GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לילי הלפרין: ואחרון אחרון, מצאתי ששימוש באמת יש ספר נפלא שאשכולי כתב, זה איזה חוקר שגר בקריית מלאכי, הוא הוציא ספר שבמקרה הגעתי אליו, שמרכז את כל האמירות שנמצאות במקורות היהודיים בזכות בעלי חיים, ממשה והעגל ועד סיפורים אחרים, הם מאוד עוזרים בהפחתה.
אלכס מילר: יש לנו את רונן, בר, מאנונימוס.
רונן בר: תודה לכל חברי הכנסת.
רונן בר: קודם כל, אני רוצה כמובן להודות לחברי הכנסת, אני רוצה להגיד שאנחנו מרגישים, בתנועה לזכויות בעלי החיים, אני בטוח שחבריי יסכימו אתי, התעוררות מאוד גדולה של הציבור בתחום הזה.
רונן בר: אנחנו מרגישים את זה כשאנחנו מדברים עם אנשים ברחוב, אנחנו מרגישים את זה במספר המתנדבים, אני מדבר על השנה-שנתיים האחרונות בעיקר, כשעולה בצורה מאוד משמעותית.
רונן בר: אנחנו מרגישים את זה גם עם נבחרי הציבור, שעוסקים בנושא הזה יותר ויותר וכמובן שאתם עוסקים בעניין הזה.
רונן בר: אנונימוס ספציפית עוסקת יותר בנושא של חיות משק, כיוון שרוב בעלי החיים שנפגעים, והם גם אלה שנפגעים בצורה הכי קשה, נמצאים במשקים.
רונן בר: אנחנו מדברים על בערך 300 מיליון בעלי חיים כל שנה, שעוברים חיתוך איברים ללא משככי כאבים, שחיים בצפיפות מאוד קשה, שמופקרים לפעמים למותם, כמו למשל אפרוחים בתעשיית הביצים, שעוברים הרעבה, למשל.
רונן בר: גם פרקטיקה מקובלת בהרבה מאוד משקים.
רונן בר: אנחנו מדברים על פגיעה שהיא מצד אחד הפגיעה אולי הכי קשה, מצד שני, הפגיעה גם הכי רחבה, במספר הכי גדול של בעלי חיים.
רונן בר: ובנושא הזה יש את העבודה המבורכת של הוועדה הזאת בראשותך, חבר הכנסת אלכס מילר, באמת של התרנגולות המטילות.
רונן בר: שמונה מיליון תרנגולות מטילות, אני חושב שזה באמת אחד הנושאים החשובים שעומדים היום על הפרק בנוסף לנושאים חשובים נוספים.
רונן בר: אנחנו רואים שהיום בעצם המגמה בעולם היא די ברורה, כבר באירופה היום, בערך חצי מהלולים הם לולים בלי כלובים, אני רוצה רק לייחל ולקוות שאנחנו נבנה בעצם, שאנחנו, חברי הכנסת, יקבלו תקן שלפיו כמובן יבנו את רוב הלולים מחדש בארץ, תקן שיחזיק הרבה שנים, לא רק שנה-שנתיים, אלא תקן שיחזיק לעשרות השנים הקרובות וישקף בעצם את הרוח שנושבת אני חושב גם מהציבור בארץ שכמה למשהו אחר, וגם בעולם.
רונן בר: תודה רבה לכולם.
רונן בר: זהו.
אלכס מילר: חבר הכנסת מסעוד גנאיים, בבקשה.
מסעוד גנאים: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
מסעוד גנאים: תחילה, אני מתחבר לשני הקטבים פה.
מסעוד גנאים: כמחנך לשעבר, אני מאוד מתחבר למה שאמרה לילי, כאשר היא אמרה את הגורמים והסיבות להתעללות של בני הנוער בבעלי החיים.
מסעוד גנאים: אני לא מבדיל את זה, אין שוני בין הסיבות האלה ובין הסיבות לאלימות או להתעללות, בבני אדם.
מסעוד גנאים: בדיוק אותן סיבות, בדיוק, המושג החפצה, כאילו כדי להצדיק את היחס האלים לאחר, אתה חייב להעלים אותו, חייב לעשות דה-לגיטימציה לו, דרך החפצה.
מסעוד גנאים: אין בו רוח, אין בו רגשות, הוא לא כמוני.
מסעוד גנאים: אז זה בדיוק אותן סיבות לאלימות בין בני-אדם.
מסעוד גנאים: אני גם מתחבר לחבריי, חברי הכנסת, שאומרים שגם דרך החקיקה.
מסעוד גנאים: אני לא מאמין שחוק מחנך, אני לא יודע, אבל אני מאמין שהחוק צריך להיות השתקפות למציאות מסוימת או לאקלים מסוים, כי ברוך השם, הכנסת ברוכה בהרבה הצעות חוק, כמו שקראנו, אלפי הצעות חוק וזה לא אומר שהם כולם לא טובים, אבל זה אומר שיש לנו מבול בהצעות החוק, אבל האכיפה והיישום הוא פחות.
מסעוד גנאים: לכן, אני חושב שצריך לחנך לדבר הזה, החמלה והרחמנות לבעלי חיים, צריכים לחנך, צריך לחלחל בתודעה של בני הנוער וגם שלנו ואני חושב גם צריך לצאת מהנחה אינטלקטואלית, פילוסופית, שהיא החמלה והסובלנות בין בני האדם, עוברת דרך החמלה והסובלנות כלפי החיות, כלפי אלה שהם לא, לא בני אדם.
