החינוך מאז ומתמיד.
אלכס מילר: דנו על זה גם בעבר.
אלכס מילר: קיווינו שההמלצות של דו"ח טרכטנברג גם יאושרו בממשלה, אבל כמו שראינו עד היום, אותן המלצות של תוספת קרוב ל- 10,000 יחידות חדרי מעונות ותוספת של 100 מיליון ש"ח לבניית מעונות סטודנטים בשיטת BOT, עדיין לא אושרה וכמובן שאנחנו חוזרים לאותו מצב אבסורדי, כאשר הסטודנטים נאלצים לחפש לעצמם פתרונות יצירתיים סביב המוסדות להשכלה גבוהה, משלמים הון תועפות וכמובן שזה פוגע ברמת השכלתם, כאשר במקום לשבת וללמוד בצורה מעמיקה ביותר, הם נאלצים לצאת לעבוד ולהוסיף שעות עבודה, בכך שצריכים לממן לעצמם גם את המגורים וגם את החיים סביב העולם הסטודנטיאלי.
אלכס מילר: אני אתן לך את רשות הדיבור, חבר הכנסת יואל חסון, ואחר-כך חבר הכנסת טיבי, שתפתחו בדברי פתיחה וכמובן יש לנו את הנציגים הרשמיים, גם של המועצה להשכלה גבוהה, ועד ראשי האוניברסיטאות, מינהל מקרקעי ישראל כאן?
אלכס מילר: משרד הפנים, מישהו?
אלכס מילר: כרגיל, אין.
אלכס מילר: טוב, בבקשה, חבר הכנסת חסון.
יואל חסון: אני מודה לך על שהסכמת ואתה מקיים את הדיון הזה.
יואל חסון: הדיון הזה אמנם נולד בעקבות הדיווחים או הפרסומים שהיו באמצעי התקשורת לגבי המחירים החדשים של המעונות בירושלים, אבל הוא חושף בעיה שאנחנו מכירים אותה כבר שנים ארוכות, של גם צמצום במספר המעונות, גם העובדה שהמחירים שם רק עולים ונהיים יותר ויותר ביוקר.
יואל חסון: יש לי פה רשימה וטבלה שמראה את המחירים.
יואל חסון: תראו, יש גם עניין שאני קצת בדקתי ולמדתי.
יואל חסון: האוניברסיטאות בישראל הן אוניברסיטאות שיחסית יש להן שטחים רחבים.
יואל חסון: יש להן שטחים, יש להן בניינים.
יואל חסון: כשאתה מסתכל וממפה, ועוד פעם, אני קצת יוצר הכללה כי יכול להיות שיש אוניברסיטאות יותר ויש כאלו שפחות, אבל אתה רואה, לדוגמה, בתוך אוניברסיטאות שונות, בניינים שמושכרים למטרות שבכלל לא קשורות, בכלל לא קשורות לאוניברסיטה, אלא מתייחסים לזה כנדל"ן מניב שמכניס כסף לאוניברסיטה, שאותו כסף אף אחד, כמובן הוא הולך לטובת האוניברסיטה וזה בסדר, אבל אף אחד לא מתייחס אליו או בודק אם יש לו ייעוד מיוחד, האם הוא צבוע לאן שהוא.
יואל חסון: אנחנו יודעים שבירושלים, לדוגמה, יש בניינים שלמים שהושכרו לטובת חברות היי-טק, אנחנו יודעים על דברים במקומות אחרים.
יואל חסון: וקודם כל, הייתי רוצה בכלל שהוועדה תבדוק ותבחן מה, עד כמה לאוניברסיטאות יש באמת את העצמאות בעניין הזה, להחליט מה הם עושים עם הנדל"ן ועם השטחים שניתנו להם לטובת מטרה מאוד מאוד מוגדרת, לטובת האקדמיה ולטובת לימודים.
יואל חסון: זה נושא שכן הייתי רוצה לגעת בו, בין לבין הדברים האחרים כי אני מתכוון לטפל בזה, זה משהו שאני ככה נחשפתי אליו בימים האחרונים.
יואל חסון: נראה מה יהיה בוועדה.
יואל חסון: אני אפילו שוקל לבקש את מבקר המדינה לבחון את העניין הזה, על השימוש שהאוניברסיטאות עושות במבנים שלהן, במתקנים שלהן, שאינם קשורים באופן ישיר לעניינים אקדמיים או לאוניברסיטאות או לסטודנטים או למרצים או לכל מה שצריך ואנחנו רואים את זה יותר מדי וזה בא גם על רקע של צמצום מספר המעונות, מחסור בהם, מחירים יקרים וזה גם סוג של התעמרות בסטודנטים.
