GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לודמילה שפילקרמן: עברתי דרך ארוכה ולא קלה, אך תמיד היו לצדי העמיתות שלי, המורות, הרכזים ומשפחתי.
לודמילה שפילקרמן: במשך כל השנים האלה איגום היה בשבילי כמשפחה מקבילה, ונתן לי אפשרות לממש את הפוטנציאל הפדגוגי שלי כדי לעסוק בעבודה החינוכית גם בארץ.
לודמילה שפילקרמן: כיום אני ממשיכה את השכלתי, ובמסגרת לימודי כוונתי לערוך מחקר שיבדוק באופן מדעי את תרומתם של מרכזי למידה "שיטון" להצלחתם של תלמידים בלימודים סדירים בבתי-ספר.
לודמילה שפילקרמן: לאחר כמה שנים קודמתי לתפקיד ניהולי, להיות רכזת מרכז למידה "שיטון" בחיפה.
לודמילה שפילקרמן: "שיטון" הוא פרויקט שקם ביוזמתה של מנהלת אזור הצפון, אדה קוטיקוב, והוא מערכת חינוך משלים בלתי פורמלי.
לודמילה שפילקרמן: "שיטון", מהמילה: שיטה, ויש לנו שיטות ייחודיות רק משלנו.
לודמילה שפילקרמן: מטרת מרכז הלמידה "שיטון", המתנהל רק בצפון הארץ, היא העשרת הילדים ולא מתן שיעורי עזר.
לודמילה שפילקרמן: אלה אינם חוגים בודדים נפרדים זה מזה – "שיטון" משלב כמה תחומי דעת: שפות, מקצועות מדויקים ואומנויות.
לודמילה שפילקרמן: תלמידינו לומדים איך ללמוד ולא רק מקבלים ידע.
לודמילה שפילקרמן: הם רוכשים כלים כמו: יכולת פתרון בעיות ופיתוח כישורים לוגיים, אשר עוזרים להם לגדול לאנשים חושבים בעתיד.
לודמילה שפילקרמן: בנוסף, תלמידינו זוכים לא רק לחינוך, תרבות והעשרה לימודית, אלא גם מבלים אתנו את שעות הפנאי בטיולים, מסיבות והצגות.
לודמילה שפילקרמן: ובקיץ, בימי החופש הגדול, תלמידינו נהנים מסמסטר קיץ.
לודמילה שפילקרמן: באיגום שוררת אווירה יצירתית ולכן יש לנו הרבה פרויקטים.
לודמילה שפילקרמן: במרכז שלי פועל פרויקט ייחודי שאני יזמתי – תוכנית לילדים צעירים בני שלוש, ושמה: "בעולם האגדות".
לודמילה שפילקרמן: פרויקט זה זכה להצלחה רבה, הוא מבוסס על תורת הפסיכולוג ויגוצקי, כאשר הלימוד נעשה תוך כדי משחק וחוויה.
לודמילה שפילקרמן: ילדים עוזרים לגיבורי האגדות לפתור בעיות תוך כדי שימוש באוריינות, יצירה, הרחבת אוצר המילים וחיזוק מוטוריקה.
לודמילה שפילקרמן: חשוב לציין כי במרכז "שיטון" בצפון הארץ לומדים קרוב ל-400 תלמידים.
לודמילה שפילקרמן: בוגרינו מקבלים המון הערכה במסגרות חינוך להן הם נרשמים.
לודמילה שפילקרמן: מורים וגננות טוענים כי תלמידינו מגלים יכולות לימודיות טובות וידע רב, לומדים מתוך עניין, מגלים יחס רציני ללימודים ויש להם ביטחון עצמי גבוה.
לודמילה שפילקרמן: בהמשך דרכם, רובם מקבלים השכלה גבוהה, מתגייסים לצבא, מקימים משפחה ומביאים אלינו את ילדיהם.
לודמילה שפילקרמן: גם ההורים מעריכים את העבודה שלנו, מביאים את האחים הצעירים של תלמידינו ואת החברים שלהם.
לודמילה שפילקרמן: בשנים האחרונות יש מודעות גדולה במדינת ישראל לעניין החינוך, ויש לא מעט הורים בקרב אזרחים ישראלים ותיקים המעוניינים בחינוך ולמידה בשיטות שלנו.
לודמילה שפילקרמן: בהזדמנות זו אני רוצה להודות, קודם כל, למשפחתי שתמיד תומכת בי, לעמיתות שלי לעבודה על העזרה ההדדית, למנהלת אזור הצפון של איגום, אדה קוטיקוב, אישה מדהימה שבזכותה אני כאן – האישה הזאת מלאה אנרגיה, יוזמה ומרץ.
לודמילה שפילקרמן: תודה לחיים שכטמן, מנהל המרכז הקהילתי "בית פאני קפלן", אשר עזר לנו למצוא מקום חם – היה לנו קשה למצוא מקום והוא פתח את הדלתות בפנינו, ומשתף את תלמידינו ואת ההורים שלהם בכל האירועים של המרכז.
לודמילה שפילקרמן: אני רוצה לברך שוב את כל הנמצאים על שני העשורים הראשונים, ואנחנו רק בתחילת הדרך.
לודמילה שפילקרמן: אני מאחלת לכל עובדי איגום המשך עבודה פוריה.
