GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלכס מילר: סליחה, רבותיי, שיהיה ברור לכולם, לפי ההחלטה ולפי החוק ההורה לא משלם אגורה ברגע שהוא נמצא שם.
אלכס מילר: תוך 3 שנים זה מה שהמדינה רוצה.
אלכס מילר: גם בתקופת הביניים, אם אתה שם, אתה לא משלם אגורה.
אלכס מילר: אם עדיין תוך שלוש שנים, המדינה צריכה לתת פתרונות לכולם, כרגע יש פתרון לרוב.
אלכס מילר: יש 220 אלף ילדים שכבר בפנים, אז יש עוד 80 אלף שצריכים להכניס, אז תוך 3 שנים גם ה-80 אלף ייכנסו, ה-220 אלף כבר לא ישלמו אגורה.
אלכס מילר: היום בגנים הפרטיים סך הכול 5,000 ילדים.
גיל גן-מור: האם הגנים האלה יוכפפו להוראות בניין אזורי רישום?
אלכס מילר: אני עושה שיעורי בית כשאני מגיע לכאן.
אלכס מילר: תעשו לי טובה, לכל מי שיש לו שאלות לישיבה הבאה בעוד שבועיים, שלוש.
אלכס מילר: אנא, תקחו את החוק משנת 1984.
גיל גן-מור: אדוני, קרא את החלטת הממשלה, היא קובעת שמה שדרוש זה רשיון.
אלכס מילר: החלטת ממשלה כפוף לחוק מ-1984.
אלכס מילר: אדוני תיקח חוק משנת 1984 על חינוך חינם שכרגע מופעל ביישובים של אשכול 3.
אלכס מילר: תקרא את החוק, תבין איך הוא עובד, אין שם שום הפרטה, אין שם שום מנגנון של תוספת, התוספת היחידה שאפשר לעשות זה רק על הצהרונים, ועל זה יש הסכמה.
גיל גן-מור: אדוני, יש החלטת ממשלה שלא מדברת על החלה של צווים, של חוק לימוד חובה.
מירב ישראלי: אנחנו צריכים לברר בצורה יותר ברורה מה יהיה בעוד שלוש שנים, כי יש אופציה של לעשות חובה שזה רשמי, ויש אופציה לעשות חובה כמו בעל תיכוניים שאין בתי ספר רשמיים, זה שני דברים שונים וההשלכות של זה שונות.
מירב ישראלי: אני לא הצלחתי עדיין להבין מה יהיה פה בעוד שלוש שנים, אנחנו צריכים לדון בזה באחת הישיבות הבאות.
דורית מורג: יש מקום ככל שזה חובה, כרגע זה לא חובה לפי החלטת הממשלה.
מירב ישראלי: אני לא מדברת על השלוש שנים, אני מדברת בעוד שלוש שנים.
דורית מורג: כמו לגבי בתי ספר, יש רשמיים ויש פרטיים.
מירב ישראלי: את מסכימה איתי שיש הבדל בין מה שקורה עד התיכוני.
מירב ישראלי: היום בחטיבה העליונה זה שונה, ההסבר הוא שונה.
דורית מורג: אנחנו לא בחטיבה העליונה.
מירב ישראלי: לא הסדרתם עדיין איזה הסדר עומד להיות פה בעוד שלוש שנים.
דורית מורג: בעוד שלוש שנים נדבר - - - כרגע אנחנו לא בתחום החובה.
מירב ישראלי: אנחנו צריכים לדעת, כי ההיערכות היא שונה.
דורית מורג: אבל יש היום גני ילדים כבר אזורים עם צווים ששם זה חובה.
מירב ישראלי: זה רשמי?
דורית מורג: גם וגם, זה מה שהסברתי קודם.
מירב ישראלי: בשיחה לא רשמית, שאני כבר לא זוכרת מתי היא הייתה, אמרו לי שלא ברור אם יהיה רשמי או לא רשמי בעתיד.
דורית מורג: יש היום גנים עירוניים, הגננות שם עובדות מדינה לפי הסכם קיבוצי, זה כבר קיים היום בגנים עירוניים, ויש גם גנים פרטיים, יש מקום גם לאלה וגם לאלה.
מירב ישראלי: אז זה אומר שזה כמו עד החטיבות העליונות, זה מה שיהיה.
דלית שטאובר: אנחנו לא פוליטיקאים, אנחנו אנשי ביצוע, אנשי מדיניות, מבצעים את המדיניות.
שולמית ביסמנובסקי: אבל בינתיים רוצים שאנחנו נסתום חורים לשנתיים, ואנחנו לא יכולים לסתום חורים לשנתיים, ובעוד שנתיים יסגרו אותנו ויזרקו אותנו לים, זה לא יכול להיות.
דלית שטאובר: תודה אדוני היושב ראש על הישיבה ועל האפשרות לשמוע את כל השאלות החשובות שעולות כאן.
דלית שטאובר: אני רוצה לשוב ולהדגיש, אנחנו נמצאים במימוש של החלטת ממשלה שנדמה לי שאין אדם במדינת ישראל שלא רצה שנהיה במימוש החלטה כזו.
דלית שטאובר: שתהיה אופציה לחינוך חינם לילדים בגיל 3.
דלית שטאובר: כולנו מבינים את החשיבות של להיכלל במסגרת חינוכית להורים שרוצים לשלוח את הילדים שלהם למסגרת חינוכית.
