GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דבורה פינקלשטיין: אני ראיתי.
אלכס מילר: ראית את זה?
אלכס מילר: אם זה מגיע עכשיו לשולחנך, האם זה לא מדליק לך נורית אדומה?
דבורה פינקלשטיין: סליחה, אני אענה לך על זה.
דבורה פינקלשטיין: ברגע שאני ראיתי את זה, איך אני הגעתי לנושא, למה שקורה כאן?
דבורה פינקלשטיין: צלצל אלי איזה שהוא אבא.
דבורה פינקלשטיין: אני לא זוכרת, אני רשמתי לי.
דבורה פינקלשטיין: לפני מספר חודשים, לא רבים.
דבורה פינקלשטיין: לא רבים.
אלכס מילר: אתם הוריתם להוריד לגמרי את כל הקשר לנושאים של לימודי המשך?
דבורה פינקלשטיין: בוודאי.
דבורה פינקלשטיין: אני כל הזמן בקשר, גם עם אורי וגם עם מנהלת השיווק ואני עברתי על כל האתר שלהם.
דבורה פינקלשטיין: אני רוצה להוסיף כאן.
דבורה פינקלשטיין: לנו יש אתר, במקרה גם אני אחראית עליו מ-א' עד ת', והוא מאוד מאוד מעודכן, יום-יומית, אפשר לבדוק אותי, כל יום.
דבורה פינקלשטיין: ואני בפירוש, אני גם בדקתי את עצמי, פשוט ליתר ביטחון, כי אתה יודע, פתאום מישהו פונה אלי בדבר כזה, שפעם ראשונה שפנו אלי.
דבורה פינקלשטיין: מייד נכנסתי לאתר שלהם, מייד הודעתי להם שאנחנו מבקשים למחוק את הכל.
אלכס מילר: התאחדות הסטודנטים, בבקשה.
סתו ארז: אז אנחנו רוצים רק להבהיר עוד כמה נקודות שבאמת עדיין לא הועלו, כי היתה כאן הצגה לא מדויקת וזה בלשון המעטה.
סתו ארז: דבר ראשון, נתון שהוא עדיין לא צוין, זה שמכללת תל-חי, לא בדקה אפילו מול משרד החקלאות בנוגע להמשכיות הלימודים.
סתו ארז: כלומר, גם אם לא היתה הבעיה עם רומניה, וגם אם הסטודנטים היו מתקבלים שם לשנה שלישית וממשיכים ללמוד ומסיימים שם חמש שנים וחוזרים לארץ, משרד החקלאות אומר חד משמעית – הם לא יכולים להיות וטרינרים בארץ.
סתו ארז: משרד החקלאות אומר, הם למדו לימודי הנדסאים.
סתו ארז: יש לנו מכתב ממשרד החקלאות שאומר שהוא לא מכיר בשנתיים הראשונות.
אורי בנאי: סעיף 3 במכתב הזה הוא סעיף מוזמן.
סתו ארז: והמועצה להשכלה גבוהה לא מכירה בשנתיים הראשונות של תל-חי, של המכללה הטכנולוגית תל-חי, ואם המועצה להשכלה גבוהה לא מכירה בשנתיים הראשונות של המכללה הטכנולוגית תל-חי, הסטודנטים האלה, גם אם היו לומדים בחו"ל, היו חוזרים לארץ, לא היו יכולים להיות וטרינרים.
סתו ארז: הם היו יכולים לבזבז שש שנים, לא שנתיים.
סתו ארז: ודבר שני, אני רק רוצה לחדד ולהגיד, הסטודנטים שנסעו עכשיו לרומניה, הם לא שנה ג', הם לא מחזור שלישי של שום דבר.
סתו ארז: הם מחזור ראשון.
סתו ארז: אי-אפשר לבוא ולהגיד שהם המשכיות ואי-אפשר להסתמך על התשעה סטודנטים שהלכו ללמוד בחו"ל, בגלל שזה לא אותו מסלול.
סתו ארז: זה מסלול שונה לחלוטין של המכללה הטכנולוגית תל-חי והקודמים לא היו של המכללה הטכנולוגית תל-חי.
סתו ארז: ועכשיו, אחרי שאנחנו יודעים את כל הבלגאן הזה, אנחנו לא יודעים מה הולך לקרות לסטודנטים שנמצאים עכשיו בחו"ל.
סתו ארז: ולגבי הטענה של משרד התמ"ת שהוא לא ידע ושהוא לא הכיר את הסיפור של רומניה, גם זה לא נכון.
סתו ארז: הסטודנטים שהיו ברומניה, זאת אומרת, הם מחזור ג', כשהם היו בשנה א', נכנס נציג של מה"ט, בן-אדם בשם גדעון, ושאל אותם – כמה מכם מתכוונים להמשיך לרומניה?
סתו ארז: בווטרינריה, לרומניה.
סתו ארז: זאת אומרת, אי-אפשר כאן לטעון לחוסר ידיעה.
סתו ארז: הוא נכנס מספר פעמים לכיתה, כבר משנה א', הם יודעים על זה כבר שלוש שנים.
סתו ארז: דבר נוסף, הסטודנטים לא אמורים לדעת מה ההבדל בין לימודי תעודה.
סתו ארז: הם לא אמורים לדעת מה ההבדל בין תואר אקדמי לבין תואר של הנדסאי.
סתו ארז: הם לא אמורים לדעת את הדברים האלה.