מסעוד גנאים: אם אנחנו בני אדם לחיות, אז אנחנו בני אדם כלפי עצמנו גם.
אלכס מילר: גדי ויטנר, בבקשה.
גדי ויטנר: שלום, בוקר טוב.
גדי ויטנר: אני גדי, מאגודת צער בעלי חיים בישראל.
גדי ויטנר: אנחנו מדברים פה על התעללויות, שומעים את הדוברים והמצב בהחלט קשה ובהחלט חייבים להתקדם ולעשות לזה סוף.
גדי ויטנר: אנחנו עובדים, אמנם הסניף שלנו נמצא בתל-אביב, אבל אנחנו עובדים בכל רחבי הארץ ואנחנו מפעילים היום שלושה רכבים לחילוץ בעלי חיים במצוקה ואנחנו עובדים היום 24 שעות מסביב לשעון ופשוט כל הזמן מקבלים קריאות, ללא הפסקה, על חיות שכלואות ועל חיות מוזנחות ואנחנו פשוט רואים שזה מתגבר ומתגבר ומתגבר, במקום שישתפר.
גדי ויטנר: אני לא מדבר על חיות מחמד או רק על כלבים וחתולים, אנחנו, יש לנו פינת חי גדולה של בעלי כנף, יש לנו אורווה גדולה שאנחנו מחזיקים שם חמורים וסוסים והמצב של החמורים והסוסים הוא בכי רע, למרות שבחמש השנים האחרונות, יש שיפור ניכר.
גדי ויטנר: משרד החקלאות באמת עושה עבודה נפלאה וד"ר צביה ממשרד החקלאות שבאמת מפעילה כוח רב ומנסה להציל כמה שיותר סוסים וחמורים, אבל המצב מאוד גרוע.
גדי ויטנר: כרגע אנחנו עם 25 סוסים וחמורים שאנחנו מחלצים אותם מהתעללות.
גדי ויטנר: הרשויות לא עושות מספיק.
גדי ויטנר: אנחנו מתקשרים למחלקות הווטרינאריות, המחלקות הווטרינאריות לא נענות לנו.
גדי ויטנר: ולנו, בתור אגודת צער בעלי חיים, אין לנו סמכות ללכת ולהחרים, ללכת ולאסוף את בעלי החיים.
גדי ויטנר: אנחנו צריכים גיבוי של המשטרה, לא תמיד המשטרה עומדת לצידנו.
גדי ויטנר: המלחמה היא מאוד קשה וכמה שאנחנו מנסים, אנחנו לפעמים נלחמים בטחנות רוח וחייבים לקדם כמה שיותר.
גדי ויטנר: דבר נוסף, כולם מדברים פה על חינוך.
גדי ויטנר: חינוך זה דבר חשוב, אנחנו מפעילים באמת מחלקה לחינוך להומאניות מאוד גדולה, יש לנו צוות של עשרה מורים שמסתובבים בכל רחבי הארץ, באמת, אנחנו עושים ימים מרוכזים בבתי-ספר, מתנס"ים.
גדי ויטנר: אבל עדיין, זה רחוק מלהשתפר ואנחנו זקוקים לכם, חברי הכנסת.
אלכס מילר: ראובן מתל-אביב, בבקשה.
אלכס מילר: אני אתן לך קצר, ואחריך משרד החקלאות.
ראובן לדיאנסקי: אדוני היושב ראש, אני מברך אותך לקיום הדיון, גם את חבר הכנסת איתן כבל על עמידתו האיתנה בראש השדולה ועל ארגון היום הזה.
ראובן לדיאנסקי: אני כמי שיש לו מספר שנים של פעילות בתחום של עולם זכויות בעלי חיים, גם בתנו לחיות לחיות ולאחר מכן גם במימד המוניציפאלי בתל-אביב, אני חושב שהחקיקה, בכללותה, היא חקיקה טובה ואני מברך את חברי הכנסת על היוזמות החקיקתיות החדשות ואין ספק שניסיון להעביר את הסמכות ממשרד החקלאות למשרד להגנת הסביבה זה דבר נכון וראוי ושייעשה מבחינתנו כמה שיותר מהר.
ראובן לדיאנסקי: אבל הבעיה העיקרית והעלו את הנושא הזה לפניי, היא בעיית האכיפה.
ראובן לדיאנסקי: ישנן מספר זרועות שאמורות לאכוף והן לא עושות את זה, ולא עושות את זה, לא רק במידה סבירה, הן לא עושות את זה לעתים בכלל.
ראובן לדיאנסקי: זה מתחיל מהמשטרה, דרך הרשויות המקומיות, ועובר גם דרך בעלי התפקידים שקבועים על-פי חוק צער בעלי חיים, שזה המפקחים לפי חוק צער בעלי חיים, שאינם עושים את עבודתם ובסופו של יום גם בתי-המשפט, כשכבר מגיע נושא מסוים לפתחם של השופטים, אז הפסיקה והענישה היא מאוד רדודה ולא רק שהיא לא יוצרת הרתעה, היא גם באיזה שהוא מקום נותנת אולי איזה הוא חלון הזדמנויות למתעלל הבא, לבוא ולומר – הענישה לא תהיה כזאת משמעותית, זה לא נורא אם אני לא אשים לעצמי מעצורים.