יואל חסון: אנחנו ראינו, וזה גם פורסם בעבר, אני חושב שזה היה בירושלים, לגבי הדרך שבה ההנחיות וההוראות, כיצד להתנהג במעונות, כל מיני הנחיות דרקוניות שיוצאות מכיוון האוניברסיטה כלפי הסטודנטים שגרים שם.
יואל חסון: תראו, יש בעיה, יש בעיה אמיתית לסטודנטים במדינת ישראל מבחינת מקום לגור, מקום להיות בזמן הלימודים.
יואל חסון: זאת עובדה, זה דבר שכולם יודעים אותו.
יואל חסון: אני חושב שבעולם האידיאלי שלנו, רוב הסטודנטים, בוודאי אלו שנזקקים לכך וצריכים, צריכים שתהיה להם עדיפות בנושא המעונות, צריכים לקבל עדיפות בעניין הזה, צריך שתהיה להם את האופציה הזאת.
יואל חסון: אני חושב שגם בטווח הארוך, זה גם משתלם יותר, גם לאוניברסיטאות וגם למדינת ישראל וגם צריך לגעת, כמו שאמרתי, בנושא של המחירים.
יואל חסון: המחירים בעיני הם לא הגיוניים, אני לא אכנס אליהם עכשיו, אבל בטח זה ייפתח כאן במהלך הדיון ואני באמת הייתי מציע שנשאל את השאלות הקשות בדיון הזה.
יואל חסון: גם בנושא הראשון שהעליתי לגבי שימוש במתקנים של האוניברסיטאות למטרות שלא קשורות לאוניברסיטה, וגם בנושא של מחירי המעונות וגם פעילות המעונות שיש היום באוניברסיטאות.
אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב ראש, אני רוצה להודות לך על שאתה מקיים את הדיון החשוב הזה וגם לעמיתי, חבר הכנסת יואל חסון, שיזם גם הוא.
אחמד טיבי: אני ביקשתי לקיים את הדיון הזה אחרי שפנו אלי מהתאחדות הסטודנטים, איתי וחבריו, וגם סטודנטים אחרים בעיקר אלו המתגוננים במעונות בירושלים.
אחמד טיבי: למרות שאני מכיר את המקום, כי גם אני למדתי בירושלים ואני גרתי במעונות רזניק ואדלסון ועין-כרם וכדומה, ביקרתי במקום לפני מספר שבועות ורזניק היא אותה רזניק, אולי קצת פחות טובה ממה שהיתה קודם.
אלכס מילר: יש התיישנות.
יהודית גידלי: דילגת על מעונות האלף.
אחמד טיבי: את יודעת, זה המקום היחידי שלא גרתי בו ואני מודה לאלוהים שלא גרתי באלף.
יהודית גידלי: זה בטח עדיין נשאר באותו מצב.
אחמד טיבי: אני לא גרתי במעונות האלף וטוב שכך.
אחמד טיבי: ויכול להיות שהתדמית שיש למעונות האלף היא תדמית נכונה.
אחמד טיבי: אני ביקרתי במקום גם בכפר, כפר הסטודנטים, וגם במעונות רזניק.
אחמד טיבי: שמעתי תלונות, אל"ף, על המחירים.
אחמד טיבי: על העלויות.
אחמד טיבי: על השכר שהוא יחסית גבוה, בסביבות 1,500 שקל, ואם זה חשמל, מים ודברים נוספים, אז זה מגיע ל- 1,600, 1,700 שקל.
אחמד טיבי: אני קורא מנייר עמדה מצוין שחילקה לנו עכשיו התאחדות הסטודנטים בישראל, על השוואה למשל בין עלות שכר דירה חודשי בגבעה הצרפתית בירושלים, לשכר דירה במעונות, זה כמעט אותו דבר – שלושה חדרים, גודל הדירה, 1,500 עד 1,750, שכר דירה חודשי במעונות – 1,445.
אחמד טיבי: כמעט אותו דבר ואני אומר לך שיש שם, שהדירה והחדר הוא לא רחב, Understatement, בלשון המעטה.
אלכס מילר: לא, קצת מוזר לי שחדר עולה 1,500 שקל, אולי לבן-אדם.
אחמד טיבי: לבן-אדם.
יואל חסון: שותף.
יואל חסון: אם אתה עושה שותף בדירה.
