GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב ישראלי: אולי צריך להגיד את זה, אבל אני אומרת לך את זה כי היו בג"צים בעבר על כל מיני דברים, לכן אני חושבת שאתם צריכים לחשוב טוב טוב איך אתם מנסחים את זה ולמה אתם מייעדים את זה.
יוסי נשרי: כל תכנית חינוכית שברשות החליטו ללכת עליה, זה לא משנה מה.
יהודית גידלי: השאלה היא למי.
יוסי נשרי: מי שגר ביישוב שלך.
יוסי נשרי: אין איפה ואיפה, אם יחליטו ללכת רק לתיכונים או רק לחטיבות, או רק ליסודי, ייתנו להם את התכנית הייחודית שרוצים לתת להם.
יוסי נשרי: לא עושים פה איפה ואיפה.
יוסי נשרי: ואם יש תרבות תורנית, או דתיים או חילוניים, כולם שווה בשווה, אין לעשות פה...
ערן דוידי: זה לא צריך להיכנס לחוק.
ערן דוידי: זה שיקול דעת, ברור שצריך להפעיל את זה על פי קריטריונים שווים, הוא מבין את זה.
יוסי נשרי: אם נותנים תגבור לבגרויות, אז כולם מקבלים תגבור לבגרויות.
מירב ישראלי: לא, אם אנחנו אומרים 'תכניות נוספות או משלימות כמשמען...
מירב ישראלי: או תכניות העשרה או תגבור לאחר שעות הלימודים הפורמליות', לדעתי זה לא בהכרח חל על כל המוסדות.
יוסי נשרי: זה לא חייב להיות---
מירב ישראלי: אתה מגביל את זה רק למוסדות.
מירב ישראלי: אני לא סתם שואלת, אני רוצה להבין.
יוסי נשרי: זה לא רק אחרי.
מירב ישראלי: אבל זה מה שכתוב פה.
יוסי נשרי: לא רק אחרי.
מירב ישראלי: זה מה שאתם הגשתם, אני מנסה להבין.
מירב ישראלי: אני אומרת ככה, לתכנית לימודים נוספת או משלימה, זה לפי חוק חינוך ממלכתי, כך שזה יחול בעיקר על הרשמיים ויכול להיות שבחלק מהמוכרים שאינם רשמיים במסגרת ה-75%, אני לא יודעת, תגידו לי, האם זה רק הליבה או שגם התכניות המשלימות שם.
מירב ישראלי: אחרי שעות הלימודים אולי זה אופק חדש בעיקר.
יוסי נשרי: אופק חדש מתוקצב, אין מה לעשות.
מירב ישראלי: לא, אבל תכניות העשרה או תגבור לאחר שעות הלימודים הפורמליות---
יוסי נשרי: זה לא רק, זה או.
מירב ישראלי: אבל זה לא או, שוב אני אומרת.
יוסי נשרי: כתוב.
יוסי נשרי: למה?
מירב ישראלי: כי זה או תכניות השלמה, וזה לפי חוק חינוך ממלכתי, שזה רק תכנית שמאושרת במסגרת חינוך ממלכתי למוסדות הרשמיים.
מירב ישראלי: צריך להבין מה כתוב כאן.
מירב ישראלי: או שאלה תכניות העשרה אחרי הלימודים הפורמליים, שזה גם דבר מאוד מסוים.
מירב ישראלי: לדעתי זה לא יחול על כלל המוסדות, אבל בסדר, אין לי בעיה, אני רק שואלת למה התכוונתם.
יעל טישלר: העמדה של המשרד היא להחיל את זה על כלל המוסדות.
מירב ישראלי: אז זה לא זה.
יעל טישלר: אז צריך לתקן את הסעיף.
יוסי נשרי: צריך להתאים את הניסוח.
מירב ישראלי: תגידו לי מה, אני רוצה להבין את המהות ואז נסדר את הניסוח.
יוסי נשרי: ברשותך, הכוונה היא לתת לכולם שווה בשווה, גם בשעות הלימודים וגם בשעות---
מירב ישראלי: אבל זה לא ליבה.
מירב ישראלי: אני מבינה שהם מנסים---
יוסי נשרי: זה לא ליבה.
מירב ישראלי: נכון, אז אני אומרת שצריך להגדיר את מה שהוא לא ליבה, בעצם מה שהוא לא תכניות חובה, כל מה שהוא לא תכנית חובה, למעשה.
מירב ישראלי: זה מה שאתם רוצים?
יעל טישלר: יש הגדרה של תכנית היסוד.
מירב ישראלי: זאת אומרת כל דבר שהוא לא כלול בתכנית היסוד.
מירב ישראלי: נעשה את זה בשלילה.
יהודית גידלי: התכנית צריכה להיות זהה בכל בתי הספר?
מירב ישראלי: כללי המשפט המנהלי הרגיל יחולו.
מירב ישראלי: אז אנחנו אומרים: 'השקעה בחינוך, הוצאות הכרוכות במימון תכניות במוסד חינוך כהגדרתו בחוק לימוד חובה', שזה כלל מוסדות החינוך, 'שאינן בגדר תכנית היסוד כהגדרתה ב...'.
מירב ישראלי: נכון, זה מה שרציתם להגיד?