לודמילה שפילקרמן: אנחנו משקיעים את כל הידע, המקצועיות והכוח כדי להעלות את רמת החינוך בישראל למען דור העתיד של הארץ.
לודמילה שפילקרמן: יישר כוח לכולנו, אנחנו עושים עבודת קודש.
אלכס מילר: יאנה ניימן, בבקשה.
יאנה ניימן: שלום, אני הגעתי למרכז למידה "שיטון" בשנת 1994, ולא ידעתי, לא לקרוא ולא לכתוב.
יאנה ניימן: כשבתי הקטנה נולדה לא היה לי ספק לאן להכניס אותה – מיד ידעתי שאני מכניסה אותה למסגרת של בית-ספר "שיטון".
יאנה ניימן: היא סיימה שם גן טרום חובה, והיום ממשיכה במרכז למידה בקריית-מוצקין.
אלכס מילר: בעיות אין לכם?
אלכס מילר: אני רואה שהכול חיובי פה.
קריאה: בעיות זה במקום אחר.
אלכס מילר: אולגה אביגד, בבקשה.
אולגה אביגד: שלום לכולם, אני עוסקת בחינוך בלתי פורמלי משנת 1998.
אולגה אביגד: ב-2003 הצטרפתי לעמותת איגום שאני קוראת לה: "משפחת איגום".
אולגה אביגד: הקמתי וניהלתי גן ילדים בכפר-סבא במשך שמונה וחצי שנים.
אולגה אביגד: התחלנו מארבעה ילדים וארבע עובדות, והיום הגן מונה יותר מ-80 ילדים וכ-20 עובדים.
אולגה אביגד: מגיעים אלינו מערים אחרות, מיישובי השומרון ואפילו מתל-מונד.
אולגה אביגד: בכפר-סבא יש גם בית-ספר למצוינות על שם "שוורצמן" שפועל מ-1992, וגם הוא חוגג השנה 20 שנה.
אולגה אביגד: המטרה שלנו היא להקנות לכל ילד יכולת וחשק ללמוד, לחשוב באופן עצמאי ולא סטנדרטי, להיות מוכן למצוא פתרונות לבעיה הן בלימודיו והן בחיים, כבסיס איתן להצלחה בחיים.
אולגה אביגד: הגישה שלנו רלוונטית לא רק בתחומי ידע.
אולגה אביגד: אופן החשיבה יוצר לילד אופן התנהגות, סגנון חיים ותפיסת עולם, יכולת ללמוד, רצון ללמוד ולא לפחד ממתמטיקה או ממקצועות מפחידים אחרים, שלצערי ניתן לראות אצל הרבה בני-נוער.
אולגה אביגד: טעם של שמחה וגאווה להתגבר על בעיה יישאר אתו לאורך כל החיים, ויעזור מאוד במצבים מסובכים בלימודים, בצבא, בעבודה, בפיתוח קריירה או בכל שינוי בקריירה, כי הוא יהיה מוכן ללמוד.
אולגה אביגד: יתרונות וייחודיות של איגום: קודם כל, צוות גננות, סייעות ומורים בעלי השכלה גבוהה, ניסיון ומוטיבציה.
אולגה אביגד: איגום למעשה מהווה אחד מהגדולים ובעלי ניסיון מוכח בחינוך טרום בית-ספר בהתבסס על יישום תיאוריית ויגוצקי בפרקטיקה יומיומית.
אולגה אביגד: הנורמות והסטנדרטים באיגום גבוהים יותר מהנדרש בדרך-כלל והפיקוח הפנים-ארגוני קפדני יותר, עם אצבע על הדופק לאורך כל הדרך.
אולגה אביגד: עקרונות פעילותנו: בראש ובראשונה לדאוג לשלום הילד – בטיחות.
אולגה אביגד: פעם בשנה יש בדיקות בטיחותיות בכל גני הילדים בנוסף לפיקוח פנים ארגוני, לצורך ולעבודה השוטפת של מנהלת הגן.
אולגה אביגד: רישוי הגן: קורס עזרה ראשונה והחייאה שעוברים כל שנתיים כל חברי הצוות והורי החניכים, וכן לחצני מצוקה בכל גן.
אולגה אביגד: כולם מכירים את הבעיה של ריבוי גנים פיראטיים.
אולגה אביגד: מדברי עורך-הדין של עיריית כפר-סבא, הגן שלנו הוא הגן היחיד בכפר-סבא שעובד ברישוי.
אולגה אביגד: זה עולה לנו כסף רב – אתה שאלת על הבעיות – ולפעמים עצבים, אך אנו שואפים לספק לחניכינו את הטוב והבטוח ביותר.
אולגה אביגד: אוכל: האוכל בגן איכותי ובריא.
אולגה אביגד: משבע עד שבע יש חמש ארוחות.
אולגה אביגד: עד שעה אחת יש שלוש ארוחות: ארוחת בוקר מגוונת, אחר-כך ארוחת פירות בעשר וארוחת צהריים מלאה.
אולגה אביגד: שעות עבודה ולוח זמני חופשות שונים מכל הגנים האחרים, כי הגן בכפר-סבא סגור רק בחול המועד פסח ולא נסגר לאף יום, אפילו בקיץ, כבר כמה שנים.
אולגה אביגד: איכות החינוך מגיל כניסת הילד לגן או לפעוטון מתבסס על הניסיון של כל גני איגום – זה יתרון עצום, בשילוב עם תוכנית לימודית של משרד החינוך ושיטת ויגוצקי.