סתו ארז: כשהם באים ומסבירים להם שהם יכולים ללכת להמשיך ללימודים בווטרינריה ברומניה, זה מה שהם יודעים וזה מה שהם עושים.
סתו ארז: זאת אומרת, אי-אפשר לבוא ולהגיד להם – לא, רגע, תפרידו בין תעודה לזה.
סתו ארז: צריכים, אנחנו צריכים להסכים פה על דבר אחד, הסטודנטים לא אשמים במה שקרה להם וצריכים למצוא פה איזה שהוא פיתרון לסטודנטים האלה, גם מהפן הכלכלי, שהסטודנטים האלה, שנתיים מהחיים שלהם למדו ושכרו דירות והוציאו כסף על תחבורה ועל הלימודים שלהם ונסעו לרומניה, ויש את כל העלויות של המעבר, גם אם החזירו להם את הכסף על הלימודים שלהם ברומניה, לעלויות מעבר לרומניה זה עלויות שאין איך לתאר אותם בכלל, ומישהו פה צריך לתת על זה את הדעת.
סתו ארז: ומעבר לזה, יש כאן שנתיים מהחיים של הסטודנטים האלה, שהם למדו והשקיעו וצריכים לפתור כאן את הבעיה איכשהו.
סתו ארז: לא יכול להיות שיתעלמו מזה לחלוטין.
סתו ארז: מעבר לזה, שנייה, רק עוד דבר אחד.
סתו ארז: מכללת תל-חי טוענת שהכל בסדר, אז לא כל-כך ברור לנו למה אם הכל בסדר והם התנהלו כמו שצריך, פתאום כל האתר אינטרנט שלהם שונה, יש לנו צילומי מסך ללפני, צילומי מסך לאחרי.
סתו ארז: זאת אומרת, פתאום הכל השתנה, פתאום המידע לא נכתב בצורה בהירה.
סתו ארז: יש כאן משהו בהתנהגות שהוא קלוקל, יש כאן משהו שבאמת, מישהו צריך לתת על זה את הדעת ואנחנו היינו מאוד מאוד שמחים לא לקבל התפתלויות בדוגמת לא, וזה בכלל לימודי תעודה.
סתו ארז: יש כאן אחריות, יש כאן אחריות של מכללה, שהטעתה בצורה מכוונת את הסטודנטים והיא צריכה גם כרגע לתת להם את הפיתרון הזה, כלכלית ואקדמית.
אורי כחלון: עוד משפט, אם יורשה לי.
אורי כחלון: אני הייתי מבקש מאורי שיסתכל לסטודנטים בעיניים ושיגיד להם בפנים, שהם לא באו ללמוד וטרינריה.
אורי כחלון: שהם באו ללמוד הנדסאי חקלאות, או משהו כזה.
אורי כחלון: אני רוצה לשמוע.
אלכס מילר: אנחנו לא מתעסקים פה בזה.
אורי בנאי: אורי בחייך.
אורי בנאי: הוא אמור להבין.
סתו ארז: סטודנט בשנה א', הוא לא מבין מה ההבדל.
אלכס מילר: משרד החקלאות, אתם בדקתם את העניין הזה?
אסולין דגני: כן, הפנייה אלינו נעשתה במייל על-ידי אחד הסטודנטים, ששאל אותנו, רצה לברר האם מסלול הלימודים שאותו הוא לומד, יזכה אותו אחר-כך ביכולת לגשת להגיש בקשה לרישיון לעיסוק ברפואה וטרינרית.
אסולין דגני: חשוב להדגיש שמנהל השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות, נותן רישיון למי שפונה לבקש רישיון בעיסוק ברפואה וטרינרית, לפי מספר תנאים.
אסולין דגני: אחד התנאים זה באמת סטודנט שלמד או בארץ, במוסד שמוכר על-ידי המועצה להשכלה גבוהה, או בחו"ל, ושהתעודה שלו גם היא מוכרת.
אסולין דגני: במקרה הזה, לגבי אוניברסיטת קלוז', זה מוסד שהוא מוכר.
אלכס מילר: כן, רק אם לומדים שם מההתחלה.
אסולין דגני: נכון.
אסולין דגני: ובאותו מייל, זה לא נאמר.
אלכס מילר: המסלול שגם מבחינתכם לא יתקבל.
אלכס מילר: השנתיים במכללה שלך, אי-אפשר לספור אותם.
אלכס מילר: ומה שהם עושים השלמה בקלוז', זה לא מספיק, מבחינת כמות השנים שמשרד החקלאות מבקש.
אסולין דגני: לפחות חמש שנים.
אלכס מילר: כי מישהו שעשה אצלך הסכם, קודם היה הולך למשרד החקלאות ובודק אם הוא יכול לעשות את הרישיון.
אלכס מילר: יש אחד שקיבל רישיון כאן, לפי מסלול כזה, שלמד אצלך שנתיים וארבע שנים בקלוז'?
אלכס מילר: מה שאני מסכם זה דבר כזה, קודם כל, אני מבקש מהתמ"ת להוציא חוזר מנכ"ל או כל דבר שם, אני מדבר עם שמחון, בכל העניין של משאים ומתנים.
אלכס מילר: אני, אם אתם רוצים בחוק, אני אחוקק לכם חוק, תוך שבועיים, האוסר ניהול משא ומתן עם המוסדות מחו"ל.
