GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלכס מילר: כל מי שעושה מעשה אלים באירוע ספורט, קודם כל נכנס למעצר של כמה ימים ואז ממשיכים את ההליכים המשפטיים נגדו.
אלכס מילר: זאת ההחלטה שצריכה להתקבל.
אלכס מילר: תעשו את זה במשך שנה ואז תראו מה קורה.
יריב לוין: אין להם סמכות חוקית לעשות את זה.
אלכס מילר: הם יכולים לעצור ל-48 שעות.
יריב לוין: אבל הם צריכים שתהיה להם סיבה.
ניסים מור: צריך עילות למעצר.
אבי לוזון: המפכ"ל נתן התחייבות שהם שמים את הפוקוס על זה ואני בטוח שאנחנו נראה שינוי.
אלכס מילר: אני אומר לכם שאני לוקח את הצעת החוק שלי, יכול להיות שלא בסגנון של מעצר מנהלי אלא בסגנון של חובת מעצר לפחות למשך מספר ימים באירועים עם מספר רב של אנשים.
אלכס מילר: אני אתייעץ עם התאחדות הכדורגל, עם משטרת ישראל עם ראשי קבוצות ועם חברי הכנסת.
אלכס מילר: יריב לוין, אני מציע שגם אתה תהיה שותף לסוגיה הזאת.
אלכס מילר: רבותי, חייבים לעשות פה משהו אחרת אנחנו באמת עלולים למצוא את עצמנו עם איזשהו אסון שלא נדע איך נצא ממנו.
אלכס מילר: הנושא שעל סדר היום, הפרדת תלמידים יוצאי אתיופיה בנתניה, דיון על פי בקשת חבר הכנסת שלמה מולה.
אלכס מילר: נמצאים איתנו כאן נציגי עיריית נתניה ומשרד החינוך, כל מי שרוצה להתייחס לנושא ואינו נציגו של גוף ממשלתי או השלטון המקומי, מתבקש להירשם תחילה.
שלמה מולה: אדוני היושב ראש, ברצוני להודות לך על כך שכשפניתי אליך בבקשה לקיים את הדיון, לא היססת אפילו לשנייה וקבעת אותו מיד, מבלי שהספקנו אפילו לבקש את הדיון, אלא באופן ישיר, אני שוב מודה לך על כך.
שלמה מולה: אנחנו מקיימים כאן דיונים מידי מספר חודשים, אני עוד יותר שמח שהדיון מתקיים בוועדת החינוך ולא בוועדת הקליטה, כי הנושא הוא לא על קליטת תלמידים עולים חדשים, אלא על אנשים שגרים בדיור קבע ועד כמה שידוע לי הם לא מתכוונים לעבור למקום אחר, אלא אם כן, מישהו כאן יגיד לי שהם מתכוונים לעזוב.
שלמה מולה: אנחנו מדברים גם על ילדים ילידי הארץ, לכן הנושאים הם הרבה יותר מורכבים ממה שאנחנו חושבים.
שלמה מולה: בישראל יש 24 בתי ספר וגני ילדים בחינוך חובה, שיש בהם אחוזים גבוהים של תלמידים יוצאי אתיופיה.
שלמה מולה: היום נעסוק אך ורק בנתניה, שבה יש ארבעה בתי ספר כאלה.
שלמה מולה: בשנה שעברה עסקנו בבית הספר בפתח תקווה, אשר בסופו של דבר הוא נסגר.
שלמה מולה: בית ספר נוסף בבאר-יעקב, היה אמור להיסגר אולם המשפחות התנגדו ולדעתי בית הספר עדיין פעיל.
שלמה מולה: אני בטח לא חסיד גדול של סגירת בתי ספר, אני לא מאמין בזה, סגירת בית ספר היא לא הפתרון האמיתי ליצירת אינטגרציה.
שלמה מולה: הרשויות המקומיות, מערכות הקליטה ובעיקר מחלקות החינוך ברשויות, זה צריך להיות האינטרס העליון עבורן, שלא יהיה בית ספר לאתיופים בלבד.
שלמה מולה: בשבועות האחרונים זעקנו, בעיקר בנתניה, אחרי שסיכמנו אדוני היושב ראש, גם אצלך כאן בדיון, אחרי ששר החינוך ומנכ"לית משרד החינוך, הודיעו לנו שהם רוצים באופן שיטתי לפזר או להגיע לסוג של פתרון סביר בכל 24 בתי הספר.
שלמה מולה: התברר לנו, שבבית ספר מסוים, ברחוב מסוים בנתניה, יש בניין חדש מעבר לרחוב.
שלמה מולה: הבניין החדש מוצע במסגרת אזורי הרישום לבית הספר עוזיאל, כאשר מעבר לבית הספר יש את הבניינים הישנים, שברובם לומדים יוצאי אתיופיה.
שלמה מולה: אני לא רוצה להשתמש במילים "גבוהות", בעיניי זו הפרדה מכוונת של מחלקת החינוך.
שלמה מולה: אני רוצה לומר בצורה הכנה והישרה ביותר, נכון שנתניה קלטה את אוכלוסיית יוצאי אתיופיה באחוזים גבוהים יותר ביחס לעיריות אחרות.
רוברט אילטוב: 10% מכלל העלייה, בשלוש שכונות.
