GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יותם ברום: אני מסתכל על שכר הלימוד בדיוק כמו סתו ואיציק כמשהו שהוא קשיח, שאמור לגלם בתוכו את כל ההוצאות של סטודנטים.
יותם ברום: כן, גם אינטרנט אלחוטי.
יותם ברום: כן, דרך אגב, גם מלגות של דיקנט הסטודנטים, זה צריך להיות מגולם בשכר הלימוד או בתקצוב הממשלתי.
יותם ברום: התקציבים של אגודת סטודנטים – לצורך העניין, רוב האגודות למיטב ידיעתי, יתקנו אותי אם אני טועה – התקציבים מגיעים מדמי הרווחה, אבל אני לא מכריח את הסטודנטים שלי עם אקדח מול הרקה לשלם לי דמי חבר.
יותם ברום: אם הם מעוניינים לשלם דמי רווחה כי אני נותן להם שירותים טובים, הם משלמים, ואם הם לא רוצים הם לא משלמים – או שהם לא חברי אגודה או שהם כן חברי אגודה בלי לשלם דמי רווחה, יש סטטוסים שונים.
אלכס מילר: התשלום של אגודת הסטודנטים נמצא בדמי הרווחה או בנפרד?
רן לבנה: משתנה ממקום למקום.
רן לבנה: תלוי.
רן לבנה: היו"ר אלכס מילר: הבנו.
בנצי פורצלן: אני רוצה לתת כמה הבהרות לגבי דמי הרווחה.
בנצי פורצלן: דמי הרווחה זה שירותים נוספים שהאוניברסיטה נותנת לסטודנטים מעבר למה שהיא מחויבת לפי החוק.
בנצי פורצלן: במלץ נקבע שעבור שירותים נוספים, במשא-ומתן עם הסטודנטים ניתן לגבות תשלום נוסף עבור סל שירותים שיוסכם.
בנצי פורצלן: כך נוהגת האוניברסיטה העברית, כך נוהגות האוניברסיטאות האחרות.
בנצי פורצלן: אני יכול להגיד לכם מניסיון שלי שבאוגוסט 2010 חידשנו את הסכם דמי הרווחה עם אגודת הסטודנטים לשלוש שנים נוספות.
בנצי פורצלן: היו"ר אלכס מילר: כדי שנבין את מנגנון העבודה.
בנצי פורצלן: האם אתם מביאים את החבילה ואז מנהלים משא-ומתן על המחיר או שאת החבילה אתם מרכיבים יחד עם הסטודנטים - הסטודנטים אומרים: הצרכים שלנו הם א', ב', ג', ד', אתה אומר: אלה הצרכים של האוניברסיטה, ואז בואו נתווכח על המחיר.
בנצי פורצלן: זה המחיר שסגרנו, זאת החבילה שסגרנו, בואו נמשיך עם זה.
בנצי פורצלן: אנחנו עובדים בשיתוף עם האגודה.
בנצי פורצלן: אנחנו באים עם ההצעות שלנו, האגודה באה עם ההצעות שלהם, ואנחנו מגיעים לעמק השווה.
בנצי פורצלן: היו"ר אלכס מילר: זאת אומרת, אצלכם אפשר להרכיב חבילה של שירותי רווחה יחד עם האגודה.
בנצי פורצלן: בנצי פורצלן: נכון.
בנצי פורצלן: והסל הזה מפורסם גם במדריך לנרשם, גם באינטרנט, וכל סטודנט יודע שאם הוא משלם דמי רווחה, הוא זכאי לסל של שירותים.
בנצי פורצלן: נתתי לך איזשהו פירוט, אני לא רוצה להיכנס לזה.
בנצי פורצלן: חלק הוזכר.
בנצי פורצלן: רק כדי לקבל מושג.
בנצי פורצלן: דמי הרווחה במוסדות השונים – אני מדבר בשם שש האוניברסיטאות – נעים בין 270 ל-390 שקלים, והשוני הוא גם בסל השירותים בנושא הזה.
בנצי פורצלן: סטודנט שלא רוצה לשלם יכול להודיע שהוא לא רוצה.
בנצי פורצלן: היו"ר אלכס מילר: זה דמי הרווחה.
בנצי פורצלן: מה קורה עם דמי השמירה?
בנצי פורצלן: בנצי פורצלן: דמי שמירה זה דבר שנקבע גם כן במשא-ומתן בעבר.
בנצי פורצלן: דרך אגב, לגבי העדכון, שני הנושאים האלה,לפחות באוניברסיטה העברית עד לפני שנה היו במחיר של לפני שלוש וארבע שנים והם עודכנו לפי המדד.
בנצי פורצלן: אינני יודע בדיוק את רמת העדכון של המוסדות האחרים.
בנצי פורצלן: אני רק אסבר לכם את האוזן, אינני יודע אם יש לכם מושג מהן הוצאות הביטחון של האוניברסיטה העברית.
בנצי פורצלן: הוצאות הביטחון של האוניברסיטה העברית הן 18.5 מיליון.
אלכס מילר: רק סטודנטים צריכים ביטחון?
בנצי פורצלן: לא.
בנצי פורצלן: לכן אני אומר.
בנצי פורצלן: הוצאות הביטחון הן 18.5 מיליון שקלים.