מירב ישראלי: אני חוזרת לסיפה שלכם - 'ובלבד שלא ייכללו בהן הוצאות שאינן נדרשות במיוחד לצורך תכניות אלה, לרבות הוצאות תפעול והוצאות שכר שוטפות של הרשות המקומית'.
מירב ישראלי: זאת אומרת מה שאתם אומרים, מה שהוא כללי, לכלל הדברים, לא ייכנס, אלא רק ההוצאות המיוחדות לצורך התכנית.
מירב ישראלי: אני מקווה שזה עונה על זה.
נתן בביוף: מבחינתנו צריך שיהיו שני דברים ברורים ולא יהיו נתונים לפרשנות שלאחר מכן; צריך שהקרן הייעודית תוכל לשמש גם מוסדות חינוך לא רשמיים.
מירב ישראלי: ברגע שזה מוסד חינוך כהגדרתו בחוק לימוד חובה זה כלל מוסדות החינוך.
נתן בביוף: אבל אלה מוסדות חינוך שהם רק רשמיים, לא?
מירב ישראלי: לא, זה 'לימוד חובה', לא ב'ממלכתי'.
מירב ישראלי: בלימוד חובה זה כללי.
נתן בביוף: הדבר השני הוא שזה יהיה מיוחד אך ורק לתכניות המיוחדות, לא לליבה.
מירב ישראלי: זה ברגע שזה לא יסוד.
נתן בביוף: אלה שני העקרונות.
יהודית גידלי: הוא רוצה לוודא שהניסוח תואם את מה שהוא אומר.
נתן בביוף: בדיוק, כי כרגע אנחנו לא רואים את הניסוח.
מירב ישראלי: הסעיף האחרון: "שר הפנים, בהתייעצות עם שר החינוך, רשאי להתקין תקנות לעניין סעיף זה".
מירב ישראלי: שזה מה, למשל?
אלכס מילר: באישור ועדת החינוך.
נתן בביוף: השארנו את זה לדברים..., זה די ראשוני.
מירב ישראלי: לא, אם אתם רוצים להגיד למשל שהוא יגיד על אופן הדיווח לשר, אז כדאי להגיד את זה.
יריב לוין: השאלה אם מותר לי, אם זה צריך להיות באישור ועדת החינוך או באישור ועדת הפנים, כי אני מניח ש---
מירב ישראלי: למעשה כל החוק הזה היה צריך להיות בוועדת הפנים.
יריב לוין: את זה אני יודע.
מירב ישראלי: לפחות לפי הלשכה המשפטית.
יריב לוין: אני מאוד רציתי שזה יגיע לכאן.
מירב ישראלי: אחר כך נראה מה יהיה ברפורמה, בקריאה ראשונה נעשה את זה ככה.
אלכס מילר: באישור ועדת חינוך.
מירב ישראלי: אם אתם רואים דברים, למשל אופן הדיווח לשר, או דברים שאתם יכולים, יכול להיות שכדאי להגיד את זה.
מירב ישראלי: כי זה ימקד אותם, מה הם רוצים.
יריב לוין: למען האמת לא צריך פה תקנות בכלל.
יריב לוין: זה מיועד להשאיר פתח, אם צריך.
אלכס מילר: משרד האוצר, מבחינת הסעיפים שנקראו כאן, אני הבנתי שאתם הצעתם את התיאום שלכם לסעיפים, אני אשמח לשמוע עם מה אתם מסכימים, מה אתם לא מסכימים ומה ההצעות שלכם.
אמיר רשף: לא, אין לי---
אלכס מילר: אתם מתנגדים עקרונית להצעה.
יריב לוין: אבל אתה רואה שזה לא כצעקתה.
אמיר רשף: השינוי של ה---
יריב לוין: באמת, עשינו פה עבודה כל כך יסודית.
אמיר רשף: ---במקום ייעודי היטל השבחה, אני חושב שהוא נכון, מעבר לזה אין...
יריב לוין: עשינו פה משהו בהחלט---
אלכס מילר: אתם לא יכולים לחיות עם הנוסח החדש?
אמיר רשף: אנחנו חיים במדינה שחובת ההוכחה---
אלכס מילר: רבותיי, אני אגיד לכם דבר כזה, זו לא שיטת עבודה, התיאום זה תיאום, זו לא התנגדות גורפת.
אלכס מילר: יושבים כאן ממשרד הפנים וממשרד החינוך, הם יודעים טוב מאוד מה זה תיאום ומה זו התנגדות.
אלכס מילר: אם יש התנגדות, יש ועדת שרים לחקיקה, אתם יכולים להעלות את זה, אנחנו נאשר את הצעת החוק לקריאה ראשונה וכמובן אתם יכולים להחליט להפעיל את כל המנגנונים העומדים לרשותכם, כולל ועדת השרים לחקיקה, כולל יושב ראש הקואליציה.
אלכס מילר: מבחינתנו, לא קיבלנו עמדה קואליציונית שונה ממה ש..., נכון, חבר הכנסת יריב?
אלכס מילר: חבר הכנסת יריב לוין, כמו שאני הבנתי כאן בישיבה, נתן אפשרות מלאה בעניין של הסיכום, אי אפשר לסכם על משהו שלא נותנים אפילו אפשרות לסכם עליו.
אלכס מילר: אני גם באיזה שהיא בעיה מההיבט הזה.
אלכס מילר: אנחנו מאשרים את הצעת החוק עם כל התיקונים האלה לקריאה ראשונה.