דלית שטאובר: ומה זה עושה להישגים של ילדים בהמשך.
דלית שטאובר: אני רוצה גם להגיד שבואו לא נשכח מה המצב היום.
דלית שטאובר: למעלה מ-225 אלף ילדים כבר נמצאים במסגרות ציבוריות, חלקם בחינם, חלקם לא בחינם, זה הרוב המכריע.
דלית שטאובר: כל הגנים האלה שנותנים מענה, הם עובדים בסטנדרטים הציבוריים של משרד החינוך.
דלית שטאובר: נכון, כולנו מכירים את כל המחקרים, כולנו יודעים מה היינו רוצים.
דלית שטאובר: אנחנו מתמודדים עם המשאבים שעומדים לנו על פי הסטנדרטים המקצועיים שהכתבנו.
דלית שטאובר: לא תהיה ירידה בסטנדרטים.
דלית שטאובר: גננות שהצטרפו יהיו מוסמכות, מוכשרות, ויעמדו בכל הסטנדרטים, אין שום כוונה לרדת מהסטנדרטים.
דלית שטאובר: כעת המהלך המורכב הזה שאמור להחיל עוד עשרות אלפי ילדים במהלך של 3 שנים, והוא כולל בנייה, והוא כולל הכשרה של כוח אדם.
דלית שטאובר: הוא מהלך שבוודאי יהיו בו קשיים, יש בו הרבה מאוד אתגרים, לא כל הילדים יקבלו מענה בשנה הבאה.
דלית שטאובר: אבל אנחנו עושים את כל המאמצים כדי שיותר ילדים וכמה שיותר יוכלו להיות מוחלים בחינוך הציבורי בשנה הבאה עם גננות מוסמכות כפי שאנחנו דורשים, ואכן, גם ניתן את הדעת לכל הסוגיות שעלו כאן, אנחנו ממשיכים לעבוד.
אלכס מילר: בנושא של הילדים עם הצרכים המיוחדים, אני מבקש שתוך שבועיים, שלושה, אנחנו נקבל הבהרות האם ישנם ילדים שלא התקבלו לגנים בעקבות סדרי עדיפויות של ראש העיר במקום כזה או אחר.
אלכס מילר: דבר שני, אנחנו מבקשים מהשלטון המקומי, משרד החינוך ומשרד הפנים לעשות כמה שיותר מהר את נוסחת המעבר שהיא מתאימה לכל התחום הפרטי בעניין של אותם הקיזוזים שצריך לעשות לגנים שנכנסים למסלול ציבורי.
אלכס מילר: דבר שלישי, יש לנו את הסוגיה של ההיערכות, וזה אני מאמין שאם לא בישיבה הבאה, כך או אחרת, הנושא הזה יצטרך לבוא.
דורית מורג: לפי החוק עד תחילת שנת תשע"ה, החוק צריך להיות מוחל.
אלכס מילר: אני חושב שמה שהולך להיות, וזה לדעתי כוונת הממשלה, פשוט לא להכניס את דחיית החוק.
מירב ישראלי: - - - של חוק הסדרים עוד פעם את החוק.
אלכס מילר: לדעתי, הם לא ידחו, ואז פשוט הוא יהיה מופעל.
מירב ישראלי: לא, אבל אז צריך שיהיה מערכת רשמית בכל הארץ.
יעקב פרידברג: החלטת הממשלה נתנה מצע להגיע שבתחילת שנת הלימודים תשע"ה, יהיה מענה וניתן יהיה להחיל את החוק.
מירב ישראלי: כן יהיה להחיל.
דורית מורג: יהיה מענה לכולם.
דורית מורג: עדיין יהיה מקום גם לפרטיים.
מירב ישראלי: לכן אני אומרת שהמוכר שאינו רשמי שמקבלים 75% תיקצוב מצבם אחרת.
אלכס מילר: בישיבה הבאה נקיים בדיקה של כל אותן סוגיות.
אלכס מילר: אני אבקש כמובן שתהיה התחשבות בכל המצב הלא פשוט של המעבר וכל אותן הסוגיות שהועלו כאן, כך שנוכל לעשות את המעבר בצורה טובה ואיכותית ביותר.
אלכס מילר: משרד האוצר - בעוד שבועיים, שלושה, אני מבקש מכם, אם ניתן להתחשב בסוגיה של עבודה מועדפת ועניין של בנות שרות בגנים לגילאי 3-4.
אלכס מילר: אני מכנס את הישיבה בעקבות הדיונים הקודמים שהיו לנו, שקשורים לזליגת הסטודנטים מישראל למדינות אחרות.
אלכס מילר: בחלק מהמסלולים, כמו בתל-חי, ראינו כל מיני קומבינות שהסטודנטים נפגעו מהן.
אלכס מילר: המצב הזה הוא מצב אבסורדי, לא רק ברפואת שיניים אלא בכל נושא הקשור לסטודנטים שלנו שיוצאים לחו"ל בעקבות המצב הבעייתי שנוצר בארץ כאשר אין מסלולים יוקרתיים.
גאלב מג'אדלה: האם אתה מתכוון להשתפר ממה שאמרת ברדיו הבוקר?
אלכס מילר: המצב הזה הוא בעייתי מכמה סיבות.
אלכס מילר: קודם כל, הסיבה הכלכלית.
אלכס מילר: במחקר שנעשה על ידי מחלקת המחקר של הכנסת אנחנו זיהינו כמה נקודות.
