GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד פילבר: שלא תהיה התערבות בחקיקה?
דוד פילבר: אבל אין מניעה לגבות.
מירב ישראלי: לגבות בודאי שלא.
איל זנדברג: "יופץ למכירה".
מירב ישראלי: סעיף (4).
זבולון אורלב: שיעור אגרה?
זבולון אורלב: –אין.
מירב ישראלי: אז עכשיו צריך לדבר על התחילה.
זבולון אורלב: תחילה צריך להיות 31 במאי 2001.
דורית מורג: לא תוכל.
זבולון אורלב: ב 2001 יתחילו לדווח את הדיווחים הראשוני ועד 15 ביולי הקרוב יש זמן.
דוד פילבר: עד 15 ביולי הקרוב יש חמישה חודשים.
מרים גראזי רוזנבו: אבל צריך לפנות אליהם ולהגיד לכולם שהם צריכים להירשם.
זבולון אורלב: אז כמה זמן לוקח לפנות?
דורית מורג: לא, אי אפשר.
דוד פילבר: תראו, לא התחייבנו על גודל החוברת.
דוד פילבר: יכול להיות שהחוברת תהיה על שני דפים.
מרים גראזי רוזנבו: אבל זה הם.
מרים גראזי רוזנבו: הקרנות חייבות להירשם.
דורית מורג: יש עכשיו חובה חוקית לקרנות מסוימות לדווח.
אלחנן אופנהיימר: יש פה כמה תאריכים.
איל זנדברג: משרד החינוך בדרך כלל דורש תחילה בשביל עצמו, אבל זה כאן לא משרד החינוך הבעיה.
איל זנדברג: אני מטיל על גוף, על קרן, את הזמן להתארגן.
איל זנדברג: השאלה היא אם זה זמן מספיק להתארגן.
זבולון אורלב: מה זה להתארגן?
זבולון אורלב: מה אתם עושים עניין?
זבולון אורלב: על מה הוא צריך לדווח?
זבולון אורלב: הוא צריך לכתוב מכתב: חילקתי 40 מלגות של עשרים אלף שקל כל אחת.
זבולון אורלב: זה בדיוק עמוד אחד של דיווח.
זבולון אורלב: מה אתם עושים מזה תיק גדול?
מרים גראזי רוזנבו: רישום מלגה זה יותר.
זבולון אורלב: איזה רישומים?
זבולון אורלב: אני מדבר על התוספת של החוק הזה.
זבולון אורלב: עושה שאלון פשוט, שולח אותו בדואר אלקטרוני וזהו.
דוד פילבר: צריך לומר את העובדות.
דוד פילבר: כרגע אין תשתית.
דוד פילבר: יש רשימה של כ 620 קרנות.
זבולון אורלב: תפרסם מודעה בעיתונים שיש חובה.
דוד פילבר: אוקיי, אבל את זה אפשר לעשות אחרי שתסיימו את הליכי החקיקה.
דורית מורג: בשבוע הבא.
דוד פילבר: תאריך תחילה צריך להיות כתוב בתוך x זמן אחרי קבלת החוק.
דוד פילבר: לא?
זבולון אורלב: תראה, אני יוצא מתוך נקודת הנחה שהחוק הזה יעבור בשבועיים או שלושה שבועות הקרובים.
זבולון אורלב: אז יש מספיק זמן.
זבולון אורלב: יש לך שלושה חודשים עד הדיווח.
דורית מורג: זה מעט מאד.
דורית מורג: זה גם לפרסם...
איל זנדברג: זה לא שלושה חודשים.
איל זנדברג: עוד שלושה שבועות זה משאיר חודשיים.
איל זנדברג: חודשיים וחצי.
דורית מורג: יש גם חידוש כאן, מבחינת הקרנות שעד עכשיו לא היו חייבות דיווח.
זבולון אורלב: אני לא רוצה להפסיד את תשס"ב.
דוד פילבר: אפשר לקבוע שהשנה המועדים הם לא קבועים?
זבולון אורלב: אפשר לקבוע הוראת מעבר.
דוד פילבר: בהוראת מעבר תוסיפו שלושה חודשים.
דוד פילבר: שתהיה חצי שנה לעבוד על זה.
זבולון אורלב: הוראת מעבר לתשס"ב, שמותר שיהיה אחור של שלושה חודשים למועדים וזה בהנחה שהחוק עובר בסדר גודל של השבועיים שלושה הקרובים.
זבולון אורלב: זה אומר שהיא צריכה לגמור את זה בתוך ימים אחדים.
דורית מורג: מתי מועד תחילה?
דורית מורג: תשס"ב?
זבולון אורלב: כן ומותר לאחר במועדים עד שלושה חודשים.
דוד פילבר: זאת אומרת, אפקטיבית, יוכלו להגיש השנה עד סוף אוגוסט?
דורית מורג: צריך לקבוע תאריך.
דוד פילבר: עכשיו, זה לא תשס"ב.
מירב ישראלי: תחילת החוק היא מיידית ויש הוראת מעבר שאומרת שלגבי השנה הנוכחית, זה ידווח ויפורסם.
איל זנדברג: תשס"א.
איל זנדברג: לא תשס"ב.
מירב ישראלי: הוא התכוון לשנת הלימודים תשס"ב.
מירב ישראלי: שהמלגות יינתנו בתשס"ב.