אלכס מילר: אני מאשר אותה כאן בוועדה, אני מעלה את זה בעוד שבועיים למליאת הכנסת, לא בשבוע הבא, אני אתן לכם לנסות ולהגיע להסדר עם חבר הכנסת יריב לוין.
אלכס מילר: במידה שתגיעו לאיזה שהם סיכומים ותרצו לעשות שינוי כזה או אחר, אנחנו יכולים במשך השבועיים האלה לפתוח את הצעת החוק, ואם לא נעלה את זה---
מירב ישראלי: אני צריכה להגיד שנאמר לי עכשיו בלשכה המשפטית שזה שנותנים קדימות לרפורמה בניסוח, כל הצעות החוק האחרות נכנסות כרגע לרשימת המתנה לניסוח, כך שאני לא יכולה להתחייב על---
אלכס מילר: בסדר, אני לא אחראי, לא על הנוסחים ולא על הלשכה המשפטית.
אמיר רשף: מה, עם החוק החדש?
מירב ישראלי: כרגע מנסחים את הרפורמה אצלנו ב---
יריב לוין: זה רק טכני, של עומס.
יריב לוין: ובאמת אם יש הערות.
יריב לוין: אתה ראית, גם עשינו פה כברת דרך ארוכה מאוד.
אלכס מילר: רבותיי, כוונתי להצביע על הצעת החוק לקריאה ראשונה במושב הזה.
אלכס מילר: יש לנו עוד משהו כמו 25 יום להצביע על הצעת החוק.
מירב ישראלי: ברגע שאוכל, אנסח.
אלכס מילר: בוקר טוב רבותי, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
אלכס מילר: אנחנו בנושא מורשתו של מייסד חסידות חב"ד במערכת החינוך, לציון 200 שנה לפטירת ר' שניאור זלמן מילאדי.
אלכס מילר: פרוטוקול 573, מכובדיי, בימים האלה מלאו מאתיים שנה להסתלקותו של מייסד חסידות חב"ד ר' שניאור זלמן מילאדי, הידוע בכינוי האדמו"ר הזקן.
אלכס מילר: בעל "התניא" וה"שולחן ערוך".
אלכס מילר: לאחרונה, הפיקה רשות הדואר בול לציון מאתיים שנה להסתלקותו של בעל התניא.
אלכס מילר: ר' שניאור זלמן נולד בשנת תק"ה ברוסיה, כבר בצעירותו נודע כי כבר רכש ידיעות בכל חלקי התורה, בד בבד החל לגלות מנהיגות ועירנות חברתית יוצאת דופן, וקרא ליהודים לנטוש את המסחר כאורח חיים ולעסוק בעבודת אדמה.
אלכס מילר: הוא מייסד חסידות חב"ד, ראשי תיבות של חכמה בינה ודעת.
אלכס מילר: הרעיון הוא שאת עבודת הבורא יש להשיג באמצעות התבונה שכלית.
אלכס מילר: חיבוריו המפורסמים של ר' שניאור זלמן מילאדי הם "התניא" וה"שולחן ערוך".
אלכס מילר: ספר התניא מתאר בצורה בשיטתית את רעיונות החסידות ונחשב ל'תורה שבכתב' של החסידות.
אלכס מילר: לאור כל זאת, ראיתי לנכון לכנס ישיבת ועדת חינוך מיוחדת לציון תאריך זה, כדי לדון במורשתו החינוכית של הר' שניאור זלמן ובערכיה החינוכיים של חב"ד, שמפעילה בישראל רשת של מאות בתי ספר וגנים בחינוך ממלכתי דתי, כדי לבחון האם ניתן להטמיע במערכת החינוך את מורשתו החינוכית של ר' שניאור זלמן מילאדי.
שלי גולדברג: שלום לכולם.
שלי גולדברג: אני לא מתוך חסידות חב"ד, למרות שכל מי שיהודי או אדם הוא חלק מחב"ד.
שלי גולדברג: אני מרצה לקבלה, לחסידות ולפסיכולוגיה חסידית ואני שמחתי על המפגש הזה כי הפצת לימוד תורתו של האדמו"ר הזקן, בעל התניא היא בעלת חשיבות חינוכית-רוחנית-מוסרית ממדרגה ראשונה.
שלי גולדברג: אנחנו חיים בעידן שבו אנשים זקוקים למשמעות, זקוקים להעצמה, זקוקים לכוח, צריכים לדעת מה היחוד שלנו כבני אדם בכלל וכבני ישראל בפרט, והאדמו"ר הזקן בנה תורה שפונה לכל אחד ואחת מאתנו ונותנת לנו כלים מעשיים למשמעות, לנתינה, הוא נותן לנו ממש שפה, כמו כל החסידות, כדי לבחון איך אפשר בדור שלנו, שמחפש תשובות לקיום, שאנחנו רוצים לדבר על ערכים רוחניים, איך בתוך הנפש פנימה אפשר לגלות את העוצמה.