אולגה אביגד: דו-לשוניות בגנים שלנו: שימוש חופשי בעברית וברוסית בחיי היום-יום מקשר בין הדורות מחד, ומאידך מכניס את כל המשפחה למסורת יהודית ותרבות ישראלית.
אולגה אביגד: אנגלית כשפה שלישית להרחבת אופקים, חוגים מגוונים ורבים.
אולגה אביגד: פיתוח כיתות בהתאם לגיל, קבוצות קטנות וחלוקה לתת-קבוצות במקצועות, כמו: לוגיקה ופיתוח חשיבה, אנגלית, ספורט וכדומה, הדורשים מתן תשומת לב מקסימלית לכל ילד.
אולגה אביגד: שיתוף פעולה עם ההורים: חיבור טוב המתבסס על אותו בסיס חינוכי בתפיסת העולם.
אולגה אביגד: מדוע הגן בכפר-סבא נקרא: "איגום – הגן שלנו"?
אולגה אביגד: כדי להדגיש שזה גן של כל חניך וחבריו, חברי הצוות ומשפחותיהם, וכן שותפינו לדרך – ההורים של הילדים.
אולגה אביגד: מבנה רוב הגנים – פעוטון, גן, צהרון – מאפשר ליצור אווירה של בית, להביא לאותו מקום אחים בגילאים שונים ולספק המשכיות בלימודי העשרה למצוינות במרכזי למידה בשעות אחר-הצהריים.
אולגה אביגד: עוד יתרון, יש לנו תמיד חצר מרווחת עם מתקנים בעלי תקן, ובמקום חול מלוכלך, דשא מלאכותי שקל לנקות אותו.
אולגה אביגד: לסיכום, שוב, המטרה שלנו היא להקנות לכל ילד יכולת וחשק ללמוד ולחשוב באופן עצמאי.
אולגה אביגד: הצוות שלנו הוא ברמה גבוהה, נורמות וסטנדרטים גבוהים ופיקוח פנים ארגוני קפדני.
אולגה אביגד: בטיחות ורישוי הגן נמצאים בסדר העדיפויות שלנו.
אולגה אביגד: אוכל איכותי, מגוון ובריא.
אולגה אביגד: שעות עבודה נוחות להורים עובדים.
אולגה אביגד: איכות החינוך בנוסף לכל התוכניות של משרד החינוך, דו-לשוניות, אנגלית נוספת, חוגים מגוונים, כיתות קטנות בהתאם לגיל, חלוקה לתת-קבוצות, שיתוף פעולה עם הורים והמשכיות.
אולגה אביגד: לסיום, תרשו לי להקריא לכם בחרוזים פרי יצירה והתרשמות של בעלי, שעלה לארץ ב-1948 ומכבד מאוד את הפעילות שלנו.
אולגה אביגד: עמותת איגום – שמחה להציג בפניכם את עמותת איגום, להציץ ולהתבונן, ולעשות עליה זום.
אולגה אביגד: נולדה מחזון המייסדים לתת פתרונות הולמים, בהמשך לצורך חיוני וגיבוש כוחות קיימים.
אולגה אביגד: עמותה חינוכית בפריסה ארצית ובגישה חדשנית, מנהלת גני ילדים ולימודי העשרה הישגית.
אולגה אביגד: הוקמו מסגרות מתאימות לנוכח ביקושים מרשימים, נקבעו דפוסי עבודה על-פי סטנדרטים רמים.
אולגה אביגד: הושם דגש על טובת הילדים וההורים, גויס כוח אדם מתאים, גננות ומורים.
אולגה אביגד: מתקנים מתקדמים, ציוד חדיש והמון אהבה, ניהול טוב ובחירת צוות עובדים טובה.
אולגה אביגד: ועד מהרה נראו ילדים מאושרים מתרוצצים, הורים וסבים מחייכים ומאוד מרוצים.
אולגה אביגד: שירות ברמה גבוהה לאורך כל היום, טיפול אישי, תשומת לב ואוכל – חלום.
אולגה אביגד: יש לציין את הגישה החדשנית והמסירות, לראות המנהלים, המורים והגננות מתנהלים בחריצות.
אולגה אביגד: כל אחד מהצוות ממלא תפקיד הולם, כל אחד מהצוות תורם לקיום השלם.
אולגה אביגד: בעשותנו למען רווחת הזולת וכולנו, אנו תורמים למען העתיד שלנו.
אולגה אביגד: תודה לכל עמיתי, ותודה לכם שהזמנתם אותנו – לשרוד 20 שנה ולהצליח, זה דבר גדול.
אלכס מילר: עדנה דניאלי, בבקשה.
עדנה דניאלי: שלום ובוקר טוב למכובדי.
עדנה דניאלי: היום אנו נמצאים בכנסת ישראל, מקום המסמל את צמיחתה של מדינה יהודית ודמוקרטית שמחברת ומקבצת מאז הקמתה אנשים שונים, תרבויות שונות ועליות שונות.
עדנה דניאלי: איזה יופי של מדינה המאפשרת לכל עלייה להשתלב להווי הישראלי, ובמקביל לשמר את התרבות והמסורת הייחודית שלה.
עדנה דניאלי: נכון, ההתאקלמות הראשונית לא קלה, אך זו מדינה יחידה לעם ישראל.