אלכס מילר: שלושה חדרים זה לשני שותפים, זה לא שלושה, אלא אם מישהו גר בסלון.
יואל חסון: זה יוצא לך בערך.
יהודית גידלי: זה שכר דירה, 4,500 שקל בערך, כל אחד זה 1,500.
אחמד טיבי: וכמובן שהכפר הוא לא, נדמה לי שהוא לא רכוש של האוניברסיטה, אלא זה משהו פרטי, שיש לו הסכם עם האוניברסיטה העברית, עם הגבלות על הסטודנטים, עם הגבלות על הסטודנטים.
אחמד טיבי: מלבד הטענה על מחירים גבוהים.
אחמד טיבי: אני שמעתי טענה, למשל, שאתם מחייבים אותם להתחבר לאינטרנט בזק בלבד, כאשר מחוץ לכפר, המחירים הם נמוכים יותר, של שירותי אינטרנט.
אחמד טיבי: זו רק דוגמית, לניצול של הסטודנטים.
אחמד טיבי: כל שקל חשוב לסטודנטים, כל שקל חשוב והם עושים הכל כדי לחסוך.
אחמד טיבי: כאן עושים הכל כדי, אני לא רוצה לומר לסחוט את כיסו של הסטודנט, אלא, שישלם יותר.
אחמד טיבי: תפקידה של האוניברסיטה, מלבד העובדה, מלבד למצוא דיור קרוב, זמין ונוח לסטודנטים, הוא גם ליצור את התנאים הטובים ביותר עבור הסטודנטים שלה, ולא כך הוא המצב, אדוני היושב-ראש.
אחמד טיבי: כך גם במקומות אחרים, במעונות אחרים בארץ ולכן הבעיה היא בעיה כללית.
אחמד טיבי: ממשלת ישראל הכריזה על החלטה להקים איזה 10,000 יחידות?
אלכס מילר: זה לא הממשלה, זה המסקנה של דו"ח טרכטנברג.
אחמד טיבי: וגם המינהל אמר שהוא יקצה קרקע ללא עלות, להקמת מעונות סטודנטים.
אחמד טיבי: אני לא יודע מה יקרה, מה קרה, מה יקרה עם התוכנית הזאת.
אחמד טיבי: בשלב זה, הבעיה זועקת, אדוני היושב ראש, ואנחנו רוצים למצוא פיתרון כדי שהמחירים יהיו סבירים לסטודנטים.
אלכס מילר: בסדר גמור, תודה רבה.
אלכס מילר: אני תכף אתן רשות דיבור, התאחדות הסטודנטים, איציק, אתה רוצה להתייחס או אחר-כך?
אלכס מילר: יש לי בקשה.
אלכס מילר: אני אחר-כך אפנה גם לוועד ראשי האוניברסיטאות ולכל נציגי האוניברסיטאות.
אלכס מילר: אם תוכלו, עד שאיציק מדבר, להתכונן להציג את מנגנון התמחור של המעונות בתוך האוניברסיטאות.
אלכס מילר: כי אכן יש כאן עניין שהוא קצת מוזר מבחינת העלות של החדר של אותו סטודנט במעונות, שבאמת דומה לשוק הפרטי, אז מה הרציונל בדבר הזה אני עדיין לא מבין.
אלכס מילר: ודבר שני, גם מבחינת המדיניות שזה גם קשור לשלטון המקומי, שלפי מה שאני רואה כאן, שהיום תל-אביב נחשבת לאוניברסיטה הכי גדולה בארץ, נכון?
אלכס מילר: אם אני לא טועה, קרוב ל- 23,000 איש, ובסך-הכל 1,000 מיטות, כאשר ירושלים עומדת על 5,000 מיטות.
אלכס מילר: בקיצור, אין פה איזה שהיא מדיניות ברורה בכל האוניברסיטאות למול השלטון המקומי, איזה יחס צריך להיות בין כמות הסטודנטים למעונות, זה דבר ראשון.
אלכס מילר: ואנחנו גם נשמח לשמוע מה הקריטריונים לקבלת אותם הסטודנטים, אם יש מנגנון של מלגות במוסדות וכמה סטודנטים נהנים מהמלגות הללו, מבחינת אחוז אלו שנהנים משימוש בחדרים במעונות.
אלכס מילר: אלו השאלות ככה מבחינתי, ויכול להיות שיעלו עוד שאלות במשך הדיון.
אחמד טיבי: אדוני היושב ראש, יש כאן נציג של כפר הסטודנטים, של החברה שמנהלת?
אלכס מילר: תכף אנחנו נגיע.