שלי גולדברג: והפצת תורתו לכל אדם באשר הוא אדם בכלל ולכל אדם מישראל בפרט, היא כל כך חשובה כי כשלומדים את השפה שהאדמו"ר הזקן בנה, וכל מילה בתורה וכל מילה בפרשת השבוע ובכל דבר שאתו הוא פנה, הוא בעצם פנה אל הנפש, הוא מדבר על הפרשנות של התורה, 'מצרים' הם המיצרים שיש לנו בנפש, ו'כנען' זה להכניע את הפחדים שלנו ו'ישראל' זה 'יגיע ישר אל תוך האל' והשפה של החסידות - חשוב שתוכר לכל ילד, כי האדם צריך משמעות וצריך ייעוד בחיים.
שלי גולדברג: התורה של האדמו"ר הזקן לא רק נותנת לנו תשובות לשאלה איך אני אהפוך את חיי לטובים יותר אלא למה אני בכלל כאן, מה התפקיד, ואחד הדברים הגדולים שחרטה חב"ד על לוח ליבה ואני תמיד משתאה ומעריכה אותו, הוא הנתינה.
שלי גולדברג: את האהבה.
שלי גולדברג: את הכבוד לכל אדם באשר הוא אדם, את חשיבות החיבור, את העובדה שכולנו כלל ישראל וכולנו חלק מאותה אחדות.
שלי גולדברג: הם מוצאים בכל אדם את הנקודה הפנימית, את הנשמה, מעצימים אותה, מפתחים אותה, ללא קשר לתפיסת עולמו ואת כל המהפיכה הזו יצר האדמו"ר הזקן, שבנה את חסידות חב"ד ונתן לנו ממש כלים מעשיים איך בדור הזה, שהמידע אצלו הוא עצום, אפשר לקבל מודעוּת, אפשר להתחבר אל הנפש, אפשר – ללא כל קשר לתפיסת עולמך– לקבל תשובות, דרך השפה הכל כך פשוטה שהוקמה וחסידי חב"ד לאורך הדורות הם שגרירים שלה.
שלי גולדברג: לכן אני מוצאת לנכון בקורסים שלי, גם באוניברסיטה, לפסיכולוגים חינוכיים שהם בכלל לא קשורים ליהדות, איני אוהבת את המלים חילוני ודתי כי בכולנו יש נשמה ובכל אדם יש חלק א-ל-ו-ק ממעל, אז כשאני מלמדת פסיכולוגיה חסידית סטודנטים חילוניים, הם רואים איך יש חשיבה חיובית, איך היום, בעידן שלנו, שהוא כל כך מתאר את העוצמה של פסיכולוגיה חיובית, חשיבות הכנסת והממשלה והמדינה והחברה, היא כמו שאומרת הפסיכולוגיה "לעבוד על מה שחזק אצלך".
שלי גולדברג: זה נקרא בפסיכולוגיה החיובית "ניגוד חזקות", אל תגיד לו מה אין לו ואיך הוא ישתפר, הגד לו מה יש לו, איך הוא יכול לתרום לקהילה, היום באיי.
שלי גולדברג: בי.
שלי גולדברג: אם, ב"נס"א", בכל חברה בארצות הברית ובכל מוסדות הפוליטיקה יש פסיכולוגים חיוביים שמתמקדים בתפיסה שנקראת ניגוד חזקות, איך אני מעצים את החברה, איך אני עובד כאורגניזם, את זה בדיוק עשה האדמו"ר הזקן, הוא מדבר על ניגוד חזקות, הוא אומר: יש בך נשמה, שבע יפול צדיק וקם, הוא נותן לנו ממש את מה שהפסיכולוגיה החיובית היום בארצות הברית עושה, איך נפעל כגוף, איך כל אחד יגלה את האור שלו, את היחוד שלו.
שלי גולדברג: אנחנו קוראים בפרשה על המנורה, שיש בה הרבה ריבוי, שבעה קנים ושבעה כפתורים, אבל היא מיקשה אחת, כל אחד מאתנו הוא חלק מעם, יש לנו תפקיד והאדמו"ר הזקן, ממש כפסיכולוג שהקדים את זמנו, הרי היום אנחנו מדברים על מאתיים שנה להסתלקותו, היום הפסיכולוגיה החיובית שלו חודרת ולכן, לעניות דעתי, חשיבות הפצת תורתו היא מאד מרכזית בעידן שלנו, שצריך תשובות למשמעות, לנתינה, לאהבה ולתכלית קיומו של האדם.
זלמן נוטיק: אחרי הדברים הנפלאים ששמענו עכשיו אנחנו ננסה לתת עוד פן מעניין לתורתו של האדמו"ר הזקן ולראות איך הדברים משתקפים למעשה בחיי היומיום, לא רק שלנו כיהודים דתיים, לא רק כחיי - - -
נסים זאב: סליחה, הייתי מציע שאולי תאמר מהו ה"תניא", מה התוכן שיש בספר, לא כולם יודעים, גם בשביל השידור, זאת אומרת, אומרים ללמוד את "התניא", מה יש ב"תניא", לא רק מיהו בעל ה"תניא" אלא מה יש בספר.
זלמן נוטיק: בשמחה גדולה.
זלמן נוטיק: ספר התניא משמש למעשה כספר יסוד לעבודת ה' של כל יהודי, והדבר המייחד את ספר התניא הוא שזה לא ספר שבא ומספר לנו את הנקודות השליליות שבתוכנו, ולחפש בכל נקודה שלילית את הדרך איך לפתור את אותה בעיה שלילית ולצאת ממנה, אלא שזה ספר שכל כולו מיוסד על השאלה איך לגלות את הנקודה החיובית שכבר קיימת בתוכנו, כיצד ללבות אותה ולהוציא אותה לאור.