עדנה דניאלי: זה מזכיר לי, בהיותי קטנה, כשעליתי מפרס בשנת 1951 לא ידעתי שפה והרבה דברים אחרים, אך בעזרת מורים טובים וסביבה תומכת השתלבתי וחונכתי אט-אט להיות גננת ואזרחית ותיקה במדינת ישראל.
עדנה דניאלי: כעת נפלה בחלקי הזכות להיות מעל לכ-17 שנה בגן ייחודי ממשפחת "סקרנל", לתרום את חלקי הצנוע, להעשיר את הגוזלים בשפה, במסורת, בחגים ובמועדים, ועוד.
עדנה דניאלי: בגנים הייחודיים האלו, בתחילה הילדים הרגישו מבוכה וביישנות והיה להם קשה להסתגל.
עדנה דניאלי: אך עם אווירה חינוכית רגועה ואוהבת, תומכת ועשירה בתוכניות לימודים, החלו הילדים האלה לפרוח.
עדנה דניאלי: בזכותה של גברת לנה שבאה עם חזון ומלאת מוטיבציה, קם מוסד ייחודי זה הנקרא: "סקרנל", ולמרות כל הקשיים והאתגרים המורכבים קלטה עליות מאתיופיה, מבוכרה ומרוסיה, ועשתה הכול כדי לתת לכל קליטה את צרכיה.
עדנה דניאלי: היא "אמא רבתא", שליכדה את כולם תחת גג משפחתי שלה כמו ציפור שעוטפת את גוזליה תחת כנפיה.
עדנה דניאלי: גברת לנה, מי ייתן ותבורכי על מעשיך, ואלוהים ייתן לך ולמשפחתך ולמשפחת סקרנל בריאות טובה והמשך במפעל חשוב זה.
עדנה דניאלי: ונאמר תודה, תודה רבה, על מי שחשב ותרם להזמין אותנו למקום כה חשוב ומכובד – כבוד הוא לנו.
עדנה דניאלי: תודה רבה לכם.
אלכס מילר: אנה בריל, בבקשה.
אנה בריל: שלום, שמי אנה בריל, ועליתי ארצה אחרי שאיגום הוקם.
אנה בריל: אני עורכת-דין במקצועי, בוגרת תואר ראשון ותואר שני בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, ואני מגיעה ממשפחה משכילה כך שנושא חינוך והשכלה ראויים הוא בהחלט אחד הדברים שנמצא במקום גבוה מאוד בסדר העדיפויות במשפחתי.
אנה בריל: היום אני כאן בכובע אחר לגמרי.
אנה בריל: אני אמא לשני ילדים והיתה לי הזכות שהם התחנכו בירושלים באחד מבתי-הספר של הרשת.
אנה בריל: הם החלו את דרכם שם בגיל צעיר ממש, כשהיו בני שלוש-שלוש וחצי.
אנה בריל: דברים שאני אומר כאן עכשיו משקפים, לדעתי, את התחושה ואת הדעה שיש למאות ואלפי הורים וילדים שעברו דרך רשת איגום במהלך השנים האלה.
אנה בריל: קודם כל, אני רוצה להגיד תודה ענקית לצוות הפדגוגי המסור, המקצועי והאכפתי שפועל מתוך תחושת שליחות אמיתית.
אנה בריל: הם מדבקים גם אותנו ומעבירים גם לנו את אותה תחושת שליחות ומסירות לערכים חשובים כל-כך.
אנה בריל: אני לא אשת חינוך, אבל לדעתי חינוך הוא מארג של מספר דברים.
אנה בריל: יש דברים שנמצאים ברובד אינסטרומנטלי ומופשט: כמו למשל, לוח הכפל.
אנה בריל: הרי ברור שאף תלמיד לא יצא מהתיכון בלי שידע אותו.
אנה בריל: אבל יש דברים שנמצאים ברובד הרבה יותר עמוק, ואני מדברת על ערכים, על מיומנויות למידה, על כבוד לידע וללמידה, על החשיפה לתחומי תרבות וחינוך רבים ועל סקרנות אינטלקטואלית, שאם לא מעניקים אותם בגיל צעיר אז בשלב מאוחר יותר הרבה יותר קשה לתקן, אם בכלל.
אנה בריל: אם אנחנו מוסיפים לכך את זה שכולנו חיים היום בעידן רווי טכנולוגיה, שבו הילדים נמצאים בפני פיתויים של מחשב וטלוויזיה – הענקה של ערכים, חשיפה ועניין בתחומי תרבות שונים, כמו: מוזיקה וריקוד, פיסול וציור, ספרות ומתמטיקה, שפות וחשבון, הם לא דבר של מה בכך.
אנה בריל: ואם אנחנו מוסיפים לכך את העובדה שמדובר בילדים ממש-ממש צעירים, אז הדבר דורש מהצוות הפדגוגי סגולות מיוחדות של ממש.
אנה בריל: העובדה שגם ילדים בני שלוש וארבע מגיעים, כמו אצלנו בירושלים, פעמיים בשבוע בשעות אחר-הצהריים בשמחה וברצון רב לשערי בית-הספר אחרי שעמלו והכינו את שיעורי הבית, כי אין הנחות בעניין זה, זו תעודת הוקרה הכי גדולה לצוות שפועל ועובד.
אנה בריל: בתי-הספר של הרשת, וכך אני יכולה לומר מניסיוני, מאופיינים בשיתוף פעולה הדוק מאוד ומעשיר שקיים עם ההורים.