דוד פילבר: עו"ד מורג, את חושבת שאנחנו לוקחים על עצמנו דבר שאנחנו לא יכולים לעמוד בו?
דורית מורג: לא יודעת.
דורית מורג: אתה צריך להגיד.
זבולון אורלב: אני אומר לך שוב, ג'נטלמנית, אם בשבוע הקרוב תפנו אלינו שוב ותוכיחו לי באותות ובמופתים, אני מוכן לשקול את העניין הזה.
זבולון אורלב: אני נותן לך שבוע זמן, תשקול.
זבולון אורלב: אתה ראית.
זבולון אורלב: גם לא עם המשרד וגם לא עם ההשכלה הגבוהה, אני לא הולך עם ראש בקיר.
דוד פילבר: אנחנו נבדוק עם מחלקת הפרסומים.
זבולון אורלב: אני חושב שאתם צריכים תירוצים טובים מאד, אם נותנים לכם גם הוראת מעבר לאחר במועדים, למה זה לא יהיה מוכן לתשס"ב.
זבולון אורלב: אני יודע מה יהיה בתשס"ג?
דוד פילבר: דוגמא.
דוד פילבר: אפילו בשביל הפרסום, ההפצה והמכירה צריך מכרז.
דוד פילבר: המכרז הזה עצמו לוקח שלושה חודשים.
זבולון אורלב: אין לך בעיה לבקש פטור ממכרז במכתב של ארבע שורות מהחשב הכללי, אם נכנס חוק.
זבולון אורלב: באמת, על כל בעיה אני אגיד לכם את הפתרון.
זבולון אורלב: זה בדיוק מכתב של ארבע שורות ואתה יודע שתקבל את הפטור הזה.
דורית מורג: אבל ההפצה?
זבולון אורלב: אז הפצה.
מרים גראזי רוזנבו: זה לא רק זה.
מרים גראזי רוזנבו: רק ב 31 במאי הקרנות יצטרכו להירשם.
מירב ישראלי: אתם רציתם להעיר עוד משהו.
איל זנדברג: סעיף ההגדרות, עוד לא מיצינו.
איל זנדברג: לא עברנו על כל ההגדרות.
מירב ישראלי: אז אולי אני אגיד באופן מסודר, שהניסוח של החוק ידרוש תיקונים בעקבות ההורדה של מאגר המידע וכולי, אנחנו נעשה את התיקונים האלה בהתאם לכל ההחלטות שהתקבלו פה בוועדה.
מירב ישראלי: זה כולל גם את ההגדרות.
איל זנדברג: הגדרת תלמיד לא נדונה בכלל.
זבולון אורלב: עוד הערות לפני שאנחנו מצביעים על החוק?
זבולון אורלב: סעיף 2?
מירב ישראלי: אולי נעבור על ההגדרות.
מירב ישראלי: קרן ממומנת יורד, קרן רשומה זו "קרן החייבת ברישום לפי סעיף 2א".
מירב ישראלי: זה משהו שמתחייב.
מירב ישראלי: "תלמיד" – קבענו – "החל בלימודים בכיתה ז'".
מירב ישראלי: זה בסדר?
מירב ישראלי: "השר – שר החינוך" ועכשיו סעיף 2.
מרים גראזי רוזנבו: אני חושבת שזה פשוט מיותר.
איל זנדברג: סעיף 2 של החוק העיקרי?
זבולון אורלב: סעיף 2 התיקון או בחוק העיקרי?
מירב ישראלי: סעיף 2 של החוק העיקרי אומר: "שר החינוך והתרבות רשאי לצוות על מוסד חינוך להמציא למרכז הקרנות דין וחשבון על סוגי המלגות שאותו מוסד מעניק לתלמידיו..." וכולי.
זבולון אורלב: מיותר לחלוטין.
זבולון אורלב: אני טוען שהוא מיותר.
זבולון אורלב: מישהו מוכן להגן עליו?
מירב ישראלי: אני מוכנה לנסות.
מירב ישראלי: השאלה היא אם למרות החובה החוקית קרן לא מדווחת והשר בכל זאת רוצה לקבל ממנה מידע, למה שלא תהיה לו אפשרות לקבל ממנה מידע?
מרים גראזי רוזנבו: אז למה רק על מוסדות חינוך?
מרים גראזי רוזנבו: על כל קרן.
מירב ישראלי: הבעיה היא שתיקנו את מוסד חינוך למוסד חינוך שמעניק מלגות.
מירב ישראלי: ואני דווקא רוצה שהשר יוכל לפנות למוסד חינוך, גם אם הוא לא יודע אם הוא מעניק מלגות או לא, כדי לבדוק את זה.
מרים גראזי רוזנבו: מעצם החובה שלך להירשם והחובה של השר לדאוג לכך, שמוסד חינוך שמעניק מלגות יירשם, סמכותו גם לפנות למוסדות שיש לו חשד לגביהם.
מרים גראזי רוזנבו: אני מציעה שזה יהיה על כל קרן, או שזה לא יהיה בכלל.
איל זנדברג: אז אולי יהיה על כל קרן.
אלחנן אופנהיימר: רבותי, לא צריך את זה.
אלחנן אופנהיימר: כשיש סעיף לחוק שמחייב להירשם, אז לא צריך להכניס סעיף שהשר צריך לדרוש ממנו להירשם.