זלמן נוטיק: יתרה מזאת, איך להסתכל על כל אדם בעולם, על כל חפץ בעולם, כשיש חפצים שנראים כחיוביים ויש דברים שנראים כשליליים ולגלות את נקודת הטוב שטמונה בתוך הדברים האלה, ואיך הדבר הזה משמש כחלק מאותו פסיפס אלוקי של הבריאה ואיך שכל דבר בעולם תורם ומשלים את היעוד האלוקי שלשמו הקדוש ברוך הוא ברא את העולם.
זלמן נוטיק: זה ספר יסוד של כל חסידות חב"ד, הוא הספר שממנו חסידי חב"ד שואפים את תעצומות הנפש שלהם.
זלמן נוטיק: את אהבת ישראל הבלתי מתפשרת שלהם, וזה הספר שאתו למעשה כל חסיד חב"ד בכל נקודה בעולם, בכל פינה בעולם, יוצאים במסירות נפש למען כל יהודי, יוצאים במסירות נפש ללא פשרות, זה בעצם ה"דלק" האמיתי של כל חסיד חב"ד ושל כולנו יחד.
זלמן נוטיק: הייתי רוצה, במסגרת זו, להתמקד בעוד נקודה מעניינת, בהמשך לדברי הגברת שקדמה בדיבורה.
זלמן נוטיק: אנחנו יודעים שיש תנועה שהיתה מאות שנים בעם ישראל, תנועה של עבודת ה', שהמהות שלה והמשמעות הפנימית שלה היא להסביר לכולנו את המאיסות של חיי החומר, כמה חיי החומר אינם טובים, כמה אנחנו צריכים לצאת מן החומר ולהתקרב אל הרוח.
זלמן נוטיק: יש עוד תנועה, אחרת, שאומרת: עזוב, עזוב את החומר, התמקד רק ברוח.
זלמן נוטיק: תאכל פחות, תשתה פחות, תישן פחות, תבלה פחות, תתחבר פחות אל החומר ויותר אל הרוח.
זלמן נוטיק: המיוחד ב"תניא" והמיוחד בחסידות חב"ד והמיוחד בשיטתו של האדמו"ר הזקן הוא נקודה אחרת, להסביר לנו לכולנו, שהדבר הנפלא ביותר – כמה שזה נשמע מוזר, הוא דווקא החומר שאותו הקדוש ברוך הוא ברא.
זלמן נוטיק: זאת אומרת, במלים פשוטות, האדם ירד לעולם לא כדי להתנתק מן החומר, כי אם כדי להתנתק מן החומר אז תישאר למעלה בעולמות העליונים, הרי הנשמה היה לה מצב נפלא לפני שירדה לעולם, היא כולה היתה רוח ולא היה לה שום קשר אבל, הנשמה ירדה לעולם כדי להתחבר עם החומר וכדי להכניס את הרוח לתוך החומר וכדי להכניס את קדושת השם לתוך חיי החומר.
זלמן נוטיק: במלים פשוטות חסידות חב"ד דוגלת בכך שאדם צריך דווקא לעבוד, להיות מעורה בחיי החברה, להיות מעורה בעסקים, להיות מעורה בתוך ענייני העולם אבל, בתוך הדברים של העולם, בתוך המציאות של העולם, למשוך לשם את חיי הרוח, להכניס לשם את הקדושה של הבורא יתברך בתוך המציאות הפשוטה והעכשווית.
זלמן נוטיק: זה למעשה הסולם, הנשמה שלנו נקראת סולם שמוצב ארצה וראשו מגיע השמיימה, סולם שמחבר את הרוחניות הטהורה ביותר עם המציאות הגשמית ביותר.
זלמן נוטיק: אולי עוד משפט אחד קטן, ברוח הדברים של "ואהבת לרעך כמוך", אתם יודעים, בתורה כתוב "ואהבת לרעך כמוך" אבל זו מצווה שאין לאף אחד מאתנו סיכוי לעשות אותה, מאד פשוט למה, אני נולדתי עם אגו, עם אהבת עצמי ואני אמור לחנך את עצמי להתחיל לאהוב את האנשים שסביבי.
זלמן נוטיק: אולם, כמה שאחנך את עצמי לאהוב את האנשים שסביבי לעולם לא אגיע לרמה שבה אני אוהַב את השני כמו את עצמי, כי טבע שאני רוכש אותו לעולם לא יהיה חזק כמו טבע שנולדתי אתו.
זלמן נוטיק: נולדתי עם אהבת עצמי והתחנכתי לאהוב את הזולת.
זלמן נוטיק: כמה שאתחנך לאהוב את הזולת את אגיע לרמה שבה אני אוהב את עצמי.
זלמן נוטיק: זו בעיה קשה "ואהבת לרעך כמוך זה כלל גדול בתורה" אבל איך אפשר שכולנו נגיע לקיום "ואהבת לרעך כמוך"?
זלמן נוטיק: האדמו"ר הזקן בשיטה שלו פותר את הבעיה באופן נפלא תחת כותרת מאד מעניינת: "אגואיזם נוסח חב"ד".
זלמן נוטיק: חב"ד התנועה הכי אגואיסטית במובן החיובי ונסביר מדוע.
