GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי שמואל: זה אומר שהוועדה רצינית והעומד בראשה הוא גם רציני מאוד וחבל שנבחרי הציבור האחרים לא הצטרפו אליך, כי הם האצבע הקובעת במדיניות.
אלכס מילר: אני יכול להבטיח לך שיש לי קונצנזוס מלא בוועדת החינוך.
אורי שמואל: אני רוצה לברך את רומן על היוזמה המצוינת.
אורי שמואל: ראש העיר כבר סיפר לכם על כל הדברים הטובים שנעשים בעיר ואיך שהעיר התפתחה, אבל זה באמת תודות לחינוך.
אורי שמואל: בדרך כלל כשאנחנו אומרים חינוך, מדברים על 74% הצלחה בבגרויות וציונים והשכלה והשכלה והשכלה, אחד הדברים שבאמת ביישוב הזה, 25% חסרים, סימון, אבל ביישוב הזה יש הון אנושי מיוחד וזה באמת תודות לכל הצוות שאתה רואה פה, שהצטרפו אלינו היום, שהם עושים עבודה מלבד חינוך להשכלה, אלא חינוך לערכים.
אורי שמואל: זה אחד הדברים שאני חושב שאתה בתור יושב ראש ועדת החינוך של הכנסת צריך להוסיף ערך מוסף וזה שקודם כל יש לי אדם טוב ואחר כך תלמיד טוב, ולא הפוך.
אורי שמואל: וככה, כמו שראש העיר סיפר לך, מסיימים שייטת, מסיימים קורס טיס, ונעשים לאזרחים טובים יותר.
אורי שמואל: אז שיהיה לנו יום מהנה היום ביקנעם.
אורי שמואל: תודה.
רומן פרס: אדוני היושב ראש, אני באמת מברך אותך ואת כל הצוות, באמת כל הכבוד, גם על ההחלטה שלך לקיים את הסיורים האלה וזה חשוב מאוד להיות ביישובים ולשמוע דברים ואני בטוח שגם תיקח אותם לתשומת לבך וגם תדע להעלות את זה בישיבות מול גורמים, גם במשרד החינוך, גם במשרד האוצר.
רומן פרס: אלכס, כל הנתונים שראית היום והציגו לך בחוברת, אתה רואה שבהחלט יש ליקנעם במה להתגאות ויקנעם היום קוטפת פירות של שנים רבות של השקעה, ואני אומר לך שלהצלחה הזאת אפשר לזקוף אינספור סיבות שהובילו להצלחה, אבל אני אומר לך שהסיבות העיקריות הן קודם כל, כמו שנאמר פה כבר, יציבות שלטונית.
רומן פרס: השקעה בחינוך זה נשמע מאוד סקסי לפני הבחירות, כל אחד יודע חינוך, אבל כשנבחר ראש עיר על חורבות של סולתם ו-45% אבטלה ואגרה שלילית, נבחר סימון בפעם הראשונה, צריך אומץ כדי להשקיע בחינוך שאולי את הסרטים יגזור כבר מישהו אחר והרי השקעה בחינוך היום רואים אותה בעוד כעשר שנים והיה לו את האומץ הזה, והיה לו גם אומץ לנטרל פוליטיקה ממערכת החינוך ולכן התברכנו בכל האנשים הנפלאים האלה שיושבים כאן, ממנהלת האגף ודרך כל מנהלות בתי הספר וצוות האגף ומורות ומורים ויקנעם, עם כל ההצלחות האלה, היא כל הזמן נמצאת בתהליך למידה והיא מחפשת דרך.
רומן פרס: דיברה גם סימה על זה שאנחנו עומדים בפני איזה שהוא עיצוב מחדש של מערכת החינוך העל יסודית ביישוב ויקנעם כל הזמן מתלבטת וכל הזמן מחפשת איך למצוא את הדרך הכי טובה כדי לייצב את זה כדי לתת לכל ילד וילדה באמת את הכי טוב שאפשר.
רומן פרס: אתה רואה פה אחוז זכאים לבגרות, 73%, 74%, 75%, אבל יקנעם הכי גאה בזה שכ-100% ניגשים לבגרות.
רומן פרס: כלומר כל ילד מקבל פה הזדמנות לגשת לבגרות.
רומן פרס: אין לנו פה בית ספר ללבנים ושחורים, אין לנו פה בתי ספר למוצלחים ולנכשלים, כל ילד מקבל הזדמנות, כל אחד וחלקו, עצם העובדה שהם ניגשים למבחן בגרות זו כבר ההצלחה הפנימית שלו שיכולה להוביל אותו אחר כך בחיים להישגים חדשים.
רומן פרס: אני רק רוצה לחדד פה נקודה אחת.
רומן פרס: הנושא ששאלת על הקשיים וכבר דיברו על זה, המערכת היום נותנת לנו כלים להתמודד עם ילדים נורמטיביים, שהם הרוב, המערכת גם נותנת כלים להתמודד עם אלה שכבר נכשלו והם נמצאים בסיכון וצריך להתמודד איתם, אבל להתמודד עם אלה שצריך לעצור את ההידרדרות שלהם ולעזור להם ולסייע, פה צריך ראש העיר לנסוע לארצות הברית ולגייס כספים מהפדרציות, כאילו הפדרציות גרמו לעולי אתיופיה לעלות לארץ והם אחראים עליהם ואנחנו צריכים פה לקחת כמה אלפי שקלים בודדים, כמו שציינה סימה, ולחשוב איך לא לקצץ, ואני לא צריך לספר לך מה גורם כל קיצוץ רוחבי במשרדי ממשלה לתקציבים עירוניים.
