GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב ישראלי: הוספת תקנה 7ה בתקנות לימוד חובה וחינוך ממלכתי (רישום), התשי"ט-1959 (להלן – התקנות העיקריות), אחרי תקנה 7ד יבוא: "7ה רישום למוסד חינוך ממלכתי משלב: (א) רושם המבקש לרשום את ילדו לימודים במוסד חינוך ממלכתי משלב קיים, יבקש זאת בשלב הרישום למוסד החינוך, לפי תקנה 5, בפני הרשם ברשות החינוך המקומית אליה הוא משתייך לפי מקום מגוריו.
מירב ישראלי: (ב) הרשם יודיע לרושם כי רשות החינוך המקומית אינה מתחייבת להיענות לבקשת השיבוץ למוסד חינוך ממלכתי משלב, והיא נתונה לשיקול דעתו של הרשם, בכפוף לשיקולים בדבר קירבה למקום המגורים, מקום פנוי, וכן שיקולים חינוכיים ומערכתיים.
מירב ישראלי: אני רק אומר ששאלתי את משרד החינוך מה זה שיקולים חינוכיים ומערכתיים, ואולי תאמרו על זה כמה מלים.
דורית מורג: המונח הזה כבר קיים בחוק לגבי בתי ספר, חטיבות הביניים, לגבי קביעת הרובעים.
דורית מורג: יכולים להיות שיקולים חינוכיים, כל אחד בתחום שיקוליו הוא.
מירב ישראלי: זאת אומרת שהילד לא מתאים לבית הספר?
מירב ישראלי: מה המשמעות?
דורית מורג: יש מיני שיקולים חינוכיים.
מירב ישראלי: מה זה מיני שיקולים חינוכיים?
מירב ישראלי: ילד נרשם לבית ספר משלב.
מירב ישראלי: הרשם בעצם יכול להחליט איזה ילד יתקבל לבית הספר ואיזה ילד לא יתקבל לבית הספר ויש לו כל מיני שיקולים.
מירב ישראלי: ביקשתי שיאמרו לי מה זה חינוכיים.
דורית מורג: אולי הוא רוצה לתת קדימות למישהו במצב סוציו אקונומי נמוך, אולי הוא רוצה לתת קדימות דווקא לתלמידים החלשים.
דורית מורג: אי אפשר לפרט את זה כי כל רשות מקומית שוקלת את השיקולים שלה.
מירב ישראלי: אבל צריך להבין שלרשם יש הרבה גמישות.
מירב ישראלי: יש תוספת שנוספה בעקבות הערה שלי.
מירב ישראלי: נתקבל תלמיד למוסד חינוכי ממלכתי משלב, יודיע על כך הרשם לרושם.
מירב ישראלי: לא נתקבל תלמיד למוסד חינוך ממלכתי משלב, יודיע הרשם לרושם על החלופות הקיימות ויבקשו להודיע על בחירתו בתוך שבוע ימים.
מירב ישראלי: כאן ביקשתי מכם גם לקבוע את המועד של תוך כמה זמן הרשם מודיע לרושם.
מירב ישראלי: לפי התקנות, מנהל בית ספר במוסד על אזורי צריך להודיע תוך שלושה ימים כדי שהוא יכול לרשום את הילד לבית ספר אחר.
מירב ישראלי: לפי התקנות הקיימות המנהל מודיע למוסד על אזורי רגיל, המנהל מודיע להורים תוך שלושה ימים וכאן המנהל הוא ישירות מול ההורים.
מירב ישראלי: כאן הרשם צריך להודיע לרשם שהילד לא התקבל והם צריכים לרשום אותו למוסד אחר.
מירב ישראלי: לכן זה צריך להיות נהיר מאוד.
אתי אלוני: לפחות בין שבוע לעשרה ימי עבודה.
מירב ישראלי: כל תקופת הרישום היא עשרים ימים.
מירב ישראלי: נגיד שהוא מגיש אפילו ב-א' שבט.
יבינה זכאי בראונר: ההורה צריך לדעת שהילד שלו לא התקבל ועכשיו הוא צריך לרשום אותו במקום אחר.
מירב ישראלי: אתם צריכים לומר לי כמה ימים ושזה יהיה בתוך תקופת הרישום כדי שההורה יוכל לרשום.
יבינה זכאי בראונר: מירב, את מדברת על ההודעה של הרשם לרושם.
יבינה זכאי בראונר: גם זה בתוך שבוע ימים?
מירב ישראלי: אני לא בטוחה שצריך עד בחירתו בתוך שבוע ימים.
אלכס מילר: אנחנו עוצרים כאן.