בנצי פורצלן: אם נחלק את זה על הסטודנטים והעובדים, יוצא כמעט פי-שניים יותר מאשר משלמים הסטודנטים היום.
בנצי פורצלן: היו"ר אלכס מילר: האם מישהו כאן יכול לעשות לנו חשבון?
בנצי פורצלן: כמה סטודנטים יש?
בנצי פורצלן: בנצי פורצלן: יש 23,000 סטודנטים.
בנצי פורצלן: היו"ר אלכס מילר: כמה אתה גובה עבור אבטחה?
בנצי פורצלן: בנצי פורצלן: 415 שקלים.
בנצי פורצלן: היו"ר אלכס מילר: תחשבו 23,000 כפול 415.
בנצי פורצלן: קריאה: 8 מיליון.
בנצי פורצלן: קריאה: 9.5 מיליון.
בנצי פורצלן: בנצי פורצלן: זה סדר גודל חלקם של הסטודנטים בתקציב.
בנצי פורצלן: אני חושב שזה סביר על תקציב כזה.
בנצי פורצלן: מבחינת השקיפות – התקציב של האוניברסיטה מבוקר.
בנצי פורצלן: היו"ר אלכס מילר: כמה מונה סגל העובדים?
בנצי פורצלן: בנצי פורצלן: יש כ-1,200 סגל אקדמי.
בנצי פורצלן: היו"ר אלכס מילר: בכיר?
בנצי פורצלן: בנצי פורצלן: לא.
בנצי פורצלן: בכיר יש פחות.
בנצי פורצלן: אם אני לוקח סגל מנהלי ואקדמי, יש עוד כ-5,000 איש.
בנצי פורצלן: היו"ר אלכס מילר: זאת אומרת, יש לנו 5,000 איש שלא נוגעים בנושא של אבטחה, שאתה כביכול מסבסד אותם.
בנצי פורצלן: בנצי פורצלן: זה חלק מהתקצוב של האוניברסיטה, כמו שהשכר שלהם גם הוא משולם מתקציב של האוניברסיטה, שרובו בא מות"ת.
בנצי פורצלן: לגבי שקיפות.
בנצי פורצלן: מבחינת תקציב הרווחה, מכיוון שזה נעשה בשיתוף פעולה, חלק מהכספים אצלנו- אגודת הסטודנטים עושה פעילות והיא נותנת לנו דוח מבוקר על-ידי רואה-חשבון מה הם עושים.
בנצי פורצלן: כנ"ל אנחנו נותנים להם לגבי הכספים, כלומר הנושא הזה שקוף.
בנצי פורצלן: לגבי תקציב הביטחון או הרווחה, מכיוון שהאוניברסיטאות אלה מוסדות מבוקרים הן על-ידי ות"ת והן על-ידי רואה-חשבון חיצוני, כל העניין הוא גלוי.
בנצי פורצלן: כשאני אומר הוצאה מסוימת זה לא שאני אמרתי אותה אלא אפשר לראות בדיוק ממה היא מורכבת.
בנצי פורצלן: זה בגדול המצב בכל המוסדות.
בנצי פורצלן: הסל הוא שונה, המחיר הוא שונה, הכול נתון למשא-ומתן בין האגודה המקומית לבין המוסד.
בנצי פורצלן: היו"ר אלכס מילר: תחשב בבקשה במחשבון - 23,000 פלוס 5,000 זה 28,000.
בנצי פורצלן: 9 מיליון חלקי 28,000.
בנצי פורצלן: רן לבנה: 321.42
אלכס מילר: זה מה שצריך לגבות מהסטודנטים.
אלכס מילר: בנצי פורצלן: למה?
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: משום שיש פה שני פרמטרים.
אלכס מילר: יש פרמטר אחד של לקוח, יש פרמטר שני של עובד ויש פרמטר שלישי – אתה כגוף.
אלכס מילר: שלושת
אלכס מילר: כם אחראים על הנטל הזה.
אלכס מילר: בנצי פורצלן: אבל רמת האבטחה על הסטודנטים היא שונה.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: זה לא נכון.
אלכס מילר: רן לבנה: היא פחות משום שסטודנט לא לומד כל ימי השבוע.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: כל מרצה שנכנס, כל עובד אקדמיה שנכנס, הוא מאובטח בדיוק באותה רמה כמו כל סטודנט אחר.
אלכס מילר: כל מי שנמצא במוסד הוא מאובטח.
אלכס מילר: אתה נותן אבטחה למסגרת שלך.
אלכס מילר: לא יכול להיות שהסטודנט – בעצם זה שמגיע אליך – הוא משלם כמו כל אחד, ואתה את הכסף של כל השאר מכסה על-ידי מה שהמדינה נותנת לך.
אלכס מילר: תבדקו את זה.
אלכס מילר: אני לא אומר זאת רק לאוניברסיטה העברית, אני אומר את זה לך כנציג של כל האוניברסיטאות.
אלכס מילר: אני אומר לך שאותם 400-300 שקלים, כשאתה מפזר את זה למשך שנה על כל עובד ועובד שלך, שהם הופכים להיות חלק מהאבטחה על עצמם - אין שום רע בזה, כמו שאתה אומר לסטודנט: אם אתה לומד אצלי אתה צריך לשלם על כך שאני מאבטח אותך.