רומן פרס: זה קודם כל מגיע כבומרנג אלינו ואנחנו צריכים להתמודד עם הקשיים האלה.
רומן פרס: אז אלה הדברים שבאמת צריך לשים אותם בראש מעייניה של ועדת החינוך ולעשות פה צדק אמיתי.
רומן פרס: ושוב, אני מברך אותך, אני מברך את כל מערכת החינוך על ההשקעה וברוכים הבאים ליקנעם וכל הכבוד.
רומן פרס: רק ניתן ליושבת ראש מועצת הנוער, בבקשה.
נוף מועלם: יש בבית הספר אווירה שונה ממה שהייתה בעבר, אנחנו יותר מעורבים בכל העשייה שקיימת בבית הספר, והדבר הזה נותן לנו הרגשה יותר טובה, לחוות, להגיע לבית הספר, כי אנחנו, יחד עם עדה ועם ההנהלה ממשיכים להפוך את בית הספר למקום שיותר נעים לנו להיות.
נוף מועלם: אנחנו מעריכים מאוד את העמדה ואת הידיעה שהדלת של המנהלת פתוחה בכל עת עבורנו ואנחנו לא לוקחים את זה כמובן מאליו.
נוף מועלם: בנוסף אנחנו מאמינים בחשיבות של ליצור גאוות יחידה מקומית מבחינת תפיסת הדרך שראש העיר מוביל, גם בתחום התעשייה וגם בתחום הלימודי וניתן לראות את זה בכך שתושבים רבים בוחרים לעבור ליקנעם, וגם שקיים בעיר בית ספר תיכון איכותי שמאפשר לכל התלמידים לבחור מסלול שמתאים לו מבין המון אפשרויות; ביולוגיה, כימיה, תיאטרון, מוזיקה, מחשבים, הנדסת תוכנה, וכל אחד מוצא את המקום שטוב לו להיות וכך הוא יכול להוביל את עצמו בעזרת כל הצוות שכאן בבית הספר.
נוף מועלם: במקביל שכל בית הספר עושה את המאמצים לטובת התלמידים מבחינת ההיבט הלימודי, הוא פועל גם להעצמת התלמיד כמנהיג, כמתנדב בקהילה, כמשרת שירות לאומי, שירות משמעותי שגם אחר כך מוביל אותו להצלחה, וגם כל מיני דברים כמו פרויקט דיבייט שבית הספר שלנו הגיע להישגים גבוהים וניתנו למשתתפים בו הרבה כלים בתחום הרטוריקה לעתיד.
נוף מועלם: כתוצאה מכך בית הספר שלנו הפך לבית ספר מוביל גם מבחינת פעילויות ערכיות וגם ברמת ההישגים שנותנים לתלמידים גאווה עצומה.
נוף מועלם: אנחנו, מועצת התלמידים, פועלים יחד עם עדה וגם עם הנהלת בית הספר ורכזת מועצת התלמידים, אנחנו מצליחים להוציא בשיתוף פעולה מלא תכניות רבות, חונכות, התנדבות בבית הקשיש, פרויקט 'לבקר חבר', הפעלות גיבוש לכיתות ז' עד ט', לאסוף מוצרים ולהעביר אותם לצבא.
נוף מועלם: לפני כמה ימים ביקרנו בבסיס ליד לבנון והיה לנו כיף לראות שחיילים מעריכים אותנו על כל מה שאנחנו עושים ואנחנו מחזירים להם טובה עבור כל מה שהם עושים בשבילנו וכל השמירה שהם נותנים לנו ובעזרת כל ההישגים אנחנו מצליחים להמשיך לבנות תכנים טובים ואיכותיים לבית הספר.
נוף מועלם: אני אסכם ואגיד תודה למנהלת בית הספר ולסימון אלפסי, שבאמצעות העשייה והתמיכה אנחנו מרגישים שבית הספר הוא הבית השני שלנו ושזה מקום שטוב להיות בו.
סימון אלפסי: אדוני היושב ראש, אני רוצה להזכיר שנוף הייתה בין מארגני ההפגנה בתמיכה לחיילי צה"ל בסיפור עם המשט.
סימון אלפסי: רק מלה אחת אני רוצה להגיד לך, כתבתי למשרד החינוך וקיבלתי תשובה.
סימון אלפסי: יש משהו שקרה, דיברת בהתחלה על הנושא של החינוך חינם בכל הארץ, אני חושב שראוי מאוד שאותם יישובים, מקרית שמונה, שעבדו בצו חינוך חינם, שהיה להם חינוך חינם, וזה מה שהבדיל בין רעננה לבין יקנעם, או בין כפר שמריהו לקרית שמונה, אני כתבתי לו ואמרתי לו שאם רוצים באמת לעשות צדק חברתי וכדי לעודד אוכלוסייה לעבור לפריפריה, חייבים היום לחשוב על נושא חינוך חינם מגיל מעון.
סימון אלפסי: זאת אומרת לתת לפריפריה את הנושא הזה של חינוך.
סימון אלפסי: הוא כתב לי תשובה והתשובה גם עברה ליושב ראש השלטון המקומי, הוא אמר שזה לא בתחום שלו, זה בתחום של התמ"ת.