שלמה מולה: אני יכול לומר, שבתפקידי הקודם הייתה לי הזכות יחד עם חנוך צמיר, להמליץ לסגור את נתניה לרכישת דירות כשאחד השיקולים היה מערכת החינוך.
שלמה מולה: אי אפשר ולא ניתן להסכים, שיהיה בית ספר על טהרת יוצאי אתיופיה, זה לא יכול להיות במדינת ישראל.
שלמה מולה: גם אם יש בעיה של חמ"ד (חינוך ממלכתי דתי), גם אם יש בעיה בתי ספר הממלכתיים כלליים, גם אם יש בעיה של בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים ועם כל מיני וריאציות דומות, גם עם בתי הספר החרדים שלא קולטים את עולי אתיופיה, עדיין זה לא מצדיק שיהיו בתי ספר על טהרת יוצאי אתיופיה.
שלמה מולה: הפתרון הוא פשוט, ראשית, לפתוח את אזורי הרישום.
שלמה מולה: משרד החינוך לא יכול להטיל את עלות ההסעות אך ורק על הרשות, כי לרשות המקומית גם כך יש לה בעיות.
שלמה מולה: צריך לפתוח את אזורי הרישום וצריך לייצר תכנית מודולארית שלא לשנה אחת שאתה מפזר את כולם ואתה סוגר את ארבעת בתי הספר.
שלמה מולה: צריכה להיות תכנית רב-שנתית שבפרק זמן של שנתיים-שלוש פותרים את הבעיה.
שלמה מולה: אם אנחנו לא מתכוונים לכיוון הזה, האם מישהו חושב שאפשר כאן במדינת ישראל ליצר מערכת חינוך נפרדת לעולי אתיופיה?
שלמה מולה: – רבותי, אנחנו יוצאי אתיופיה לא הגענו לכאן ללמוד בגטאות משלנו.
שלמה מולה: זו פגיעה באינטליגנציה, פגיעה שהיא אפילו לא ראויה.
שלמה מולה: מבין ארבעת בתי הספר עליהם אנחנו מדברים, יתכן שאחד מהם הוא ברמה גבוהה, השני יכול להיות פחות והשלישי אחרת.
שלמה מולה: אני גם לא נכנס לרמת בתי הספר, אבל בשום פנים ואופן לא יעלה על הדעת, שבתי הספר האלה יהיו מכוונים לתלמידים יוצאי אתיופיה.
שלמה מולה: אני באמת רוצה לשמוע את הרשות.
שלמה מולה: אתמול הייתה לי שיחה ארוכה עם ראש העיר, אני מאוד מעריך ומכבד אותה, לא הסכמתי איתה על הכל, אבל היא דיברה איתי על כך שאזורי הרישום עליהם אני מדבר כשיש הפרדה מכוונת של העירייה, על זה היא אמרה 'זה דבר שכבר ירשתי, כלומר אני לא המצאתי.
שלמה מולה: היו כבר אזורי רישום וכן הלאה'.
שלמה מולה: לא יתכן שמבלוק 32 התלמידים האתיופים ילכו לבית הספר מעבר לכביש ואחרים יוסעו לבית ספר יותר חזק כי הם לא רוצים ללמוד עם תלמידים עולים.
שלמה מולה: זה לא מתקבל על הדעת בשום אופן.
שלמה מולה: אדוני היושב ראש, אני לא רוצה להרבות במילים, באתי לכאן יותר כדי לשמוע גם את הרשות, גם את נציגי הקהילה שנמצאים כאן וגם את אנשי משרד החינוך.
שלמה מולה: דבר אחד ברור, אני אומר לכם שאני, ככל שניתן לא אסכים ש-24 בתי הספר האלה ימשיכו כאילו 'אנחנו נובחים והשיירה עוברת ושום דבר לא משתנה'.
שלמה מולה: נכון שאנחנו עוסקים כעת בנתניה בארבעת בתי הספר האלה ובהמשך אנחנו נעסוק גם בבתי הספר הנוספים במקומות אחרים.
שלמה מולה: הצהרת מנכ"לית משרד החינוך והחלטת שר החינוך היא, לדלל או להוריד את המספרים בצורה משמעותית מאוד באותם בתי הספר, לייצר במספר שנים אינטגרציה אמיתית.
שלמה מולה: לכן, נדרשנו היום לקיים הדיון הזה, לא באוגוסט ולא ביולי, אנחנו מקיימים אותו באמצע השנה, כי כעת זו תקופת הרישום.
שלמה מולה: שלא יבואו ויגידו: "לא דיברו איתנו ולא קיימו איתנו דו שיח, כי לא ידענו לבצע את מדיניות השר".
שלמה מולה: במדינת ישראל, מדיניות השר חייבת להיות מבוצעת.
שלמה מולה: מי שלא רוצה לבצע את מדיניות השר, יצטרך להצדיק ולהסביר למה לא מבצעים את מדיניותו של שר כל שהוא.
שלמה מולה: יש לכם בעיה תקציבית?
שלמה מולה: יש לכם בעיה שאין ביכולתם להתמודד כרשות או כמי שעוסק במלאכה?
שלמה מולה: תאמרו לנו, אנחנו לא רוצים לעסוק בפופוליזם.
שלמה מולה: אמרתי ואני אומר זאת שוב, לא מדובר בילדים עולים, רובם הם ילידי הארץ אולי אפילו כולם, יש אומנם חדשים אבל רובם הם ילידי הארץ.