זלמן נוטיק: אל תהיה פחות אגואיסט ותתחיל לאהוב את השני, כי לעולם לא תגיע לרמה של כזו אפסיות האגו שבה תוכל לאהוב את השני כמו את עצמך, אין סיכוי.
זלמן נוטיק: הפוך.
זלמן נוטיק: בגלל שאתה אגואיסט תשקיע בשני.
זלמן נוטיק: למה?
זלמן נוטיק: כשתלמד את ספר ה"תניא" אתה תגלה שאני זה אתה ואתה זה אני וזה שנראֲה שאני מציאות אחת ואתה מציאות שניה - זה דמיון, זה משהו חיצוני מאד, זה לא משהו אמיתי כי במציאות האמיתית, במציאות הפנימית, במציאות הנשמתית האלוקית אני ואתה הם אותו אחד ולכן, בגלל שאני אוהב את עצמי אני משקיע בכך כי אני יודע, שככל שאני אשקיע בך יותר אני בעצם משקיע בעצמי כי כולנו שורש אחד.
זלמן נוטיק: וזו בעצם תמונת המצב האמיתית של ימות המשיח.
זלמן נוטיק: תמונת המצב האמיתית של ימות המשיח היא שכל יהודי ובעקבותיהם כל הנפשות יגלו את השרש האמיתי, שכולנו בעצם יחידה אחת, מהות אחת והשני הוא אתה.
זלמן נוטיק: ככל שתשקיע בשני תגלה שבעצם הִשקעת בעצמך.
זלמן נוטיק: תודה רבה.
ישראל דוד נחשון: דר' שלי האירה מאד יפה את התכנים, בעיקר את השאלה לאן אנחנו רוצים להגיע.
ישראל דוד נחשון: זה מגדיר את הצד הפילוסופי.
ישראל דוד נחשון: רק רציתי להוסיף מילה אחת על מה ששלי אמרה, על מנת להציע לוועדת החינוך, שכדי שיהיו הרבה פחות בעיות, צריכים לאמץ את ספר ה"תניא" כמודל, על מנת לפתור בעיות בעם ובעולם כולו.
ישראל דוד נחשון: כאן לומדים הרבה פתרונות לכל מיני בעיות נקודתיות, כל פעם על דבר אחר, ואני הייתי אומר שאם היו מאמצים את הקו של האדמו"ר הזקן שהמח שליט על הלב ותולדתו, זאת אומרת שהמוח הוא בעצם צריך להיות השליט, אנחנו לא יורם מהמותן, ולא מן הרגשות, כמה שהם יהיו יפים וטובים אבל צריך להיות מישהו שמוביל אותם, משהו שמוביל אותם, והם תלת מוחין של המוח, והקו הכללי בחינוך, בארץ ובעולם כולו, היה צריך להיות בכיוון הזה שהמוח שליט על הלב ותולדתו.
ישראל דוד נחשון: ואם יאמצו את הדרך בה האדמו"ר הזקן מביא את זה לאורך כל הספר, הוא מביא את האנשים למצב אחר לגמרי לפיו מלכתחילה לא צריך להגיע לכל הבעיות שמדברים עליהן פה, כי הוא מביא לרמה אחרת של חשיבה.
ישראל דוד נחשון: למרות כל המגבלות של האדם איפה שהוא נמצא ועם מה שהוא נולד, למרות כל הדברים.
ישראל דוד נחשון: הרי ידוע שחב"ד הדפיסה את ה"תניא", ספר היסוד של חסידות חב"ד, הדפיסה בכל העולם כולו באלפי מהדורות.
ישראל דוד נחשון: מהדורות ממש בעיר עיר בכל המדינות וכו'.
ישראל דוד נחשון: זה על פי הוראתו של הרב.
ישראל דוד נחשון: אנחנו צריכים להבין שיש כאן משהו, כי זה לא היה כדי להדפיס עוד תניא.
ישראל דוד נחשון: הבעל שם טוב, כשעשה עליית נשמה, בערב ראש השנה – והוא כותב את זה באיגרת שלו, הוא שאל את מלך המשיח "אימתי?" מתי יבוא מלך המשיח?
ישראל דוד נחשון: מתי יבוא לגאול את העולם?
ישראל דוד נחשון: הוא אמר לו, בין דברים אחרים: לכשיפוצו מעיינותיך החוצה".
ישראל דוד נחשון: בא האדמו"ר הזקן והוביל את הענין של ה"תניא" ושאל חבר הכנסת הרב זאב, בוא הוביל את זה למעשי, הוריד את הענין של "כשיפוצו מעיינותייך" שלא יישאר רק בגדר של תנועה עממית שהיא אמנם עובדת את השם בשמחה וכו' אבל, הוא הוריד היזומות של החסידות, להוריד אותן לשפה מעשית.
ישראל דוד נחשון: הראשון והיחידי שהוריד את זה לשפה מעשית וקוראים לזה "התורה שבכתב של החסידות" הוא ספר ה"תניא" שכל אות בו היא מדוייקת, ידו של האדמו"ר הזקן, עשרים שנה ישב על אות אחת, לפני שסגר את ספר התניא, וזאת כאשר את ה"שולחן ערוך" שלו הוא סגר אחרי שלש שנים.