מירב ישראלי: אם נגיד השר חושד שקרן לא דיווחה.
מירב ישראלי: הוא חושד שהיא לא דיווחה.
מירב ישראלי: למה שלא תהיה לו סמכות מסודרת לפנות?
איל זנדברג: כי יש לך פה מוסד חינוך והסיפא לא מופיע בשום מקום אחר.
איל זנדברג: זה פרטים על מה התלמידים מקבלים.
איל זנדברג: זה חשוב.
איל זנדברג: זה לא מופיע במקום אחר בחוק.
אלחנן אופנהיימר: אז זה לא זה.
אלחנן אופנהיימר: זו בעיה של אכיפה.
אלחנן אופנהיימר: זו כפילות.
דורית מורג: זו כפילות.
זבולון אורלב: אומרים לי המשפטנים שזו לא כפילות.
זבולון אורלב: אני הרי גם חשבתי כמוך.
זבולון אורלב: אומרים לך המשפטנים שלטובת החוק ולטובת יישומו, בכל זאת אם עולה חשד בפני השר שמוסד מסוים או קרן לא דווחה, הוא רשאי לצוות.
מירב ישראלי: אני רוצה רק לסכם את העניין הזה, שבתהליך הניסוח אנחנו גם נבדוק אם זה דורש איזשהן התאמות.
זבולון אורלב: טכניות.
יהודית נאות: יש לי גם רושם שאולי עשינו סתירות פה.
דוד פילבר: בהקשר הטכני.
דוד פילבר: כשרצינו לכלול את כולם, לקחנו תלמידים מכתה ז ועשרה תלמידים.
דוד פילבר: האם אנחנו לא רוצים לשים גבול לסכום שעומד לרשות הקרן?
דוד פילבר: זאת אומרת, קרן שמחלקת אלף שקל אנחנו רוצים רישום ודיווח או שנקבע משהו סביר כמו עשרים אלף שקל.
זבולון אורלב: יעשו לך תרגילים.
זבולון אורלב: אתה פותח פה פתח לא טוב.
זבולון אורלב: תראה, קרן של 2000 שקל לא מבקשת שום הטבות מס ולא מבקשת מהמדינה.
זבולון אורלב: אתה פותח פתח לא טוב.
זבולון אורלב: יכולים לעשות תרגילים, לחלק את זה לפרוסות, זה לא טוב.
דוד פילבר: קרן שהיא לא ממומנת לא חל עליה?
דוד פילבר: ואם יש לה פטור ממס?
זבולון אורלב: קרן של 2000 שקל מבקשת פטור ממס?
דוד פילבר: התרומה הראשונה שהוא קיבל, 20 אלף שקל, היתה פטורה ממס.
זבולון אורלב: אני לא מקבל את זה.
מיכל דלין: יש לי שאלה.
מיכל דלין: אני ישבתי וראיתי שפה יש הרבה דברים שהם לא כל כך מדויקים.
מיכל דלין: אני רוצה לשאול: אנחנו מדינה מיוחדת, שיש בה את הבעיות האלה?
מיכל דלין: אין מדינות אחרות שאפשר ללמוד מהן?
מיכל דלין: אולי אנחנו סתם בונים פה משהו מהתחלה?
מיכל דלין: אני בעד, אבל יש לי רק בעיה אחת:
מיכל דלין: פה כל כך הרבה בירוקרטיה.
זבולון אורלב: אנחנו ביטלנו 90% מהבירוקרטיה, מה שהיה קשור בעיקר במרכז הרישום.
זבולון אורלב: אנחנו מחקנו לפחות שלושה עמודים.
זבולון אורלב: ביטלנו הרבה.
זבולון אורלב: קיבלנו הערות, גם של משרד החינוך, גם של ות"ת וגם של ור"ה וגם של כולם כדי למצוא את המכנה המשותף.
זבולון אורלב: החוק נשאר ביסודו של דבר רק בדבר אחד: חובה על הקרנות שנהנות מהטבות מס או מכספים של המדינה לדווח למשרד החינוך מה היקף המלגות, לאיזה מטרה, מתי מגישים ודבר שני: לחייב את משרד החינוך והתרבות לפרסם פעם בשנה את ספר המלגות כדי שהמידע הזה יהיה בנגישות גבוהה לכל אזרחי המדינה.
מיכל דלין: מה שאתה אומר זה פשוט מאד, אבל מה שיש שם בחוק זה כל כך מסובך.
זבולון אורלב: ניקינו את החוק.
זבולון אורלב: אלה שני הדברים שנשארו.
זבולון אורלב: אין זולת זה שום חובה נוספת.
זבולון אורלב: אני רוצה להודות לכל הגופים שעזרו ותמכו ובסופו של דבר, אגב, חזרנו לחוק המקורי עם שני התיקונים המאד חשובים ובלי כל התסבוכות הנוספות.
זבולון אורלב: אני מעלה את החוק להצבעה?
זבולון אורלב: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך והתרבות.
זבולון אורלב: אני רוצה לקדם בברכה את חברי הוועדה, את מנכ"לית משרד החינוך והתרבות גברת שלומית עמיחי, אנשי המשרד, ראשי המכללות להכשרת מורים ואת פרחי ההוראה שנמצאים איתנו.