שלמה מולה: אדוני היושב ראש, אני חושב שצריך לתת יותר משאבים, צריך לאפשר לרשות לנייד את האוכלוסייה וצריך ליצור אינטגרציה אמיתית.
שלמה מולה: אם לא, אנחנו נחטא למטרה שלנו.
שלמה מולה: אני בשולי דברי רוצה לומר, תחושות ההפליה, הגזענות, הניכור שיש בקרב עולי אתיופיה כמו שאנחנו רואים בזמן האחרון, זה לא הולך לדעוך, זה הולך ומתעצם ונהייה גדול יותר.
שלמה מולה: הפתרון לתחושת ההפליה והגזענות היא אך ורק אם מערכת החינוך תהייה חוד החנית המוביל של השינוי, של התפיסה שאומרת אנחנו לא נשתתף בפסטיבל סרגרגציה.
שלמה מולה: אני חושב שזה האינטרס של כולנו, אני לא חושב שיש מישהו בבית זה שיאמר 'שלמה אנחנו לא מסכימים איתך'.
שלמה מולה: אם כולם מסכימים, אני מציע שנתקדם לפתרון.
אלכס מילר: חבר הכנסת רוברט אליטוב, היה סגן ראש העיר.
רוברט אילטוב: הייתי סגן ראש העיר בנתניה.
אלכס מילר: אדוני היה אחראי על נושא הקליטה.
אלכס מילר: כחבר כנסת ותיק, בקדנציה שנייה, אתה בוודאי מכיר את העניין ואת מה שקורה בנתניה.
רוברט אילטוב: הבעיה שבבית ספר יש רק עולי אתיופיה, איננה בעיה של עיריית נתניה או רשות כל שהיא, אלא של מדיניותה של המדינה, שלאורך הרבה מאוד זמן עודדה קניית דירות בשכונות "קשות", מבחינה סוציו-אקונומית, מאחר שתקציב דירה של עולי אתיופיה היה בערך 95%, אם איני טועה, מעלות הדירה.
רוברט אילטוב: לכן הם רכשו באותם אזורים ובאותן שכונות שהן יותר חלשות, כשהמחיר שהמדינה נתנה להם התאים לרכישה.
רוברט אילטוב: אי לכך, נוצרו מצבים ששכונת מגורים שבה מתגוררים היום בין 7000 ל- 8000 תושבים, כ- 4,000 מהם הם עולי אתיופיה ודווקא בריכוז בו נמצא בית הספר עליו אנחנו מדברים.
רוברט אילטוב: אחוז העולים האתיופים, הוא יותר גבוה כי הוא מסביב לבית הספר.
רוברט אילטוב: שכונת אזורים, גם גיאוגראפית, בנויה בסמוך לשכונה החדשה.
רוברט אילטוב: אזור הרישום של השכונה החדשה ממש גובל בניינים החדשים עם הבניינים הישנים.
רוברט אילטוב: לכן הילדים של השכונה החדשה נרשמים לבתי ספר אחרים.
רוברט אילטוב: המצב הזה נוצר לא בגלל שהעירייה רוצה אלא בגלל המדיניות הממשלתית ברכישת דירות, גם שלמה מולה אמר את הדברים האלה, צריך לדייק ולחזק את הבעיה הזאת.
רוברט אילטוב: קיימת בעיה נוספת, משם ממוקם בית ספר "שז"ר", שהיום זה בית ספר מעורב שלומדים אתיופים ולא אתיופים, והתלמידים לומדים שם בגלל אזור הרישום.
רוברט אילטוב: יכול להיות שהורים כן רוצים או לא רוצים, אבל עדיין הבעיה קיימת, כי השכונה הזאת מאוכלסת ברובה ע"י עולי אתיופיה.
רוברט אילטוב: כשליש מאוכלוסיית עולי אתיופיה בנתניה כולה, מתגוררים בשכונה הזאת.
רוברט אילטוב: עד לא מזמן, אני בעצמי התגוררתי בשכונה הזו במשך 21 שנה.
רוברט אילטוב: צריך לומר את הדברים בצורה אמיתית.
רוברט אילטוב: בתי ספר בהם יש ריכוז עולי אתיופיה גדול, עוד כשאני הייתי ממונה על הקליטה, דאגנו גם מבחינת המדינה - משרד החינוך לתקציבים ייעודיים שהתלמידים האלה נהנים מהם.
רוברט אילטוב: אף בית ספר אחר לא נהנה מהם, זה גם יותר שעות לימוד וגם שעות תמיכה.
רוברט אילטוב: כמובן שיש כאן חסרונות שעל פניו נראים שהם לא בסדר, אבל יש גם הרבה מאוד יתרונות.
רוברט אילטוב: אתמול באופן אישי דיברתי עם כמה הורים שאני באופן אישי מכיר שאומרים "גם אם יציעו לנו עכשיו לנסוע, אנחנו לא כל כך מעוניינים כי כל מה שאנחנו מקבלים פה, גם מהמדינה וגם מהעירייה, עוזר ותומך בילדים".
רוברט אילטוב: לכן צריך להעמיד את הדברים בפרופורציות.
רוברט אילטוב: המקום שבו נמצא בית הספר רמב"ם, הוא במרכז שבו חיים הרבה מאוד עולים מאתיופיה ולכן נוצר מצב שיש בית ספר ש- 65% מהתלמידים הם עולי אתיופיה.