אלכס מילר: אני קודם רוצה שההתאחדות תתבטא, ואז את כל השאלות אנחנו נפנה אליהם.
אלכס מילר: האוניברסיטה העברית נמצאת כאן.
איציק שמולי: חברי הכנסת שיזמו את הדיון החשוב וזו לא פעם ראשונה שאנחנו מדברים כאן בוועדה על בעיית המעונות.
איציק שמולי: הדברים די חוזרים וידועים אבל הטיפול משום מה לא מתקדם.
איציק שמולי: מעונות זה משהו שהוא דבר אלמנטארי, נחשב אולי דבר מובן מאליו במקומות אחרים במדינות אחרות בעולם.
איציק שמולי: כאן זה משום מה נושא שהוא, יש תחושה שהוא תקוע, למרות שהבעיה היא דחופה.
איציק שמולי: היום יש, אני מעריך, רק כ- 5% - 6% מהסטודנטים שמשתמשים בפיתרון הזה.
איציק שמולי: שימו את זה מול בעיית הדיור שבאמת הולכת ומחריפה, ותבינו כמה הבעיה היא דחופה.
איציק שמולי: אני רוצה לגעת ברשותכם, בשתי בעיות עיקריות, כדי להוסיף לדיון ולא להאריך אותו.
איציק שמולי: בבעיית העלויות, אותה אתם הזכרתם כבר, אז אני לא אתייחס לזה.
איציק שמולי: גם המחירים פחות או יותר לנגד עיניכם.
איציק שמולי: אני אתייחס רק לדברים אחרים.
איציק שמולי: יש בעיה מאוד מאוד חמורה של מעונות, דווקא בפריפריה, במכללות היותר רחוקות, שם אין.
אלכס מילר: אוניברסיטאות וגם מכללות.
אלכס מילר: יש בסך-הכל אולי שלוש או ארבע מכללות שבכלל יש להן מעונות.
אלכס מילר: זה לא משהו מובן מאליו שלמכללה יש מעונות.
איציק שמולי: אני חושב שאולי יש קצת יותר, אבל ממילא מספר המיטות במכללות היותר רחוקות הוא נמוך במיוחד, מה שמאפשר לפתרונות הדיור האחרים, כמו למשל קיבוצים מסוימים או שכונות מסוימות, להפקיע מחירים לסטודנטים.
אלכס מילר: זה, דרך אגב, אנחנו פתרנו כבר בוועדה, את הסיפור של הקיבוצים, שאז היה שם איזה שהיא החלטה, מבחינת הסטודנטים והאפשרות לשכירויות שם בתוך הקיבוצים.
איציק שמולי: אבל עדיין, באמת יש הקלה במקומות מסוימים.
איציק שמולי: במקומות אחרים, כל עוד לא מתקדם הפיתרון הזה של מעונות, של בנייה של מעונות, אז לא פותרים את השורש של הבעיה.
איציק שמולי: אני רוצה להצביע על בעיה נוספת שקשורה לניהול של המעונות.
איציק שמולי: כמעט בכל המקומות, אין שיתוף של אגודת הסטודנטים המקומית באופן שבו מתנהלים המעונות וזה גורם לקשיים ובעיות.
אלכס מילר: מבחינת ניהול מה?
אלכס מילר: מבחינת הניהול הלוגיסטי או מבחינת ניהול קבלת החלטות נגיד קריטריונים וכו'.
איציק שמולי: למשל, אם היום רוצים להעלות את המחיר באוניברסיטה כזאת או אחרת, ב- 300 שקל.
אלכס מילר: אבל זו אינה החלטה של מי שמנהל את המעונות, זה נראה לי החלטה של המוסד, לא?
איציק שמולי: זה החלטה של המוסד, אבל ראוי שהחלטה כזאת תתקבל יחד עם נציגי אגודת הסטודנטים.
איציק שמולי: מה שקורה בפועל, זה שהסטודנט מגיע בפתח השנה החדשה למעונות, מגלה שהעלו לו את שכר הדירה בכמה מאות שקלים או כמה עשרות שקלים.
אלכס מילר: רגע, עוד כשאנחנו דיברנו כאן על הסוגיה של התוספות בשכר הלימוד, אנחנו קבענו שאז המל"ג חייב לקבל מין הסכמה או איזה שהוא משא ומתן שיש עם אגודת הסטודנטים בכל אוניברסיטה ואוניברסיטה בכל תוספת שיש לשכר הלימוד, בהיבט של ההוצאות הנלוות.