זבולון אורלב: הנושא שלשמו התכנסנו הוא בעקבות הכתבה בתוכניתו של אמנון לוי, כתבה שהכין דוב גלהר, שחשפה בורות מדהימה בכל מה שקשור בידע עם וארץ.
זבולון אורלב: אני מודה שראיתי את הכתבה רק באופן חלקי, אבל ביקשתי לאחר מכן את התמליל וקראתי אותו.
זבולון אורלב: לא האמנתי למראה עיניי ולמשמע אוזניי.
זבולון אורלב: לפני שנתחיל את הדיון אני רוצה לומר מספר מילים על הפיגוע החבלני שהתבשרנו עליו ממש בדקות האחרונות.
זבולון אורלב: מחבל גנב אוטובוס של "אגד" ופגע באזרחים תמימים, אנשים, נשים וטף באזור.
זבולון אורלב: כרגע דווח על שבעה הרוגים ולמעלה מעשרים פצועים.
זבולון אורלב: לבנו עם המשפחות הנפגעות ועם הפצועים.
זבולון אורלב: אנחנו רואים שכל הארץ חזית.
זבולון אורלב: חזית המאבק וחזית המלחמה היא לא מה שנראה לנו אי שם רחוק, אלא זו מלחמה שנכנסת לתוך ביתנו, למרכזי אוכלוסיה.
זבולון אורלב: אני מאלה שמייחלים שבמשא ומתן שמתנהל עכשיו תוקם ממשלת אחדות ונוכל לגייס את כל הכוחות, כדי להתמודד עם הסכנות, עם האיומים והאתגרים שעומדים במאבק בינינו לבין הפלסטינים.
זבולון אורלב: לצערנו אנחנו נתקלים במחבלים בני עוולה, מרצחים, שאינם יודעים לעשות כל הבחנה ושכנראה מתעלמים מכל חוקי התרבות ומכל נורמות, ומסוגלים לעשות כל דבר.
זבולון אורלב: אזרח שרואה שאוטובוס "אגד" מתקרב אליו חושב שהנה מגיע האוטובוס כדי שהוא יוכל להגיע איתו בשלום למחוז חפצו, אך האוטובוס לשלום הופך פתאום לאוטובוס שפוגע והורג.
זבולון אורלב: למעשה יש כאן טרור שחוצה את כל הגבולות והפלסטינים קובעים כאן נורמות מדהימות של חוסר התחשבות ושוברים את כל הגבולות שטרור ידע אותם.
זבולון אורלב: נקווה כולנו שנוכל להיאבק ולבלום את הטרור הזה.
זבולון אורלב: אני מציע שבראשית הדיון אנחנו נצפה בכתבה ונראה במה מדובר.
זבולון אורלב: (צפיה בקלטת מהתוכנית של אמנון לוי) לעיתים קרובות יש לנו ביקורת נוקבת מאוד על תקשורת ובוועדת החינוך והתרבות התקיימו הרבה דיונים שיש בהם ביקורת נוקבת על תקשורת, אבל בהקשר לכתבה הזאת אני רוצה גם להודות לתקשורת, שידעה לחשוף מידע שאולי חלק מאיתנו ידע ואולי חלק לא, אך כשמקבלים את זה ישר בפרצוף, אני רואה בכך תרומה.
זבולון אורלב: אני רוצה לומר תודה לתוכנית ולעיתונאי דב גלהר שעשה את הכתבה הזאת.
זבולון אורלב: מבחינתי יש בכך תרומה להעלאת נושא לסדר היום ועובדה שאנחנו דנים בכך.
זבולון אורלב: תוך כדי הצפיה בכתבה שמעתי שאנשים צוחקים מהתשובות וגם אני לעיתים מצאתי את עצמי צוחק, אבל אני באמת בוכה, אני באמת מתבייש שאני שומע כאלה דברים.
זבולון אורלב: אפשר לומר שזה מדגם לא מייצג וכו', אני לא יודע אם זה מדגם מייצג או לא מייצג, אבל אני יודע שמראיינים פרחי הוראה ואלה התשובות שלהם, אז מה זה משנה אם זה מייצג או לא מייצג, מקרי או לא מקרי.
זבולון אורלב: אני חושב שזה צריך להדאיג מאוד ולהדיר שינה מעיניהם של כל אלה שדואגים למערכת החינוך, שאלה התשובות שמתקבלות על ידי פרחי הוראה.
זבולון אורלב: אין לי תלונות כלפי מכללה כזאת או מכללה אחרת ואני גם יוצא מתוך נקודת הנחה שכאלה תשובות היו מתקבלות גם במכללות אחרות.
זבולון אורלב: אפשר לדבר על כל בוגרי בתי הספר התיכוניים שלנו ולהגיד שזה מלמד על פגם יסודי בכל הלימודים התיכוניים.
זבולון אורלב: זה בוודאי גם נכון, אבל בשונה מכל בוגרי התיכוניים האחרים והאנשים שבוחרים במקצועות אחרים, מורה נתפס על ידי תלמידיו כסמכות, כאלוהים.
זבולון אורלב: לגבי תלמידה בכיתה ד', מורה היא סמכות מוחלטת.
זבולון אורלב: האבא של אותה תלמידה יכול לומר משהו אחד והמורה תגיד משהו אחר, התלמידה בדרך כלל תקשיב למה שאומרת המורה והיא תגיד לאבא שהוא לא יודע.