רוברט אילטוב: באופן מעשי, כ- 80% מעולי אתיופיה, מתגוררים באזור הזה באותה שכונה, לכן, בגלל שיש חובה לרשום לפי אזור רישום, נוצר המצב הזה.
רוברט אילטוב: אי אפשר לבוא ולהאשים אותי שאני משקר, כי גרתי עם עולי אתיופיה גם באזור וגם באולפן ב- יהודה אליו הגענו בשנת 1985, אדוני, אני חייתי אתכם ואני ממש מכיר את הבעיות מבפנים.
קריאה: סליחה, קריית - - -
אלכס מילר: אדוני, אתה לא תתפרץ לדבריו.
אלכס מילר: אם אתה רוצה להגיב תרשם בצורה מסודרת ואתן לך זכות דיבור.
אלכס מילר: אתה נמצא בוועדה של הכנסת, שמדברים בה אך ורק באישורו של היושב ראש.
אלכס מילר: רק לחברי כנסת ניתן להעיר הערות באמצע דיבור של אנשים אחרים, אתה או כל אורח אחר לא יכולים להתפרץ לדבריו של חברי כנסת.
אלכס מילר: אני מבקש ממך, לשבת בשקט עד שתקבל זכות דיבור בצורה מסודרת.
אלכס מילר: בבקשה לא להפריע לאף אחד שמדבר כאן.
אלכס מילר: כאן בוועדה יש דיון תרבותי, שקט וענייני, בלי התלהמות וכל מה שיש מסביב.
רוברט אילטוב: אני בטוח, שאם תרצה להוסיף, או להגיד שאני לא צודק, יושב ראש הוועדה ייתן לך את זכות הדיבור, כך זה נהוג בכנסת.
רוברט אילטוב: אין לי שום עניין, לשקר לך או לציבור.
רוברט אילטוב: שוב, אפשר לבדוק את זה לפי מרשם האוכלוסין, אני חייתי בשכונה הזאת לאורך 21 שנה ולמדתי בבית הספר שז"ר.
רוברט אילטוב: כפי שאמרתי, כמובן שזו בעיה כשיש ריכוז כזה גבוה בבית ספר וצריך לטפל בבעיה הזאת, אבל צריך לראות לא רק את החיסרון אלא גם את היתרונות.
רוברט אילטוב: חשוב להגיד שיש תקציבים מיוחדים נוספים ייעודיים לבתי ספר מסוג זה.
רוברט אילטוב: ברגע שאתה תפזר בית ספר מסוג זה, אתה עלול גם לפגוע בילדים שמקבלים את אותן ההטבות.
רוברט אילטוב: אני בטוח שעובדי העירייה, נציגיה ונבחרי הציבור מטעמה, יציגו יותר את הדברים יותר לעמוק, כי אני כבר יותר משש שנים שלא נמצא בעירייה וגם לא משמש כחבר המועצה וסגן ראש העיר.
רוברט אילטוב: אני חושב, שבסך הכל רשויות העירייה נותנות שירות, אמנם לא תמיד הוא מספיק ולא תמיד אנשי הקהילה מרוצים מהשירות הזה ומותר להם להגיד שזה לא מספיק, הרי תמיד זה לא מספיק.
רוברט אילטוב: צריך לקחת את הדברים בפרופורציה.
אלכס מילר: הערה קטנה לחבר הכנסת שלמה מולה, דיברת על פתיחת אזורי רישום, אנחנו מתעסקים כאן המון בכל מיני סוגיות שונות ובכל פעם על עיר אחרת בנוגע לריכוזיות של עולים בבתי ספר, בין אם מדובר על אתיופים או עולים מברית המועצות לשעבר.
אלכס מילר: לאו דווקא פתיחת אזורי רישום תפתור את הבעיה.
אלכס מילר: יכול להיות שפתיחת אזורי רישום דווקא תיצור את הבעיה.
אלכס מילר: יכול להיות וגם שמענו, שההורים יעדיפו בית ספר מסוים ובגלל שיש פתיחת אזורי רישום זה יכול להביא למצב שמשכונה אחרת לגמרי ירצו להגיע לבית ספר מסוים.
אלכס מילר: פתיחת רישום מבוקרת יכולה להיות - - -
שלמה מולה: לא אמרתי בצורה ממוקדת, אלא באופן גורף.
אלכס מילר: אדוני, פורסמה היום כתבה בעיתון "ידיעות אחרונות", על החלטת השר בעניין ריכוזיות של ילדים עולים יוצאי אתיופיה, בעניין של תקן.
אלכס מילר: אני כבר אומר לך שאני לא איש של תקן, אני לא אוהב תקנים.
אלכס מילר: – כי ברגע שאתה מציב איזה רף אתה צריך לתת הסבר לאותו ילד שהופך פתאום אחד מעל ואז מתחילים עם קריטריונים, הגרלות וכל מיני המצאות של מצב כזה או אחר.
אלכס מילר: אני רואה בזה בעיה.
אלכס מילר: היום קשה מאוד לקבוע מצב סוציו-אקונומי בין שני אנשים שמצבם הסוציו-אקונומי נמוך.
אלכס מילר: על פי איזה ממד יחליטו?