ראובן לדיאנסקי: אני חושב שבסופו של דבר, לצד הענישה שצריכה להיות מחמירה והיא צריכה להיות עקבית, אין שום ספק שמערכת החינוך צריכה להיכנס בצורה הרבה יותר רצינית לתוך התכנים של חינוך לזכויות ולאהבת בעלי חיים.
ראובן לדיאנסקי: יש שר חינוך שהוא פרו בעלי חיים, הוא הוכיח את עצמו בחקיקה בשנים עברו, כשהוא כיהן כחבר כנסת ואני חושב שאם יכולה לצאת מפה קריאה, ששר החינוך יכריז על שנת 2013 כשנה שבה הוא ישים את נושא בעלי החיים בסדר היום - - -
אלכס מילר: אנחנו כל שנה, אדוני, כל שנה אנחנו מוציאים ביום הזה קריאה.
ראובן לדיאנסקי: אז נצא בעוד שנה בקריאה.
ראובן לדיאנסקי: להזיק זה לא יזיק.
ראובן לדיאנסקי: בכל מקרה, אני חושב שזה דבר מהותי.
אלכס מילר: אני אגיד לך דבר כזה, אני בדרך-כלל, כשאני עושה משהו, אז או שמבצעים את זה או שאני לא עושה את זה.
אלכס מילר: סתם לקרוא לשר החינוך להכריז, אנחנו כבר עשינו, ניסינו, לא הצלחנו.
אלכס מילר: נעשה את זה בדרך אחרת, נחשוב איך עושים את זה.
אלכס מילר: אבל אני אכן אכניס את זה לסיכום.
ראובן לדיאנסקי: אני מוכן לקבל כל דרך שתציע ולעמוד לצדך ולסייע לך בכל דרך שהיא.
ראובן לדיאנסקי: אני חושב שזה נכון ומחויב במציאות להכניס את הנושא זה לתכנים החינוכיים.
ראובן לדיאנסקי: לצערי, גם רשויות חזקות כמו עיריית תל-אביב שיש להן גם את היכולת הכלכלית וגם את הפריסה החינוכית והפיקוחית המתאימה, לא עושים מספיק למען אכיפת חוק צער בעלי חיים ואת זה צריכים לשנות.
אלכס מילר: משרד החקלאות, רק עשו לי טובה, בקצרה עם המצגת, כי ראיתי שיש לכם לא מעט חומר כאן.
אלכס מילר: אבל תנסו.
אברהם לב: הזמנו את זה בפחות משש דקות.
אברהם לב: שלום, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, שמי אבי לב, אני יועץ השרה לענייני מדיניות ובין היתר אני אחראי על צער בעלי חיים.
אברהם לב: אני אקריא את שני השקפים הראשונים ואז אני אעביר את זה לעו"ד ג'ריס גנטוס, תובע במחלקת התביעות של המשרד.
אברהם לב: משרד החקלאות ופיתוח הכפר רואה בתופעת ההתעללות בבעלי החיים כאחת מצורות האלימות הבזויות ביותר ונחוש להיאבק בה ולמגרה.
אברהם לב: עם כניסתה לתפקיד, הורתה שרת החקלאות ופיתוח הכפר, אורית נוקד, על מתן דגש לנושא צער בעלי חיים בכלל ולמיגור תופעת ההתעללות, כתוצאה מכך שונה חזון המשרד ועתה הוא כולל הגנה על החי, כששונתה ההגדרה של יחידת הפיצוח, שזאת יחידת האכיפה של משרד החקלאות, כך שהיא כוללת את צער בעלי חיים.
אברהם לב: הואצה חקיקה רלוונטית כפי שהח"כים בוודאי יודעים, ביום ראשון לא עברו ארבע הצעות חוק, במקרה עברו ארבע הצעות חוק שמשרד החקלאות תמך בהן וכמו שאמרתם זה לא קורה כל שנה.
אברהם לב: אנחנו עושים באמת את המאמצים להעביר כמה שיותר חקיקה וכמה שיותר לסייע לח"כים להעביר חקיקה פרטית כשצריך.
אברהם לב: הוגדל כוח האדם לנושא מיגור ההתעללות והוגברה הענישה.
אברהם לב: אנחנו כבר נראה לכם נתונים מאוד מרשימים מהשנה ולבסוף, חוזקו קשרים ושיתופי הפעולה עם גופים ממשלתיים ואזרחיים הפועלים למען רווחת בעלי החיים וכפי שעו"ד יונתן שפיגלר אמר, אנחנו באמת מאוד מאוד מנסים להגדיל את שיתוף הפעולה והעבודה המשותפת ואני חושב שבהרבה פעמים זה עובד ואני מעביר את רשות הדיבור לעו"ד גנטוס.
ג'ריס גנטוס: בוקר טוב.
ג'ריס גנטוס: נאמרו פה דברים מאוד חשובים ברמת התיאוריה על חשיבות החינוך וחשיבות החמלה לבעלי חיים.
ג'ריס גנטוס: אני אציג פה פשוט בקצרה כמה נתונים שמראים עשייה בפועל, שכן להשקפתנו, אכיפה וענישה הם חלק בלתי נפרד מתהליך החינוך.
ג'ריס גנטוס: יש, במשרד החקלאות, פועלת מחלקת תביעות שמגישה כתבי אישום ומטילה קנסות מנהלתיים בנושא צער בעלי חיים.