סימון אלפסי: החינוך הרי מפוזר, גם משרד השיכון מטפל בחינוך, אני חושב שאתה כיושב ראש הוועדה, אם תוביל יוזמה כזאת, אני חושב שתוכל בהחלט לקבל תמיכה מכל הפריפריה, כי עכשיו אין הבדל בכלל בין לגור ברעננה לבין לגור בנתיבות, זה היה דבר שבגללו זוגות צעירים ומשפחות צעירות עברו לגור בפריפריה, זה חלק מזה.
סימון אלפסי: אז בבקשה, רק את זה.
סימון אלפסי: ולסיכום, אדוני היושב ראש.
אלכס מילר: אדוני ראש העיר, אנחנו נעשה כאן סיור.
אלכס מילר: באופן כללי אני רוצה להגיד שאכן אנחנו רואים חשיבות של מציאת תוספות, כי בסופו של דבר אתה יודע, לפי מה שזה נראה, אתם בדרך הנכונה ודווקא מצליחים מאוד ואנחנו באמת צריכים למצוא תוספות שיישרו לכם את הקו עם כל מה שאתם מקבלים לעצמכם לעתיד.
אלכס מילר: אז כמובן אנחנו נבדוק את בקשתכם בעניין של תוספת התקן, נבדוק עם משרד החינוך האם זה בכלל אפשרי, בעניין של הקב"ס, כמובן שגם כל אותן הסוגיות של החינוך הטכנולוגי.
אלכס מילר: אני גם אבקש ממשרד החינוך לבדוק האם כבר בצו הקרוב שוועדת החינוך הולכת לאשר אותו לקראת שנת הלימודים הבאה, אם אפשר להכניס את יקנעם לצו מרחיב חובה עד י"ב.
אלכס מילר: יכול להיות שזה גם ייתן לכם משהו.
אלכס מילר: ככה לדעתי, שלושה-ארבעה הדברים האלה, ובנוסף הפרויקטים של החינוך הטכנולוגי, יכולים לתת לכם עוד איזה שהוא פוש ולקדם אתכם עוד מדרגה בדרך שאתם הולכים.
אלכס מילר: בלי שום קשר, תמיד דלתות ועדת החינוך פתוחות לנושאים שאתם תעלו ואנחנו כמובן אחרי הסיור, אם יהיה צורך להוסיף עוד משהו לסיכום, אז נוסיף.
סימון אלפסי: תודה רבה.
סימון אלפסי: סיור בבית חינוך דליות
עופרה הירש: ברוכים הבאים והבאות לבית חינוך דליות.
עופרה הירש: אנחנו מרגישים היום יום חג, כשאורחים חשובים מירושלים הגיעו אלינו, אנחנו מתקהלים, מתכנסים.
עופרה הירש: (סבב נוכחים).
עופרה הירש: אז כמו שאמרתי, ברוכים הבאים.
עופרה הירש: יום חג, אמרתי, כי אורחים חשובים הגיעו מירושלים, ילדי היישוב מייצגים אותנו בכנס תזמורות מחוזי, יש 14 ילדים, זו בכלל התרגשות גדולה, גאווה, תודה.
עופרה הירש: ועדת החינוך של הכנסת, ראש העיר, מנהלת אגף החינוך, מורתנו, אנשי חינוך, תודה שבאתם.
עופרה הירש: לפני שבכלל נדבר אני רוצה שנצפה בסרט שבכלל יכניס אותנו לבית חינוך דליות.
עופרה הירש: (סרט).
אלכס מילר: יפה מאוד, כל הכבוד.
עופרה הירש: אז באמת לפני כמה שנים, שש שנים לערך, בית ספר דליות שינה את שמו לבית חינוך וזאת מתוך מחשבה שהלימוד שלנו, מעבר לתחום ההישגים, זה להנחיל ערכים, לפתח ולטפח ילדים שהם חושבים, ילדים מאושרים, ילדים שמרגישים שייכים, ילדים עם מסוגלות עצמית, והאמונה שכל אחד ואחת מהם יכולים.
עופרה הירש: כמו שראינו גם בסרט, תכנית הנתינה זו תכנית שקיימת בבית הספר מכיתה א' עד כיתה ו', שזו תכנית מאוד מובנית, מאוד מדידה, שכל מהותה זה נתינה כאורח חיים, נתינה, אזרחות פעילה ומעורבות חברתית.
עופרה הירש: כמובן שבכל שכבה אנחנו מדברים על מעגלים אחרים כשב-א' זה מעגל הכיתה, ב-ב' זה מרחבי הלמידה והכיתה, ג' זה כבר המרחבים הציבוריים שמשרתים את כל בית הספר, ילדים מ-ג' חופפים לילדים ב-א' בספרייה, שכבה ד' זה כבר לצאת החוצה, לסביבה.
עופרה הירש: כמו שראיתם, אולמוסים אלה עצים מאוד נדירים שגדלים אצלנו ביקנעם, ובית חינוך דליות אימץ את השמורה ושכבה ד' מטפחת ודואגת לניקיון השמורה.
עופרה הירש: שכבה ה' זה לזרוע את הזרעים החוצה לקהילה ושכבה ו' זה כבר בשותפות ההורים, יציאה לגופי התנדבות, מהמקום של להיות בוגרים, פעילים, תורמים.
עופרה הירש: זה בעצם החזון שלנו.