אלכס מילר: אם יש אפשרות לתת מענה חינוכי צריך לתת את המענה החינוכי הטוב ביותר.
אלכס מילר: את זה לא ניתן לעשות על ידי החלטות שהן החלטות שרירותיות של 'אם החלטתי היום לפזר אז מפזרים, מחר החלטנו לקבץ אז מקבצים'.
אלכס מילר: צריכה להיות תכנית.
אלכס מילר: אני מכיר את ראש עיריית נתניה, אני בטוח שהיא מקבלת החלטות בצורה שקולה ומקצועית לאחר שהיא בודקת כל דבר ועניין.
אלכס מילר: כמובן שאם לא תהייה, אני יודע שיש, תכנית מסודרת בין רשות העיר לבין משרד החינוך לחינוך הטוב ביותר לילדים בעיר אנחנו נמצא את עצמנו בבעיה הרבה יותר גדולה.
אלכס מילר: כשההחלטות מתקבלות על פי הרוח הנושבת ולא באופן מקצועי, אז כמובן הילדים יפגעו מזה.
אלכס מילר: את זה ממש לא רוצים.
אלכס מילר: אנחנו רוצים לראות תכנית מסודרת של משרד החינוך עם מימון, עם יעדים אליהם רוצים להגיע.
אלכס מילר: היעדים הם יעדים ברורים מאוד.
אלכס מילר: יעדים של ערכים ושילובם של העולים בחברה ושנית הישגים בלימודים.
אלכס מילר: את זה מערכת החינוך צריכה לתת וכמובן גם השלטון המקומי.
אלכס מילר: לכן צריך להיות מאוד מאוד מאוד זהירים בהחלטות ובהצהרות של האנשים שעוסקים בנושא הזה.
אלכס מילר: אני רוצה להעביר את זכות הדיבור, לעיריית נתניה.
אלכס מילר: אני מבקש מראש סליחה, כי אצטרך לצאת למספר דקות, ובמהלכן תחליף אותי חברת הכנסת עינת וילף.
אלכס מילר: אנא המשיכו, עיריית נתניה.
אביטל לאופר: שלום.
אביטל לאופר: אני סגנית ממלאת מקום ראש העיר נתניה, ממונה על מערכת החינוך.
אביטל לאופר: אני חושבת שהבעיה הוצגה כאן מאוד יפה.
אביטל לאופר: אכן נתניה היא העיר שקלטה באהבה רבה אני חייבת לציין, את המספר הגבוה ביותר של עולי אתיופיה.
אביטל לאופר: אנחנו מדברים על 16 אלף בהשוואה למשל, ארבעת-חמשת אלפים בפתח תקווה.
אביטל לאופר: כך שזו לא אותה השוואה למה שנעשה בפתח תקווה.
אביטל לאופר: אכן הם מרוכזים מסיבות כאלה או אחרות באותן שלוש שכונות, בעיקר באותן שלוש שכונות של הדרום.
אביטל לאופר: כשאנחנו מסתכלים על אותן שלוש שכונות, מה שחבר הכנסת רוברט אילטוב ציין, זו אכן הדוגמה.
אביטל לאופר: באותם בתי ספר שהם בתי ספר ממלכתיים, אנחנו רואים אחוזים כאלה ואחרים של עולים ותיקים, של עולים חדשים עם איזשהו תמהיל.
אביטל לאופר: נכון שאנחנו מדברים לפעמים על אחוזים של 50% עולים או ילדי עולים ממוצא אתיופי, אבל הייתי אומרת שהמצב פחות או יותר מאוזן.
אביטל לאופר: המצב בשלושת בתי הספר הממלכתיים דתיים, השתנה בשנים האחרונות וזה היה תהליך "זוחל", מהרגע שבשכונות הללו קמו בתי ספר חרדים.
אביטל לאופר: צריך להבין, שהיום בעיר נתניה יש יותר בתי ספר חרדים מאשר בתי ספר ממלכתיים-דתיים, כאשר גם בתי ספר המוגדרים כ"ממלכתיים-דתיים", שייכים למשל לרשת חב"ד או לקריית צאנז', שהם לא ממש ממלכתיים-דתיים.
עינת וילף: לאיזה זרמים אותם בתי ספר משוייכים?
אביטל לאופר: החדשים יותר, שייכים לזרם של ש"ס.
עינת וילף: זה בעצם תחת הכותרת: "מוכר שאינו רשמי" ותחת "חוק נהרי", שאתם מחויבים לתקצב אותם והם לא מקבלים.
אביטל לאופר: הרי בשכונות הללו, גרו גם עולים ותיקים משנות החמישים, שבעצם לא נעלמו.
אביטל לאופר: כלומר, אותם ילדים שמראש היו הולכים לממלכתי-דתי, פשוט עברו והלכו לבתי ספר שבדרך כלל עומד בראשם רב מאוד כריזמטי, שמשפיע בשכונה.
אביטל לאופר: לכן, נוצר מצב שלאט לאט האוכלוסייה שהייתי קוראת לה "הוותיקה" של עולי שנות החמישים, עברה לאותם בתי ספר חרדיים.
אביטל לאופר: בעקבות זאת, נוצר תמהיל שבו רוב האוכלוסייה שנשארה בממלכתי-דתי, היא של יוצאי אתיופיה.
עינת וילף: אותם בתי ספר של הרבנים, של רשתות החינוך של ש"ס, מקבלים תלמידים שהם יוצאי אתיופיה?