אלכס מילר: אני ראיתי שקרוב ל-70% מהרופאים, שקיבלו רישיונות בשנת 2010, לא למדו בישראל.
אלכס מילר: אנחנו כבר לא מדברים על גל העלייה של שנות ה-90, שהביא לנו ברכה של רופאים, מהנדסים ומקצועות נוספים.
אלכס מילר: אנחנו מדברים על שנות ה-2000, כאשר ישנה עלייה בכמויות הרבה יותר קטנות ויש זליגה מאוד גדולה של סטודנטים לחו"ל.
אלכס מילר: כאשר אנחנו מדברים על הנגישות של הסטודנטים שלנו לשני בתי ספר לרפואה - כאשר מהדוח עולה שאנחנו עומדים בין המקומות האחרונים בעולם מבחינת מספר בתי ספר לרפואה ביחס לאוכלוסייה.
אלכס מילר: זה נראה מאוד מוזר.
אלכס מילר: הפתרון שמדינת ישראל יכולה לתת לא רק לסטודנטים מהארץ אלא גם לסטודנטים מחו"ל שמעוניינים ללמוד כאן – ואני חושב שזו יכולה להיות הכנסה לא קטנה לאותם המוסדות ולמדינת ישראל בהיבט של המיסוי.
אלכס מילר: אנחנו נשמע את כל הגורמים הרלוונטיים.
אלכס מילר: אני יודע שיש חילוקי דעות בנושא הזה.
אלכס מילר: אם נצליח כאן לקבל את התמונה המלאה ולראות איך אנחנו מתקדמים, זה יהיה דבר חיובי.
אלכס מילר: בטוח שאי אפשר להתעלם מהמצב שנוצר בשנים האחרונות.
אלכס מילר: אנחנו צריכים לתת מענה לאווירה שנוצרה – רצון של גופים פרטיים להיכנס לתחום הזה על ידי פתיחת מסלולים פרטיים.
אלכס מילר: נראה עד כמה המערכת להשכלה הגבוהה ומערכת הבריאות יודעות לתת לזה פתרונות.
אלכס מילר: אתי, האם תרצי לתת לנו סקירה כללית על המחקר?
אלכס מילר: זה מחקר מאוד מעמיק, ואנחנו מברכים את מחלקת המחקר של הכנסת, על העבודה המקצועית שנעשית שם.
אתי וייסבלאי: כמו שכתוב במסמך, בישראל יש היום שני בתי ספר לרפואת שיניים: באוניברסיטת תל-אביב ובאוניברסיטה העברית בירושלים.
אתי וייסבלאי: בבתי הספר האלה לומדים היום כ-500 סטודנטים לתואר דוקטור ברפואת שיניים.
אתי וייסבלאי: 176 מתוכם נמצאים בשלוש השנים האחרונות ללימודי התואר, שבהן לומדים לימודים קליניים.
אתי וייסבלאי: בעשור האחרון התחום של לימודי רפואת שיניים סבל ממשבר הקשור בבית הספר לרפואת שיניים באוניברסיטת תל-אביב, שהיו איומים על סגירתו.
אתי וייסבלאי: במהלך השנתיים האחרונות המשבר הזה נפתר, ואנחנו רואים עלייה מחודשת במספר הסטודנטים לרפואת שיניים ובמספר מקבלי תואר דוקטור.
אתי וייסבלאי: נציין כאן, שהעלות של הלימודים הקליניים ברפואת שיניים – של שלוש השנים האחרונות - היא גבוהה יחסית ללימודים לתארים אחרים, כולל לימודי הרפואה.
אתי וייסבלאי: הדבר הזה נובע מכך שרפואת השיניים איננה כלולה בסל הבריאות.
אתי וייסבלאי: לכן, לאותם בתי הספר לרפואת שיניים חסרים משאבים, הניתנים ללימודי הרפואה הכללית מבתי החולים וממוסדות מהסוג הזה.
אתי וייסבלאי: בשנת 2010 היו בישראל כ-10,000 בעלי רישיון לעסוק ברפואת שיניים, מתוכם 8,200 מתחת לגיל 65.
אתי וייסבלאי: לפי הלמ"ס יש 6,400 רופאי שיניים פעילים.
אתי וייסבלאי: בשנת 2010 קיבלו 268 רופאי שיניים רישיון לעסוק ברפואת שיניים.
אתי וייסבלאי: 31% מתוכם סיימו את לימודיהם בישראל.
אתי וייסבלאי: זה נתון שחוזר על עצמו.
אתי וייסבלאי: יש עליות וירידות, אבל במהלך כל השנים בהן ניתנו רישיונות לעיסוק ברפואת שיניים אנחנו רואים שרוב - אם לא הרוב המוחלט - של הרישיונות ניתנו למי שסיים את בית הספר לרפואה במדינות אחרות, בדרך כלל במדינות מזרח אירופה.
אתי וייסבלאי: נתון אחר שראינו בנוגע לבחינות ההסמכה, הוא שכמעט כל מי שלמד בבית הספר לרפואת השיניים בישראל עובר את בחינות ההסמכה.
אתי וייסבלאי: לעומת זאת, השיעורים של מי שעבר את בחינות ההסמכה ולמד במדינות אחרות הם נמוכים הרבה יותר – בממוצע 70%, כאשר יש מדינות בהן זה קרוב יותר ל-30% או ל-50%.
אתי וייסבלאי: בשנת 2008 ישבה ועדה של משרד הבריאות, ובדקה את נושא כוח האדם במקצועות הבריאות.