אלכס מילר: כל נגיעה במערכת ההשכלה הגבוהה, על-ידי מוסדות בפיקוח של תמ"ת, צריכים להיות דרך המועצה להשכלה גבוהה.
דבורה פינקלשטיין: סליחרה רק, אני לא הספקתי לכתוב את זה.
אלכס מילר: אני מבקש מכם, ששום מוסד של הנדסאים לא ינהל משא ומתן עם המוסדות האקדמיים בחו"ל.
דבורה פינקלשטיין: כן.
אלכס מילר: אם אתם רוצים לעשות את זה, רבותיי, אתם תתעסקו בהנדסאים, תעשו לי טובה, בסדר?
אלכס מילר: אם מנגנון אקדמי יחליט באיזו דרך הוא יכיר בלימודי הנדסאים, אז קודם כל אנחנו נקים את זה בישראל בצורה מסודרת, ואחר-כך עם המסלול שנוצר בישראל אנחנו נפנה גם למדינות אחרות.
אלכס מילר: כי בישראל מכירים בסך-הכל בסמסטר אחד, אם אני לא טועה.
דבורה פינקלשטיין: לא, מכירים במספר נקודות.
אלכס מילר: בסדר, אז רק על הבסיס הזה אפשר לנהל משא ומתן.
אלכס מילר: רק מה שמוכר בארץ.
סתו ארז: יש חריגים כמו סיעוד, שמכירים ביותר מ- 30 נקודות זכות, אפשר גם כאן לחרוג.
אלכס מילר: על מה שמכירים בארץ – אין לי שום בעיה שתנהלו משא ומתן עם גופים אחרים, מחוץ לישראל.
אלכס מילר: כמובן, בכפוף למנגנונים שקיימים בארץ.
אלכס מילר: שאם יש בעיה, הפיתרון צריך להיות גם חילופי, גם בתוך העניין הזה.
ציפי ויינברג: אני מנהלת גף הערכת תארים אקדמיים מחו"ל במשרד החינוך.
ציפי ויינברג: חשוב מאוד לפנות גם אלינו ולבדוק את העניין הזה גם אתנו.
ציפי ויינברג: לא ברור.
ציפי ויינברג: אנחנו גם לא הכרנו את המסלול הזה, גם אלינו אף אחד לא פנה.
אלכס מילר: רבותיי, אני כבר אומר לכם, רבותי הסטודנטים, אני בשמי מתנצל, על העניין שנוצר כאן, של בכלל, חוסר היכולת לחשוב צעד אחד קדימה, של המוסד המוכר במדינת ישראל, שגם, דרך אגב, משולב עם האקדמיה.
אלכס מילר: שאם הייתם מרימים טלפון למי שאחראי אצלכם באקדמיה והייתם מציעים לו דבר כזה מחו"ל, היו טורקים לכם את השפופרת בפרצוף.
אלכס מילר: שאם היה איזה שהוא מוסד הנדסאים, שהיה מגיע אליכם ומבקש מכם במסלול שלכם להכיר בשנתיים הנדסאים, במוסד אקדמי בתל-חי, למתן השלמת תואר ראשון.
אלכס מילר: אז כל המוסדות האחרים היו הופכים כאן את השולחן.
אלכס מילר: אז זה דבר ראשון.
אלכס מילר: דבר שני, רבותיי, אני מעביר את כל הסוגיה הזאת למבקר המדינה, שיבחן את זה בצורה מסודרת, מחר אני רואה אותו, אנחנו ניפגש, אנחנו נשב על העניין הזה ואני מציע לתל-חי לעשות חשבון נפש עם כל מה שאתם עשיתם.
אלכס מילר: אני לא מתעסק בהיבטים משפטיים, כל סטודנט וסטודנט בעניינו, בהיבט העוול שנעשה כאן.
אלכס מילר: אבל אכן אני מבין אתכם ואני באמת, הדבר היחיד שאני לא שמעתי ממך, אדוני, זה ההתנצלות.
אורי בנאי: אני התנצלתי מאוד ואמרתי.
אלכס מילר: מתחילת הדרך, כל מה שיצרתם, עם תעודה, לא תעודה, השלמות אקדמיות.
אורי בנאי: אתה כל הזמן חוזר על דבר שאנחנו לא השתמשנו בלימודי הנדסאות לשום דבר.
אלכס מילר: זה לא משנה מה השתמשת.
אלכס מילר: האפשרות למצב כזה, שמה שיצרת, לא תוקף בארץ.
אלכס מילר: האנשים שמסיימים את כל מה שרצית, גם אם הוא התקבל ותפש לך מה שאתה פרסמת, זה לא תופש בארץ כי לא היו מכירים בזה.
אלכס מילר: מה שאתה עשית ואת המשכיות הלימודים במקומות אחרים, את השנתיים שלך, לא מכירים.
אורי בנאי: זה לא שנתיים שלי.
אלכס מילר: גם לימודי התעודה לא מכירים.
אורי בנאי: זה הכל.
אורי בנאי: רק תדייק.
אלכס מילר: הסטודנט שבא עם המסלול שהיה אצלך, לא יכול להיות וטרינר בארץ.
אלכס מילר: לא יכול להיות וטרינר בארץ, חד-משמעי.
אלכס מילר: אז אתה תתמודד, אני לא יודע, בבית-משפט, עם העניין הזה, והמכללה שלך תתמודד עם העניין הזה מול מבקר המדינה.