עופרה הירש: בית חינוך דליות מונה 19 כיתות, כששתיים מתוכן הן חינוך מיוחד, א'4, שזה ילדים שהם על הגבול בין חינוך מיוחד לחינוך הרגיל, וכיתה א'3 שזו כיתת ה-PDD, כיתת התקשורת, שבהמשך טלי תדבר עליה.
עופרה הירש: 520 ילדים, כ-35 אנשי צוות.
עופרה הירש: אני דווקא רוצה להתחיל בפרשת השבוע.
עופרה הירש: פרשת השבוע שנקראה בשבת הייתה פקודי, זו פרשה שמספרת על סיום בניית המשכן על כל פרטיו.
עופרה הירש: אנחנו בדליות קיבלנו את הזכות לעשות משכן בליבם של הילדים, קיבלנו את הזכות להיות שם כשהם מתפתחים, גדלים, להעצים אותם, להיות איתם ברגעי ההצלחה, וגם כשהם מועדים, כושלים, להיות שם ולסייע להם לקום בחזרה.
עופרה הירש: החובה שלנו והאחריות שלנו זה באמת ליצור להם בית, בית שמאפשר, בית שמזמן העצמה.
עופרה הירש: אחד הדברים שהיו פה זה להצליח להעביר לכם את מה שאנחנו חווים בשגרת היום יום.
עופרה הירש: הכניסה עם הפרחים הייתה לנו מאוד משמעותית, כי גם בזה מביאים תפיסת עולם שהיא לא שונה מאיתנו, וזה עולה מדבריו של יושב ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת אלכס מילר.
עופרה הירש: לנו חשוב שתשאירו את המתנה, אבל זו גם מתנה בשבילכם, מאיתנו אליכם.
עופרה הירש: כל פרח בעצם מתווה עבורנו את המהות, הוא מתווה את הגישה ואת החזון החינוכי.
עופרה הירש: הקרקע זו הקרקע הפורייה שאומרת ומחזקת שזה אפשרי.
עופרה הירש: אפשרי לקדם הישגים לימודיים גבוהים, אפשרי להצליח, מערכת חינוך וצוות שגאה במערכת החינוך שלו, אפשרי לגדל ולחנך בוגרים שהם אזרחים פעילים, שהם מודעים.
עופרה הירש: אנחנו מאוד מאמינים שהדרך, האנושיות והערכים הם אלה שיוצרים את התנאים המיטביים לחינוך אמיתי ואם אנחנו מתחברים למשנתו של יאנוש קורצ'אק, בעזרת החינוך אנחנו נגיע לעולם טוב יותר.
עופרה הירש: הגישה של לתת זה לקבל זה מה שבעצם יוצר את המיוחדות בבית החינוך דליות, זה מה שנותן את המקום ומאפשר את הצמיחה וההעצמה, לא רק של התלמידים, גם של הצוות, של ההורים, זה אומר שלכולם יש מקום.
עופרה הירש: ההתבוננות זה אחד כלפי אחד, לא אחד כלפי 520 ואת זה עושים באמצעות חוליות מובנות, הצבת יעדים אישיים גם למורים וגם לתלמידים, גיוס משאבים, החלוקה האפקטיבית של המשאבים, הראייה ההוליסטית, השימוש המושכל בגורמי אגף החינוך, שפ"י (שירות פסיכולוגי ייעוצי), טיפול, הרווחה, כל אלה ביחד מובילים להצלחה.
עופרה הירש: יש קשיים בדרך.
עופרה הירש: יש התמודדויות, אבל הן הופכות בעינינו לאתגר, הן הופכות להשבחה.
עופרה הירש: אבל כל זה בזכות ההתמדה, העקביות, ההשקעה, האמפתיה, המקצועיות, כל זה, ובזה אנחנו מגיעים להשבחה, השבחה של בית חינוך דליות.
עופרה הירש: אני יודעת שנגמר לי הזמן, אני רק אציג את פתיחת כיתת התקשורת, פתיחת כיתת PDD עלתה מתוך צורך יישובי ואנחנו נבחרנו על ידי אגף החינוך, על ידי העירייה, על ידי הפיקוח במשרד החינוך, לקלוט את הצוות, את התלמידים, את ההורים, ואני רוצה להגיד לכם שאחרי חצי שנה, ואני לא מפסיקה להתרגש מזה, אנחנו זכינו.
עופרה הירש: זכינו, זה תוצר של win-win, הדיאלוגים, השילוב עם הילדים, המפגש הזה ומה שהוא מזמן.
עופרה הירש: בית חינוך דליות קיבל את אחת התובנות שנתנו לו, שונה?
עופרה הירש: כולנו שווים.
עופרה הירש: המשמעות כאן זה איך משלבים את השונה על כל היבטיו, איך יוצרים דיאלוג, ובזה אני חושבת שתמי חגי ומור ארבלי, שהיא אמא כאן אצלנו, יכולות לספר יותר.
טלי חגי: טוב.
טלי חגי: כמה משפטים על ה-PDD, מה היא כיתת PDD ואיך אנחנו משתלבים בבית הספר ובהמשך כמה משפטים על הכיתה שלנו ועל הילדים.
טלי חגי: PDD מוגדרת כ-Pervasive Developmental Disorder , הפרעה התפתחותית רחבה, שכוללת בתוכה שלוש הפרעות, אוטיזם, אספרגר ו-PDD MRS, ליקויים שמתבטאים בתחום השפה והתקשורת, יחסים חברתיים ובתחום ההתנהגותי, בחלק מהמקרים.