זבולון אורלב: המורה נתפס כאיש בעל סמכות, כמייצג את הידע והמידע הנכונים והמעודכנים.
זבולון אורלב: לכן יש חשיבות עצומה לנושא הזה, כי המורים מעצבים את המידע, הידע, התרבות והשפה וכל הנכסים התרבותיים וההשכלתיים שיש לנו.
זבולון אורלב: המידע בכתבה חושף דברים קשים מאוד.
זבולון אורלב: כבר בראשית הדיון אני מבקש לומר שמבחינתי כזה מידע מעורר לפחות שתי שאלות שכדאי לדון בהן: 1.
זבולון אורלב: מתוך הנחה שאנחנו רוצים שפרחי ההוראה שלנו לא יסיימו את לימודיהם ויכנסו להוראה עם ידע כזה לתוך מערכת החינוך, האם זה יהיה נכון שבסיום לימודיהם, בנוסף לכל הבחינות שעברו עד עכשיו, יצטרכו ללמוד יותר בנושא של ידע עם וארץ, כדי שנהיה יותר בטוחים שהמורים נכנסים למערכת החינוך כשהם יודעים יותר בתחומים שהם יותר חשובים למערכת החינוך?
זבולון אורלב: אפשר לעשות את זה בבחינות הסף, אבל אני לא בעד זה, אני חושב שתוך כדי הלימודים צריך אולי לשנות או להוסיף לתוכנית הלימודים ולהבטיח שבבחינות הסיום פרח הוראה, לפני שהוא מקבל את רשיון ההוראה, יהיה לנו כחברה ביטחון שהמורה הזה עומד עם שתי רגליו על הקרקע בכל מה שקשור בידע עם וארץ.
זבולון אורלב: כולנו יודעים שמעבר לאלה שמכשירים את עצמם להוראה יש גם מורים.
זבולון אורלב: יש לנו 100 אלף מורים ואני לא יודע מה היה קורה אם דב גלהר היה עושה את אותו בוחן פתע בקרב המורים.
ציפורה ליבמן: ומה עם חברי הכנסת?
זבולון אורלב: יכול להיות, אבל אני חושב שגם הבהרתי מה ההבדל בין חבר הכנסת לבין מורה.
זבולון אורלב: תתפלאו, אבל למורה כלפי תלמידיו יש אחריות שונה לחלוטין.
זבולון אורלב: חבר הכנסת, לצערי, עדיין לא נתפס כסמכות ממנו יראו וכן ילמדו.
זבולון אורלב: בואו נהיה יותר רציניים ולא נעשה פה רייטינג – יש מורים ויש תלמידים ואנחנו עוסקים עכשיו בדבר יותר רציני.
יהודית נאות: אולי חברי הכנסת הם תוצר של המורים?
ד"ר שרה זיו: אולי כדאי להביא מורים מתאילנד.
זבולון אורלב: אני מבין שקל יותר להתגונן כשאומרים חברי הכנסת וכד'.
זבולון אורלב: אנחנו מכירים את הדבר הזה, אבל אנחנו צריכים לעסוק בכוחות ההוראה.
זבולון אורלב: אני חושב שכולנו באותו צד ואין כאן שני צדדים, כולנו דואגים שלילדים שלנו יהיו מורים טובים וכולנו רוצים באותה מטרה.
זבולון אורלב: אני רוצה לשאול את עצמי מה קורה בקרב המורים ואם כדאי או רצוי לטפח את התחום הזה בהשתלמויות מורים.
זבולון אורלב: מורים הולכים להשתלמויות בתחומים רבים מאוד ומערכת החינוך משקיעה בהשתלמויות למעלה מ-200 מיליון שקל ואף יותר, כי אחר כך גם משלמים גמולים למורים.
זבולון אורלב: זה עולה הרבה מאוד כסף למדינת ישראל, מאות מיליוני שקלים.
זבולון אורלב: האם לא ראוי ורצוי שבמה
זבולון אורלב: לך השתלמויות או במהלך שנת שבתון מורים יחויבו לעבור השתלמויות בתחומים האלה?
זבולון אורלב: זאת כדי שנהיה בטוחים שהמורים שלנו באמת יודעים ומשכילים ויודעים להנחיל לתלמידיהם את המורשת שלנו, את המולדת שלנו ושלא ניתקל בכאלה עובדות מבישות.
שלומית עמיחי: אני רוצה לפתוח בשיר "איך מתמודדים עם כישלון".
שלומית עמיחי: לא ידוע מי כתב את השיר במקור והוא תורגם על ידי רוני מגידוב.
שלומית עמיחי: "המורה במכללה כמעט ובכה/ רמת הסטודנטים היא כה נמוכה/ ולגמרי ברור מה מקור הביזיון/ הרי לא מכינים אותם כראוי בתיכון/ איך ניתן איתם משהו לעשות/ אמרו המורות בתיכון כעוסות/ הבעיה נעוצה בשלב המקדים/ ביסודי, שם, בכלל לא מלמדים/ אמרה המורה בבית הספר היסודי/ תלמיד כה חלש לא ראיתי מעודי/ את האשם יש לתלות/ כמובן – בגננות/ והגננת?