אביטל לאופר: הם לא מקבלים.
אביטל לאופר: אני רוצה להבהיר, זה לא של רשתות החינוך של ש"ס.
אביטל לאופר: שאלת אותי למי הם שייכים, הייתי אומרת שמבחינת התפיסה האידיאולוגית, הם שייכים יותר לזרם הזה.
עינת וילף: אבל כל אחד הוא עצמאי של רב כזה או אחר, הם עצמם סלקטיביים ולא מקבלים ילדים להורים יוצאי אתיופיה?
אביטל לאופר: נכון.
נסים זאב: רק בגלל שהם יוצאי אתיופיה?
אביטל לאופר: לא רק.
אביטל לאופר: אני מניחה שגם וגם, בגלל שזה לא מתאים אולי מבחינת התפיסה הדתית.
אביטל לאופר: בשורה התחתונה, זה המצב.
נסים זאב: זה שונה.
שלמה מולה: חב"ד לא מקבלים.
אביטל לאופר: זה דווקא לא חב"ד, כי חב"ד מוגדר אצלנו כממלכתי-דתי, נכון שגם חב"ד יש בשכונה הזאת.
שלמה מולה: חב"ד לא מקבלים עולי אתיופיה.
אביטל לאופר: גם חב"ד לא מקבלים, זה נכון.
אביטל לאופר: גם שאר בתי הספר המוגדרים כ"מוכר שאינו רשמי", יש מעטים שנכנסים לשם.
אביטל לאופר: צריך לקחת בחשבון, שבדרך כלל הילדים שהולכים לבתי הספר, כפי שתיארתי, הם ילדים חרדים, אלו ילדים למשפחות מסורתיות שגרו בשכונה שהיו בעבר בממלכתי-דתי, אבל מאז שנתפתחו אותם בתי ספר, הם בחרו ללכת לבתי הספר החרדים.
עינת וילף: תחת איזו אמתלה, אותם בתי ספר מפעילים את אותה הדרה?
אביטל לאופר: אין לי תשובה לשאלה הזאת.
עינת וילף: מישהו יודע לענות?
אביטל לאופר: זו המציאות.
אביטל לאופר: ברשותך, הייתי רוצה להתקדם.
אביטל לאופר: לכן המצב שנוצר שיש אזור רישום, נכון, בכל בית ספר בעיר נתניה יש לנו אזורי רישום ונכון שברגע שנבנו אותם בתים חדשים ששייכים לשכונה החדשה, הם שויכו לבית ספר עוזיאל שהוא בית ספר במרכז העיר.
אביטל לאופר: בית ספר שגם הוא התרוקן כי האוכלוסייה במרכז העיר התרוקנה ולכן הייתה החלוקה הזאת.
אביטל לאופר: אבל כבר ביולי בשנה שעברה ראינו שיש בעייתיות והתחלנו דיונים עם משרד החינוך על מה עושים.
אביטל לאופר: זאת אומרת שעוד לפני המחאה ועוד לפני כן ראינו שיש צורך לעשות.
אביטל לאופר: אגב, אצלנו בעיר נתניה עד שראינו שאנחנו לא סוגרים את הכל עם משרד החינוך לא פתחנו בכלל את הרישום לתחילת השנה הקרובה כי רצינו פתרון ורצינו פתרון כולל.
אביטל לאופר: היו לנו הרבה דיונים כולל עם וועדי ההורים של בתי הספר, מלבד בית ספר אחד הם ציינו שהם אינם מעוניינים שיסגרו בתי ספר, הם כן רוצים שינוי, אבל הם לא רוצים את סגירת בית הספר מלבד בית ספר אחד ששם היו הדעות חלוקות ואז אמרנו בסדר אם הדעות חלוקות סימן שפה צריך ללכת יחד עם החינוך ולסגור את בית הספר, את זה אכן עשינו וזה בית ספר סיני.
אביטל לאופר: לא רצינו ליצור מצב, שבו אנחנו סוגרים את כל בתי הספר בשכונה ובעצם משאירים שלוש שכונות רצף שזה כל אזור - - -
שלמה מולה: לפי הנתונים שלכם, בסיני יש 76% וברמב"ם יש 96%.
שלמה מולה: למה העדפתם את סיני על רמב"ם?
אביטל לאופר: ברמב"ם, ועד ההורים אמר לנו חד וחלק: "אנחנו לא ניתן יד לסגירת בית הספר, אנחנו נלך נגדכם".
אביטל לאופר: בסיני, היו שתי קבוצות, האחת אמרה שהם לא רוצים לסגור, השנייה אמרה שהם כן רוצים לסגור.
אביטל לאופר: סיבה נוספת לכך, רמת ההישגים ברמב"ם הייתה גבוהה יותר, יש שם מנהלת שניהלה את בית הספר במהלך הרבה שנים, היא מאוד מקובלת ולעומת זאת בבית ספר סיני הייתה תחלופה של מנהלים ובית הספר היה בקשיים מבחינה פדגוגית.
אביטל לאופר: לכן משתי הסיבות הללו המחשבה שאם לסגור בית ספר, נכון שהוא עם אחוז יותר גבוה של עולים, אבל הוא מתפקד ויש שביעות רצון של הקהילה, לעומת בית ספר שהוא אולי עם אחוז יותר נמוך, אבל הוא פחות מתפקד.