טלי חגי: הטווח וחומרת ההפרעות משתנים מילד לילד, כל אחד במקום אחר ובהגדרה אחרת.
טלי חגי: קצת על הכיתה שלנו.
טלי חגי: הכיתה שלנו, כיתה ה-PDD בבית ספר דליות, מורכבת משתי מחנכות, מחנכת בוקר ומחנכת צהריים, שתי סייעות שעובדות איתנו בכיתה, בת שירות, גם שנמצאת איתנו כל השבוע, צוות תפעולי פרא רפואי, של קלינאי תקשורת, מרפאה בעיסוק וטיפול רגשי באמנות שיש לנו בכיתה, שמלווה את הכיתה במהלך השבוע.
טלי חגי: התלמידים לומדים יום לימודים ארוך, משעה 8 בבוקר עד 4 אחר הצהריים, הם משולבים בבית הספר בכל המסגרות, בכל הפעילויות, בכל הטקסים, ביום אמנויות שעופרה ציינה קודם, בכיתות הרגילות, כיתה א'2 שמקבילה לנו, ואחד הילדים הוא גדול יותר והוא משולב בכיתה ב'3, בכיתה של פנינה.
טלי חגי: אני רוצה לחבר להורים ולמה שעופרה ציינה, שני הצדדים הרוויחו מפתיחת הכיתה, הצוות הטיפולי, הצוות הכיתתי, הצוות המקצועי, הצוות הרחב של בית הספר, המורות המשלבות של הכיתה שפוגשות את הילדים הרוויחו חמישה ילדים מקסימים, רגישים, חכמים, שבכל יום במהלך כל היום מלמדים אותם על ערכים, על אמפתיה, על העזרה לזולת, על השילובים, על איך אנחנו משתלבים בחינוך בכלל ובחיים, והילדים גם זכו בצוות גדול שדואג להם, שאכפת לו, שמכיל אותם, שמקבל אותם, שדואג לקדם אותם.
טלי חגי: בחרנו להציג את אחד הכלים.
טלי חגי: יש לכל אחד דף שהוא קיבל לידו.
טלי חגי: אחד הכלים שאנחנו עובדים עם הילדים, שהוא מאוד עוזר, זה סיפור חברתי.
טלי חגי: אנחנו רוצים לספר לכם את אחד הסיפורים שאנחנו עושים עם הילדים, אני אקריא אותו, הוא גם מוצג ברקע: אורחים חשובים מבקרים בכיתה א'3.
טלי חגי: ביום ראשון בשעה 10 וחצי יבואו אורחים חשובים לראות את הכיתה שלנו, חברי כנסת, ראש העיר, מר סימון אלפסי, סימה ניסלבאום, מנהלת אגף החינוך, שרי סולומון, מנהלת החינוך המיוחד בבתי ספר יסודיים ונציגים נוספים מהעירייה.
טלי חגי: בישראל יש כנסת בירושלים ובכנסת יושבים חברי כנסת.
טלי חגי: חברי הכנסת הם אנשים חשובים במדינה שאנשים בישראל בחרו אותם, הם קובעים את החוקים של מדינת ישראל.
טלי חגי: האורחים שבאים לבקר אותנו מחליטים החלטות חשובות על בתי הספר, על גנים בישראל ביחד עם ראש הממשלה.
עופרה הירש: את הסיפורים אתם לוקחים איתכם.
עופרה הירש: זו צורה ושיטה של תיווך עבור הילדים לגבי סיטואציות חדשות שמתרחשות בבית הספר או בכלל בכיתה.
טלי חגי: שנותן מידע חזותי קבוע שרואים בתמונות.
טלי חגי: ואני מסיימת פה, יש לכם את זה איתכם, ככה אנחנו מכינים את הילדים לפני כל דבר בבית הספר, בפעילויות, ב- - -
עופרה הירש: זה מקסים, לכל ילד יש סיפור.
סימון אלפסי: איך אתם מרגישים את השיפור?
עופרה הירש: לכל ילד יש את הסיפור שלו ומור תספר.
טלי חגי: היא אמא של עידו מהכיתה שלנו והיא מספרת בדיוק על- - -
מור ארבלי: אני אמא של עידו מהכיתה.
מור ארבלי: מה שאני אומרת זה מה שכולם מרגישים, ואני לא חושבת שתבינו מה זה בית ספר דליות בשבילי, כי זה לא ברור.
מור ארבלי: זה הצלה ואני אנסה להסביר את זה בכמה מלים.
מור ארבלי: עידו הוא ילד מדהים, מאובחן ב-PDD מוטורי, לקות למידה מאוד קשה.
מור ארבלי: לא היה לנו הסדר ביקנעם עד שהכיתה הזאת, תודה לאל, הוקמה ובאמת זה היה משהו מדהים.
מור ארבלי: עידו משולב בכיתה א'2 במקצועות שהוא יכול.
מור ארבלי: יש לו חונכים מכיתה ו', התלמידים בבית הספר מקבלים אותו.
מור ארבלי: עידו עד היום רצה להשמיד את כולם, הוא היה בגנים שהיה לו שם רע, הוא לא מצא את עצמו, כל מלה שאמרו לו הוא מיד פיתח חרדות ורצה להשמיד ורצה להרוג.