אתי וייסבלאי: הוועדה הזו הגיעה למסקנה שבישראל יש עודף ברופאי שיניים, ולכן אין צורך לתגבר את התחום הזה.
אתי וייסבלאי: היא הסתמכה על כך שבהשוואה למדינות ה-OECD ישראל נמצאת במקום מאוד גבוה מבחינת מספר רופאי השיניים לנפש.
אתי וייסבלאי: גם אם בעשורים הבאים מספר רופאי השיניים לנפש יצטמצם, היא עדיין תהיה במקום מאוד גבוה.
אתי וייסבלאי: הצבענו על כמה דברים שהוועדה לא התחשבה בהם, בין השאר העובדה שבשנת 2010 החליט סגן שר הבריאות להכליל את רפואת השיניים לילדים בסל הבריאות.
אתי וייסבלאי: כיום ילדים עד גיל 10 זכאים לקבל טיפולי שיניים במסגרת סל הבריאות.
אתי וייסבלאי: לכן, יש צפי לעלייה בביקוש לרופאי שיניים.
אתי וייסבלאי: דבר נוסף, הוא העובדה שסטודנטים שלמדו וסיימו את לימודיהם במדינות מזרח אירופה - בעקבות ההצטרפות של חלק מהמדינות לאיחוד האירופי - יכולים להמשיך ולעבוד במדינות האלה וזה יכול להשפיע על ההחלטה שלהם, האם לחזור לעבוד בישראל או לא.
אתי וייסבלאי: מה שכן מסתמן, זה מחסור מאוד חמור – גם משרד הבריאות ויתר הגורמים הצביעו עליו - במומחים לרפואת שיניים.
אתי וייסבלאי: בישראל יש כיום 881 רופאים מומחים ברפואת שיניים.
אתי וייסבלאי: 666 מהם עד גיל 65.
אתי וייסבלאי: המספר הזה לא מספיק כדי לכסות את כל הצרכים הקיימים.
אלכס מילר: נציג הסתדרות רופאי השיניים, בבקשה.
נוימן חיים: שלחתי לך מכתב מקדים לגבי סטטיסטיקת כוח האדם במדינה.
נוימן חיים: היום יש כ-800 פציינטים פר רופא שיניים, שזה יחס שאנחנו לא רואים אותו בשום מדינה באירופה.
נוימן חיים: אני יושב בהרבה ועדות מקצועיות באירופה.
אלכס מילר: 800 פציינטים פר רופא שיניים?
נוימן חיים: לרופא אחד.
נוימן חיים: הסטטיסטיקה באירופה, ובכלל בעולם המערבי, מדברת על בין 2,500 ל-3,000 פציינטים פר רופא.
נוימן חיים: המציאות במדינת ישראל היא, שרוב המרפאות עובדות פרט טיים.
נוימן חיים: זה לא טוב, לא מבחינה כלכלית לרופא, ובוודאי לא מבחינה מקצועית לטיפול שמקבלים.
נוימן חיים: זה עלול להביא ל-over treatment.
נוימן חיים: כאשר רופא עומד מובטל, אל תסמכו רק על יושרו המקצועי, לצערי.
נוימן חיים: אני גם כן התחלתי את לימודי באיטליה בשנות ה-70.
נוימן חיים: היה אז מאוד מקובל לנסוע שם.
נוימן חיים: היום חלק גדול ממנהלי מחלקות בארץ הם בוגרי איטליה או מקומות אחרים, והם משתלבים יפה בעבודה.
נוימן חיים: אני לא מבין את הצורך להגדיל את מספר העוסקים, כשכבר עכשיו חלק גדול מהם מובטלים.
נוימן חיים: אם היינו אומרים שיש צורך נקודתי בהגדלה של מומחים לרפואת שיניים לילדים, אז היינו מכוונים את המאמצים שלנו לכיוון הזה.
נוימן חיים: בואו נגדיל תקנים בבתי הספר הקיימים, שיש להם כבר תשתיות והצלחות מוכרות ומוכחות הידועות בכל העולם.
נוימן חיים: גם בירושלים וגם בתל-אביב.
נוימן חיים: יש לנו בוגרי ירושלים ותל-אביב, המכהנים בארצות הברית באוניברסיטאות יוקרתיות, כמנהלי מחלקות לרפואת שיניים.
נוימן חיים: להחליט סתם כיוזמה להגדיל את מספר רופאי השיניים, כאשר יש עודף גדול, זה לא נחוץ.
נוימן חיים: בואו נכוון את המשאבים למשהו נקודתי שבאמת נחוץ לציבור.
אלכס מילר: יכול להיות שאדוני לא הבין את המהות של הדיון.
אלכס מילר: אנחנו לא מדברים על הגדלת מספר רופאי השיניים.
אלכס מילר: אנחנו מדברים על כך ש-70% מאלה שקיבלו רישיון לא למדו בישראל.
אלכס מילר: אנחנו שואלים, איך אנחנו משאירים את אותם הסטודנטים בארץ.
אלכס מילר: זו הסוגיה.
אלכס מילר: אני רוצה שאתם תעשו בדיקה מול הסטודנטים שיוצאים היום ללמוד בחו"ל, בגלל שהם לא יכולים ללמוד פה בארץ מסיבות שונות, אם היתה להם אפשרות ללמוד כאן בארץ הם היו נשארים בארץ.