ג'ריס גנטוס: הנחיה פנימית במחלקת התביעות שהטיפול בתיקי צער בעלי חיים הם תיקים שיטופלו בעדיפות ראשונה.
ג'ריס גנטוס: במהלך שנת 2011, טופלו על-ידי משרד החקלאות 303 אירועים בנושא צער בעלי חיים.
ג'ריס גנטוס: המדובר הוא בשישה אירועים מדי שבוע, 70% מתוך האירועים האלה היו בנושא חיות משק, 30% בנושא חיות מחמד.
ג'ריס גנטוס: לשם השוואה בלבד, בשנים 2008 עד 2010, טופלו סך-הכל 204 אירועים בתחום צער בעלי חיים, כך שרואים עליה משמעותית במהלך השנה האחרונה.
ג'ריס גנטוס: בשנת 2011, נפתחו 88 תיקים חדשים, תיקי חקירה פליליים, בעבירות צער בעלי חיים, עתה מתנהלים במחלקת התביעות 118 תיקים פעילים.
ג'ריס גנטוס: לשם השוואה גם, בין השנים 2008 – 2010, נפתחו רק 53 תיקים.
ג'ריס גנטוס: גם כאן רואים עלייה משמעותית, מבחינה כמותית.
ג'ריס גנטוס: בתחילת 2011, הותקנות תקנות העבירות המנהליות שהסבו חלק רב מהעבירות על-פי החוק והתקנות לעבירות מנהליות, כך שאפשר להטיל בגינם קנסות מנהליים.
ג'ריס גנטוס: במהלך השנה הוטלו 35 קנסות מנהליים בסכום כולל של מאות אלפי שקלים, על עבירות על החוק והתקנות.
ג'ריס גנטוס: אנחנו נביא בהמשך דוגמה.
ג'ריס גנטוס: אני אביא לכם דוגמאות ותמונות מתיקים שהיו בפועל.
אלכס מילר: בהמשך, אין לנו זמן.
ג'ריס גנטוס: זה ממש קצר.
ג'ריס גנטוס: במאי 2011, במושב קדימה, הוצלו 23 חתולים שהוחזקו בניגוד לחוק תוך גרימת סבל ממשי.
ג'ריס גנטוס: כמובן, מדובר בתיק, באירוע שהיה בשיתוף פעולה עם גופים אזרחיים ועם ארגונים.
ג'ריס גנטוס: בהמשך לאירוע זה, מתגבש כתב אישום.
ג'ריס גנטוס: עוד מקרה אחד של כלבה בבת-ים, על תלונה שהתקבלה, נעשה צו חיפוש, נתפשה הכלבה, נגבו עדויות מהשכנים, בעל הכלבה נחקר, נלקח לחקירה.
ג'ריס גנטוס: הכלבה הוצלה, טופלה, והועברה למשפחה מאמצת.
ג'ריס גנטוס: הוגש כתב אישום נגד אדם בעבירה של חיתוך זנבות של חמישה גורים.
ג'ריס גנטוס: על הנאשם הוטלו עונשים של חודשיים מאסר שירוצו בעבודות שירות, קנס 5,000 שקל ומאסר על תנאי בן שישה חודשים.
ג'ריס גנטוס: אפרוחים הושלכו חיים לאשפה על-ידי חברת רמית, חברה שעוסקת בהדגרה.
ג'ריס גנטוס: החברה הואשמה בהתעללות בכך שהשליכה אפרוחים חיים, עד שמתו בגסיסה ובמוות איטי כתוצאה מחנק והתייבשות.
ג'ריס גנטוס: על החברה הוטל קנס של 60,000 שקל.
ג'ריס גנטוס: דוגמאות לקנסות.
ג'ריס גנטוס: הוטלו ארבעה קנסות מנהליים בשלושה תיקים, בסכום מצטבר של 92,000 שקל על ארבעה אנשים, על כך שחתכו אוזניים וזנבות של כלבים למטרות נוי.
ג'ריס גנטוס: הטלנו קנס מנהלי באשמת דרבון פרה בעת הובלתה באמצעות שימוש במאיץ חשמלי, סכום 3,500 שקל.
ג'ריס גנטוס: הטלנו קנס על בעל חברה שהעביד כלב חולה, סכום הקנס 2,000 שקל.
ג'ריס גנטוס: נשלל רישיונו, בוטל רישיונו לחלוטין, של רופא וטרינר, שנחקר פעם ראשונה במדינת ישראל, שנחקר בחשד להתעללות בבעלי חיים בכך שבמשך תקופה ביצע ניתוחים כושלים בצורה מזעזעת, באופן שהראו חוסר בקיאות מינימאלית בכירורגיה בווטרינריה, בעלי החיים סבלו סבל נוראי, בעקבות הודאתו, משרד החקלאות שלל את רישיונו לעסוק בווטרינריה.
אלכס מילר: כן, בוא, תראה, אני אגיד לך, אני כנראה שעוד שבועיים-שלושה אני אעשה כאן ישיבה על אכיפת חוק צער בעלי חיים, ישיבה מסודרת, אך ורק בעניין הזה.
ג'ריס גנטוס: סיימתי עם הדוגמאות.
ג'ריס גנטוס: אז נביא יותר נתונים, תראו ממה כמה שקפים.
ג'ריס גנטוס: משרד החקלאות יוזם תוכנית להצלת סוסים וחמורים שנפלו קורבן להתעללות והתוכנית התחילה את פעילותה בשנת 2007 ולאור הצלחתה היא ממשיכה בשנת 2012.