אביטל לאופר: ההעדפה הייתה לסגור את בית הספר החלש יותר.
אביטל לאופר: אמרנו שאנחנו סוגרים בית ספר אחד, אבל אנחנו לא יכולים ליצור מצב שבו בכל אזור דרום העיר נתניה לא יהיה בית ספר ממלכתי-דתי אחד, זה כרבע משטח העיר נתניה, יישארו שם רק בתי ספר חרדים והרי זה לא יעלה על הדעת.
אביטל לאופר: לכן אמרנו שצריך להיכנס לאיזה פתרון כולל.
אביטל לאופר: האמירה שלנו למשרד החינוך הייתה, כאן יושבים השותפים שלנו, בואו נראה איך אנחנו גורמים לכך כשאנחנו פותחים את אזורי הרישום אנחנו יוצרים מצב שלא רק שתהייה אוכלוסייה שתרצה לצאת מהאזור אלא תהייה אוכלוסייה שתרצה לבוא ללמוד בבתי הספר הללו.
אביטל לאופר: הלכנו לכמה תהליכים, טובה דולב ראש המינהל, יכולה להציג את זה.
עינת וילף: יש כוונה לפתוח את אזורי הרישום, אבל לפני כן אתם רוצים להיכנס לתהליך הכנה.
אביטל לאופר: רצינו שתהייה סיבה, שילדים שגרים במרכז העיר נתניה - - -
שלמה מולה: כל בתי הספר האלה הם בתי ספר יסודיים?
אביטל לאופר: כן.
שלמה מולה: גם לא חטיבות ביניים?
אביטל לאופר: בתיכוניים שלנו בשני הממלכתיים-דתיים יש מעל ל- 30% יוצאי העדה האתיופית.
אביטל לאופר: אני חייבת להגיד שההישגים שלהם בבגרות יותר גבוהים מאשר ההישגים של האוכלוסייה הותיקה.
אביטל לאופר: אם אתם רוצים זה לדיון אחר ובשמחה.
אביטל לאופר: לכן אמרנו מה עושים עם שני בתי הספר שנשארים שם באזור הדרום.
אביטל לאופר: נכנסנו לסוג של הסתכלות מה אפשר לעשות.
אביטל לאופר: בית ספר אחד, אותו בית ספר רמב"ם, אולי אתחיל מבית הספר השני.
אביטל לאופר: בית ספר רש"י נמצא במקום בו פועל גרעין תורני.
אביטל לאופר: לגרעין התורני יש גנים שבגנים הללו לומדת אוכלוסייה מעורבת, אוכלוסייה של הגרעין, אוכלוסייה של הותיקים –העולים של שנות החמישים, ואוכלוסייה של יוצאי העדה אתיופיות.
אביטל לאופר: אמרנו שיש כאן גנים עם תמהיל יפה שאנחנו רואים.
אביטל לאופר: הגענו למשא מתן עם הגרעין התורני שהוא יכנס לבית ספר רמב"ם ויראה את בית ספר רש"י כבית ספר תורני שבו יהיה תמהיל של אוכלוסייה של ילדי הגרעין התורני, ותיקים של שנות החמישים וילדי יוצאי העדה האתיופית.
אביטל לאופר: זה אכן התמהיל שהולך להיות.
אביטל לאופר: תהייה שם כיתה א' שתפתח וגם חטיבה צעירה שתפתח עם תמהיל זה.
אביטל לאופר: זה מתאים לאוכלוסייה תורנית במרכז העיר או בצפון העיר שמחפשת את החיזוק התורני ותרצה לבוא ממילא לבית ספר רש"י כי היא מחפשת בתי ספר תורניים יותר.
אביטל לאופר: בבית ספר רמב"ם לא רצינו משהו תורני, כי משהו תורני לא תמיד מתאים לכל האוכלוסייה הממלכתית-דתית, לכן כשבדקנו מה יגרום להערכתנו לאוכלוסייה ממרכז העיר או מצפון העיר לבוא לדרום העיר - לבית ספר בדרום העיר כי אנחנו רוצים בעצם לעשות אינטגרציה הפוכה.
אביטל לאופר: לא רק לשנע את הילדים מדרום העיר לצפון העיר, אלא גם לגרום לילדים מצפון העיר לרצות לבוא לדרום העיר.
אביטל לאופר: זיהינו שרשת עמית נתפסת בציבור הציוני-דתי כרשת בעלת איכויות מבחינה טכנולוגית, מבחינת המסרים הדתיים שלה, אנחנו יודעים שבראשה עומד הרב יובל שרלו, שהוא מאוד מקובל על הציבור ציוני-דתי.
אביטל לאופר: לכן כשזיהינו את הדבר הזה, נכנסנו למשא ומתן עם רשת עמית שאכן נכנסת לבית ספר רמב"ם.
אביטל לאופר: מעבר לכך, יש לנו כאן תכנית מלאה שבה בשיתוף עם משרד החינוך מוכנסים לאזור, אנחנו רוצים ליצור מצב שאנחנו לא מטפלים רק בבית הספר אלא עושים שינוי בכל אזור הדרום.
אביטל לאופר: זאת אומרת, להוביל לאיזה שהוא מהלך שהוא מבחינת התפיסה שלי הוא הכי נכון כשאנחנו רוצים לדבר על שכונות שלמות שבהן יש בעיה.