אלכס מילר: אנחנו מדברים על מצב, שמספר גדול של סטודנטים – וזה לא רק ברפואת שיניים, אלא גם בחינוך ובעוד כמה מקצועות - יוצאים ללמוד בחו"ל.
נוימן חיים: אבל המספר של מקבלי הרישיונות מרמה.
נוימן חיים: מדינת ישראל קבעה צורך בבחינות רישוי במקצועות הרפואה, על מנת לקבוע סטנדרטיזציה ועל מנת לקבוע רף גבוה.
אלכס מילר: לא על זה הוויכוח.
נוימן חיים: כאשר אתה עושה בחינות רישוי, חלק מהלא טובים לא יעברו, למרות שהם למדו במדינות OECD כאלה ואחרות.
אלכס מילר: אני לא מדבר על מי שלא עבר.
אלכס מילר: אני מדבר על מי שעבר וקיבל רישיון.
אלכס מילר: אנחנו מדברים על מספר מאוד בעייתי למדינה – 70% לא לומדים בארץ.
אלכס מילר: השאלה שנשאלת: האם אותם הסטודנטים, שהיו מקבלים את אותה הזדמנות שהם קיבלו באיטליה או בליטה, היו נשארים בארץ?
נוימן חיים: האם המדינה מוכנה לתקצב תוספת לבתי הספר הקיימים, כדי שכל אחד יוסיף עוד 10-20 מקומות?
אלכס מילר: השאלה היא, האם באותן המדינות המדינה מתקצבת אותם.
אלכס מילר: הרי הם הולכים ללמוד בצורה פרטית.
אלכס מילר: הם משלמים הון תועפות בשביל ללמוד שם.
אלכס מילר: אני שואל, האם בסופו של דבר נעשתה בדיקה על ידכם.
אלכס מילר: הרי אתם מייצגים את הרופאים האלה שלומדים בחו"ל.
אלכס מילר: האם עשיתם אי פעם בדיקה, אם היתה אפשרות לאותם הסטודנטים – ואני לא מדבר על אלה שעלו לישראל, אלא על אלה שהיו כאן ובחרו מסיבות כאלה ואחרות לצאת ללמוד בחו"ל ולשלם המון כסף – ללמוד כאן.
אלכס מילר: את הכסף הזה היינו יכולים לשמור כאן.
אלכס מילר: אני לא מדבר כרגע על מספר הרופאים.
נוימן חיים: אני לא יודע אם תרוויח משהו, כי כבר היום יש דלת מסתובבת, שבוגרים מקומיים וגם בוגרי מדינות מזרח אירופה עוברים חזרה לאירופה כי אין פה עבודה.
אלכס מילר: אני לא מתעסק ברווחים.
אלכס מילר: מי שרוצה לפתוח מסלול לרפואת שיניים, אם הוא רואה שזה משתלם לו, זו בעיה שלו.
רחל אדטו: לפתוח מה?
אלכס מילר: מסלולים פרטיים לרפואת שיניים.
אלכס מילר: אני רוצה לבדוק, האם מדינת ישראל יכולה לבחון את האפשרות שאותם 70% הסטודנטים, שלמדו מחוץ לישראל בגלל שלא יכלו ללמוד כאן, יוכלו ללמוד כאן במידה ויינתנו אישורים כאלה ואחרים לאלה שירצו לפתוח מסלולים פרטיים.
אלכס מילר: המדינה תרוויח את הסטודנטים האלה כאן.
אלכס מילר: לפחות שנשווה את היחס.
אלכס מילר: לפחות שיהיו 50% שילמדו כאן.
נוימן חיים: על איזה מספר אנחנו מדברים, על 250 איש?
נוימן חיים: האם כל הדיון הזה הוא בשביל 250 איש?
אלכס מילר: כל הדיון הזה הוא בשביל מדיניות.
אלכס מילר: אנחנו מדברים על המצב האבסורדי שנוצר, כאשר מספר גדול מאוד של סטודנטים יוצא ללמוד בחו"ל כי בארץ אין לו אפשרות.
אלכס מילר: זו השאלה הנשאלת.
גאלב מג'אדלה: השאלה היא לא 250 או 300 סטודנטים.
גאלב מג'אדלה: אני שמעתי את היו"ר מדבר בבוקר ברדיו.
גאלב מג'אדלה: היה חסר לי עוד משהו שהוא היה צריך לומר.
גאלב מג'אדלה: הנושא הוא לא כלכלי בלבד.
גאלב מג'אדלה: אני מניח, שאדוני יודע כמה כסף קופת המדינה מפסידה כאשר סטודנט לומד בירדן.
אלכס מילר: לא רק בירדן.
אלכס מילר: גם בסוריה יש סטודנטים.
גאלב מג'אדלה: זה סיפור אחר.
גאלב מג'אדלה: אל תערבב שמחה בשמחה.
גאלב מג'אדלה: סוריה זה מזרח ירושלים, והם תושבי ירושלים שחוזרים אחר כך ועובדים בהדסה.
גאלב מג'אדלה: אני מדבר רק על אזרחי מדינת ישראל.
גאלב מג'אדלה: הנושא לא כלכלי מבחינת זה שהפקולטה מפסידה שכר לימוד.
גאלב מג'אדלה: השהייה שלהם בירדן היא הפסד גדול לקופת המדינה.
גאלב מג'אדלה: היום 8,743 אזרחי מדינת ישראל לומדים בירדן.