אלכס מילר: רבותיי, אני מבקש גם מהמועצה להשכלה גבוהה, גם מתמ"ת, רבותיי, דברים כאלו, זה לא יכול להיות שאנחנו מגיעים לזה אחרי שהמצב פה הגיע למשבר.
אלכס מילר: אתם חייבים ליצור מנגנוני הרתעה מול כל העניינים שמסוגלים כאן לגנוב סוסים במוסדות כאלו ואחרים.
אלכס מילר: אתם רוצים חקיקה?
אלכס מילר: אני אפתח לכם חקיקה.
אלכס מילר: אני קודם כל ביקשתי מהמל"ג, ויש לי עוד בקשה ממוסד אחר, אני אבדוק את זה.
אלכס מילר: אני ביקשתי מהמועצה להשכלה גבוהה, להוציא הוראה חד-משמעית למוסדות אקדמיים, לא לתת אפשרות לפרסום של מסלול כזה או אחר, ללא אישור של מועצה להשכלה גבוהה.
אלכס מילר: אני כבר קיבלתי שם, יש לי מכתבים, על איזה שהוא מסלול, שכבר טוענים שכנראה שהוא לא יימשך.
אלכס מילר: אני לא רוצה לשמוע ברדיו – פתחנו מסלול חדש וזה, בכפוף לאישור המועצה להשכלה גבוהה.
אלכס מילר: לא רוצה לשמוע את זה, משום מוסד אקדמי בארץ.
נדב שמיר: לא, ההסמכה היא בכפוף לזה.
אלכס מילר: לא רוצה לשמוע את זה.
אלכס מילר: אני לא רוצה שום סטודנט היום באקדמיה, שנכנס לשנה א', שיקבל אולי את התואר שלו, אם אתם תתנו אישור או לא תתנו.
אלכס מילר: לא רוצה לשמוע את זה יותר.
אלכס מילר: אני אומר לכם, אני אחוקק לכם חוק.
אלכס מילר: כל שנה אנחנו מתעסקים במשהו אחר.
אלכס מילר: כל שנה אם זה מכללה למינהל, קולנוע, אם זה לימודי, מה היה לנו שם, בתל-אביב, שנקר.
אלכס מילר: תתנו הוראה חד-משמעית – רוצים לפתוח מסלול?
אלכס מילר: תעברו קודם כל את כל מה שיש, תתנו את הגיבוי, תבדקו, אבל מה?
אלכס מילר: כל יום אני שומע פרסומים ברדיו, נראה לי על תל-חי עכשיו יש עוד משהו.
אלכס מילר: במכללה אקדמית, יש שם פרסום ברדיו, שמעתי, על איזה שהוא מסלול.
נדב שמיר: זה בדיוק מה שאתה מדבר, אגב, בדיוק.
אלכס מילר: כן, בכפוף לאישור.
אלכס מילר: זה פשוט דבר, שאני אומר לכם, הסטודנטים נכנסים, אומרים להם – הכל יהיה בסדר, אל תדאגו, נקבל אישור.
אלכס מילר: חס וחלילה פתאום קורה משהו, ואז אין אישור, יש איזה שהוא עיכוב או שאין מספיק סטודנטים וסוגרים את המסלול.
אלכס מילר: עוד פעם שנתיים הלכו.
אלכס מילר: ואת העניין הזה אנחנו נעביר למבקר המדינה ושר התמ"ת, שגם יבדוק את כל הסוגיה הזאת.
אורי כחלון: אפשר שאלה קטנה?
אורי כחלון: יושבים פה נציגים מהתמ"ת, מהמל"ג.
אורי כחלון: האם ישנה אפשרות במצב שכבר נוצר, האם אפשר לעזור לחבר'ה האלה?
אורי כחלון: לא יודע, עם מבחנים, או משהו, על-מנת לקבל הכרה בשנתיים האלה, כאקדמיות?
אלכס מילר: לא, מה, זה לא קשור.
אלכס מילר: לא, מה פתאום?
אורי כחלון: בשביל זה אני שואל את המל"ג, אם הם יכולים לעזור.
אלכס מילר: מל"ג, תראו, רבותיי, אם המועצה להשכלה גבוהה יכולה לשבת, אני מאמין שזה רק עם רחובות.
נדב שמיר: יש לנו את הכללים שלנו, מבחינת המוסדות, זה הכרה בלימודים לא אקדמיים.
אלכס מילר: אין בעיה, אני מציע, בואו נעשה דבר כזה.
אלכס מילר: מי הרקטור עכשיו ברחובות, בעברית שם, או שזה רקטור שיושב בעברית פה?
נדב שמיר: פרופ' סטרומזה.
נדב שמיר: היו"ר אלכס מילר: אז תשמעו.
נדב שמיר: אני מציע שתבדקו את העניין הזה, של הסטודנטים.
נדב שמיר: קודם כל אני מבקש לסגור את כל המסלולים האלו.
נדב שמיר: מבחינת המשכיות והכל.
נדב שמיר: אתם רוצים הנדסאים?
נדב שמיר: שיהיו לכם הנדסאים.
נדב שמיר: כל ההשלמות האקדמיות, אנא מכם, אל תתעסקו באקדמיה.
נדב שמיר: גם בתל-חי וגם במקומות אחרים.
נדב שמיר: לא התעודה ולא השלמה ולא, בלי סיפורים.