אלכס מילר: אתה רוצה להגיד לי שאין בשום אוניברסיטה, שום נציג של אגודת הסטודנטים, שיש לו השפעה על העניין שקשור למעונות, או שזה משהו שנהוג בכל האוניברסיטאות?
איציק שמולי: אני לא רוצה לדבר באופן קטגורי על כל האוניברסיטאות.
איציק שמולי: אבל אני בהחלט יכול לדווח לך שדיונים שעשינו כאן
איציק שמולי: על האגרות, לא מתייחסים למחיר המעונות ואת הבדיקה, אגב, ואת הפיקוח שאתה הורית עליו, אנחנו מסיימים רק בימים אלו.
איציק שמולי: ללמדך עד כמה המוסדות האקדמיים לא עומדים בהנחיות של ועדת החינוך של הכנסת.
איציק שמולי: יש עדיין מוסדות שאין להם חתימה על האגרות.
איציק שמולי: אני צריך להוציא כאן את הרשימה, אבל אורט בראודה, למשל, תל-חי חתמו רק בימים אלה.
איציק שמולי: לא חסרים.
איציק שמולי: ועל המעונות בכלל אני לא חושב שמישהו התייחס לעניין הזה.
איציק שמולי: כלומר, התייחסו שם לכל התשלומים הנלווים האחרים, והמעונות זה מערב פרוע שעומד בפני עצמו ואליו צריך להתייחס.
אלכס מילר: גם בקריטריונים אתם לא מעורבים?
איציק שמולי: מה פירוש בקריטריונים?
אלכס מילר: הרי זה לא כל אחד מי שרוצה יכול לקבל אפשרות להיכנס למעונות.
אלכס מילר: הרי יש איזה שהם קריטריונים.
איציק שמולי: לא, ברוב המקרים אנחנו לא מעורבים בקביעה של הקריטריונים.
איציק שמולי: הבעיות האלו בדרך-כלל מחריפות כאשר המוסד יוצא לאיזה שהוא מהלך של הפרטה של המעונות, כמו שהיה בשנה האחרונה במספר מכללות ואז קורה מצב מאוד מאוד לא תקין ולא טוב, של פגיעה גם בזכויות פרטיות של סטודנטים.
איציק שמולי: ממצב שבו האוניברסיטה או מכללה מנהלת את המעונות וזכויות הסטודנטים נשמרות, פתאום מתחילים להחיל כל מיני כללים ותקנות מאוד דרקוניות על הסטודנטים, כמו למשל, שאי-אפשר להכניס אורחים לתוך המעונות, מותר לחברת האחזקה להיכנס בכל רגע נתון בלי התראה מוקדמת לחדר והיו לנו כבר מקרים במכללה מסוימת, שאותה סטודנטית בדיוק יצאה מהמקלחת, אז זה דבר נוסף שצריך להתייחס אליו.
איציק שמולי: והנקודה האחרונה, אדוני היושב-ראש, נקודה שאתה נגעת בה – בעיית המדיניות.
איציק שמולי: אין היום מדיניות ברורה במערכת ההשכלה הגבוהה, לגבי מעונות, בכל מה שקשור למעונות.
איציק שמולי: אם עכשיו, קודם, הזכירו את 10,000 יחידות הדיור או ה- 10,000 יחידות נוספות של מעונות לפי טרכטנברג, אז אני יכול לומר לך שבימים אלה יש איזה שהיא תחושה של משיכת חבל במערכת האקדמית, על אותם 10,000 יחידות דיור – איפה הם ייקבעו, מי יקבל אותם – המכללות או האוניברסיטאות.
איציק שמולי: בפריפריה או במרכז.
איציק שמולי: ואני אומר לך שלדעתי, יש שם מצב של כל דאלים גבר ומה שיקרה בסוף זה שדווקא במקומות שיותר צריכים את המעונות, לשם הפיתרון הזה לא יגיע.
איציק שמולי: אני חושב שהגיע הזמן שגם המל"ג תגיד באופן ברור מה המדיניות שלה לגבי אופן פיזור המעונות וגם לגבי הכמות.
איציק שמולי: כי היום אנחנו רואים את המספרים.
איציק שמולי: זה משרת בסך-הכל 5% - 6% מהסטודנטים וכאשר מספר הסטודנטים עולה משנה לשנה, אף אחד לא טורח להדביק את הפער גם במעונות.
אלכס מילר: ועד ראשי האוניברסיטאות ואחר-כך האוניברסיטה העברית.