אלכס מילר: אני לא מדבר כרגע על הדברים האחרים שגם אפשר לראות שם את השימוש שהוא שימוש אחיד של כולם, אבל בנושא האבטחה, כרגע חסכת לסטודנט כ-80 שקלים.
אלכס מילר: בנצי פורצלן: אני לא מומחה לביטחון, אולי אתה כן.
אלכס מילר: האבטחה על הסטודנטים – ההוצאות שלנו הרבה יותר גדולות למשל.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: אין בעיה, אני יכול להציע לך דבר אחר.
אלכס מילר: תשב עם הסטודנטים על חברות הקבלן שעובדות אצלך והמאבטחים, תנו כל אחד הצעת מחיר לפי התנאים שהם מציבים, הם משלמים, יכול להיות ששם תגיעו לעמק השווה.
אלכס מילר: בנצי פורצלן: אבל סטודנטים לא יקבעו את רמת הביטחון, סליחה.
אלכס מילר: יש מומחים שקובעים את רמת הביטחון.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: אין בעיה.
אלכס מילר: בנצי פורצלן: מה זה אין בעיה?
אלכס מילר: נקבעה רמת ביטחון מסוימת.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: אז שכולם ישלמו.
אלכס מילר: או שכולם משלמים, או שמישהו שבא וסוגר לך לפחות חצי מהתשלום – מתוך 18 מיליון, 9 מיליון שקלים – אתה שם עליהם את הסטודנטים.
אלכס מילר: או שהם נמצאים כחלק ממשא-ומתן על מה שאתה גובה מהם אחר כך, 9 מיליון שקלים, או שתעשה זאת מול כולם.
אלכס מילר: אם קבעת שכל העובדים שלך, כל המרצים שלך הם חלק והם צריכים להיות חלק מהאבטחה והם מאובטחים באותה רמה – אם נכנס מישהו ומתפוצץ במוסד הוא לא מבדיל בין סטודנט לבין מרצה, נכון?
אלכס מילר: אז האבטחה היא של כולם.
אלכס מילר: בנצי פורצלן: אני חושב שאתה טועה פה בגישה מה זה אומר אבטחה.
אלכס מילר: צריך לזכור שאילולא היו סטודנטים אלא רק עובדים, רמת האבטחה היתה שונה וההוצאות היו שונות.
אלכס מילר: עקב הפעילויות המיוחדות שיש לסטודנטים, הרמה היא אחרת.
אלכס מילר: איתי יפרח: תקבעו לפי אחוזים.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: שמענו לגבי האוניברסיטה העברית.
אלכס מילר: מה עם כל השאר?
אלכס מילר: האם אתה מייצג כאן את כל המוסדות?
אלכס מילר: בנצי פורצלן: בכל המוסדות זה די דומה.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: עכשיו שמענו על מוסד אחר שבכלל לא מנהלים שם משא-ומתן.
אלכס מילר: בנצי פורצלן: אני רואה שכן מנהלים משא-ומתן.
אלכס מילר: קריאה: אצלנו למשל לא מנהלים משא-ומתן.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: בחיפה.
אלכס מילר: כרגע אני מדבר אתך כאוניברסיטאות.
אלכס מילר: יש אוניברסיטאות כמו אצלך שמנהלים משא-ומתן, יש כאלה שלא.
אלכס מילר: בנצי פורצלן: אני חושב שכן צריך לשאוף לנהל משא-ומתן, כמו שזה נעשה, ואני חושב שיכולים להגיע להסכמה.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: בנצי, אני לא יכול להתקדם כאן עם הדעה האישית שלך.
אלכס מילר: אתה – או שאתה מייצג כאן את ועד ראשי האוניברסיטאות ואתה קובע פה החלטה שאותה אנחנו מכניסים לסיכום שלנו כעמדת ועד ראשי האוניברסיטאות, או שאתה מדבר איתי כאוניברסיטה העברית.
אלכס מילר: לגבי האוניברסיטה העברית שמענו, אני מברך אתכם על כך שאתם עושים כל דבר יחד עם הסטודנטים.
אלכס מילר: יש עוד כמה אוניברסיטאות חוץ מהאוניברסיטה העברית שכרגע יש איתן בעיה.
אלכס מילר: מה קורה איתן מטעם ור"ה?
אלכס מילר: מה ההחלטה?
אלכס מילר: אם אתה אומר - ממחר אנחנו מעבירים החלטה שכולם מיישרים קו, וזאת התחייבות של ועד ראשי האוניברסיטאות, אני מתקדם עם זה.
אלכס מילר: בנצי פורצלן: אני אעביר את המסר הזה לור"ה שיקבלו החלטה, אני מקווה ברוח שאמרתי כאן.
אלכס מילר: אנחנו עוד נחזור אליך במשך הדיון.
אלכס מילר: המועצה להשכלה גבוהה, נשמע מה אתם אומרים.
אלכס מילר: נועה בינשטיין: עלו כאן המון דברים, כך שאם לא אתייחס לכול, תשאלו.
אלכס מילר: מסגרת ההתייחסות של כל המוסדות וגם שלנו לכל הסוגיה הזאת נובעת כרגע מדוח מלץ.
אלכס מילר: אני מדברת רק על המוסדות המתוקצבים תחת המועצה להשכלה גבוהה – לא על חינוך ולא על פרטיים.