נדב שמיר: ובעניין של רחובות, אם אפשר לבחון את האפשרות.
נדב שמיר: אני לא מאמין שזה יקרה, אבל אם יש אפשרות שם, אני לא יודע מה כמות הסטודנטים שלומדים.
מישל בלאיש: 55 בווטרינריה.
נדב שמיר: רק בשנה אחת.
נדב שמיר: בשנה א' רק.
נדב שמיר: יש את שנה ב'.
מישל בלאיש: שנה א' ו- ב', 55, ו- ג' ו- ד', 50.
אלכס מילר: ויש להם אפשרות להתרחב?
אלכס מילר: הם באים עם תואר ראשון?
מישל בלאיש: הם באים עם תואר ראשון.
אלכס מילר: אין לנו וטרינרים לתואר ראשון, בארץ?
מישל בלאיש: לא.
מישל בלאיש: הם באים תואר ראשון במדעי החקלאות, ביולוגיה.
קריאה: את היסודות יש כבר לכל הסטודנטים, כל היסודות של כל הביולוגיה, מתמטיקה, כל מה שצריך בהתחלה ואז מלמדים אותם נטו וטרינריה.
קריאה: ואחרי זה, עוד ארבע שנים, אחרי תואר ראשון, עוד ארבע שנים.
אלכס מילר: אני, שוב, אני לא יכול להמליץ לכם שום דבר בעניין המשפטי, אנחנו פה בכנסת, לא בבית-המשפט.
אלכס מילר: מה שאני רק יכול להגיד לכם, שנפלתם קרבן כאן בדבר שהוא חסר תקדים, ואני מקווה מאוד שכל הגופים האחראים והמפקחים למדו לקח מכל העניין הזה ושהפיקוח יהיה הדוק יותר ואני גם מציע שתעשו גם בתמ"ת, תעשו בדיקה בכלל המוסדות, האם יש עוד סוגיות שדומות בעניין הזה, כי בדרך-כלל, אם מישהו עושה משהו אחד, אז יש כאלו שגם יודעים לחקות אחר-כך, אם זה תופש.
סתו ארז: אפשר לבדוק מה כן ניתן לעשות ברמה האקדמית, כדי שלא ילכו להם השנתיים בכלל?
סתו ארז: זאת אומרת, שמבחינת המל"ג, לראות במה אפשר להכיר, במה לא?
סתו ארז: זאת אומרת, לבחון?
אלכס מילר: שוב, זה לא, אני לא יכול לחייב עכשיו את המועצה להשכלה גבוהה.
סתו ארז: להמליץ.
סתו ארז: אתה יכול להמליך.
אלכס מילר: אבל מה יעשו?
אלכס מילר: תקשיבי, גברתי.
אלכס מילר: אם היה לנו, תביני, אם היה לנו בארץ מוסד שמלמד וטרינריה לתואר ראשון, אז הייתי יכול לבוא ולהגיד – רבותיי, תיקחו.
סתו ארז: למדעי החיים.
סתו ארז: מדעי החיים.
אורי בנאי: הם יכולים, בשביל התואר הראשון, כדי שמי שנשאר בארץ, ילמד את התואר השני וימשיך לעוד ארבע שנים.
אלכס מילר: רבותיי, ור"ה לא כאן.
אלכס מילר: רבותיי, שוב, מל"ג לא אחראי על הדבר הזה, הוא לא יכול לקבוע לאוניברסיטאות או למכללות תנאי קבלה.
אלכס מילר: אם מל"ג יכול להוציא בקשה לבחינה של נקודות זכות של הסטודנטים שלמדו בהנדסאים להתקבל למדעי הטבע, במוסדות כאלו ואחרים, זה יכול להיות צעד מחושב מבחינתכם, שיכול לסייע לסטודנטים.
אלכס מילר: אני לא יודע בכמה נקודות הם יכולים להכיר.
אלכס מילר: אבל זה כל מוסד ומוסד שמלמד את הסוגיות האלה, יכול להיות שהם דווקא יברכו על כך שהתאסף להם קבוצה של סטודנטים כאלו ואחרים.
אלכס מילר: למסלולים שלהם.
אלכס מילר: ויכול להיות שזה גם יחסוך להם את תנאי הקבלה לתוך המוסדות האקדמיים.
אלכס מילר: אני גם מבקש להפסיק את כל החיפושים והמשאים והמתנים עם המדינות האחרות, לא עם ורשה ולא עם ורנה ולא עם שום דבר.
אלכס מילר: אתם לא צריכים להתעסק בזה.
אלכס מילר: אתם תלמדו הנדסאים נטו.
אלכס מילר: רוצים להיות אקדמיה?
אלכס מילר: יש לכם אקדמיה, תפתחו מדעי הטבע, או מדעי החקלאות, וקחו את ההנדסאים ותנו להם השלמה לתואר ראשון באקדמיה שלכם.
אלכס מילר: יש לכם מדעי חקלאות?
אורי בנאי: יש תואר שני גם במחקרים, בביוטכנולוגיה.
אלכס מילר: ותואר ראשון, יש?
אורי בנאי: תואר ראשון ותואר שני בביוטכנולוגיה.
אלכס מילר: אז למה אתם לא מקבלים את התלמידים האלו עכשיו לשם?
אורי בנאי: זה לא אנחנו, שוב, זה המכללה האקדמית.
אורי בנאי: אנחנו פועלים גם בכיוון הזה.