דבורה מרגוליס: יש פה נציגים, אנשי המקצוע שמתעסקים בתחום, גם מהאוניברסיטה העברית וגם מתל-אביב, אני מציעה שהם יתייחסו.
אלכס מילר: כן, אבל אני רוצה לשמוע מה המדיניות הכללית של ור"ה.
אלכס מילר: פה אנחנו יכולים לפתור, באוניברסיטה העברית, אנחנו יכולים להציע א', בתל-אביב ב', אבל אני יודע שבתל-אביב ראש העיר לא מעודד בכלל את כל הנושא של המעונות.
איתי גרטלר: גם לא בירושלים.
אלכס מילר: לא, אבל פה, תשמע, בוא נגיד ככה, הלוואי ובתל-אביב היו מגיעים לכמות החדרים שיש בירושלים.
אלכס מילר: בתל-אביב יש עוד דרך ארוכה.
אלכס מילר: השאלה היא אם באמת יש בכלל איזו שהיא מדיניות ודיונים שוועד ראשי האוניברסיטאות מקיים בנושא המעונות, קריטריונים, שכר דירה.
אלכס מילר: זה הנושא שכביכול בו היינו מצפים מהאסיפה הכללית של ועד ראשי האוניברסיטאות להתעסק ולא נקודתית.
אלכס מילר: אנחנו לא כרגע דנים פר מוסד.
אלכס מילר: מה שחשוב לנו זה לשמוע על מדיניות כללית של ועד ראשי האוניברסיטאות, כלפי הנושא של דיור הסטודנטים שאומרים אצלכם במוסדות.
דבורה מרגוליס: אין שום ספק ולכולם ברור שמעונות הם חלק מהצרכים המאוד מאוד בסיסיים של סטודנטים בתוך מערכת ההשכלה הגבוהה ובוודאי באוניברסיטאות.
דבורה מרגוליס: יש התייחסות לזה גם לשכר הלימוד.
דבורה מרגוליס: בניגוד למה השתמע כאן, למיטב ידיעתי יש שיתוף פעולה הדוק בכל האוניברסיטאות, עם אגודות הסטודנטים המקומיות, גם בנושא של שכר לימוד ותעריפים, גם בנושא, בכל הפעילות שקשורה למעונות ומסביבם, כל התשתית גם שנדרשת מסביב לזה.
יואל חסון: אגודת הסטודנטים בירושלים הסכימה לתעריפים של המעונות שם?
דבורה מרגוליס: יש פה בדיוק שלושה נציגים שבדיוק לכך יתייחסו מייד, בצורה מפורטת, לכל השאלות.
אלכס מילר: תכף אנחנו נשאל.
דבורה מרגוליס: הם רשמו והם יתייחסו.
יואל חסון: זו שאלה חשובה.
אלכס מילר: אנחנו תכף נגיע לזה.
אלכס מילר: כן, ירושלים ותל-אביב, בבקשה.
אלכס מילר: מי ראשון?
עופר לוגסי: אני סמנכ"ל הנדסה באוניברסיטת תל-אביב ואני רוצה להתייחס בקצרה לכל ארבעת הנקודות.
עופר לוגסי: אני אתחיל בעניין של שיתוף אגודת הסטודנטים.
עופר לוגסי: לפחות בפרויקט שאנחנו עשינו באוניברסיטת תל-אביב, אנחנו שיתפנו את אגודת הסטודנטים הן בקביעת המחיר והן בניהול המעונות.
עופר לוגסי: אני אתן דוגמאות במה מתבטא שיתוף אגודת הסטודנטים במעונות.
עופר לוגסי: אנחנו מחלקים מלגות בין שתיים לארבעה מיליון שקל לסטודנטים שגרים במעונות.
עופר לוגסי: נציג אגודת הסטודנטים הוא חבר בוועדה, הוא בעצם חצי מהוועדה.
אלכס מילר: בוא נעשה את זה מספרית.
אלכס מילר: בתל-אביב, יש לי פה 1,000 מיטות.
אלכס מילר: כמה מתוך 1,000 המיטות, זוכות למלגות ומה גובה המלגה, בערך.
עופר לוגסי: קודם כל, בתל-אביב בעניין הזה, אם אנחנו מדברים על ההיקף, אז אנחנו עכשיו בתהליך בנייה של 1,700 מיטות נוספות.
אלכס מילר: זאת אומרת, בתל-אביב יהיו 2,700?
עופר לוגסי: כן.
עופר לוגסי: אני מעריך שבתוך 18 חודש אנחנו מסיימים את הפרויקט ויהיו 2,700 יחידות.