אלכס מילר: מסגרת ההתייחסות האחרונה שלנו, מה שרלוונטי לכולם כרגע זה דוח מלץ, שהסדיר גם את שכר הלימוד וגם תשלומים נלווים לשכר הלימוד, כל עוד המצב הנוכחי – אני לא מדברת על מה שצריך להיות אולי – מה נכון כרגע, מבנה שכר הלימוד מסדיר שכר לימוד ובצידו אגרת ביטחון ואגרת תשלומים נלווים וולונטריים.
אלכס מילר: כרגע, המצב הוא שזה מופרד.
אלכס מילר: ועדה ציבורית חדשה, בחינה מחדש של שכר הלימוד – אולי יבחרו לאחד, אולי יבחרו לגלם בתוך- לא יודעת, כרגע זה המצב שלנו, זה מה שהמוסדות מחויבים אליו.
אלכס מילר: זו ההסדרה.
אלכס מילר: הסיבה שלא קבעו בחוק זה גם עלה – מה בדיוק יהיה בתוך האגרות ומה לא יהיה בתוך האגרות זה כדי שכל מוסד יספק את השירותים המיטביים לסטודנטים שלו.
אלכס מילר: יש מוסד שבו צריך לשים דגש על משהו מסוים ויש מוסד שבו לא צריך את זה בכלל.
אלכס מילר: המטרה היתה שזה יהיה משהו פנימי שיענה על הצרכים באופן מיטבי.
אלכס מילר: לגבי המטרה – זה גם כתוב, והמוסדות מחויבים שזה ייעשה בתיאום עם אגודות הסטודנטים.
אלכס מילר: כמובן שתיאום זה תהליך שבו אמורים לדעת למה מסכימים.
אלכס מילר: העדכונים שיוצאים מאתנו אלה עדכונים שקשורים בשינויים.
אלכס מילר: כשמשהו משתנה - כמו שכר לימוד, כמו דמי רישום, דברים שקשורים למדד או דברים חדשים – יוצאים למוסדות.
אלכס מילר: זה אותו דבר, וזה אותו דבר כבר עשר שנים.
אלכס מילר: לכן לא יצא שום עדכון.
אלכס מילר: גם שום דבר מהעדכונים האלה לא עבר דרכנו קודם, לכן לא נעשה משהו קודם.
אלכס מילר: פניות ציבור שמגיעות אלינו גם עוברות למוסדות.
אלכס מילר: מה שכן אפשר לעשות זה לרענן את הנוהל הזה למוסדות ולראות באמת מה המצב.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: התיאום עם האגודות – זה במסגרת המלצה או כחובה?
אלכס מילר: נועה בינשטיין: כחובה.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: למה לא מיישמים את זה ומי מפקח?
אלכס מילר: נועה בינשטיין: אנחנו מפקחים על זה.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: איציק, האם העלית את זה בפני המל"ג?
אלכס מילר: יצחק שומרוני: סליחה, אני הייתי חבר מל"ג עד לפני חודש וחצי.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: סליחה.
אלכס מילר: ההתאחדות העלתה את הנושאים האלה במועצה להשכלה גבוהה?
אלכס מילר: איציק שמולי: אני נמצא במועצה להשכלה גבוהה כארבעה חודשים, זה אמור לעלות בישיבת ועדת אכיפה ממש בעוד שבוע.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: צחי, מאיפה אתה?
אלכס מילר: יצחק שומרוני: צחי שומרוני, אני מרופין.
אלכס מילר: הייתי חבר מועצה להשכלה גבוהה עד לפני חודש.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: יושב-ראש אגודת סטודנטים?
אלכס מילר: יצחק שומרוני: כן.
אלכס מילר: אני גם הפניתי מכתב למועצה להשכלה גבוהה ב-17 בדצמבר 2010, יש לך את הקובץ בנושא הזה.
אלכס מילר: הנושא הזה עלה לא פעם אחת במועצה להשכלה גבוהה.
אלכס מילר: גם דנתי בנושא הזה עם גדעון סער בעבר, ואני שמח קודם כול שזה הגיע לכאן עכשיו, אבל זה לא קיבל התייחסות עד היום במועצה להשכלה גבוהה אף פעם.
אלכס מילר: נועה בינשטיין: אז אני - - - היו"ר אלכס מילר: לא, אנחנו לא פותחים את זה לוויכוח.
אלכס מילר: יצחק שומרוני: מעבר לקוברסקי ולמלץ – שאלה דברים שהיו בעבר – זה לא קיבל התייחסות.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: אני לא בית-משפט כאן, אני לא דן עכשיו מתי העלו את המכתב, אם איזושהי סוגיה עלתה או לא עלתה.
אלכס מילר: ציינת שלא הייתם מודעים לכך.
אלכס מילר: הוא עכשיו בא ואומר שיש פה מכתב שהוא הוציא.
אלכס מילר: תבדקו את הנושא איך זה קרה שאת מגיעה עם עמדה רשמית של המל"ג שאתם לא מכירים את הנושא הזה, יושב פה חבר המועצה להשכלה גבוהה ואומר שכן היה.
אלכס מילר: לא אגיד שיש פה מישהו שמשקר, אבל "מקטין ראש" כן אפשר להגיד.
אלכס מילר: מה הסמכויות שלכם, איך אתם יכולים לפעול במידה שהדבר לא קורה?