אנה בריל: שיתוף הפעולה מאפשר גם גישה אינדיבידואלית ופרטנית לכל תלמיד ותלמיד, בהתאם ליכולות שלו, לצרכים ולשאיפות שלו.
אנה בריל: אני חייבת לומר מכאן מילת תודה מיוחדת לצוות של בית-ספר בירושלים שבראשו עומדת גברת לידה יופה, אשר במהלך שנים רבות מחבקת ודורשת, מלטפת ולא מוותרת, ומדביקה את כולנו ביוזמה ובמרץ שאין להם גבול.
אנה בריל: אין ספק שהערכים שהילדים מקבלים במהלך השנים ברשת החינוך מהווים בשבילם גם משענת ויסוד מוצקים ורציניים להמשך הדרך.
אנה בריל: והיום, כשהילדים שלי נמנים על בוגרי הרשת, העובדה והתחושה שהפעילות והמסורת המפוארת של החינוך והערכים ממשיכה להתקיים, בהחלט מחממות את הלב.
אנה בריל: תודה רבה לכולכם.
אלכס מילר: יהודית ביטון, בבקשה.
יהודית ביטון: שלום לכולם, אני יהודית או יוקה, יותר נכון.
יהודית ביטון: גננת גן "שיטון" בקרית-חיים וגן "אגדה" בקריית-אתא, 11 שנים באיגום.
יהודית ביטון: היום, כשאנחנו חוגגים 20 שנות פעילות ברוכה, תרשו לי להגיד שהכול מתחיל במשפחה, משפחת איגום, משפחה מיוחדת שאינה רק מקום עבודה שמגיעה לה הברכה והתודה, אלא משפחה גדולה שבה אהבה אינסופית, דאגה, שייכות וערבות הדדית.
יהודית ביטון: המשפחה שלנו היא הבסיס ממנו אנו שואבים את הכוח ללמד ילדים שהעוצמה היא במוח, להאמין בעצמנו, ביכולתנו לבחור, ואף פעם לא להישאר מאחור; שעברית היא שפתנו ובה אנחנו משוחחים, וגם את הרוסית לא שוכחים; משפחת איגום נאמנה למורשת העבר ומטפחת את העתיד, את יום המחר; במדינתנו החופשית השואפת לביטחון ושלום, לחיים טובים ושלווים, ואין זה חלום; המשפחה הנפלאה הזאת נותנת לנו את הכוח להבטיח, לקיים ולהצליח; כסבתא ישראלית לנכדה ישראלית, העדפתי לגדלה במסגרת שלנו; ומכל מה שאמרתי, זאת הסיבה; אז בתקווה להרבה שנים ברוכות של פעילות, יצירה, למען הדור הבא.
יהודית ביטון: תודה רבה.
אלכס מילר: מרים זיפמן, בבקשה.
מרים זיפמן: שלום לכולם, אני מורה לאנגלית, ולפני 20 שנה כשהקמנו את איגום – זו היתה תקופה קשה מאוד גם לנו וגם לילדים – לא חלמתי שאני אהיה מוזמנת למקום מכובד כזה, לכנסת, לחגוג לאיגום.
מרים זיפמן: איגום, איגוד מורים עולים, היה קפיצה גדולה בשבילי למערכת החינוך וכבר 15 שנה שאני מלמדת בבית-ספר.
מרים זיפמן: היתה לי התחלה קשה וכשהבנתי שאוכל לעבוד בבית-ספר, עשיתי את כל המאמצים וגם בעזרת איגום עשיתי תעודת הוראה של הארץ.
מרים זיפמן: גם בברית-המועצות לימדתי בבית-ספר ובמכון, ומשנת 1997 אני עובדת בארץ.
מרים זיפמן: קיבלתי בהפתעה את ההזמנה מילנה מארוביץ, אותה פגשתי לפני 20 שנה ברחובות, ורציתי להגיד שזה כבוד בשבילנו ובשביל העיר רחובות שיש לנו את גן הילדים "סקרנל", שהנכדה שלי לומדת בו ונהנית.
מרים זיפמן: תודה רבה וחג שמח.
אלכס מילר: רימה מז'ניק, בבקשה.
רימה מז'ניק: שלום לכולם, שמי רימה.
רימה מז'ניק: מזה 14 שנה אני עובדת בעמותת איגום, גני "סקרנל" נתניה, בתפקיד גננת.
רימה מז'ניק: הבוגרים הראשונים שלי משרתים כיום בצבא, ואני גאה ומתגאה בהם מאוד.
רימה מז'ניק: לפני 15 שנה, כשעליתי לארץ, אפילו לא חלמתי שאי פעם אעבוד במקצוע שאני כה אוהבת, ושאוכל ללמד את הדורות הבאים בשפת האם שלי, ברוסית.
רימה מז'ניק: אני מודה מאוד לאנשים שהקימו את העמותה ואת הגנים הנפלאים שלנו, ושמאפשרים לנו ללמד, ולילדים ללמוד, תרבות וחינוך מגוונים.
רימה מז'ניק: הלוואי שרק נצמח ונתפתח, ויהיה לי את הכבוד ללמד בגנים שלנו עוד הרבה-הרבה שנים.
רימה מז'ניק: תודה מכל הלב.
אלכס מילר: דיאנה סוקולובסקי, בבקשה.