ג'ריס גנטוס: במסגרת התוכנית הזאת, הוצלו כ- 800 סוסים וחמורים מהתעללות, הם שוקמו במתקנים מוגנים.
ג'ריס גנטוס: מרבית הסוסים הועברו למשפחות מאמצות, שיכולות להעניק להם בית חם.
ג'ריס גנטוס: באחד המקרים, סוס שעבר התעללות במשך ארבעה חודשים, הסוס חולץ, אבל לצערנו הורדם כי אי-אפשר היה להציל אותו.
ג'ריס גנטוס: על הנאשם שהתעלל בסוס הזה הוטל מאסר על תנאי של חצי שנה ו- 25,000 שקל קנס.
ג'ריס גנטוס: הנאשם ערער לבית-המשפט המחוזי, הערעור שלו נדחה.
אלכס מילר: רבותיי, אנחנו שוב, אמרתי, בעוד שבועיים-שלושה, נעשה את זה בצורה מסודרת, משרד החקלאות, עם כל הגופים האחראיים על אכיפת חוק צער בעלי חיים, ניתן לכם את הבמה ואת הסיקור המלא בכל מה שאתם עושים, כי באמת, אנחנו לא נצליח לקבל את התמונה המלאה עכשיו וזה גם כן לא הנושא של הישיבה, אנחנו רצינו לעשות את זה בצורה קצת יותר כללית ולא להיכנס לכל תחום ותחום.
אלכס מילר: כן, משרד החינוך, וזהו רבותיי.
אבי אלקיים: ממש בכמה משפטים.
אבי אלקיים: אני מפמ"ר למדעי החקלאות.
אבי אלקיים: אני יכול ככה לציין בכמה נקודות שהחברים פה העירו, מערכת החינוך מאוד מאורגנת, יש חוזרי מנכ"ל, יש הנחיות שניתנות בכל בתי-הספר, יש פינות חי.
אבי אלקיים: יש לנו כרגע קרוב ל- 300 עד 350 פינות חי מפוזרות ובתוך אותן פינות חי, התלמיד עובר איזה שהיא מערכת חינוכית מסודרת, בכל נושא של טיפול בבעלי חיים וכל נושא של ההנחיות, מה בעצם ילד צריך לעשות בתהליך של הטיפול.
אבי אלקיים: אחת הבעיות שאני רואה כרגע, כדי שבכל-זאת, ניישם את תוכנית החינוך, אני חושב שכדאי אולי למצוא איזה שהיא דרך של תקצוב של אותן מערכות חינוך, כי בסך-הכל, זאת ההזדמנות היחידה שאנחנו יכולים לתת לאותו ילד לעבור איזה שהוא מערך חינוכי בנושא של טיפול וצער בעלי חיים.
אבי אלקיים: אני רוצה פשוט להצהיר כאן שאני, כמפמ"ר, מוכן להכניס איזה שהוא פרק בתוכנית הלימודים של אותם תלמידים שנבחנים במדעי החקלאות בתחום בעלי חיים, כפרק נוסף שמדבר על נושא של חינוך לצער בעלי חיים ואני מקווה שאולי עוד איזה שהוא נתח, אנחנו נותנים בחלק הזה.
איתן כבל: אני רק אומר משפט בהמשך למשרד החינוך, אני בסיכום עם השר ואני ארצה שבאופן קבוע, ביום זכויות בעלי החיים, המשרד יקדיש שעת חינוך שתעסוק רק בעניין הזה.
אלכס מילר: רבותיי, קודם כל אני רוצה להודות לכולם, כמובן לחבריי, חברי הכנסת ולחברי, חבר הכנסת איתן כבל שיזם את היום הזה בכנסת.
אלכס מילר: לעצם הסיכום, קודם כל, כמובן אנחנו כמו כל שנה, אנחנו פונים למשרד החינוך להכריז על שנת הלימודים הבאה כשנה למען בעלי-החיים.
אלכס מילר: אם ניתן לעשות את זה במשרד החינוך, אנחנו נשמח בשנה הקרובה.
אלכס מילר: כמובן, בנושא של אותן הצעות חוק, גם את הצעות החוק שיעברו היום ואת אותן הצעות חוק שעלו במשך התקופה הקרובה, ועדת החינוך ברצון רב בסדרי עדיפויות תקדם אותן הלאה ומבחינתנו, אנחנו ניתן את כל הגיבוי האפשרי לנושא החשוב זה.
אלכס מילר: כמו שציינתי, בעוד שבועיים-שלושה, אנחנו כמובן נדבר עם איתן, נעשה כאן ישיבה מיוחדת לנושא של אכיפת חוק צער בעלי חיים, זה בעניין הזה.
אלכס מילר: אני גם אשמח אם משרד החינוך, אם תוכלו באמת לתת לי היקף מלא של איסוף בנושא הזה.
אלכס מילר: אני לא שאלתי את השאלות העיקריות – מה קורה במנגנון הכשרת המורים, האם המורים שהיום אתם מכשירים אותם במערכת החינוך, מקבלים בכלל איזה שהוא הסבר, האם מחנכים היום, כשנכנסים לכיתות, חלק מהפעילות שלהם, החברתית, מול הכיתה שהם עובדים, האם אכן הנושא הזה עולה?
אלכס מילר: עד כמה בכלל המורים היום שלנו, חשופים לנושא הזה ועד כמה הם בכלל נכנסים לעניין הזה.