אביטל לאופר: לכן אנחנו מכנסים 20 חלוצים חינוכיים – חבר'ה עם עתודה ניהולית שמגיעים עם 10 שעות כל אחד לבתי הספר, לכלל בתי הספר בדרום העיר, כדי להצמיח אותם מבפנים.
אביטל לאופר: אנחנו בהסכמת משרד החינוך נכנסים באזור הזה לפרויקט המאה 21 שמדבר על המחשוב בבתי הספר וכל העזרים הטכנולוגיים, הייחודיות.
אביטל לאופר: אנחנו לא יכולים להיכנס לפתיחת אזורי רישום כי אנחנו בעד פתיחת אזורי רישום ולמעשה אנחנו משתדלים לאפשר לילדים בחירה ככל האפשר, אבל אי אפשר לעשות את זה אם אתה לא עושה את זה בצורה מסודרת יחד עם משרד החינוך.
אביטל לאופר: אנחנו אכן נכנסים - קיבלנו את אישור המנכ"לית להיכנס לפתיחת ייחודיות ולפתיחת אזורי רישום.
עינת וילף: למתי אתם מתכננים את פתיחת אזורי הרישום?
אביטל לאופר: זה כבר עכשיו ולכן אנחנו עדיין לא התחלנו.
אביטל לאופר: הפתיחה ממש של כל אזורי הרישום ודברים כאלה יהיו במהלך שנה הבאה.
אביטל לאופר: באזור הדרום כבר לילדי כיתות א' אנחנו מאפשרים בחירה בכל שאר בתי הספר.
עינת וילף: איך אתם מסדרים מנגנונים?
עינת וילף: כלומר אם אתם פותחים שתהייה בחירה ולא נקלע אז לשלל הגרלות וכדומה.
אביטל לאופר: למשל לילדי בית ספר סיני, הוא אותו בית ספר שאנחנו אכן הולכים לסגור, היה מפגש של - - -
שלמה מולה: כמה תלמידים היו בבית ספר סיני?
אביטל לאופר: בית ספר סיני מבין שלושת בתי הספר הללו הוא הגדול ביותר.
אביטל לאופר: יש בו 200 משהו בעוד שבבית ספר רש"י 176 תלמידים ובבית ספר רמב"ם גם 176 תלמידים.
מהרט דניאל: בית ספר סיני עם 229.
אביטל לאופר: בית ספר סיני הוא בית הספר הגדול מבין השלושה.
שלמה מולה: אני רוצה להבין, את הסיפור של הרחוב ליד בית ספר רמב"ם.
שלמה מולה: באתר העירייה מתפרסם, שמהבניין החדש שקם אתם מסיעים את התלמידים למקום אחר.
שלמה מולה: באותו רחוב, באותו מספר את התלמידים האתיופים, אני לא רוצה לומר באופן סלקטיבי, אבל בצורה מודעת מראש אתם מפנים אותם לרמב"ם, למה?
שלמה מולה: אני רוצה להבין למה כי פה טמון - - -
אביטל לאופר: כפי שאמרתי, הרישום לשנה הקרובה עדיין לא התחיל ולכן מה שכתוב באתר הוא לא רלוונטי.
אביטל לאופר: אנחנו ממילא לא פועלים לפי מה שכתוב שם ולא התחלנו לפעול.
אביטל לאופר: כל הבניינים החדשים - - -
קריאה: לא ענית על השאלה.
עינת וילף: אני מצטערת, שיהיה ברור אף אחד לא פונה לאף אחד אחר בדרישות לענות על שאלות.
עינת וילף: אם אתם רוצים בבקשה תשלחו לי פתק, זו האחריות שלי כיושב ראש זמני וכחברת הכנסת.
עינת וילף: מי שרוצה לדבר נא לשלוח בבקשה פתק מסודר, יש כאן את כל הפתקים ושיהיה ברור, לפני הדיון האישי מדברים תמיד נציגי ממשלת ישראל והגורמים הרלוונטיים הרשמיים.
אביטל לאופר: בכל מקום שיש בו אזור רישום יש איזו חלוקה גם בשכונה כשיש, למשל בשכונת קריית השרון יש עד מספר מסוים בית ספר אחד וממספר מסוים באותו רחוב בית ספר אחר.
אביטל לאופר: זה נוצר כאשר אתה רואה שאין איזון בין שני בתי הספר מבחינת מספר הילדים.
אביטל לאופר: אכן ברגע שהתחילו בינוי חדש באותו אזור, הבינוי החדש שויך לבית ספר עוזיאל בגלל הצורך לשמור גם שבבית הספר עוזיאל יהיה מספר תלמידים והוא לא ייסגר.
אביטל לאופר: רצינו לשמור על איזה איזון בין בתי הספר.
אביטל לאופר: הדבר הזה נוצר לפני הרבה שנים, זה לא משהו שנוצר עכשיו.
אביטל לאופר: מכיוון שראינו שדברים משתנים, אנחנו בודקים את הדברים הללו, כפי שאמרתי עכשיו החלטנו שאנחנו משנים את זה, אלא כבר ביולי כשהתחלנו במשא ומתן עם משרד החינוך כבר אז, נכון שמה שמפורסם הוא שייך למה שהיה.
אביטל לאופר: אמרנו זה לא ממשיך ולכן זה כבר לא רלוונטי.