אלכס מילר: את אומרת שזה כחובה.
אלכס מילר: מה הפיקוח ומה אתם יכולים לעשות?
נועה בינשטיין: מוסדות להשכלה גבוהה, כרגע - דוח מלץ הוא דוח ועדה ציבורית שמסדירה מבנה שכר לימוד, מבנה גבייה, כל הדברים שקשורים לתשלומים מסטודנטים למוסדות.
נועה בינשטיין: היו"ר אלכס מילר: בנושא הביטחון, למה הנטל הוא רק על הסטודנטים?
נועה בינשטיין: נועה בינשטיין: ראשית, שום מכתב כזה לא הגיע אלינו.
נועה בינשטיין: אני לא יודעת אם הדוח הזה הגיע למל"ג או שפנייה לדון בכך הגיעה למל"ג והם עדיין לא דנו בזה.
נועה בינשטיין: לא הגיעה פנייה אף פעם לדון באגרות, וזה לא עלה.
נועה בינשטיין: היו"ר אלכס מילר: אבל כרגע שמעת שיש פה רק מוסד אחד - - נועה בינשטיין: תן לי לסיים לדבר.
נועה בינשטיין: היו"ר אלכס מילר: - - שגלגל 9 מיליון שקלים בלי שום פיקוח על זה.
נועה בינשטיין: ההנחה שלנו מול המוסדות היא שהמוסדות לא מנסים להרוויח כסף אלא מקיימים את מה שהם יכולים, ויש הנחה של אמון בין ות"ת לבין המוסדות.
נועה בינשטיין: מתוך מה שאני שומעת שבנצי אומר, זה נשמע לי סביר לחלוטין.
נועה בינשטיין: המוסד מסבסד את הביטחון לסטודנטים.
נועה בינשטיין: היו"ר אלכס מילר: למה העובדים לא בפנים?
נועה בינשטיין: נועה בינשטיין: אני לא חושבת שאף עובד משלם עבור אבטחה במקום שהוא עובד בו.
נועה בינשטיין: בנצי פורצלן: אתה בכנסת משלם?
נועה בינשטיין: היו"ר אלכס מילר: אתה משלם כשאתה מגיע לכאן?
נועה בינשטיין: בנצי פורצלן: לא.
נועה בינשטיין: לכן אני חושב שזה בסדר.
נועה בינשטיין: היו"ר אלכס מילר: אז או שאתה תשלם את כל ה-18 מיליון, או שתפזרו את הנטל על פני כולם.
נועה בינשטיין: מה הדבר הזה?
נועה בינשטיין: נועה בינשטיין: אני מבינה בתקציבים, אני לא מבינה באבטחה.
נועה בינשטיין: כשמישהו יושב עם מערך אבטחה - - -
אלכס מילר: את אחראית על תקציב של המדינה במוסד מתוקצב.
אלכס מילר: נועה בינשטיין: תן לי לסיים לדבר.
אלכס מילר: תבין לאן אני הולכת ואז תשיב לי.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: אני לא משיב לך, את משיבה לי.
אלכס מילר: נתחיל מזה, בסדר?
אלכס מילר: נועה בינשטיין: אין בעיה.
אלכס מילר: האם אפשר לסיים לענות?
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: תקשיבי לי.
אלכס מילר: אנחנו מדברים כאן על פיקוח על החלטות שאתם מקבלים.
אלכס מילר: כרגע שמעתי שעל ההחלטות שקיבלתם אין פיקוח ואין חובה, ומישהו שלא מבצע – אין לכם שום הפעלת סנקציות על דבר שאתם עושים.
אלכס מילר: השאלה ששאלתי היא למה סטודנטים היום משלמים – לפחות באוניברסיטה העברית וכך אני מאמין בכל מוסד ומוסד – חצי מהתשלום עבור הביטחון, כשכל השאר שנמצאים במוסד הזה לא חלק מהעניין הזה, כאשר עשיתי חשבון פשוט ואפשר לפחות ב-80 שקלים להפחית.
אלכס מילר: אם העניין הוא לבוא ולהטיל הכול על הסטודנטים – זאת החלטה שאתם צריכים לקבל.
אלכס מילר: אם אתם אומרים שמבחינת
אלכס מילר: כם כל מי שנמצא במוסד, מתוקצב על-ידי המדינה – עובד או לא עובד – הוא צריך להיות מאובטח וצריך להיות הסדר ביטחון, אז כולם הם חלק מהנטל, כי הכסף בא מאותה קופה – חוץ מהסטודנטים, שזה כסף פרטי.
נועה בינשטיין: ההסדרה שקיימת כיום, היא נמצאת פתוחה לכולם, גם לך, היא לגבי התיאום מול אגודות הסטודנטים.
נועה בינשטיין: אם לא מתאמים מול אגודות הסטודנטים גם את האבטחה, זאת הבעיה.
נועה בינשטיין: הבעיה כרגע היא לא בסכומים שנגבים ובגובה ואיך זה מחולק כי אנחנו לא מבינים זה מספיק.
נועה בינשטיין: אם לא נעשה תיאום מולם – מול האגודות – בקביעת הגובה, זאת הבעיה שלנו וזאת כן חובה שקיימת על המוסדות.
נועה בינשטיין: עכשיו מגיע אלינו החומר שזה לא נעשה בכל המוסדות, וצריך לבדוק את זה.