שלומית עמיחי: היא אמרה כך/ איזה מין ילד לא מחונך/ כן, ולמה כבר אפשר לצפות/ אם יש לו מין אמא כזאת/ האמא אמרה - ילד כה חסר ישע/ זה פחות או יותר גובל בפשע/ אבל עם אבא כאביו אין עצה/ ולא פלא שכך הוא יצא/ נאנח לבסוף האב/ אלי, הוי אלי/ אני בכלל לא בטוח שהפרחח הוא שלי".
שלומית עמיחי: אני מספרת את זה כדי לומר: כל הפרחחים הם שלנו, של מערכת החינוך.
שלומית עמיחי: מערכת החינוך כולה צריכה לקחת אחריות.
שלומית עמיחי: אני מבקשת ממך היושב ראש ומכם חברי הכנסת:
שלומית עמיחי: היו מספיק אחראים לא לכוון את האצבע כלפי המכללות להכשרת מורים ופרחי ההוראה.
שלומית עמיחי: מדובר בתלמידים בוגרי מערכת החינוך, הם פרי יצירתנו, האצבע היא מאשימה ויש לנו בהחלט מה לעשות, אבל אני מבקשת שכולנו נטכס עצה מה לעשות במכלול ובשום אופן לא להטיל דופי במורים עצמם.
שלומית עמיחי: אני משוכנעת שאם שאלון כזה או אחר היה מגיע לסטודנטים, ואולי גם היוקרתיים ביותר, התוצאות אולי לא היו שונות.
שלומית עמיחי: זה נכון שאנחנו מצפים מהמורים להכל, ואני לא ממעיטה, כי אנחנו באמת מצפים מהם להכל, אבל זכרו נא גם מה אנחנו נותנים בתמורה לצפייתנו זו.
שלומית עמיחי: בדרך כלל אני לא אוהבת לגלגל אחריות וגם בעניין הזה האחריות היא של הממלכה, אבל בסך הכל לא עומדים בתור מיטב הנוער ונלחמים על כל מקום פנוי במכללות.
שלומית עמיחי: נלחמים על מקום פנוי בפקולטה למחשבים, על מקום פנוי בפקולטה למשפטים ועוד, אבל לא בתור למכללות.
שלומית עמיחי: הנושא הוא בוודאי תוצר, אולי ביצה ותרנגולת, סובב ומסובב, אבל בפועל ברור היום שבסך הכל, מעמד המורה, שכר המורה ואולי גם הכבוד שאנחנו נותנים למורה הוא כזה שלא גורם לכך שמיטב הנוער צובה על פתחנו.
שלומית עמיחי: אסור לנו לחטוא ולחשוב שמה שראינו – ואני לא ממעיטה כהוא זה מהמידע שנחשף, זה באמת מדיר שינה, זה צחוק, זה מבוכה – זו תמונת המצב של פרחי ההוראה.
שלומית עמיחי: אני בטוחה ומשוכנעת שיש אחרים, יש פרחי הוראה נהדרים שאוהבים את ההוראה, שרוצים ללמד למרות השכר הנמוך, למרות החיים הקשים, למרות הביקורת וכו', והם מהטובים והמעולים.
שלומית עמיחי: אנחנו צריכים לזכור את זה ואסור לנו לפגוע.
שלומית עמיחי: אלה הם ילדינו והם ילמדו את ילדינו ואנחנו נעשה את הכל שיגיעו אלינו הטובים ביותר, האוהבים ביותר והמוכנים ביותר.
שלומית עמיחי: אנחנו עושים הרבה ומוטלת עלינו החובה לראות אם זה אפקטיבי, אולי משהו מבין מה שעושים צריך לשנות ומוטלת עלינו החובה לראות מה עושים יותר.
שלומית עמיחי: אנחנו עושים פעולות רבות ביותר במסגרת מינהל חברה בנוער ובמסגרות אחרות, בחינוך חברתי, שעות מחנך, של"ח, טיולים וכו'.
שלומית עמיחי: אם יש ילדה במדינת ישראל שלא טיילה בצפת, לדאבוני יש ילדים שגם לא טיילו בירושלים.
שלומית עמיחי: לדאבוני יש ילדים מתבגרים שלא ראו את הכינרת.
שלומית עמיחי: יש גם פעולות של תנועות הנוער והלוואי שהיו רבים יותר בתנועות הנוער.
שלומית עמיחי: אני מקווה ששם יש אולי יותר זמן והערכים מושתתים יותר על ידע העם והמדינה הזאת.
שלומית עמיחי: אנחנו עושים הרבה פעולות בנושא מנהיגות של נוער ומועצות תלמידים.
שלומית עמיחי: כלומר יש הרבה פעולות ולכאורה לא היינו צריכים להיתקל בתופעה שכזאת.
שלומית עמיחי: אני רוצה להזכיר לכם שוב – זאת לא תופעת המורים, זאת תופעת בוגרי מערכת החינוך.
שלומית עמיחי: דרך אגב, זכרו שממערכת החינוך הזאת יוצאים המדענים הכי טובים, אנשי המחשבים הכי טובים, המורים המעולים, אנשי אקדמיה מעולים.
שלומית עמיחי: צריך לדעת גם את הפרופורציות.
שלומית עמיחי: לגבי תוכניות הלימודים שלנו – אין בוגר במדינת ישראל שיכול לסיים לימודי תיכון מבלי ללמוד ידע עם ומדינה ו/או תולדות עם ישראל.