אלכס מילר: ולעצמכם אתם לא מוכנים לקבל.
סתו ארז: יד ימין לא יודעת מה יד שמאל עושה.
אלכס מילר: לא, לא, נו באמת.
אלכס מילר: רגע, תל-חי אקדמיה, כאן?
אלכס מילר: טוב, רבותיי, אני מבחינתי, סיימתי.
אלכס מילר: את המסקנות ואת כל החומר אנחנו נעביר למי שצריך.
אורי כחלון: השאלה, אלכס, אם אי-אפשר לחייב את תל-חי אקדמיה.
אלכס מילר: אנחנו לא יכולים כאן.
אורי כחלון: תל-חי אקדמיה, מבחינה אנושית.
אלכס מילר: אדוני, הכנסת לא יכולה להתעסק ברמה האקדמית.
אלכס מילר: אני לא יכול להגיד לתל-חי להתחשב בנקודות זכות ובכמה נקודות זכות של הנדסאי שלמד, זה לא תפקידנו, אסור לנו להתעסק בזה.
אלכס מילר: יש פה מועצה להשכלה גבוהה, אם הם ייראו לנכון וזה בקשה אישית, למשה ויגדור.
אלכס מילר: אם תראו לנכון, לפנות למערך האקדמי, ולנות לסייע לסטודנטים.
אלכס מילר: יש לכם פה את כל האנשים, קחו מהם את כל הפרטים שלהם.
אלכס מילר: מי שאפשר לתת לו עזרה, לסייע, להציל אותו, אנחנו רק נברך על כך.
אלכס מילר: אבל כל הגורמים הרלוונטיים יעשו את הבדיקה ויסיקו את המסקנות.
אלכס מילר: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט, בתאריך 7 לפברואר 2012, י"ד בשבט תשע"ב.
אלכס מילר: הנושא: הצעת חוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל (תיקון מס' 5) (איסור גביית תשלום), התשע"ב-2012, של חבר הכנסת מטלון, חברת הכנסת יחימוביץ וחברי כנסת נוספים.
אלכס מילר: רבותיי, אנחנו התכנסנו כאן, הדיון האחרון היה לפני כמה שבועות, החוק אושר לקריאה ראשונה גם בוועדת החינוך וגם במליאת הכנסת, אנחנו נקיים כאן דיון להכנת חוק לקריאה שנייה ושלישית.
אלכס מילר: לפי הערכתי אותן הסוגיות שעלו בישיבה קודמת, האם יש איזשהו שינוי מבחינת הנוסח שאנחנו צריכים לדעת, רבותיי הממונים על התיאומים, חברי כנסת - שום דבר, אנחנו נשארים אותו נוסח, אתם רוצים להתייחס כללית, ואז נוכל לעבור להקראה.
משה (מוץ) מטלון: ברשותך, אדוני היושב ראש, אני חושב ששום דבר מהותי וגם לא מהותי השתנה, אני גם שמחתי במליאת הכנסת לשמוע את חבר הכנסת יעקב כץ עולה לדוכן ומסיר את כל הסתייגויותיו וגם הביע תמיכה מלאה בחוק, אמר שהוא השתכנע לאחר דיונים ושיחות גם עימי.
משה (מוץ) מטלון: הוא השתכנע מאיתנו שהחוק הזה הוא נכון והוא צודק.
משה (מוץ) מטלון: לכן מאוד הייתי רוצה שאנחנו נאשר את החוק הזה כפי שהוא, אני חושב שהוא חוק ראוי, חוק מידתי, הוא חוק ערכי, הוא חוק שבאמת בא לומר למשפחות השכול כולן, הנה עם ישראל לא ייתן, מדינת ישראל לא תיתן שינצלו את השכול בשום צורה שהיא, לא תצטרכו להזדהות בכניסה לאירועים, לא ייגבה שום תשלום על שום אירוע שמזוהה עם יום הזיכרון.
משה (מוץ) מטלון: אנחנו ביום הזה מתייחדים עם חברנו, בנינו, בני משפחותינו, ואנחנו מקדשים את היום הזה, ולא ניתן לשום גורם אפשרות לעשיית רווח או כפי שכינו את זה - כיסוי הוצאות על חשבון דמם של הנופלים.
משה (מוץ) מטלון: תודה.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שליבנו הכול בישיבה הקודמת, מבחינתי הנוסח הזה של החוק הוא נוסח מקובל ואפשר להצביע עליו לקראת קריאה שנייה ושלישית.
אלכס מילר: בבקשה, גברתי, היועצת המשפטית.
מירב ישראלי: בחוק יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, אחרי סעיף 3 יבוא: 3א.
מירב ישראלי: לא ייגבה תשלום בעבור השתתפות באזכרות, בעצרות עם ובטקסי התייחדות "איסור גביית כאמור בסעיף 3, או באירועים אחרים לציון יום הזיכרון, המאורגנים על ידי תשלום משרד ממשלתי, גוף מתוקצב, גוף נתמך או גוף שהמדינה או רשות מקומית משתתפת בתקציבו במישרין או בעקיפין, בסעיף זה, "גוף מתוקצב" ו"גוף נתמך" – כהגדרתם בחוק יסודות התקציב, התשמ"ה-1985.