נועה בינשטיין: היו"ר אלכס מילר: אנחנו עוד נחזור אלייך.
נועה בינשטיין: משרד החינוך, בבקשה.
נועה בינשטיין: דרך אגב, רוב הבעיות היו אצלכם, לפי מה שאני רואה.
נועה בינשטיין: נח גרינפלד: נטפל בכול.
נועה בינשטיין: קודם כול, אני יכול לומר – בשנת הלימודים הקודמת פנו אלינו התאחדות הסטודנטים, ואת חוזר שכר הלימוד הוצאנו בהתאמה ובהסכמה איתם בנושא האגרות, אחר התייעצות איתם והתייעצות עם הייעוץ המשפטי להבין את המהות של האגרות.
נועה בינשטיין: זו למעשה שנה ראשונה שהפעלנו.
נועה בינשטיין: בסך הכול אני יכול לומר שיש פה חצי כוס מלאה ויש חצי כוס ריקה.
נועה בינשטיין: אנחנו, מבחינת ההבנה שלי של הדברים, ודאי שאנחנו נכפה את הדברים על המוסדות מכיוון שבסופו של דבר המוסדות מעבירים אלינו את האישור של האגרות, ואנחנו נבקש חתימה.
נועה בינשטיין: היו"ר אלכס מילר: אצלך זה צריך להיות יותר מסודר.
נועה בינשטיין: חוזר מנכ"ל זה כמו חוק.
נועה בינשטיין: נח גרינפלד: זה לא חוזר מנכ"ל.
נועה בינשטיין: זה חוזר שלי, חוזר של מנהל האגף - אני מתקן את המסמך פה.
נועה בינשטיין: זה לא חוזר מנכ"ל.
נועה בינשטיין: זה לא צריך להיות חוזר מנכ"ל מכיוון שחוזר מנכ"ל עוסק בתקנות של חוקים.
נועה בינשטיין: היו"ר אלכס מילר: אבל אם הם מצפצפים, מה עשינו בזה?
נועה בינשטיין: נח גרינפלד: אתה מדבר על אכיפה, אז אנחנו נפעיל אכיפה.
נועה בינשטיין: אנחנו מאשרים לכל המוסדות את גובה האגרות.
נועה בינשטיין: אנחנו נתנה שבאישור האגרות צריכה להיות חתימה של אישור יושב-ראש האגודה המקומית.
נועה בינשטיין: בלי חתימה לא נאשר את האגרות, ובזה מבחינתנו אנחנו נבצע אכיפה מלאה.
נועה בינשטיין: היו"ר אלכס מילר: האם אתה מוכן לחזור על הסנקציה שלך?
נועה בינשטיין: במשרד החינוך.
נח גרינפלד: כל המוסדות מחויבים – אני מדבר על המכללות האקדמיות להכשרת מורים, מכללות אקדמיות לחינוך – מחויבים לקבל אישור של המשרד לגבייה של האגרות.
נח גרינפלד: כתבנו בחוזר שלמעשה הם מחויבים בהתאמות גם של השמירה וגם של אגרות הרווחה, זה חייב להיות מוסכם עם ההתאחדות המקומית שקיימת.
נח גרינפלד: היו"ר אלכס מילר: במוסד.
נח גרינפלד: נח גרינפלד: בטופס שיחזירו אלינו בחוזר שייצא השנה יהיה כתוב שאנחנו מבקשים חתימה של יושב-ראש ההתאחדות המקומית, יושב-ראש האגודה המקומית.
נח גרינפלד: היו"ר אלכס מילר: מצוין.
נח גרינפלד: איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, אולי אפשר להפעיל בדיוק את אותו נוהל - - - היו"ר אלכס מילר: מל"ג עובד בצורה אחרת.
נח גרינפלד: הוא לא מאשר טופס.
נח גרינפלד: הוא יכול לעכב את תקציב המוסד שלא מיישר קו עם ההחלטות שהם קיבלו.
נח גרינפלד: זאת הסנקציה שיש להם, ואנחנו עוד נגיע לזה.
נח גרינפלד: בבקשה, מי אדוני?
נח גרינפלד: יותם ברום: יותם, יושב-ראש אגודת הסטודנטים בסמינר הקיבוצים.
נח גרינפלד: אני רוצה לחזור אחורה.
נח גרינפלד: היו"ר אלכס מילר: רק אל תקלקל.
נח גרינפלד: כרגע קיבלת החלטה טובה, שרק בחתימה שלך יוכלו לגבות, אז תיזהר... יותם ברום: אבל ההחלטה הזאת כבר נכתבה, היא פשוט לא נאכפה.
נח גרינפלד: אני רוצה להגיד – בשנה שעברה דיברנו והגענו להסכמות, ובאמת הדוח נכתב בשיתוף.
נח גרינפלד: אני אתאר את המצב ואז נחזור לדיון.
נח גרינפלד: אנחנו השנה ניהלנו מעל חצי שנה משא-ומתן עם הנהלת המכללה, לאחר הדוח שנכתב.
נח גרינפלד: אני יכול להגיד שהבעיה המרכזית היא מה שהעלו קודם – אין הגדרה מה זה דמי שמירה, מה צריך להיות בדמי שמירה, מה זה דמי רווחה, מה צריך להיות בדמי רווחה.