מור ארבלי: פה הוא לא שונה, כולם כאן שונים, אז גם אם קוראים לו שמן, אז יש את התיווך שיודעים לתווך לו שזה לא סוף העולם, יודעים לתת לו איך להתמודד עם זה.
מור ארבלי: הילד הזה בחצי שנה קיבל ביטחון עצמי שאפילו לי אין.
מור ארבלי: באמת, הוא יודע להגיד את מה שהוא רוצה, את מה שהוא חושב, לעמוד על שלו.
מור ארבלי: עידו היה יס-מן, מה שביקשו ממנו הוא היה עושה, זה וליקוי למידה שהוא לא ידע לזהות את השם שלו עד סוף הגן.
מור ארבלי: היום הוא יודע לקרוא.
מור ארבלי: יש פה צוות מדהים של חמש מורות, שנותנות לו המון.
מור ארבלי: זה לא רק שאת הילדים מקבלים, גם את הצוות מקבלים, אני רואה את ההתנהגויות בכיתה, מקבלים אותם כמו שהם.
מור ארבלי: עידו למשל בשיעורי גיטרה עם ילדים רגילים, הוא פוגש אותם אחר הצהריים ועידו פורח בכיתה הזאת.
מור ארבלי: אני אומרת שבית ספר דליות זו הצלה בשבילי, כי אני לא חושבת שהילד הזה היה אי פעם מאושר והיה לו טוב.
מור ארבלי: רצינו לנסוע לאילת בחופש, הוא לא רוצה, כי הוא מפסיד קייטנה.
מור ארבלי: שתבינו עד איפה השייכות שלו למקום הזה, והכול בזכות הצוות, בזכות הילדים.
עופרה הירש: אני רוצה שנלך לבקר בכיתה, לראות שילוב הלכה למעשה.
עופרה הירש: ביקור בכיתה
טלי חגי: אנחנו בפעילות משותפת עם החונכים שלנו, שמדי פעם מגיעים אלינו.
טלי חגי: ביקור בגן אתרוג – גן מוסיקלי (שיר).
זהר גדסי: ברוכים הבאים.
זהר גדסי: ילדים, יש לנו הרבה אורחים חשובים.
זהר גדסי: אתם זוכרים שסיפרנו שהאורחים שלנו יגיעו?
זהר גדסי: אתם זוכרים מאיפה הם מגיעים?
תלמידים: מירושלים, מהכנסת.
זהר גדסי: והם גם מהעירייה, נכון?
זהר גדסי: עיריית יקנעם.
זהר גדסי: אתם מכירים מישהו מעיריית יקנעם?
תלמידים: סימון אלפסי.
זהר גדסי: אני חייבת לספר לכם שכשלמדנו על ראש ממשלה, שאלתי את הילדים מי זה ראש הממשלה, אז הם אמרו לי 'סימון אלפסי'.
זהר גדסי: ילדים, אנחנו פה בגן שלנו עושים הרבה דברים מיוחדים, כמובן את תכנית הליבה של משרד החינוך, אבל יש לנו עוד שני דברים שאנחנו ממש אוהבים לעשות, זה לזמר פרקי אבות, אנחנו מזמרים פרקי אבות ורצינו לתת לכם טעימה קטנה מפרקי האבות שלנו ובעצם פרקי אבות שלנו משתלבים לנו כל הזמן בגן, אנחנו לומדים מפרקי אבות מידות טובות, דרך ארץ, מוסר, והילדים ככה יביאו לכם טעימה.
זהר גדסי: אתם מוכנים?
זהר גדסי: נתחיל עם הראשון?
תלמידים: (שיר).
זהר גדסי: כששרנו את זה ראינו את המלה כנסת בתוך פרקי אבות, אנשי הכנסת הגדולה, ויש לנו את שמעון הצדיק שאחר כך אחד הילדים יסביר.
זהר גדסי: (שיר).
זהר גדסי: מי רוצה להסביר לנו מה שמעון הצדיק אמר?
זהר גדסי: מתן.
תלמיד: שמעון הצדיק אמר שהעולם עומד על התורה, על העבודה ועל גמילות חסדים.
זהר גדסי: כל הכבוד לך.
זהר גדסי: ואנחנו רוצים גם לספר שאנחנו הולכים לבית הספר, יש לנו פה חממה חינוכית, אנחנו קוראות לזה, שפרה ואני, שפרה שהיא המנהלת של בית הספר 'הדסים' ואני ביחד בנינו תכנית שמתאימה ומאוזנת לילדי הגן והיא הוכיחה את עצמה בשנה שעברה.
זהר גדסי: הגן שלנו חדש, שנה וחצי, אבל בשנה שעברה כבר ראינו את הילדים שעלו השנה לכיתה א', הם הרגישו שזה הגן השני שלהם, הם ביקרו שם כל השנה, הכירו.
זהר גדסי: ילדים, אתם רוצים לספר לאורחים שלנו מה אנחנו עושים כשאנחנו הולכים לבית הספר?
זהר גדסי: משי.
תלמידה: משחקים במחשבים.
זהר גדסי: אנחנו הולכים לחדר מחשבים, נכון, גם משחקים ומה עוד עושים?
תלמידה: אנחנו הלכנו לעץ לקטוף זיתים.
זהר גדסי: נכון.
זהר גדסי: אביתר.
תלמיד: הלכנו לא רק לשחק במחשבים, אנחנו גם בתוכנה שקוראים לה תוכנת הצייר.