מירב ישראלי: בעבודה עם הנחסית אנחנו ניסחנו את זה בצורה יותר משפטית, אנחנו עוד נבדוק את הדיוקים של הניסוח הזה, אבל הרעיון הוא לכלול כל גוף שמקבל איזשהו תקציב או מהמדינה או מרשות מקומית.
עדנה הראל: ברשות
עדנה הראל: כם, אני הייתי רוצה לשאול, אני מבינה שבדיון לקראת הקריאה הראשונה היה דיון נרחב בעניין החלק האחרון של הסעיף של הרחבת האיסור על כל גוף שהמדינה או רשות מקומית משתתפת בתקציבו במישרין או בעקיפין.
עדנה הראל: זה מכניס לנו בעצם שורה מאוד רחבה של גופים, גם אם התקצוב לא נועד לאותו אירוע ספציפי, השאלה האם זה כולל גם אירועים שהם אירועים שהם חלק מהפעילות השוטפת והם לא מיוחדים לציון יום הזכרון.
עדנה הראל: לצורך העניין סדרת הרצאות שנתי שההוצאה השבועית נופלת בתאריך הזה, לא מבטלים את ההרצאה זה לא עינוג ציבורי, אבל הרצאה באותו יום עוסקת בהיבטים של הקורס בהקשר של מערכות ישראל.
שלי יחימוביץ': איפה, באוניברסיטאות?
שלי יחימוביץ': מאיפה הבאתם את הדבר הזה?
עדנה הראל: לא, למשל סידרת הרצאות עממית במתנ"ס על הקולנוע.
עדנה הראל: אני פשוט רוצה להיות בטוחה שאנחנו לא תופסים דברים שאין כוונה לתפוס.
שלי יחימוביץ': זה דוגמה כל כך ביזארית, כאילו כמה היה צריך להתאמץ כדי להביא את הדוגמה הזאת.
עדנה הראל: אגיד לך למה, כי כתוב: "ארועים אחרים לציון יום הזיכרון המאורגנים" שזה לא טקסי התייחדות.
שלי יחימוביץ': את יודעת מה, כן, אם יש במתנ"ס באותו יום הרצאה על הנצחה וזיכרון - לא גובים כסף.
עדנה הראל: ואם היא הרצאה במסגרת סידרה - אני פשוט רציתי להבין שהוועדה באמת מתכוונת לזה כדוגמאות שהובאו לקראת קריאה ראשונה.
משה (מוץ) מטלון: יש לך עוד כמה דוגמאות שאולי אני אתחבר אליהן?
משה (מוץ) מטלון: או זה דוגמה יחידה.
משה (מוץ) מטלון: משהו שאולי אני אתחבר אליה, זה לא משולל הגיון כל מה שאת אומרת, אבל אולי משהו שאני אולי אתחבר יותר.
אלכס מילר: צריך להבין, חייבים להבהיר כאן בצורה חד משמעית לכל אותם הגופים שמתעסקים בשוטף שלהם עם התקציבים שמקבלים תמיכות גם מהמדינה ומהשלטון המקומי שיהיה להם ברור.
אלכס מילר: אני חושב שההבהרות האלה הן הבהרות שאנחנו מחויבים לתת להם כדי שלא יהיה אי הבנות.
שלי יחימוביץ': בוא נבהיר שגם אם זה חלק מסידרת הרצאות משולמות, אבל נופל ביום הזיכרון ועוסק ביום הזיכרון - - -
אלכס מילר: חד משמעי בפרוטוקול רשום וגם בחוק.
אלכס מילר: אני לא רוצה שיהיו פה איזשהן פרשנויות של גופים כאלה ואחרים שיש להם איזה פירצה בחוק שהם יכולים לנצל.
אלכס מילר: הרי מה יעשו?
אלכס מילר: אם הם באים ואומרים, הרי אנחנו לא יכולים – סתם לדוגמה, שיבואו אליי עכשיו האוניברסיטה, שביום הזיכרון הם עושים במקום שלהם איזשהו טקס, ואז יש להם איזושהי הרצאה שהיא הרצאה חוץ תקציבית, אוניברסיטאית, ואז אנשים מגיעים לשם, משלמים על איזושהי הרצאה, או קורס, ועל הדרך הם מממנים איזשהו ארוע בתוך האוניברסיטה ביום הזיכרון.
אלכס מילר: יכול להיות שיש להם או היו להם כוונות כאלה ואחרות לעשות את זה בצורה כזאת, פשוט שביום הזה שלא יהיו אי הבנות גם אצל אותם הגופים שלא יעשו שום דבר שקשור למימון חיצוני שיש לו עניין הקשור ליום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
עדנה הראל: הנוסח מכסה רק יש לוודא שהוועדה מתכוונת לזה.
מירב ישראלי: באופן פרקטי בדרך כלל בערב יום הזיכרון, אין ארועים מהסוג הזה, כי אנשים הולכים לעצרות זיכרון.
מירב ישראלי: לדעתי בדרך כלל בערב יום הזיכרון - - -
אלכס מילר: לא, אבל היא צודק, אני חשבתי על זה.
אלכס מילר: סתם לדוגמה, למשל, היום מתנ"ס עושה סידרת ארועים.
אלכס מילר: חלק מסדרת ארועים שלו יש ארוע עם הזמרים.
אלכס מילר: מתחילים בשש בערב, יש כנס, יש הרצאה ויש אירוע.
אלכס מילר: כתבנו להם בחוק שהאירוע עם הזמרים אסור שיהיה בתשלום.