נח גרינפלד: אני יכול להגיד שהוויכוח המרכזי שלי עם הנהלת המכללה היה למשל לגבי סעיף של שירותי אינטרנט – האם שירותי אינטרנט כלולים בשכר הלימוד או לא כלולים בשכר הלימוד.
נח גרינפלד: האם שירותי ספריה– ספריה במוסד אקדמי – זה כלול בשכר הלימוד או לא כלול בשכר הלימוד, כי הרי את הכול אפשר להכניס לתוך דמי רווחה ואפשר לנהל על זה דיונים.
נח גרינפלד: אפשר לנהל גם דיונים על כך שהצבע של הקירות צריך להיות דמי רווחה כי זה שירות שהסביבה שלך היא נעימה ונקייה.
נח גרינפלד: אני אומר, צריכים להחליט, לקבל החלטות ברורות שיש דברים שהם חלק משכר לימוד.
נח גרינפלד: מוסד אקדמי שלא מוכן לתקצב את הספריה שלו, אני חושב שזה לא נחשב מוסד אקדמי והוא לא יכול לגבות שירותים נלווים על שירותי ספריה.
נח גרינפלד: כנ"ל לגבי שירותי אינטרנט.
נח גרינפלד: היום במדינת ישראל של 2011-2010 – אם אנחנו מדברים על השנה החולפת – לא הגיוני שמוסד אקדמי לא יכלול בשכר הלימוד שלו את העניין של שירותי אינטרנט.
נח גרינפלד: אני חושב שיש דברים מאוד בסיסיים שאנחנו צריכים להגיד שהם חלק משכר לימוד.
נח גרינפלד: אם אתם שואלים אותי, אני חייב להגיד שגם שמירה זה חלק משכר הלימוד.
נח גרינפלד: למה תלמיד שהולך ברחוב לבית-ספר, הוא לא צריך לשלם על השמירה שלו, וסטודנט שהולך ללימודים צריך לשלם על שמירה כדי להיות מוגן?
נח גרינפלד: אם הלכתי ללמוד בירושלים, אני צריך לשלם יותר בגלל שאני גר ולומד בירושלים מאשר אם אני גר בתל-אביב, בגלל שיש סיכונים ביטחוניים כאלה ואחרים?
נח גרינפלד: למה המדינה לא מממנת את השמירה הבסיסית ביותר על הסטודנטים שלומדים בה?
נח גרינפלד: האם זה לא חלק מהזכויות של הסטודנט ללמוד בבטחה במדינת ישראל?
נח גרינפלד: היו"ר אלכס מילר: הבנתי.
נח גרינפלד: האם יש כאן מישהו מהטכניון?
נח גרינפלד: קריאה: אין נציג מהטכניון.
נח גרינפלד: היו"ר אלכס מילר: זה מאוד יפה מה שכתוב כאן.
נח גרינפלד: זה דרך אגב מסמך שאתה העברת אלי, לא הסטודנטים.
נח גרינפלד: בנצי פורצלן: נכון.
נח גרינפלד: היו"ר אלכס מילר: שימוש בבריכת שחייה ובמתקני ספורט – זה דמי רווחה – ותאורת רחוב.
נח גרינפלד: מה, אתם עושים צחוק?
נח גרינפלד: זה דמי רווחה, על זה גובים?
נח גרינפלד: אני יכול להבין, נניח חיפה, כתוב: "השאלת ספרים, שיעורי תגבור במגוון קורסים ושירותים שונים אותם מעניקה אגודת הסטודנטים.
נח גרינפלד: " רבותי, תאורת רחוב ובריכת שחייה?
נח גרינפלד: אתה יכול להמשיך בבקשה.
נח גרינפלד: יותם ברום: אני רוצה להחזיר את השאלה.
נח גרינפלד: אלה דברים שהם ברורים מאליהם, אני מסכים איתך במאה אחוזים שתאורת רחוב, זה אבסורד לגבות על זה איזשהו תשלום נוסף.
נח גרינפלד: אבל אני שואל גם לגבי השמירה- ואני שואל כמדינה שרוצה לשמור על האזרחים שלה, נותנת לימודים לאזרחים שלה - למה זה לא חלק מהחיים שלי בתור סטודנט?
נח גרינפלד: אני לא מבין למה סטודנט צריך לשלם יותר במקום שהוא יותר מסוכן מאשר סטודנט אחר.
נח גרינפלד: זה חלק ממה שמדינת ישראל צריכה לספק לאזרחים שלה, וזה לא הגיוני שאנחנו נפריד בין מוסד שמלמד במקום אחד למוסד שמלמד במקום אחר בגלל שיש סכנה ביטחונית.
נח גרינפלד: מי מנהל פה את המדינה?
נח גרינפלד: ארגוני הטרור הם אלה שמכתיבים לנו איפה משלמים יותר ואיפה משלמים פחות, או שמדינת ישראל אחראית לדאוג לביטחון האזרחים שלה?
נח גרינפלד: את זה אני מפנה לוועדת החינוך של הכנסת ולמשרד החינוך.
נח גרינפלד: אני לא חושב שצריך להיות פה הבדל ושצריכה להיות פה הבדלה – לא בדמי הרווחה, שהם באמת מופרכים כפי שציינת, ולא לגבי דמי השמירה שהם אמורים להיות השירותים שמדינה נותנת לאזרחים שלה.