ישראל דוד נחשון: זאת אומרת, קוראים לתניא "התורה שבכתב של החסידות" כי יש שם גם ג"ל פרקים דאורייתא, כמו בתורה, יש חמישים ושלושה סדרים כך יש בתניא, ויש שם חמישה חלקים כנגד חמישה חומשי תורה, ואנחנו רואים שיש כאן ממש הקבלה.
ישראל דוד נחשון: גדולי החסידות כשראו את התניא בפעם הראשונה, הם אמרו: עם זה ילכו לקבלת פני משיח צדקנו".
ישראל דוד נחשון: וכל גדולי ישראל התבטאו על התניא שאין ספר שיכול להביא ליראת שמים ולרומם את האדם כמו התניא.
ישראל דוד נחשון: בא הרבי, שרבים בעולם מחכים ומצפים להתגלותו כמלך המשיח, הוריד את הפצת המעיינות שאמר מלך המשיח ואמר:
ישראל דוד נחשון: מתי יבוא - כשיפוצו מעיינותיך החוצה, שלח הרבי לכל העלם כולו להדפיס את ה"תניא" ואנחנו זכינו בעצמנו בכל מיני מקומות, במסגרת ה"טנקים" שאני עוסק בהם, "טנקים" של חב"ד, ו"צבאות השם", במסגרת הזו אנחנו נשלחנו וזכינו להדפיס בקרוב לשלש מאות מקומות בארץ, קיבוצים וישובים אחרים, רבים רבים והסוף היה, בסוף הדברים ראינו את התשובות הנפלאות של הרבי בענין, כי בהתחלה לא כל כך ירדנו לסוף העניינים אבל היום, כשאנחנו רואים את המצב של העולם אנחנו מבינים שזה שלב בהתגלות של מלך המשיח, זה שלב של הגאולה, וכולנו בעצם היום רואים שכל העם היום רוצה לשמוע מה הרבי אומר, מה בענין הזה ומה בענין ההוא, ובעיקר בענין של לימוד החסידות שהיום נהיה נחלת הכלל.
ישראל דוד נחשון: אני בסך הכל יכול לאחל פה, שוועדת החינוך הזו תזכה לקבל פני משיח צדקנו בקרוב ממש ונעשה כאן ישיבה חגיגית, תצטרכו למצוא אולם קצת יותר גדול אבל נצליח בעזרת השם.
ישראל דוד נחשון: תודה רבה.
נסים זאב: אדוני יושב הראש, אני זוכר בצעירותי שלפני לימוד גמרא בישיבות היינו לומדים את ה"תניא", היו עוד מספר ספרים כמו "הלכות צדיקים", "מסילת ישרים" אבל ה"תניא" – ומדוע ביקשתי לחדד מה שיש ל"תניא" כי חלק מן הצבור לא יודע, חושב שזה עוד ספר, אבל כולו אורחות חיים, כולו מוסר, כל מה שקשור בבין אדם לחברו ובין בין אדם למקום, אלה דברים שיש בהם הרבה הרבה וכדי להתחיל בכלל בלימוד צריך להתחיל עם משהו מקדמי, להתחיל את היום עם ה"תניא", כך צעירים, בחורים, היו מתחילים עם ה"תניא" ואני רוצה לומר, כיוון שהזכרתם גם את האדמו"ר מיליובביטש, אני הייתי נוהג לבוא בשמחת תורה, ביום שביעי של גלויות ואני אומר לכם השמחה שהיתה שם, במוצאי החג, לראות את האלפים והרבבות בריקוד ובשירה - אין דבר כזה, אין מראה כזה בכלל, לא ראיתי עוד.
נסים זאב: ראינו עוד אצל אדמו"רים נוספים אבל שעות שעות שעות שעות של ריקודים ושמחה וממש אתם רואים מהי עבודת השם מתוך שמחה.
נסים זאב: האדמו"ר היה מתווה דרך וברוך השם שזכה שבזכות השושלת של מאתיים שנה אנחנו רואים מסירות נפש של כל חסידות חב"ד שנותנים ומעניקים את אהבת ישראל קודם, אהבת הבריות שהיא "ואהבת לרעך כמוך זה כלל גדול בתורה" זאת אומרת, זה היסוד שלנו בתורת ישראל.
נסים זאב: הענין של לקרב - גם איך לקרב, אפשר לקרב וקירוב הזה אפשר גם להרחיק לכן כתוב "ולא תשא עליו חטא", "הוכיח תוכיח...
נסים זאב: ולא תשא" ולכאורה מה הקשר?
נסים זאב: אלא שלפעמים מתוך ההוכחה עלול להגיע מצב של ריחוק ולא של קירוב אולם אצל חסידות חב"ד יש את הענין של איך לקרב ואיך לעשות באמת חיל בכל העולם בהצלת יהודים.
נסים זאב: אנחנו צריכים את ההצלה הזו בזמן שיש כל כך הרבה התבוללות בעולם ואנחנו כל הזמן יושבים ומבכים את ההתמעטות של העם היהודי בגולה, אז ה"חיילים" אותו "צבא השם" שיוצא ממקום למקום ומסכן את עצמו, בכל מקום ובכל פינה, אתה רואה אותם ברכבות, אני ראיתי את הדובר לפניי, בארצות הברית, את הנסיעות וקידוש השם כזה, גם בקרב הגויים, כשאתה רואה את ה"טנקים" של השמחה והשירה בתוך מנהטן, ב- 5th avenue, איך שהם דוהרים, איך שהם שמחים ואפילו הגויים אומרים: אין כמו עם ישראל באהבה ובקירוב.