דיאנה סוקולובסקי: שלום לכם, גבירותי ורבותי.
דיאנה סוקולובסקי: חברים יקרים, ראשית כל, תרשו לי לברך את כל הנמצאים פה על יום ההולדת ה-20 לאיגום.
דיאנה סוקולובסקי: זו אבן דרך משמעותית מאוד לארגון שהגיע להצלחות נפלאות במשך התקופה.
דיאנה סוקולובסקי: בשם כל הורי התלמידים של מרכז למידה "שיטון" בעיר חיפה, אני מאחלת לכל הנמצאים כאן, בריאות, המון הצלחה בהמשך דרככם.
דיאנה סוקולובסקי: לפני כשנתיים, הבנות שלי, יעל ואביטל, הגיעו פעם ראשונה לריאיון ב"שיטון", וב-1 בספטמבר 2010 התחילו ללמוד שם.
דיאנה סוקולובסקי: מאז ועד היום, אני רואה אותן לומדות ב"שיטון" עם רצון ושמחה, ואני, כאמא שלהם, גאה בהן מאוד.
דיאנה סוקולובסקי: חשוב מאוד לציין פה שחוץ מידע שהן רוכשות במסגרת הלימודים, הן לומדות גם את כללי ההתנהגות של בית-הספר, הן לומדות לחפש תשובות לשאלות באופן עצמאי, והכי חשוב, לדעתי, שאת כל זה הן עושות עם שמחה בלב, מפני שהלימודים ב"שיטון" מועברים בצורה של משחק.
דיאנה סוקולובסקי: כל זה מתרחש בזכות המורים שרמת המקצועיות והאהבה הגדולה שלהם עושות פלאים לילדים שלנו.
דיאנה סוקולובסקי: מרכז למידה "שיטון" עוזר לילדים הקטנים שלנו לעשות את הצעד הראשון שלהם בחברה הישראלית.
דיאנה סוקולובסקי: הילדים מקבלים יותר ביטחון עצמי ואמונה ביכולות שלהם.
דיאנה סוקולובסקי: בכיתה שלנו לומד ילד בשם איגנטיאנקה ניקיטה, שאמא שלו היתה תלמידת כיתה ג' ב"שיטון" בשנת 1990, והיא הביאה את הילד שלה ל"שיטון" כשמלאו לו ארבע שנים.
דיאנה סוקולובסקי: הדוגמה הזאת אינה יחידה, והיא מעידה על קיום דרך ההמשך של תלמידי "שיטון".
דיאנה סוקולובסקי: בוגרי "שיטון" לא הולכים ושוכחים את המקום הזה – הם באים ומספרים על הצלחות, על ההישגים שלהם, הם קיבלו תארים אקדמיים באוניברסיטאות, התגייסו ושירתו בצה"ל, והם עובדים במקצועות מאתגרים.
דיאנה סוקולובסקי: אני בטוחה שגם הבנות שלי יצליחו, ואני מודה למדינת ישראל שעוזרת לעמותת איגום לפתוח מרכזים כאלה.
דיאנה סוקולובסקי: אני מודה מאוד לכל אחד ואחת מעובדי איגום על העבודה הלא-קלה שלכם.
דיאנה סוקולובסקי: אני מאחלת לכולכם חג פורים שמח, ומביאה ברכות ליום האישה הבין-לאומי.
דיאנה סוקולובסקי: אני מאחלת לכם המון בריאות, אושר, שמחה, הצלחה, וגם שלום ונחת.
אלכס מילר: חברת הכנסת סולודקין, בבקשה, ואחריך יגאל יאסינוב.
אלכס מילר: תיכף נבדוק איך המדינה עוזרת, עוד נגיע לזה.
מרינה סולודקין: אז קודם כל באתי לחגוג ולברך, ואני שמחה מאוד שיש כאן הרבה פנים מוכרות שהיו לפני 20 שנה, קוסטה, והיו לפני 15 שנה ולפני עשר שנים.
מרינה סולודקין: אני גאה מאוד שבאנו כמשפחות של יהודים – לא כקהילה יהודית, אבל כאן בנינו גם קהילה של יהדות רוסיה וגם חברה אזרחית של עולי ברית-המועצות.
מרינה סולודקין: אני חושבת שהארגון שלכם הוא מודל לחיקוי, ואני שמחה מאוד שהגענו ליום הזה ואפשר לברך, ולא רק לדאוג לבעיות שהיו, שיש ושלצערי הרב גם יהיו.
מרינה סולודקין: יש לי גם תודה אישית, כי השתמשתי הרבה בארגון מורים עולים בעיר אשקלון.
מרינה סולודקין: נתתי חינוך והשכלה מצוינים לילדַי בגלל שהלכתי למורים של הארגון, וילדי קיבלו שיעורים במוזיקה בשפה רוסית, שזה חשוב מאוד למשפחתנו וגם לעתיד של הילדים.
מרינה סולודקין: אני מסכימה מאוד שדו-לשוניות היא התחלה של הצלחה לילדים ממשפחות עולים בארץ שלנו.
מרינה סולודקין: ילדי הלכו אחר-כך לצבא, ובתי היא ערביסטית ולומדת פרסית לתואר שני, אחרי הידע ברוסית שנתתי לה וגם הידע של אנגלית שקיבלנו ממורי איגום.
מרינה סולודקין: אני שמחה מאוד על כך.