אלכס מילר: כמובן בשעות החברה, בשעות מפגשים עם המורים, הנושא הזה הוא חלק מהעניין, אבל לדברים האלו אנחנו נעשה ישיבות מיוחדות, כי יש הרבה מאוד פרויקטים, יש הרבה מי שמתעסק בעניין הזה וכאשר מרכזים את הכל ורואים תמונה כללית, רק אז אפשר לקבל החלטות.
אלכס מילר: הנושא שלנו זה כניסת גורמים לימודיים חיצוניים לבתי הספר.
אלכס מילר: אני במשך השנה האחרונה קיבלתי כמה וכמה פניות.
אלכס מילר: היו פרסומים גם בעיתון וככל שאני מתחיל לבדוק את הנושא הזה, מסתבר לי שהנושא הזה כל-כך פרוץ שאם לא יהיה כאן איזה שהוא שינוי במדיניות או הבהרות בצורה מסודרת, מי יכול להיכנס לתוך בתי הספר ומי לא, אז אנחנו יכולים ועלולים למצוא את עצמנו במצב מאוד בעייתי, כאשר יש השפעה מכוונת, לעתים גם השפעה פוליטית, על מורים, גננות וכמובן גם על ילדי ישראל וזה דבר שהוא לא מקובל, וזה דבר שאני לא חושב שמערכת החינוך, כאשר היא מובילה את התוכנית ואת האג'נדה שלה, בצורה מקצועית, מעוניינת למצוא את עצמה מושפעת מגופים שהם גופים חיצוניים, ואשר מנסים להיכנס למערכת אך ורק בשביל קידום האנג'דה – פוליטית או אחרת, שלה, בתוך מערכת החינוך.
אלכס מילר: אני אתן לכם כמה דוגמאות.
אלכס מילר: אנחנו ראינו גם פרסומים על כך שהתנועה האסלאמית מפעילה אפשר להגיד את זה, עמותות בת, שנכנסות לבתי-ספר גם בדרום הארץ וגם בצפון הארץ, זה דבר ראשון.
אלכס מילר: אנחנו גם בישיבה הקודמת שהיתה לנו, לפני לדעתי שנה בוועדת החינוך, גם נחשפנו לכמות גדולה מאוד של גנים ופעילויות כאלו ואחרות בצפון הארץ, שמערכת החינוך טיפלה, בחלק טיפלה בחלק פחות.
אלכס מילר: אנחנו גם נחשפנו לדבר שהוא חדיש, לדעתי, כאשר אני ראיתי איזה שהוא פרסום, אני מקווה מאוד שנוכל לקבל הבהרות, אם כן – כן, אם לא, אז כמובן ההחלטות שלנו יהיו בהתאם, על עמותת שתי"ל, כאשר פרסמה בדברי התכנון פעילות שלהם על כך שהם מעוניינים להשפיע בפעילותם על הגננות, על המורים, כדי לבוא ולקדם אג'נדה של התנועה שלהם וזה דבר שהוא לא מקובל.
אלכס מילר: אני אשמח לקבל קודם כל ממשרד החינוך הבהרות ברורות באיזה דרך המערכת מפקחת על תכנים ועל עמותות שנכנסות, מה היום הכוח של מנהל בית-ספר מבחינת קבלת החלטות, עד כמה המפקחים מודעים לכך שיש עמותה שפועלת ועד כמה בכלל נבחנת הסוגיה כאשר אותה תנועה או עמותה נכנסת למשרד או לבית-ספר עם כוונות א', ובגלל שהם בעצם קושרים את עצם בבית-הספר מבחינת הכוונות, אם זה כוונות חברתיות, חינוכיות, אם זה כוונות כמו שגם ראינו של חלוקת ציוד כזה או אחר, או תרומות לבתי-ספר בסוגיות שונות, מבקשות גם לקחת חלק בפעילות שהיא פעילות חינוכית של אותו בית-ספר וכמובן אנחנו אחר-כך פתאום נחשפים לתכנים שהם תכנים מאוד בעייתיים מבחינת אותם קריטריונים של חוק חינוך חובה בישראל.
אלכס מילר: אני אתן קודם כל כמובן למשרד החינוך, את זכות הדיבור, כראשוני המדברים, כדי שתוכלו להבהיר לנו באיזה דרך אתם באמת אוכפית את הסוגיה של כניסת גורמים חיצוניים למערכת החינוך שלכם ומה באמת החידושים שהיו בעקבות אותן ישיבות שהיו גם בכנסת ובאופן כללי מהפרסומים בשנים האחרונות, איפה אנחנו עומדים היום, בהיבט הזה.
אלכס מילר: אז בבקשה, גברתי.
לילי רוסו: אני נציגת מינהל להכשרה והתפתחות מקצועית של עובדי הוראה, שקיבלה את המנדט לפתח איזה שהוא נוהל בהקשר של כניסת גורמים מהמגזר השלישי והקהילה העסקית.
לילי רוסו: מה שנעשה עד כה, זה פותח נוהל, בשיתוף עם נציגים מהמגזר השלישי ועם נציגים מהקהילה העסקית ובעצם כל יחידות המטה.
לילי רוסו: הנוהל פורסם כחוזר מנכ"ל ובעקבותיו, קיבלנו תגובות לגבי הבחנות בין תוכניות שיש לבצע.
לילי רוסו: הקפאנו את הנוהל, זה היה בזמן המנכ"ל הקודם.