שלומית עמיחי: לא מזמן ראיתי בחינוך ההתיישבותי שיום הלימודים נפתח במשהו שקוראים לו "בוקר טוב".
שלומית עמיחי: ה"בוקר טוב" נפתח בפגישה של המחנך עם תלמידיו בנושאים של אקטואליה או נושאים אישיים אקטואליים של התלמידים.
שלומית עמיחי: עשר דקות בכל יום, נדמה לי שזה לא גוזל בצורה משמעותית מתוכנית הלימודים ואולי יש בזה איזושהי הזדמנות יום-יומית – ובתנאי שזה נעים לתלמידים ולא כעונש – וזה יכול להיות איזושהי תוספת.
שלומית עמיחי: אני חושבת שחבריי במכללות יסכימו לכך שאנחנו לא נסתמך על עבודה עיתונאית – עד כמה שתהיה משובחת, ואין לי כמובן טענה לזה, נהפוך הוא – אלא ניקח על עצמנו לבחון את העניין לעומקו על ידי סקר או בדיקה מדעית מסודרת, כדי לראות מה קורה ברמת הידע, עם מה מגיעים אלינו הבוגרים ועם מה אנחנו מוציאים את הבוגרים אל ההוראה.
שלומית עמיחי: אני חושבת שזה ראוי ואנחנו נרים את האתגר הזה.
שלומית עמיחי: אני רוצה להזכיר שמינינו ועדה בראשותה של פרופ' מרים בן-פרץ, ועדה רחבה שפועלת עם כמה ועדות משנה שעושות עבודה מאוד מעמיקה.
שלומית עמיחי: אני חושבת שאחת הסוגיות שיצטרכו לדון בה זה מבחני הקבלה ואולי בדיקה של רמת ידע בסיסית-כללית בסיום.
שלומית עמיחי: אני הייתי ממליצה לזרז אולי את עבודת הוועדה ככל שניתן, בלי לפגוע בעומק עבודתה, אבל לא להיחפז עכשיו באיזשהן אמירות לפני שייבדקו בצורה מסודרת ועמוקה כמו שעושה הוועדה הזאת.
שלומית עמיחי: אני רוצה לבקש שגם ציבור המתדיינים פה ימקד את הבעיה בבעיית רמת הידע הכללי של בוגרים שיוצאים ממערכת החינוך ולא ימקד את זה בבעיית המכללות להכשרת מורים, כי אין לנו מורים אחרים.
שלומית עמיחי: אלה הם המורים שלנו, בדרך כלל אנחנו מאוד שבעי רצון מעבודתם ואסור להטיל דופי בכל המערכת הזאת, כי אנחנו נזיק לעצמנו במקום להועיל.
יהודית נאות: אני חושבת שמה שנחשף על ידי דב גלהר הוא בעצם מקרה שיכול לקרות.
יהודית נאות: חשבתי אם זה יכול לקרות באוניברסיטה העברית, בטכניון ובכל מקום אחר, ואני בהחלט חושבת שכן.
יהודית נאות: לדעתי זה גם קצת העיד על גיל המרואיינים, משום שדברים שלי נראים טריוויאליים, להם אינם טריוויאליים.
יהודית נאות: מצד שני, אני יודעת שיש דברים שאני בגילי לא יודעת, דברים שהדור הצעיר כן יודע.
יהודית נאות: לכן אני נוטה שלא להחמיר דווקא עם המכללות.
יהודית נאות: אני חושבת שזו בבואה כללית של רמת הידע.
זבולון אורלב: אנחנו נולדנו אחרי טרומפלדור, אבל לא חשבנו ש"האריה השואג" זה הסמל של פיג'ו.
יהודית נאות: אני מסכימה עם המנכ"לית שיכול להיות שיש היום ילדים, בניגוד לך ולי, שלא היו בכלל בתל-חי.
יהודית נאות: יותר מכך, אני יודעת שעד היום, למרות כל הדיבורים שאנחנו מדברים, יש ילדים שאם יד הוריהם אינה משגת, הם אינם יוצאים לטיולים.
יהודית נאות: זאת למרות שיש הרבה חוזרי מנכ"ל בנושא.
יהודית נאות: לכן אני סבורה שהכרת ההיסטוריה וידע בסיסי זה הבעיה שלנו ואנחנו חייבים פה דין וחשבון לציבור.
יהודית נאות: ומדוע רק על ידיעת הארץ מדברים?
יהודית נאות: הרי לא מזמן נחשפנו למצבה העגום של מדינת ישראל במדעים.
יהודית נאות: היו תירוצים רבים - היתה החלפת תוכניות, הטמעה, הפנמה וכו' – אבל אנחנו עדיין במקום רחוק במדעים ובטכנולוגיה.
יהודית נאות: עכשיו אנחנו נאבקים על הקיצוץ בתקציב המכללות.
יהודית נאות: האם זה נעלם מהשולחן?
יהודית נאות: יותר מזה, היה דיון בוועדת החינוך ואמרתי שאם אנחנו רוצים להעלות את רמת המורה, כבר מזמן כל בתי הספר לפרחי הוראה היו צריכים להיות משויכים למועצה להשכלה גבוהה, לא משום שאני חושבת שבמשרד החינוך לא פועלים נכון, אבל אם מדברים על העלאת רמת המורה, מעמד המורה וההתייחסות של האוכלוסיה למורה, היה צריך להחליט לשנות את הגישה, את כל הקונספציה.