נוימן חיים: אבל מה הם לומדים?
נוימן חיים: הם לומדים רוקחות.
גאלב מג'אדלה: הם לומדים רוקחות, הם לומדים רפואה, הם לומדים רפואת שיניים.
גאלב מג'אדלה: היום, לצערי הרב, אפילו חינוך גופני לומדים בירדן, כאשר יש לנו כאן את מכון וינגייט המתקרב לקן בגרמניה.
גאלב מג'אדלה: את זה אני יכול להגיד מתוך ידע.
גאלב מג'אדלה: היו"ר שואל, מה אנחנו יכולים לעשות כדי שהפוטנציאל הזה ישמש לטובת צמיחתה הכלכלית של מדינת ישראל.
גאלב מג'אדלה: לא מדובר רק בשכר הלימוד, אלא גם על כל ההוצאות מסביב.
גאלב מג'אדלה: אלה אנשים שמוציאים אלפי דולרים בשנה.
גאלב מג'אדלה: לנושא יש גם היבטים אחרים.
גאלב מג'אדלה: אני לא רוצה שהבן שלי יהיה חשוף בירדן לכל מיני השפעות.
גאלב מג'אדלה: אני לא מוכן לאבד את הבן שלי, בגלל שהוא לומד באווירה בעייתית.
גאלב מג'אדלה: זה הרבה יותר חשוב מכסף, גם לחברה וגם לי כאבא.
גאלב מג'אדלה: אני אומר לכם: אנחנו מוכרחים לתת תשובה לבעיה הזו.
גאלב מג'אדלה: אל תטעו: הבחורים לומדים ברמה גבוהה מאוד.
גאלב מג'אדלה: אל תטעו.
גאלב מג'אדלה: מרביתם עוברים את המבחן הממשלתי.
גאלב מג'אדלה: אני לא מדבר על הרמה.
גאלב מג'אדלה: הם לומדים קשה.
גאלב מג'אדלה: יש שם רמה טובה מאוד וגבוהה מאוד.
גאלב מג'אדלה: אני לא שקט, גם מההיבט הכלכלי וגם מההיבט החברתי.
גאלב מג'אדלה: אני רוצה שהם ילמדו כאן.
גאלב מג'אדלה: אני אגיד לך עוד נתון – ואני מקווה שאתה מכיר אותו – יש מחסור במגזר הערבי ברופאי שיניים, על אף שב-10 השנים האחרונות הצטרפו הרבה אזרחים ערבים לרפואת השיניים.
גאלב מג'אדלה: אני מצטער, שפה לא נמצא הנתון.
גאלב מג'אדלה: אני יכול להגיד לך, שרק אתמול בלילה עקרתי שן.
גאלב מג'אדלה: הבחור סיים לימודים בגרמניה.
גאלב מג'אדלה: אני בן כיתה של אבא שלו.
גאלב מג'אדלה: אני יודע שהוא שנתיים מבקש למצוא מקום להתמחות בו.
גאלב מג'אדלה: הוא סיים לימודים בגרמניה, בחור שאפתן, ובמשך שנתיים הצליח בגדול.
גאלב מג'אדלה: אני הייתי ב-21:00 בלילה תור אחרון.
קריאה: התמחויות זה סיפור אחר לגמרי.
גאלב מג'אדלה: התמחות זה דבר נוסף.
גאלב מג'אדלה: אני מתכוון, שאם הוא סיים לפני 3 שנים, הצליח לקבל שם טוב, אני אצלו תור אחרון בשעה 21:00 בלילה והוא עובד בשלוש מקומות: כפר-סבא, תל-אביב ובבקה אל גרביה, אז חסר.
גאלב מג'אדלה: אצלנו חסר.
נוימן חיים: זה לא מייצג.
גאלב מג'אדלה: זה 20% מהאוכלוסייה.
אלכס מילר: חה"כ רחל אדטו, בבקשה.
רחל אדטו: אני מתנגדת התנגדות נחרצת לכל מכללה פרטית ברפאות שיניים וברפואה בכלל.
רחל אדטו: המקצועות ברפואה הם מקצועות אקדמיים, ואני מתנגדת לכך שהם יעברו לידי ידיים פרטיות שמטרתן עשיית רווחים.
רחל אדטו: זו ההצהרה ההתחלתית שלי.
רחל אדטו: לכן, אני כמובן מתנגדת גם למכללה הזו.
אלכס מילר: איזו מכללה?
אלכס מילר: אנחנו עדיין לא הקמנו שום מכללה.
רחל אדטו: שמעתי: "שירותים, פתיחה, מסלולים".
רחל אדטו: אני לא יודעת מה עומד מאחורי הדיון הזה.
רחל אדטו: האם זה רצון להקים מכללה פרטית?
רחל אדטו: אתה ניהלת בעצמך דיון על כך שרוצים בדלת האחורית להכניס מכללה פרטית.
רחל אדטו: כאן זה אותו דבר.
אלכס מילר: זה לא אותו דבר.
רחל אדטו: גם שם רצו לפרוץ את הדרך לתל השומר, כדי להכניס מכללה פרטית.
אלכס מילר: יש הבדל בין ניצול משאבים של המדינה לטובת רווחים של הגופים הפרטיים, לבין מתן מענה למצב שנוצר, שבו 70% לא לומדים בישראל ללא שום קשר למשאבים של המדינה.