זהר גדסי: נכון, עבדנו בתוכנת הצייר.
זהר גדסי: טל, אתה רוצה לספר?
תלמיד: אה, שכחתי.
זהר גדסי: אז אם תיזכר, תצביע שוב.
זהר גדסי: שירה.
תלמידה: הלכנו לקונצרט.
זהר גדסי: נכון, אנחנו נהנים מקונצרט, ילדי בית הספר מנגנים מאוד יפה וזה משהו לנשמה, הקונצרט שלהם.
זהר גדסי: אתם זוכרים עוד דברים שעשינו בחוץ, בחצר?
תלמידה: פעילות גופנית.
זהר גדסי: אנחנו עושים גם פעילות גופנית בבית הספר.
תלמידה: עשינו גם התעמלות.
תלמידה: השקינו פרחים בגן.
זהר גדסי: נכון, גם הבאנו פרחים מבית הספר ושתלנו פה בגינה.
זהר גדסי: כל הכבוד, ילדים, ועכשיו אני רוצה שאנחנו נשיר רק את שמאי אומר האחרון, כי אי אפשר בלי שמאי ואחרי זה הילדים הכינו לכם מזכרת קטנה, טעימה מפרקי האבות שלנו.
זהר גדסי: מי רוצה להסביר לנו מה שמאי אומר?
תלמיד: עשה תורתך קבע.
זהר גדסי: מה זה עשה תורתך קבע?
תלמיד: שתיתן את התורה לעוד כמה אנשים, לא רק לעצמך, שתלמד.
זהר גדסי: נכון, צריך גם להעביר את התורה לעוד אנשים.
זהר גדסי: ומי רוצה להזכיר לנו מה זה הווה מקבל את כל אדם בסבר פנים יפות?
תלמיד: שתקבל את כל אדם בפנים יפות.
זהר גדסי: נכון, בחיוך.
זהר גדסי: כל הכבוד.
זהר גדסי: ילדים, אני מזמינה אתכם לקום ולהגיש לאורחים שלנו מזכרת קטנה, לאט לאט.
אלכס מילר: יופי, כל הכבוד.
אלכס מילר: בית חינוך ממ"ד 'הדסים' (קריאה בתורה).
מורה: רק בקצרה, זו קבוצת ילדים שנשארת פעם בשבוע בסוף יום הלימודים, מתוך בחירה, כי הם רוצים ומעוניינים ללמוד טעמי המקרא בנוסח תימן.
מורה: הם מגיעים לבתי הכנסת, ולא משנה באיזה נוסח בתי הכנסת מתפללים, הם מבקשים- - - חסרים לנו חלק מהחברים כי אנחנו נמצאים בכנס תזמורות.
מורה: והילדים מגיעים לבתי הכנסת ולא משנה באיזה נוסח הם מתפללים, הם מבקשים ומאפשרים להם לעלות לתורה ולהשמיע את קולם בפני הציבור.
שפרה ג'רסי: זה הזמן לומר תודה לבעלך שמתנדב לעשות את זה.
מורה: פעם בשבוע הוא עושה את זה בהתנדבות.
מורה: אני רוצה להגיד לכם שלטיול שנתי הרבה פעמים קורה שהם לוקחים איתם את הדף וזה חלק מהשירים שלהם, הם נהנים מזה.
שפרה ג'רסי: שלום לכם וברוכים הבאים, אני שפרה, מנהלת בית חינוך 'הדסים'.
שפרה ג'רסי: בקצרצרה על בית הספר; בית הספר מונה 228 תלמידים, אוכלוסייה מאוד מאוד הטרוגנית ואני חושבת שזה מה שמאפיין את בית החינוך שלנו ביחס לכל בתי החינוך ביישוב וזה ההטרוגניות שלו בכל המובנים, גם ברמה התורנית, למרות שהוא מוצהר כממלכתי דתי, אוכלוסייה מאוד מגוונת, מכל קצוות הקשת, ברמה סוציו אקונומית, מבחינת יכולות לימודיות, ובקיצור אתגר וחוויה של למידה.
שפרה ג'רסי: כדי לתת לכם לטעום קצת מהתכניות של בית הספר שנותנות מענה להטרוגניות ולסובלנות שלנו למסגרות השונות, למשל ראיתם עכשיו את הקבוצה שראיתם לומדת, זה חלק מהעניין, באמת לראות כל קהילה והצרכים שלה.
שפרה ג'רסי: אני יודעת שאני קצרים בזמן לכן אנחנו נעשה פאנל קצר, כל ילד ממש בחצי דקה יתאר את התכנית שאליה הוא שייך, כל התכניות הן תכניות שמקדמות למידה, אנחנו לא מציגים תכניות לקידום הישגים לימודיים, אלא תכניות שאמורות בעצם להשפיע על כישורי הלמידה של התלמידים.
שפרה ג'רסי: אנחנו נעשה את זה בקצרה, אני לא צריכה לספר לכם, הילדים מאוד מאוד מתרגשים, הם ישתדלו לדבר בקול ולעמוד, נכון, דניאל?
שפרה ג'רסי: אתה תהיה הראשון.
שפרה ג'רסי: בבקשה.
תלמיד: שלום, קוראים לי דניאל, אני בכיתה ד', אני נמצא במסגרת שקוראים לה מצוינים.