נסים זאב: לכן אני חושב שענין של להחדיר ולהביא את תורת בעל התניא היא דבר מאד חשוב ואני רק מבקש שאולי אנחנו נעשה אולי כדוגמה, ככנסת ישראל אז אולי נתחיל עם "ישראל ביתנו" שהיא תתחיל לתת, למשל, שיעור, בפתיחה של ישיבות יום שני, כל יום שני יש ישיבת סיעה אז אני מקווה שיושב ראש הועדה התחיל היום את היישום.
יעקב גלויברמן: ברשות יושב הראש, חברי כנסת, רבנים, קהל קדוש ונכבד.
יעקב גלויברמן: שאלה פעם סטודנטית את הרבי מליובאביטש': מהי רבי?
יעקב גלויברמן: מה זה רבי?
יעקב גלויברמן: והוא אמר: רבי זה גנרטור והחסידים הם המנורות, המחבר ביניהם זה החוטים.
יעקב גלויברמן: הסבירה הגברת הנכבדה, גברת שלי, את יסוד חב"ד - מהי אהבת האדם?
יעקב גלויברמן: ויש שאלה האם אהבת האדם יותר גדולה מאהבת ה' או שאהבת ה' יותר גדולה מאהבת האדם?
יעקב גלויברמן: והרבי מיליובאביטש', האדמו"ר הזקן, דרך חב"ד היא אהבת האדם.
יעקב גלויברמן: כי הקדוש ברוך הוא אוהב אותנו כבנים, זה היסוד של חסידות חב"ד וזה בעצם המסר שעבר מלפני שנים רבות, דרך כל אדמו"רי חב"ד, על הענין שהגברת שלי דיברה עליו, הנתינה והאהבה של הזולת, זו דרך של חסידות חב"ד.
יעקב גלויברמן: במסגרת הפגישות הרבות שלי, במשך שנים רבות אני נפגש עם המון צאצאים של האדמו"ר הזקן, אנשים לא דתיים כפי שהזכירה הגברת שלי, דתיים ולא דתיים, משפחת סלונים, יש ספר הצאצאים של משפחת חשין, משפחתו של השופט חשין, ודומיהם, אני נפגש עם אנשים בכלל לא דתיים אבל דבר אחד אתם רואים עליהם, את האצילות, את הנתינה, את אהבת האדם, זה פשוט מדהים.
יעקב גלויברמן: גם במסגרת התכניות, יש לי תכנית טלוויזיה, המפיקה היא הגברת סלונים, ואתה רואה עליה, איזו עדינות נפש, אז אין מושג של דתיים ולא דתיים – אנחנו יהודים.
יעקב גלויברמן: אנחנו צריכים לדעת שאנחנו יהודים.
יעקב גלויברמן: אז כפי שציינתי, המחבר בינינו לבין הרבי לבין חסידות חב"ד הוא החוטים, החוטים של האהבה והנתינה.
יעקב גלויברמן: הרבי, האדמו"ר הזקן הנחה אותנו על ידי ספר ה"תניא" ונמצא פה גם הדור הצעיר, יש מושג של מוח, יש מושג של לב ויש מושג של כבד.
יעקב גלויברמן: בצבא, והזכירו כאן את ה"טנקים" ואתה יודע, דוד נחשון, אני ב 82' הייתי בקרב בלבנון, בין הראשונים שפרצו לביירות יחד עם עמוס ירון שהיה קצין צנחנים ראשי, ואתם נכנסתם תוך כדי הפריצה וקיבלתי צעקות מרן כהן, חבר הכנסת, ידיד נפש והיה סגן מפקד חטיבה: מה עושים פה הטנקים?
יעקב גלויברמן: אמרתי לו: הם מביאים קדושה למקום.
יעקב גלויברמן: זה היה אחרי שנהרג סגן הרמטכ"ל, קותי אדם זכרונו לברכה וקיבלנו הוראה: אף אחד שלא ייכנס לשם אבל הטנקים היו בראש ובראשונה ואמרתי: על זה אני לא מוותר.
יעקב גלויברמן: אני חב"דניק אז לא וויתרנו על זה.
יעקב גלויברמן: בצבא ידוע שכל דבר מחולק לשלשה, כיתה, פלוגה, חטיבה הכל מחולק לשלושה, גם האדם וכך הדריך אותנו הרבי מליובאביטש, האדמו"ר הזקן, שהאדם מחולק לשלושה חלקים: המוח, הלב, והכבד.
יעקב גלויברמן: המח הוא המחשבה של האדם, אז אם אתה מתחיל עם המח לעבור אז סדר המלים הוא: מח, לב, כבד, מ"ם, למ"ד, כ"ף – אתה מלך, מלך בכל דבר, אם אתה עובד עם הלב אז הסדר הוא למ"ד, מ"ם, כ"ף הן 'למך', למך זה 'יורם' אבל אם אתה עובד עם החלק התחתון אז זה כלום, כ"ף, למ"ד, מ"ם הן כלום.
יעקב גלויברמן: אני נזכר כאן בסיפור שהזכיר חבר הכנסת נסים זאב, היה אחד מראשי הלח"י קראו לו נתן ילין מור.