אלכס מילר: אתם הבאתם לי נתונים כלליים, בכל הארץ?
אלכס מילר: אם עכשיו תל-אביב בונה 1,700, יש עוד מישהו שבונה, שאתם יודעים?
אלכס מילר: אני שואל את ור"ה.
דבורה מרגוליס: יש פה נתונים של האוניברסיטה העברית ואוניברסיטת תל-אביב, כמקומות הכואבים ביותר.
אלכס מילר: כואבים זה יכול להיות כואבים, זה לא, מה שכואב לנו זה כל הארץ כי דובר כאן על פריפריה, דובר גם על מקומות אחרים.
אלכס מילר: זה לא קשור לזה.
אלכס מילר: אני רוצה לקבל נתונים מדויקים על כל מוסד ומוסד וזה הנתונים, כמה הולכים לבנות.
אלכס מילר: זאת אומרת, עכשיו אנחנו פעם ראשונה שומעים שתל-אביב הולכת לבנות 1,700 יחידות.
אלכס מילר: זה דבר חדש.
אלכס מילר: אני יודע כמה בחיפה הולכים לבנות?
אלכס מילר: אני יודע כמה בירושלים הולכים לבנות?
אלכס מילר: מה הבעיה להכין מסמך?
אלכס מילר: הרי אתם יושבים שם.
אלכס מילר: מה הבעיה לבקש?
דבורה מרגוליס: הועברו הנתונים לוועדה לגבי העבודות.
אלכס מילר: שבעה-שמונה אנשים, להעביר נתונים מסודרים, מה בתכנון, מה המחירים, מה שיתופי-הפעולה.
אלכס מילר: הרי אתם יודעים שאתם באים לדיון של ועדת החינוך.
דבורה מרגוליס: לא תהיה שום בעיה, יעבירו את הנתונים הנוספים.
אלכס מילר: צריך לעשות עוד דיון?
עופר לוגסי: אז אני אתן דוגמאות של השיתוף.
עופר לוגסי: המלגות הן בין שניים לארבעה מיליון שקל.
עופר לוגסי: אגודת הסטודנטים בעצם מחליטה לכמה היא יכולה להחליט שזה רוחבי, היא יכולה להחליט שזה פרוגרסיבי, יחד עם דיקן הסטודנטים, עושים את זה ביחד.
עופר לוגסי: הם חברים בוועדת המשמעת, הם מחזיקים מפקח מטעמם על רמת השירות.
אלכס מילר: מה הקריטריונים למלגות?
אלכס מילר: זה קריטריון סוציו אקונומי?
אלכס מילר: זה קריטריון של מגמת הלימוד?
עופר לוגסי: זה שילוב.
עופר לוגסי: המלגות מחולקות שילוב – חתך סוציו אקונומי ועניין של מרחק מהאוניברסיטה.
עופר לוגסי: ההנחה היא שגם סטודנטים שהחתך הסוציו אקונומי שלהם הוא טיפ-טיפה יותר טוב אבל הם גרים בגליל או בנגב, יש להם הוצאות הרבה יותר גבוהות ממי שגר בתל-אביב, לכן זה שילוב של שני הקריטריונים האלה.
עופר לוגסי: אלה הקריטריונים המרכזיים לקבלת המעונות.
עופר לוגסי: נציגי אגודת הסטודנטים גם חברים בוועדת השיבוץ.
עופר לוגסי: זאת אומרת, קביעת הקריטריונים מפורסמת באינטרנט, לאחר שהוועדה מחליטה.
עופר לוגסי: אגודת הסטודנטים שותפים בקביעת אותם קריטריונים, מיהם הסטודנטים שיגורו במעונות.
עופר לוגסי: אגודות הסטודנטים גם מנהלים למשל, עלה נושא האינטרנט וזה הם ניהלו את המכרז, הם קבעו מי תהיה החברה שתזכה באינטרנט, הם קבעו את המחיר.
עופר לוגסי: הם גם הצליחו בעניין הזה יפה מאוד, הם הגיעו למחיר מאוד אטרקטיבי כמעט של 40 שקל לחודש לסטודנט, כבלים ואינטרנט והכל ביחד, דבר שהוא יוצא מגדר הרגיל.
עופר לוגסי: זה בעניין של שיתוף אגודת הסטודנטים.
עופר לוגסי: בעניין של התמחיר.
עופר לוגסי: מחיר המעונות נקבע, בעצם, בסופו של דבר, האוניברסיטה סבסדה את הפרויקט אני אגיד מה היקף הסבסוד והיא ניהלה משא ומתן עם כל מיני יזמים, וכאשר הקריטריון לבחירת הבינוי היה הצעת המחיר הזולה ביותר למגורי הסטודנט.