רחל אדטו: זה עדיין לא סותר את ההצהרה שלי נגד העברה של מקצועות רפואה ורפואת שיניים לידי מכללות פרטיות.
גאלב מג'אדלה: יש לנו מספיק.
גאלב מג'אדלה: אף אחד לא דיבר על זה.
אלכס מילר: אנחנו לא בוויכוח כאן.
אלכס מילר: אנחנו לא מנסים לשכנע את חה"כ אדטו, וחה"כ אדטו גם לא תשכנע אותנו.
אלכס מילר: כלל אחד בעמדתו.
רחל אדטו: בדיוק.
רחל אדטו: אני אומרת את עמדתי.
רחל אדטו: אני לא מתווכחת.
רחל אדטו: אגב, אני ניהלתי דיון בוועדת העבודה, הרווחה ובריאות על המחסור ברופאי שיניים.
רחל אדטו: באותה עת עלה, שהבעיה היא לא המחסור ברופאי שיניים אלא מקומות ההתמחות לרופאי שיניים.
רחל אדטו: אין מספיק מקומות התמחות במדינת ישראל.
רחל אדטו: אם תפתח מכללה על מנת להרחיב את מספר רופאי השיניים הגדלים במדינת ישראל, זה יחמיר את המצב.
רחל אדטו: הבעיה היא לא מי שמקבל את הרישיון לעסוק ברפואת שיניים.
רחל אדטו: אתה רוצה יותר רופאי שיניים לילדים, אתה רוצה את כל המומחים למיניהם.
רחל אדטו: בדרך הזו אתה לא פותר את הבעיה.
רחל אדטו: הפתרון הראשוני הוא לפתור את בעיית מקומות ההתמחות.
רחל אדטו: ברגע שתפתור את הפלונטר הזה של מקומות ההתמחות, אתה תוכל להרחיב את מעגל הרופאים המומחים במדינה.
רחל אדטו: יש מספיק פתרונות: צריכים לפתור את הבעיה התקציבית.
רחל אדטו: למה אין מקומות למתמחים?
רחל אדטו: כי לא ממנים תקנים לרופאים שילמדו את המתמחים.
רחל אדטו: אין מספיק כיסאות בהדסה או בתל-אביב.
רחל אדטו: אוניברסיטת תל-אביב לא מרחיבה את זה מכל מיני סיבות, בגלל כל מיני הסכמים שיש לה.
רחל אדטו: יש מקומות בפריפריה בהם אפשר לפתוח מקומות להתמחות.
רחל אדטו: באשקלון יש להם מקום כזה.
רחל אדטו: יש פתרונות כרגע על השולחן.
רחל אדטו: לא צריכים ליצור משבר נוסף כדי להרחיב את זה.
רחל אדטו: לכן, ההסתכלות כרגע היא לא על הגדלה מוחלטת של מספר הרישיונות, אלא על מספר המומחים.
רחל אדטו: זה מה שנדרש כרגע.
רחל אדטו: לטעמי, הפתרון יבוא בדרך של ההרחבה ולא בדרך הנקודתית של הגדלת מספר הרישיונות.
רחל אדטו: אין דבר כזה שהמל"ג לא יהיה מעורב.
רחל אדטו: את כל הניסיונות לעקוף את המל"ג, שנעשים בזמן האחרון, כדי לפתור מצוקות של רופאים, צריך לפסול על הסף.
אלכס מילר: האם יש דברים שאת יודעת שאנחנו לא יודעים?
רחל אדטו: הדבר האחרון הוא הרעיון המדליק של לתת לכל מי שבא ממדינות ה-OECD רישיון לעסוק ברפואה במדינת ישראל.
רחל אדטו: זה רעיון גרוע.
רחל אדטו: זה בניגוד לעמדת המל"ג, בניגוד לעמדת הדיקנים של בתי הספר לרפואה.
רחל אדטו: משתמשים במילה OECD כמילת קסם, כאילו כל מה שנעשה ב-OECD הוא טוב למדינת ישראל.
רחל אדטו: אתה מכניס לארץ רופאים שלמדו במקסיקו, באיזו מכללה שאין לך שום פיקוח עליה.
רחל אדטו: ברגע שמקסיקו ב-OECD יש לאותם רופאים מסלול ישיר לקבלת רישוי במדינת ישראל.
רחל אדטו: לגבי מה שנאמר כרגע על הסטודנטים בירדן – הסטודנטים שלומדים רפואה בירדן, ביחד עם קבוצת סטודנטים מהונגריה, הם אלה שמצליחים הכי טוב.
רחל אדטו: במסלול המהיר הזה של ה-OECD, כך שכל מי שבא ממדינות ה-OECD יקבל רישיון לעסוק במדינת ישראל, אתה עוקף את הסטודנטים האלה, למרות שהם יותר טובים, ואין לך פיקוח על האחרים שאתה מכניס לארץ.
רחל אדטו: לכן, הרעיון של להעביר ולעשות מעקף הוא לא ראוי.
גאלב מג'אדלה: יחד עם זאת, אני מטפל כמעט בכל שבוע באנשים שהולכים למבחן ממשלתי – כאשר המספר שלהם הולך ועולה - ומקבלים ציון 59, נקודה אחת רחוקה מההצלחה.
גאלב מג'אדלה: או שלא רוצים רופאים, או שזה לא אמין.
רחל אדטו: זה כבר עלה לדיון פעם בוועדת עבודה.
רחל אדטו: המנכ"ל התחייב לבדוק את הבחינות האלה.