מרינה סולודקין: בעשר השנים הראשונות היו בעיות של תקציב – קוסטה הזכיר כאן את הנושא – ועכשיו, עם חברי אלכס מילר, קולגה מישראל ביתנו, אנחנו במאבק על מענק יובל, ויש לנו חוק משותף בנושא הכרה בוותק שלכם מארצות המוצא לצורך חישוב לפנסיה.
מרינה סולודקין: המאבק שלנו לא קל, אבל לפעמים יש שרים נחמדים, כמו גדעון סער, שאפשר לדבר אתו וזה חשוב מאוד.
מרינה סולודקין: לא בכל קדנציה יש שר חינוך שמבין את הבעיות של - -
אלכס מילר: מרינה, את שכחת שאצלי בוועדה לא מפרגנים.
מרינה סולודקין: אני רוצה לומר גם דבר ביקורת, כי הקולגות שלכם מארגון "רופאים עולים" הגיעו כבר למעמד ראש ההסתדרות הרפואית, וחבל שאין אסיפות של ארגון מורים עולים, ושאני לא רואה את הפנים שלכם בהסתדרות המורים.
מרינה סולודקין: זה חבל בגלל שמה שהבאנו מארץ המוצא זה אסכולה מצוינת ומפוארת של פדגוגיקה ושל הומניות, ושלצערי הרב אין מספיק מהערכים האלה בבית-הספר הישראלי.
אלכס מילר: תודה, מרינה.
אלכס מילר: יגאל יאסינוב, בבקשה.
יגאל יאסינוב: תודה, אדוני היושב-ראש, מרינה סולודקין, אני רוצה להתחיל ממשהו אחר ואני רוצה לומר לכולכם: חג איגום שמח, וגם: חג פורים שמח.
אלכס מילר: וגם: חג אישה בין-לאומי שמח.
יגאל יאסינוב: כמובן.
אלכס מילר: אנחנו רק בחגיגות כאן, יחשבו שאנחנו רק חוגגים פה.
יגאל יאסינוב: אני אדבר היום לא כאחד מחברי מועצת איגום, אני אדבר כאבא, כי הגעתי לאיגום קודם כאבא.
יגאל יאסינוב: הילדות שלי לומדות מזה כחמש שנים בלימודיה של איגום בירושלים.
יגאל יאסינוב: אני חושב שלכל ההורים יש לפעמים בעיה שהילדים רוצים לשחק, והמילה "משמעת" בורחת.
יגאל יאסינוב: אצלי יש איום – אני "מאיים" על הבנות שלי, ואומר:
יגאל יאסינוב: מחר אתן לא הולכות ללימודיה, ומיד הן חוזרות להתנהג כמו שצריך.
יגאל יאסינוב: אני זוכר את עצמי ואיך היתה לי בעיה ללכת לבית-הספר.
יגאל יאסינוב: אני מעולם לא חשבתי שהילדות שלי ילכו ללמוד בערב בלימודיה כמו לחג, וזה ממש כמו לחג.
יגאל יאסינוב: איגום הפך להיות גם למשפחה – הורים יושבים יחד בזמן השיעורים, חוגגים יחד ימי הולדת, חוגגים חגים יחד, היום אנחנו חוגגים על הילדים את פורים.
יגאל יאסינוב: זה הפך להיות למשפחה, ולא רק משפחת איגום שכוללת את העובדים אלא גם את ההורים, וכמובן גם הילדים.
יגאל יאסינוב: כשהגעתי עם הילדות לאיגום נפתח בפני, בעזרת לנה, עולם תוכניות שבנויות על בסיס ויגוצקי.
יגאל יאסינוב: אני רוצה להגיד לכם, חבל שאני לא למדתי תוכניות כאלה.
יגאל יאסינוב: אחרי שלמדתי את זה, אני גאה להגיד שרוב הפרויקטים החינוכיים של - - - בנויות מזה כמה שנים על בסיס ויגוצקי וזוכות להצלחה בכל העולם.
יגאל יאסינוב: אני רוצה להגיד תודה לאלה שהקימו את איגום, גם לאלה שעזרו להם אז וגם לאלה שעוזרים לאיגום להתקיים היום.
יגאל יאסינוב: איגום לא מקבל תמיכות ישירות מהמדינה - -
קריאה: מאף אחד.
יגאל יאסינוב: לצערי אחת הבעיות המרכזיות לאיגום, ואני חושב שגם לארגונים שדומים לאיגום, היא מקום פעילות.
יגאל יאסינוב: כמעט בכל מקום ישנה הבעיה הזאת.
יגאל יאסינוב: אצלנו בפסגת זאב בירושלים יש בעיה קשה מאוד עם המקום, ובאותו זמן נסגר גן ילדים ברחוב חיים תורן.
יגאל יאסינוב: נסגר, נהרס, ובמקומו נבנה בניין של מדרשת.
מרינה סולודקין: איזה פלא.
יגאל יאסינוב: זה מוזר, כמובן.
יגאל יאסינוב: אני לא נגד המדרשת, אבל אני רוצה להבין למה על חשבון הגן.
יגאל יאסינוב: זו דוגמה חיה, וזה בזמן שעבר חוק חינוך חובה מגיל שלוש.
יגאל יאסינוב: אתמול קיבלתי טלפון ממורה בגן של איגום בירושלים, ואין לי מזל, אני חייב ללכת לגן עירוני.