לילי רוסו: הקפאנו את הנוהל ויצרנו קבוצות מיקוד לשינוי הנוהל.
לילי רוסו: קבוצות המיקוד לוו על-ידי רמ"ה, שזה מרכז הערכה של משרד החינוך והם הגישו דו"ח.
לילי רוסו: בעקבות הדו"ח, יש נוהל מתוקן.
לילי רוסו: על הנוהל המתוקן הזה עברו גם כן נציגים מהמגזר השלישי.
לילי רוסו: מעט גם מהקהילה העסקית.
לילי רוסו: כעת המצב הוא שהנוהל עומד על שולחנה של המנכ"לית לאישור של הנוהל החדש.
לילי רוסו: אנחנו הוצאנו,
אלכס מילר: מה התכל'ס.
לילי רוסו: תן לי לסיים.
לילי רוסו: אנחנו הוצאנו הנחיה לכל מנהלי בתי-הספר ולמפקחים, שלעת עתה, לעת עתה, נעשית צריכה מושכלת של המנהלים, בייעוץ של המפקחים.
לילי רוסו: המפקחים אחראים בעצם, על איזה תוכנית נכנסת למוסד חינוכי.
לילי רוסו: יש להם כלי של תבחינים, שעוזר להם לבחון את התוכניות, עד להוצאת הנוהל המתוקן.
אלכס מילר: שאלה שאני שאלתי, מה התכל'ס של הנוהל?
אלכס מילר: האם מנהל היום, מורשה ללא שום פיקוח, להכניס גוף חיצוני לתוך בית-הספר?
לילי רוסו: כל כניסה של תוכנית לתוך בית-ספר, נעשית בייעוץ עם הפיקוח.
אלכס מילר: מה זה ייעוץ?
לילי רוסו: המפקח והמנהל, היום אנחנו, המפקח בשיתוף עם המנהל, חושבים האם התוכנית מותאמת או לא מותאמת, האם היא עונה.
אלכס מילר: לא תוכנית, גוף.
אלכס מילר: אם התוכנית שמאשרת.
לילי רוסו: אנחנו לא בוחנים גופים, אנחנו בוחנים תוכניות מכיוון שלגופים שונים יש הרבה מאוד תוכניות.
לילי רוסו: בשלב הראשון, הנוהל מדבר על בחינה של הגוף, מבחינת ההיצמדות שלו למטרות מדינת ישראל וגם מבחינת החוסן הכלכלי של הגוף, אבל לכל גוף יש הרבה מאוד תוכניות.
לילי רוסו: חלקן ראויות להיכנס וחלקן לא ולכן בודקים את התוכניות עצמן.
לילי רוסו: כמובן, ראשית בודקים האם הגוף ראוי להיכנס.
לילי רוסו: אבל כל תוכנית נבחנת באופן ייחודי לתוכנית.
אלכס מילר: מה קורה אם מנהל בית-ספר מקבל החלטה לתת לגוף כזה או אחר, להיכנס לעבוד מול המורים, מול התלמידים.
אלכס מילר: מה בעצם הסנקציות שלכם, שאתם יכולים להפעיל.
אלכס מילר: איך זה נבדק?
אלכס מילר: יש חובת דיווח?
משה דקלו: ראשית, אין כניסה של גופים למערכת, ללא רשות.
משה דקלו: תכף נדבר על סוג הרשות.
משה דקלו: שניים, יש לנו בקרה על גופים שנכנסים, וגם על תוכניות שנכנסות לבתי-הספר.
משה דקלו: שלוש.
משה דקלו: אני רוצה קצת לעשות סדר בדיון הזה, כי יש מספר וריאנטים של כניסה לתוך המערכת.
משה דקלו: אחד – אנחנו בעצמנו, משרד החינוך בעצמו, מוציא מכרזים לגופים פדגוגיים, אשר יוכלו להיכנס לתוך המערכת שלנו, לתגבורים, לתוכניות תוספתיות, ללימודים בתחום הזכויות, ללימודים בתחום המגדר, במגוון רחב מאוד של נושאים, לתוכניות העשרה, לחוגים.
משה דקלו: אנחנו עושים את המכרזים האלה ואלה כולם עוברים בקרה פדגוגית, כמו מכרז לכל דבר ועניין.
משה דקלו: אני רק לאחרונה סיימתי את המכרז הגדול של לימודי מגדר, הגישו 12 גופים, לא זכו כולם, כי חלק מהם אפילו לא יודעים פדגוגיה.
אלכס מילר: יש למשרד החינוך רשימה של הגופים שהוא מוסר לכל בתי-הספר, נא להכניס אותם?
משה דקלו: שנייה, אני אפרט, עוד דקה אחת.
משה דקלו: אנחנו כבר יותר מעשר שנים עסוקים בתקינה של הנושא הזה, כולל, אני הבאתי לפה מסמכי דוגמה.
משה דקלו: המינהל הפדגוגי, ואני מייצג את המינהל הפדגוגי בעניין הזה, עשה עכשיו מיפוי של כל התוכניות שקיימות במערכת, אנחנו איתרנו למעלה מ- 450 תוכניות, אפיינו את כולן, ויש שני דיונים מרכזיים.
משה דקלו: בכלל, אחד אם התוכנית היא בכלל פדגוגית והיא שווה וכו' וכו', שניים – מיהם הגופים שנכנסים לתוך המערכת.