עופר לוגסי: אנחנו השקענו קרוב ל- 100 מיליון שקל בפינוי השטחים, המקרקעין, אנחנו השקענו, העמדנו לזה את אותם שטחים שאתה דיברת עליהם, אותם שטחי מסחר קטנים שהיו באזור הזה, העמדנו, שעבדו והניבו הכנסות, את אותם נכסים מניבים שהיו קיימים העמדנו לטובת הפרויקט, הם היו חלק מהתמחור של הפרויקט, העברנו את הנכסים האלה לטובת הפרויקט ואנחנו העמדנו עוד שמונה מבנים נוספים של מעונות קיימים, לטובת הפרויקט, כדי להגיע למצב שאנחנו מסוגלים להעלות מ- 1,000 מעונות ל- 2,700 יחידות דיור.
עופר לוגסי: כל הנתונים האלה הוצגו לאגודת הסטודנטים.
יואל חסון: מיטות, לא יחידות דיור, מיטות.
עופר לוגסי: מיטות, נכון, אתה צודק, סליחה.
עופר לוגסי: כל הנתונים האלה הוצגו לאגודת הסטודנטים ערב היציאה למכרז.
עופר לוגסי: לאגודת הסטודנטים היו הרבה מאוד הערות.
עופר לוגסי: בסופו של דבר הגענו אתם להסכמה והם היו שותפים מלאים במכרז.
עופר לוגסי: הם היו שותפים מלאים בבחירת היזם ולפי זה נקבע התמחיר.
אלכס מילר: שאלה קטנה.
אלכס מילר: לפי התמחור, האם אוניברסיטה עובדת לפי עלות והחזר עלות או שיש גם רווח?
עופר לוגסי: לאוניברסיטה אין שום רווח, ההפך, האוניברסיטה סבסדה את הפרויקט.
עופר לוגסי: ברור שהקבלנים עובדים.
אלכס מילר: הפרויקט – כן.
אלכס מילר: אבל עכשיו הולכות להיות שכירויות, נגיד, כשאתה מחזיר את העלויות שלך.
עופר לוגסי: האוניברסיטה לא הולכת להחזיר את העלויות שלה.
עופר לוגסי: ההשקעות של האוניברסיטה הן בעצם Seed money שהוכנס לפרויקט והאוניברסיטה לא תזכה לראות אותם לעולם.
עופר לוגסי: הפער, וגם בשביל זה אני אתייחס במילה אחת אחרי זה להצעת המינהל.
עופר לוגסי: ההנחה של מישהו שאם הוא יעמיד קרקע, ניתן יהיה לבנות מעונות במחיר מסובסד, מחיר ראוי, לדעתי זה לא מספיק.
עופר לוגסי: גם האוניברסיטה העברית ניסתה לעשות את זה, גם אוניברסיטת תל-אביב ניסתה לעשות את זה וגם האוניברסיטה העברית וגם אוניברסיטת תל-אביב בסופו של דבר, הכניסו יד לכיס והכניסו כסף.
עופר לוגסי: כדי להקים מעונות, נדרש כסף מעבר למקרקעין ואנחנו ראינו את זה כבר.
אלכס מילר: אין לך בעיה עם מקרקעין, יש לך בעיה עם הכסף, לבנות.
עופר לוגסי: בסופו של דבר המחיר נקבע, כשהעמדת המקרקעין לא הספיקה ואנחנו מדברים על שני מכרזים כבר שפורסמו, גם באוניברסיטה העברית וגם בתל-אביב.
אלכס מילר: בהמלצות ועדת טרכטנברג על 100 מיליון ש"ח ל- BOT, מהו בעצם התכנון שלכם, במידה והדבר הזה מאושר, בכמה מיטות ריאלי אנחנו יכולים בפועל להתקדם?
אלכס מילר: אם אנחנו חוסכים בכל הבירוקרטיה ואישורים מסביב שאתה יודע, מבחינת ור"ה כמה אנחנו יכולים לבנות עכשיו?
עופר לוגסי: להערכתי, ואני אומר את זה מספר להערכה, ואני חושב שהתוצאות באוניברסיטה העברית דומות, הסבסוד פר מיטה היה בסדר גודל של, תלוי בסטנדרט, עד 100,000 שקל למיטה.
אלכס מילר: 100,000 שקל למיטה?
עופר לוגסי: עד 100,000 שקל למיטה.