יגאל יאסינוב: אתמול רשמנו את הבת שלי, שהגיעה לגיל ארבע, לגן עירוני, וזה אותו גן עם אותה גננת שגם הבת הקודמת למדה בו, ואתמול התקשרה הגננת ואמרה שיהיה "מפוצץ" בגן, שיש בעיה עם המקום, ויותר מזה, שהם לא יודעים לאן לשלוח ילדים כי כנראה שיחסרו מקומות לתלמידים.
יגאל יאסינוב: אני חושב שהתמונה תהיה כזו בכל הארץ - -
אלכס מילר: אנחנו קיימנו כאן שתי ישיבות בנושא פרויקט משרד החינוך לגילאי שלוש וארבע.
אלכס מילר: אנחנו מכירים את הסוגיות ואת הבעיות, ומקווים שתוך שלוש שנים הנושא הזה יהיה הרבה יותר אטרקטיבי מאשר היום.
יגאל יאסינוב: אני רוצה לסיים במשפט אחד.
יגאל יאסינוב: אני רוצה להודות לוועדת החינוך, לך, ולוועדת החינוך לדורותיה, כי לזיכרוני ועדת החינוך היתה אורגן שעזר מאוד לאיגום.
יגאל יאסינוב: היא היתה במה שחברי הכנסת העלו בה בעיות שהיו לאיגום, והיום היא במה להצלחות של איגום שעוד יהיו.
אלכס מילר: אנחנו מברכים את ממלאת מקום ראש עיריית ירושלים, גברת מאשה נוביקוב, וניתן לך את זכות הדיבור.
מאשה נוביקוב: תודה, העלית אותי גם בתפקיד – אני עדיין סגנית ולא ממלאת מקום, אבל תודה רבה.
אלכס מילר: בסופו של דבר זה אותו דבר.
מאשה נוביקוב: קודם כל, באתי לברך.
מאשה נוביקוב: באתי להזדהות עם הצוות המקסים שפרוס ברחבי הארץ.
מאשה נוביקוב: אני בתור אמא ששלושת הילדים שלה נולדו בירושלים לא יכולה להשוויץ ולהגיד שהילדים שלי זכו בחינוך של איגום, אבל השתכנעתי, כבר מזמן, ואולי-אולי אני אצליח לשלוח את הנכדים שלי ללמוד באיגום.
מאשה נוביקוב: ללא ספק, הארגון הוא אחד המודלים הראויים כאן בארץ לפי כל השיטות, לפי כל מה שנאמר כאן, ובנוסף, אני מכירה מהניסיון שלי ומהחברים שלי ששלחו את הילדים שלהם ללמוד באיגום.
מאשה נוביקוב: לא מקובל ביום חגיגי לדבר על בעיות, אבל בכל זאת וכפי שגם יגאל ציין, יש לנו בעיה באיתור של מקום בירושלים.
מאשה נוביקוב: בבקשה ואנא מהמנכ"ל – ראש העיר שלנו, ניר ברקת, מחזיק את תיק החינוך, ואני אשמח מאוד להביא לידיעתו את הבעיות הספציפיות בהן אתם נתקלים בירושלים יום-יום, כי ללא המידע על כך אי אפשר יהיה לקדם דברים ולעזור.
מאשה נוביקוב: אני מאחלת לכם המון הצלחה בהמשך.
מאשה נוביקוב: עלו, הצליחו, חנכו ילדים מקסימים כפי שאתם יודעים לעשות, ותודה ליושב-ראש שראה לנכון לקיים היום את הישיבה החגיגית הזו כאן בכנסת.
מאשה נוביקוב: תודה וחג שמח לכולם.
אלכס מילר: שלום, בשבוע שעבר כשדנו כאן
אלכס מילר: בישיבה על גילאי שלוש וארבע, עלו כמה סוגיות שקשורות גם לרשת שמייצגים אותה כאן קונסטנטין וחבריו, שכביכול נופלת בין הכסאות במנגנון של המעבר לחינוך חינם.
אלכס מילר: ביקשנו שגם הנושא הזה ייבדק, ואני מקווה מאוד שהתחלתם לפחות לבדוק.
אלכס מילר: שלא יקרה מצב שאנחנו מקיימים כאן דיון בעניין הזה בעוד כמה שבועות כי הנושא הזה אכן נאמר בוועדה, לפרוטוקול, והנציגים שלכם היו בוועדה ורשמו את הדברים.
אלכס מילר: ביקשתי שהעניין הזה יטופל בצורה מיידית, ונשמח לשמוע באופן כללי התייחסות של משרד החינוך לאיגום, בבקשה.
מה יפית: בוקר טוב וחג שמח, גם אני מצטרפת לברכות.
מה יפית: אני סימה חדד מה יפית, מנהלת האגף לחינוך קדם יסודי במשרד החינוך.
מה יפית: למען הגילוי הנאות, אני מכירה את איגום פחות משנה.
מה יפית: נכון, קונסטנטין?
מה יפית: הפגישה הראשונה היתה בעקבות התערבותה של לשכת השר בחיבור הזה, ומאז התחלנו "רומן".
מה יפית: הייתי גם בישיבה האחרונה בנושא גילאי שלוש-ארבע ושמעתי את הדברים.
מה יפית: אני חושבת שבמהלך השנה הזו גם אני למדתי להכיר את המערכת, והקשר עם איגום הוא קשר טוב לדעתי, ואת זה קונסטנטין יאמר.