משה דקלו: אכן, אנחנו כן מזהים גופים שלא מוסמכים להיכנס לתוך המערכת ואנחנו פועלים להוציא אותם מתוך המערכת.
משה דקלו: הפעילות מתבצעת באמצעות גופי מטה שמזהים את זה, תהליכי בקרה ואני אחראי על הבקרה, הכלל משרדית, אנחנו מזהים אותם ואז אנחנו מתחילים בתהליכים של הוצאתם מחוץ למערכת, באמצעות מנהלי המחוזות.
משה דקלו: לא תמיד המפקחים שהם הרי דוגמים בתי-ספר, לא תמיד הם מזהים, למרות שקיימת הנחיה שלנו, שלא ייכנס גוף ולא תיכנס תוכנית, ללא חתימת מנהל בית-הספר, הסכמת ההורים ואישור המפקח.
משה דקלו: יש לנו תוכניות שלא קיבלו אפילו את אישור המפקח.
משה דקלו: זה, סליחה שאני אומר, זהו מאבק לנקות את המערכת מכל מיני גופים שאנחנו לא צריכים אותם בפנים.
משה דקלו: לדוגמה, יש לנו כבר בהיסטוריה שלנו, כולל בתי-משפט, אפילו אנשים שמובילים כתות וכל מיני קונספציות שהן אסורות וזה לא בלוח-הזמנים ולא במדיניות המשרד, אנחנו נלחמים להוציא אותם החוצה.
אלכס מילר: יש לכם רשימה של הגופים שאתם מפיצים אותם בקרב כל בתי-הספר, שאומרת חד וחלק – הגוף הזה, אנחנו כמשרד החינוך, אוסרים עליו?
משה דקלו: אין לנו רשימה שחורה, יש לנו רשימה לבנה.
משה דקלו: זאת אומרת, רשימה שחורה אנחנו לא.
אלכס מילר: אתה באחד מבתי-הספר איתרת עמותה, גוף, שפועל כנגד ההנחיות של משרד החינוך.
אלכס מילר: הוצאת אותה.
אלכס מילר: מה מונע מהעמותה הזאת, לא הצליחו בבית-ספר א', ללכת לבית-ספר ב'?
משה דקלו: כלום, אנחנו לא יודעים.
משה דקלו: זה כמו נהג שעבר על החוק במקום אחד, הוא עובר בעוד מקום.
משה דקלו: אנחנו לא משטרה.
אלכס מילר: מה זה אתם לא משטרה?
אלכס מילר: מי אתם מבחינת הפיקוח מה שקורה היום בבתי-ספר?
אלכס מילר: אתם רוצים שאני אקח את המשרד לביטחון פנים ואני אשים שוטר מפקח על הפעילות?
משה דקלו: יש לנו מערך פיקוח.
קריאה: עשר שנים עושים את זה כבר.
משה דקלו: אנחנו מאתרים, אנחנו מפקחים, אנחנו מנחים את מנהלי בתי-הספר, אנחנו סומכים על מנהלי בתי-הספר שלא יכניסו את הגופים האלה.
משה דקלו: אם אנחנו מאתרים, אנחנו מוציאים אותם.
משה דקלו: אם אנחנו לא מאתרים, אנחנו לא מחזיקים רשימה שחורה.
אלכס מילר: תראו, אני כבר אומר לכם, אני מקבל כאן פניות על ימין ועל שמאל.
אלכס מילר: אני לא רוצה להפוך את ועדת החינוך עכשיו לצינור של העברת תלונות על מה שקורה היום בבתי-הספר.
אלכס מילר: אני אומר לכם, מה שאני ראיתי על גוף שתי"ל, אני הזדעזעתי.
אלכס מילר: בשיא הרצינות.
אלכס מילר: על כך שמפעילים, מפעילים מנגנון של גיוס מורים, לקידום האג'נדה, של התנועה, בצורה כזו או אחרת, מכוונת כנגד מפלגות כאלו ואחרות, דרך בתי-ספר?
אלכס מילר: שיתופי פעולה?
אלכס מילר: מוכרים כל מיני רעיונות של א', בשביל להיכנס עם משהו אחר?
אלכס מילר: אני שומע כאן על כל מיני מחלקות בתוך התנועה, לשינוי חברתי.
אלכס מילר: זה מה שקורה אצלכם בתוך בתי-הספר.
אלכס מילר: כשעמותה מקבלת החלטה, לעשות איזה שהוא שינוי, שיכול להיות שינוי מבורך, מבחינת ומבחינת כל מי שתומך.
אלכס מילר: שיעשו את זה בצורה שהחוק מאפשר, אבל לא דרך בית-הספר.
אלכס מילר: לגייס מורים, שהם יקדמו את האג'נדה שלהם בתוך בתי-ספר עם ילדים בשעות חברה?
אלכס מילר: איפה הגענו?
אלכס מילר: ובשביל שייתנו להם להיכנס, אז ממציאים כל מיני פעילויות של תרומות, של חלוקת ציוד, של שיתופי פעולה בכל מיני מפעלי הזנה וכאלה.
אלכס מילר: אז אם אנחנו עוזרים לכם בזה, אז תנו לנו להיכנס בזה.
אלכס מילר: אני אומר לכם, אם לא תתחילו לבדוק את זה, אתם תמצאו את עצמכם עם האנשים שעובדים לכם מתחת לאף, שוטפים מוח לילדים, בלי שיש לכם פיקוח.