יהודית נאות: איפה נשמע שאדם, שמקבל כיתה לא עובר בחינה, והדבר הזה שנקרא "רשיון הוראה" איננו כרוך באיזושהי הוכחה של רמה בסיסית מסוימת.
יהודית נאות: אני חושבת שלא יכול היום אדם להיכנס לכיתה ללא רשיון.
יהודית נאות: היום אנחנו עוסקים בהכנסת מרפאי שיניים וכל הרפואה האלטרנטיבית במסגרת של רשיונות.
יהודית נאות: מדוע שלא יהיה רשיון להוראה?
יהודית נאות: מדוע שלא תהיה בחינה על ידע בסיסי ולא יוכל אדם לקבל את הרשיון אם לא עבר את הבחינה?
יהודית נאות: אני לא מתכוונת לבחינות משלב לשלב.
יהודית נאות: כדי לקבל את התואר "בוגר בהנדסה" יכול כל אחד שעמד בבחינות, אבל כדי לעסוק באותו נושא צריך אותו אחד לקבל רשיון לעסוק במקצוע.
צחי לנגר: הוראה זה לא כמו הנדסה, כי זה דבר שנבנה במשך הזמן, זה קשר עם תלמידים, ואי אפשר לכמת את זה תמיד בציון.
יהודית נאות: אני סבורה שללא הוכחה חד משמעית של ידע בסיסי מסוים אי אפשר יהיה לעסוק בהוראה.
יהודית נאות: זה בדיוק כמו שיש הבדל בעיניי בין משפטן למי שמקבל רשיון לעריכת דין, למרות ששם הסכנה היא פחותה לעומת 40 הנפשות שתחת אחריותו של המורה.
יהודית נאות: לכן אני חושבת שהבעיה שלנו היא איך אנחנו מתחילים בגן לחנך לידע כללי ולהשכלה מסוימת בסיסית, שלא יכול להיות שלא תהיה לנו.
יהודית נאות: אנחנו לא יכולים להגיע למצב שבו מיטב האנשים שלנו יוכלו להתפרנס מהמקצוע הזה, שיראו בכך שליחות, אבל שתהיה להם לפחות רמה נאותה כדי להיכנס לכיתה.
קולט אביטל: אני רואה בנושא הזה שתי בעיות ואני חושבת שהתופעה היא לא רק כפי שראינו בסמינר מסוים.
קולט אביטל: אני נתקלת בהרבה מאוד רמות של החברה הישראלית, במערכת החינוך ובמקומות אחרים ואני רואה שתי בעיות: יש בעיה של בורות ושל מה שנקרא "חפיפיות" - שטחיות.
קולט אביטל: אני נתקלת בזה לאורך ולרוחב בכל מה שאני עושה.
קולט אביטל: אני רוצה לתת דוגמה אחת, כדי שנבין שהבעיה הזאת לא קיימת רק בסמינרים.
קולט אביטל: לפני זמן לא רב טלפן מישהו מבכירי המדינה ללשכת ראש הממשלה וענה לו אחד העוזרים הבכירים של ראש הממשלה.
קולט אביטל: בשיחה עלה שמו של יגאל אלון ואותו האיש לא ידע מי היה יגאל אלון.
קולט אביטל: זה קרה בלשכת ראש הממשלה, בין אנשים צעירים בסביבות גיל 30.
קולט אביטל: לכן אני חושבת שיש פה בעיה בסיסית לא רק במערכת החינוך, בוודאי שלמערכת החינוך יש את המפתח לזה.
קולט אביטל: אני רוצה לתת דוגמה נוספת – לפני כ-20 שנה הייתי בצוות בוחנים לקבוצה של נשים שרצו להיות דיילות בתערוכה בינלאומית שישראל השתתפה בה.
קולט אביטל: שאלנו את כולן מה זה השואה ורובן אז ענו שזה משהו לא נעים, אמרו ליהודים לטאטא ברחובות.
קולט אביטל: זה היה לפני 20 שנה.
קולט אביטל: אני רוצה להבטיח לכם שהיום התופעה הזאת לא קיימת, כי אז מערכת החינוך הזדעקה ואני חושבת שאם היום נשאל את השאלה הזאת את אותן סמינריסטיות או כל אדם אחר במדינה, הם ידעו בדיוק מה זה השואה ומה קרה בשואה.
קולט אביטל: אני מביאה את הדוגמה הזאת, כי בסופו של דבר אם אנחנו צועקים ואם אנחנו באים ומנסים לבדוק, עובדה היא שניתן לשנות את זה.
קולט אביטל: יש פה בעיה של ערך בסיסי.
קולט אביטל: כשאני נכנסתי לתיכון הייתי עולה חדשה וכשלימדו על טרומפלדור היה לי מאוד לא נעים להודות שאני לא יודעת מי זה טרומפלדור.
קולט אביטל: היתה בושה בכיתה שלי אם לא ידענו לא רק מי זה טרומפלדור, אלא גם מי זה צ'רצ'יל ומי זה סטאלין, כי אז באותו הדור הערך הבסיסי היה לדעת, והיום בדור הזה הערל הוא מהר מהר לגלוש באינטרנט, מהר למלא את חובתנו ובזה נגמר העניין.
יהודית נאות: באינטרנט אפשר גם לגלוש לאינציקלופדיה בריטניקה.