נח גרינפלד: היו"ר אלכס מילר: אגיד לך איפה ההבדל.
נח גרינפלד: כל נושא הביטחון, צריך להבין איך זה עובד.
נח גרינפלד: עד כמה שאני מכיר, ואני מכיר מעט, קודם כול מדובר על גודל הקמפוס, כמות הסטודנטים, החברות – יש חברות שעובדות בדרום הארץ, בצפון הארץ, במרכז הארץ – כל זה, המנגנון הוא לא פשוט.
נח גרינפלד: זה עניין של מכרזים שעושים לפי חוק חובת המכרזים.
נח גרינפלד: מה שכן, רבותי, וכאן אני רוצה להתקדם, זה עם חופש המידע במערכת ההשכלה הגבוהה- החוק הזה כבר מוכן ואנחנו נתקדם איתו.
נח גרינפלד: לא יכול להיות שזה מה שקורה, שאין שקיפות בכל המנגנונים האלה.
נח גרינפלד: אני לא נכנס כרגע לאקדמיה, לא נכנס כרגע לדברים שהם במסגרת החופש האקדמי, אבל מכרז על חברת אבטחה ועל חברת ניקיון ועל כל שאר ההפעלות שעושים במוסדות להשכלה גבוהה – זה צריך להיות פתוח לציבור, כמו כל שאר המוסדות בהיבט הציבורי.
נח גרינפלד: בבקשה.
נח גרינפלד: אורון מזרחי: אורון מזרחי, יושב-ראש אגודת הסטודנטים, שנקר.
נח גרינפלד: במוסדות לעיצוב המצב הוא אפילו יותר גרוע כי בנוסף על כל התשלומים האלה של רווחה, אבטחה, גובים מהסטודנטים גם תשלומי חומרים, תשלומים וולונטריים – בסביבות 600, 800, 1,000 שקלים זה יכול גם להגיע.
נח גרינפלד: שם בטוח שאין שקיפות, הסטודנטים לא יודעים מה הם מקבלים.
נח גרינפלד: נועה בינשטיין: אבל זה וולונטרי?
נח גרינפלד: אורון מזרחי: זה לא וולונטרי.
נח גרינפלד: אני יכול להראות לכם גם בתקנון.
נח גרינפלד: שכר הלימוד של המוסד זה לא וולונטרי.
נח גרינפלד: יתרה מכך, שום תשלום מהתשלומים הנלווים אצלנו הוא לא וולונטרי, חוץ מדמי הסטודנט שזה חיוב נפרד.
נח גרינפלד: הרבה הרבה הרבה מאוד כסף, גם לא מסבירים לסטודנטים מה עושים עם הכסף הזה.
נח גרינפלד: מדובר בחומרים שמשתמשים בהם.
אלכס מילר: איפה אתה רואה את הבעייתיות?
אלכס מילר: אני יודע שבכללי, הטענות שלך הן טענות מוצדקות ולגיטימיות, כמו שכל אחד ואחד אומר, אבל יש כאלה שיודעים להצביע על הנקודות.
אלכס מילר: אני רואה כאן על מה גובות האוניברסיטאות.
אלכס מילר: האם אתה יכול להגיד איפה אתה מזהה את הבעיה, בכסף?
אלכס מילר: מה גובים ממך שאתה חושב שלא צריך לגבות, ואם אתה משווה את עצמך אל מול מוסד אחר שהוא באופיו דומה למוסד שנקר – בצלאל או אחרים - - -
אורון מזרחי: בהחלט.
אורון מזרחי: היו"ר אלכס מילר: מה ההבדלים?
אורון מזרחי: אורון מזרחי: בחולון לא גובים חומרים, AJT, לצורך העניין.
אורון מזרחי: בצלאל כן גובים, וזה ההבדל.
אורון מזרחי: ההבדל הנוסף הוא למה בכלל גובים מהסטודנטים חומרים שמשתמשים בהם ביום-יום, זה לא חומרים שלוקחים הביתה לשיעורי-בית, זה במהלך הקורס.
אורון מזרחי: זה כמו שיחייבו סטודנט להנדסה או למינהל עסקים תשלום על ברקו, על החשמל של הברקו, או על הטוש של המרצה.
אורון מזרחי: אלה חומרים שסטודנטים משתמשים בהם במהלך התואר.
אורון מזרחי: זה שכר הלימוד שלהם, על זה הם משלמים את שכר הלימוד.
אורון מזרחי: מעבר לכך, אם גובים, צריך להראות שקיפות ולבקש אישור מאגודת הסטודנטים, מה שלא נעשה.
אורון מזרחי: היו"ר אלכס מילר: מי עוד מעוניין להתייחס?
אורון מזרחי: בבקשה.
אורון מזרחי: יובל אדמון: יובל אדמון, יושב-ראש האגודה באוניברסיטה העברית.
אורון מזרחי: זה נכון שבאוניברסיטה העברית באמת מנהלים משא-ומתן.
אורון מזרחי: לכולם נראה לי צריך להיות ברור שאותו הסכם על דמי הרווחה, צריך לפרט מה כל צד נותן בתמורה.
אורון מזרחי: זה לא רק על הסכום.
אורון מזרחי: זה חד-משמעית חייב לכלול שירותים.