אלכס מילר: הם אומרים, רבותיי, אנחנו גובים תשלום על מכלול שלם של הפעילות בתוך המתנ"ס ביום הזה.
עדנה הראל: דווקא זה אני חושבת מכוסה לגמרי.
עדנה הראל: לא זו היתה כוונת הדוגמה.
עדנה הראל: דווקא משהו שאיננו בגדר עינוג ציבורי, ואיננו בגדר טקס התייחדות קונקרטי, והוא בגדר פעילות שמתקיימת באופן שוטף ואיננה פעילות אסורה לפי חוק היום הזיכרון, והמקיים אותה בערב יום הזיכרון, בשעה, לצורך העניין בעשר בערב אחרי שהטקסים נגמרים, גובה באופן קבוע ולא ביטל אותה כי הוא לא חייב לבטל אותה, כי החוק לא מונע את קיומה, היא לא בגדר עינוג ציבורי, אז הוא פשוט יימנע מלציין את יום הזיכרון באותו אירוע.
אלכס מילר: כמובן, שלא יעשה גם כותרת להרצאה שלו באותו יום, שהיום הכותרת של ההרצאה היא על נושא יום הזיכרון.
עדנה הראל: אם זה המחיר אז בסדר.
משה (מוץ) מטלון: מניסיוני, אני רוצה רק לומר לך, שבדרך כלל ערבי הזיכרון מוקדשים לערבי זיכרון.
משה (מוץ) מטלון: אני לא מכיר מקרים שבתום הטקסים יש איזושהי הרצאה שהיא בגדר השוטף, אני לא מכיר.
עדנה הראל: בגופים אחרים, לא בגופים שמארגנים את הטקסים, זה בדיוק ההבדל בין הנוסח המאוד רחב פה ובין הכוונה שלכם.
עדנה הראל: זה בדיוק הפער שאני מנסה להראות לכם, הנוסח המאוד רחב, כולל גם - - -
אלכס מילר: רבותיי, אני חושב שהעניין מובן.
אלכס מילר: תודה למשרד המשפטים.
אלכס מילר: אנחנו מבהירים את זה בצורה חד משמעית שכל הפעילות ביום הזה הקשורה ליום הזיכרון לחללי מערכות צה"ל, אם זה בהופעות, הרצאות, וכל דבר ודבר, לא תהיה שום גביה על ידי אף אחד שירצו לעשות את זה, שיעשו את זה ביום אחר, אף אחד לא מונע מהם להתעסק בעסקים.
אלכס מילר: אבל אנחנו כמובן מבהירים חד משמעית שלא תיגבה שום תשלום ביום הזה.
פיני קבלו: אנחנו כשלטון מקומי, אני הופתעתי גם כשהייתי כראש עיר לא שמעתי על כזה דבר שגובים.
פיני קבלו: אני התייעצתי עם כל האנשים שלנו בשלטון המקומי, אנחנו מצטרפים להצעת החוק ותומכים בה ולא רואים בזה שום פסול שאותן הרשויות יימנעו מכל גבייה כלשהי בכל אירוע בימי הזיכרון.
אלכס מילר: רבותיי, ועדת החינוך בעקבות הדיון הקודם, גם פנתה לגופים שמייצגים אמנים אמ"י וכו', כי אנחנו נגענו בהם, הייתה גם פנייה מחבריי ועדת חינוך בכך שגם אותם הזמרים שיגלו התחשבות ביום הזה, בעת הופעתם בעניין של דרישת תשלום כזה או אחר, כמו שעושים גם במקומות אחרים, לפי מה שאני רואה, הם לא נוכחים פה, מבחינתנו אין פה איזשהו עניין שאנחנו צריכים להתחשב במצב הכלכלי של זמר כזה או אחר שקובע מחירים שעל פיהם, בעבר לפחות, לפני שהחוק חוקק, נדרשו לשלם תשלומים גבוהים, ואותם אלו שארגנו את הארועים בשביל לצבור קהל יותר רחב, נאלצו לקחת תשלום מאותם אזרחים.
אלכס מילר: אנחנו פנינו עם בקשה לאותם האמנים שתהיה להם גם התחשבות ביום הזה, אף אחד לא מכריח אותם להופיע, אבל אם כבר, הם מחליטים לעצמם לעשות צעד, ורואים בצעד הזה צעד ערכי, לפחות אני רואה בזה כיום שליחות ולא יום פרנסה - זה מבחינתנו.
אלכס מילר: רבותיי, סיימנו עם הדיון הכללי.
מירב ישראלי: אני לא יודעת מה קורה עם ההסתייגות של חבר הכנסת יעקב כץ, במליאה אמנם הוא אמר שהוא לא מסתייג.
אלכס מילר: במליאה הוא לא יכול להתייחס להסתייגות כי זה קריאה ראשונה.
מירב ישראלי: נכון, הוא אמר שהוא מוריד את ההסתייגויות, אבל אז הוא הגיש לנו הסתייגות בכתב.
משה (מוץ) מטלון: אז נצביע עליה.
אלכס מילר: גברתי, הרי זה היה בסמכותי – האם להצביע על הסתייגות של חבר כנסת שלא נמצא.
אלכס מילר: אם את מגבה אותי בתקנון, אני לא מקבל את ההסתייגות.
מירב ישראלי: בסדר, יש לך סמכות.
אלכס מילר: רבותיי, אני מעלה את הצעת החוק להצבעה.