תלמיד: אנחנו הולכים למכללת אורנים כל שבוע, אנחנו אוכלים שם ארוחת צהריים, לומדים מקצועות שקוראים להם אונג צ'ו להגנה עצמית, כשהכוונה זה ריכוז וספרות, ספרים מרתקים ואני חושב שאני צריך להיות בתכנית הזאת כי אני משקיע וחשוב לי ללמוד טוב, וכשאני אהיה גדול אני רוצה להיות או רופא או מנהל היי טק.
תלמיד: קוראים לי אוריה, אני לומד בכיתה ב'.
תלמיד: אני בצוות שיעור השחמט.
תלמיד: בשיעור השחמט אנחנו לומדים איך להזיז את הכלים ואיך לעשות מהלכים ובשיעור שחמט נדרשת חשיבה אסטרטגית, וכשאני אהיה גדול אני רוצה להיות איש מחשבים.
שפרה ג'רסי: אתה יכול להגיד לנו, אוריה, מה זה חשיבה אסטרטגית?
תלמיד: זה חשיבה של לחשוב מה האחר עושה, למה האחר עשה את הצעד הקודם, מה האחר מתכנן, כי רוב הפעמים אני רואה מה אני עושה ואז נפסלים.
שפרה ג'רסי: כל הכבוד, אוריה.
תלמידה: קוראים לי רחל ואני מכיתה ו' ואני נמצאת בפרויקט שקוראים לו מצוינות 2000.
תלמידה: במצוינות אנחנו לומדים מדעים ומתמטיקה ובמתמטיקה אנחנו לומדים חשיבה אסטרטגית וחשיבה מתמטית ובמדעים אנחנו לומדים להיות מדענים מתחילים ולקדם את המדע למען האנושות.
תלמידה: לאט לאט התקדמתי ושילבו אותי בתכנית וכשאהיה גדולה אני רוצה להיות מדענית.
תלמיד: שמי אפרים, אני משתתף בתכנית חונכות זה"ב.
תלמיד: אני לומד בכיתה ו'.
תלמיד: השנה לקחנו אחריות על הנושא זהירות בדרכים, כך שהילדים- - - ומדי יום אנחנו לוקחים את הצעירים בבית הספר, להכיר להם את התמרורים, ולפעמים אנחנו מובילים אותם להסעה, ככה זה משפיע על ההתנהגות בהסעה.
תלמיד: כשאני אגדל אני רוצה להיות כדורגלן.
קריאה: כמה זמן אתה בישראל?
תלמיד: חמש שנים.
תלמיד: קוראים לי אברם, אני מייצג את תכנית אשכולות חשיבה.
תלמיד: באשכולות חשיבה לומדים חשיבה בעזרת משחקי קופסאות, שם לומדים שיטות משחק ולהפסיד בכבוד ולשחק בהוגנות.
תלמיד: אני נמצא בתכנית הזאת כי הייתי בין הצעירים באולימפיאדה שהתקיימה בעמק יזרעאל וכשאני אגדל אני רוצה להיות איש עסקים.
שפרה ג'רסי: השבוע הייתה אולימפיאדת חשיבה והחבר'ה שלנו, שזו שנה ראשונה שהם נמצאים בתכנית, זכו במקום רביעי מתוך עשרה בתי ספר וחזרו עם גאווה מאוד גדולה ואברהם היה אחד הילדים המובילים.
תלמיד: שלום, קוראים לי אברהם, אני לומד בכיתה ו' ויש בבית הספר פרויקט של עידוד קריאה שנקרא ללמוד מספרים, זה מאוד דיבר אליי.
תלמיד: אני חושב שבעקבות כך הפכתי לתולעת ספרים.
תלמיד: עכשיו אני קורא את 'זו-טו' שכתב אודי אהרוני, גם הספר הזה, 'צרות במיצר'.
שפרה ג'רסי: אני רוצה להגיד לכם שאברהם הוא באמת תולעת ספרים, המורה נאלצת לבקש ממנו להפסיק לקרוא ולהתחיל לאכול, להפסיק לקרוא ולהתחיל לעבוד, ואנחנו במאבק מתמיד איתו לעצור קצת.
תלמיד: שלום, קוראים לי חנן, אני מייצג תכנית שבעצם עוזרת לשפר את האקלים הבית ספרי וכל בית הספר צריך לשמור על ארבעת הכללים שהם: להימנע מאלימות פיזית ונפשית, לשמור על רכוש, לכבד מבוגרים ולהיכנס בזמן לשיעור ואני נבחרתי לייצג את התכנית הזאת כי אני חבר מתמיד ומצטיין, וכשאני אהיה גדול אני רוצה להיות מדען.
תלמיד: שלום, קוראים לי ליעד ואני לומד בכיתה ג', אני בתכנית עוצמה שזה חוזק, בתכנית הזאת אני עוזר לילדים כדי לעזור להם להיכנס למועדון המאה.
שפרה ג'רסי: אתה יכול לספר מה היית לפני שהיית בתכנית?
תלמיד: גם הייתי מרביץ, מקלל ולא שולט במעשים שלי ו- - -
שפרה ג'רסי: כל הכבוד.
שפרה ג'רסי: בתכנית הזאת הוא מקבל כלים להתמודד.
תלמיד: כשאני אהיה גדול אני רוצה להיות אסטרונאוט.
תלמיד: שלום, שמי מירי, אני לומדת בכיתה ו' ואני בתכנית שנקראת 'אח בוגר'.