רחל אדטו: אני מבינה, שגם הבחינה האחרונה שהיתה בראשון לחודש תעלה עוד פעם לדיון.
גאלב מג'אדלה: עד מתי?
גאלב מג'אדלה: השיירה ממשיכה, והכלבים נובחים.
גאלב מג'אדלה: אני עכשיו מטפל בשלושה מקרים של אנשים שקיבלו 59.
אלכס מילר: אם אתה רוצה שוועדת החינוך תדון בנושא הרמה האקדמית של המבחנים, תעביר לי בקשה.
רחל אדטו: יכול להיות שזה יגיע לדיון.
גאלב מג'אדלה: זו רק הערה.
אלכס מילר: גברתי, השאלה שנשאלת כאן היא שאלה אחרת לחלוטין.
אלכס מילר: אני לא חיפשתי דרך להרחיב את מספר רופאי השיניים בישראל.
אלכס מילר: זו לא מטרת הדיון.
אלכס מילר: את מטרת הדיון, כפי שהוצג לנו על ידי מחלקת המחקר של הכנסת, אפשר לסכם בשתי נקודות: האחת, היא אחוז מאוד גבוה של סטודנטים ישראלים שלומדים מחוץ לישראל – 70%.
אלכס מילר: הנקודה השנייה, היא שביחס למספר בתי הספר לרפואת שיניים אנחנו במקומות אחרונים יחסית לכל העולם.
רחל אדטו: קח את הוטרינריים לדוגמא.
רחל אדטו: לומדים את זה רק בפקולטה לחקלאות.
רחל אדטו: כל הרופאים שהולכים ללמוד וטרינריה נוסעים לחו"ל.
רחל אדטו: בוא נעלה גם את הנושא הזה לדיון.
אלכס מילר: היה לנו על זה דיון בשבוע שעבר.
אלכס מילר: אני אספר לך מה קרה בנושא הזה, כדי שתביני לאיפה אנחנו הגענו.
אלכס מילר: בתי ספר להנדסאים של עוזרי הווטרינריים פותח השלמה פרטית ללימודי תעודה, עם שעות אקדמיות.
אלכס מילר: הם עושים הסכם מאוד בעייתי, שאף אחד לא ראה אותו, עם מכללה ברומניה.
אלכס מילר: נוסעים לשם, משלמים הון תועפות, לומדים 4 שנים ואמורים לחזור לישראל ולהיבחן במשרד החקלאות על מנת לקבל רישיון של וטרינר.
אלכס מילר: הם לא הלכו למשרד החקלאות לבדוק.
אלכס מילר: הרי משרד החקלאות מקבל 6 שנים אקדמיות.
אלכס מילר: משרד החקלאות אמר: אין דבר כזה.
אלכס מילר: אני לא מקבל שנתיים של הנדסאים שלמדו בארץ.
אלכס מילר: כך, כל מה שהם עשו, כל הקומבינות שמשכו את הסטודנטים בגלל שאין פתרון בארץ, גרם לעוגמת נפש לסטודנטים.
אלכס מילר: רומניה העבירה חוק שהם לא מקבלים את הסטודנטים, וכל המסלול בוטל.
אלכס מילר: הם הגיעו לשם, ואמרו להם: אין דבר כזה, אתם מתחילים ללמוד משנה א'.
אלכס מילר: תביני איזו קומבינה היתה, רק בשביל למלא מסלול אחד של הנדסאים, כי הם כבר היו במצב של קריסה.
אלכס מילר: כולם עושים את זה עכשיו, כי אין פתרונות.
אלכס מילר: המערכת יכולה להתעלם מהמצב האבסורדי אליו הגענו.
אלכס מילר: אנחנו לא צריכים לסבסד מדינות אחרות.
אלכס מילר: אנחנו צריכים להפוך את הפירמידה.
אלכס מילר: אני מעדיף שהם יבואו אלינו וילמדו כאן בארץ, וישקיעו את הכסף שלהם פה בארץ.
אלכס מילר: הרי יש פה תעשייה שלמה מסביב.
אלכס מילר: מדובר במחייה, בשכר מרצים וכו'.
אלכס מילר: זה לא שפתחנו פה מסלול והכל נשאר אותו דבר.
אלכס מילר: כך גם נוכל להשאיר את הסטודנטים שלנו כאן.
אלכס מילר: עדיף מאשר שכולם יתפזרו, ואנחנו נשב כאן כל שנה לדון על קומבינה של מכללה כזו או אחר.
אלכס מילר: זה דבר לא הגיוני, ועושים את זה על כל שטות.
אלכס מילר: ברגע שמזהים פוטנציאל, למה לא לנצל אותו?
אלכס מילר: אחר כך אנשים מתחלפים, ובאים ואומרים לי: "קודמי סיכם את זה.
אלכס מילר: מה אני יכול לעשות?".
אלכס מילר: חס וחלילה, שלא תצא מכאן אמירה שאנחנו רוצים להגדיל את מספר רופאי השיניים.
אלכס מילר: אם אנחנו יודעים שאנשים יוצאים ללמוד בחו"ל, אנחנו צריכים למצוא דרך להשאיר אותם כאן.
נוימן חיים: בבתי הספר הקיימים אין בעיה להוסיף סקציה ללימודים פרטיים, בלי מל"ג.
נוימן חיים: יש פה צוות עם הוכחות.
אלכס מילר: אנחנו לא רגולטור בנושא הזה.