אלכס מילר: אתם מקבלים כאן החלטות בתוך שניות אבל אי אפשר לעשות את זה.
דורית מורג: יש רק את הסעיף הזה.
מירב ישראלי: אני אומרת שאני לא בטוחה שהוא צריך להודיע תוך שבוע ימים כי הוא צריך לרשום עד עשרים ימים.
יבינה זכאי בראונר: מה את מציעה?
מירב ישראלי: למחוק את זה.
מירב ישראלי: הוא מגיע תוך שבוע ואז הוא רושם בסוף תקופת הרישום.
אתי אלוני: בסדר, אבל הוא צריך להודיע לו תוך שבוע.
מירב ישראלי: הוא צריך לרשום.
מירב ישראלי: למה הוא צריך להודיע לו? הוא צריך לרשום את הילד.
אתי אלוני: הוא צריך להודיע לו שהוא לא התקבל.
מירב ישראלי: לא, תקראו את מה שנאמר כאן.
מירב ישראלי: התקבל תלמיד, יודיע על כך הרשם.
מירב ישראלי: לא התקבל תלמיד, יודיע הרשם לרושם על החלופות הקיימות.
מירב ישראלי: אמרנו שהרשם יודיע לרושם תוך שבוע ועכשיו יבקשו להודיע על בחירתו בתוך שבוע ימים.
מירב ישראלי: אני אומרת שלא צריך לומר את זה.
זאב אלקין: זה ברור מאליו.
מירב ישראלי: אני מציעה להוסיף – אנחנו ננסח את זה – כמו בסעיף של המנהל, שהוא צריך לרשום לפי תקנה 4.
מירב ישראלי: (ג) מוסד בריאות ממלכתי משלב ייחשב ייחודי על אזורי.
מירב ישראלי: בתקנה זו – "ייחודי" – מוסד חינוך המקיים תכנית לשם ניסוי כמשמעה בסעיף 9 לחוק החינוך.
מירב ישראלי: "על אזורי" – שאינו משויך לאזור רישום מסוים.
מירב ישראלי: כתבתם כאן שהוראות תקנה 32 לא חלות.
מירב ישראלי: תיקון תקנה 35א בתקנה 35א לתקנות העיקריות, במקום "מוסד לקשי חינוך או בעלי מום כמשמעותו בסעיף 9 לחוק הלימוד" יבוא "מוסד לחינוך מיוחד כהגדרתו בחוק חינוך מיוחד, התשמ"ח-1988, מוסד חינוך ממלכתי משלב".
אלכס מילר: אני מעלה גם את התקנות האלה להצבעה.
אלכס מילר: בעד אישור התקנות – פה אחד התקנות אושרו התקנות אושרו.
אלכס מילר: אני מבקש להודיע לי תוך כמה זמן תחזרו אלי עם התקנות בקשר לבתי ספר חדשים.
אלכס מילר: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לחינוך, התרבות והספורט.
אלכס מילר: התאריך ה-3 בינואר 2012, ח' בטבת תשע"ב.
אלכס מילר: הנושא שעל סדר היום: הרחבה והנגשת "קו ער"ן לתלמידים – לציון "יום ההקשבה הלאומי" של "ער"ן".
אלכס מילר: פרוטוקול 527.
אלכס מילר: ברוכים הבאים לוועדת החינוך, נפתח עם מנכ"ל "ער"ן".
דוד קורן: תודה ובוקר טוב.
דוד קורן: אני אבקש מדוקטור שירי דניאלס להראות לנו מצגת קצרה על הפעילות שלנו ואז נאמר כמה מילים.
שירי דניאלס: בדקות הקרובות, אני אציג לכם בקצרה את עמותת "ער"ן" ואת הפעילות שלנו בתחום החינוך.
שירי דניאלס: אנחנו מעניקים שירות רגשי לכל אדם שחווה מצוקה באופן אנונימי ובאופן מידי 24 שעות ביממה, שבעה ימים בשבוע.
שירי דניאלס: השירות ניתן על ידי מתנדבים מאומנים שעוברים הכשרה מקצועית ממושכת בעשרה סניפים ברחבי המדינה.
שירי דניאלס: כל סניף מנוהל על ידי איש מקצוע שנותן סיוע למתנדבים, אמון על הכשרתם וגם על הליווי המקצועי וההתפתחות שלהם.
שירי דניאלס: "ער"ן" עונה על כ- 150 אלף פניות בשנה.
שירי דניאלס: אנחנו פועלים להגברת הזמינות שלנו, כדי לתת מכסימום היענות לקהלים גדלים ומתרחבים.
שירי דניאלס: "ער"ן" יודעת להגיד שבתקפות חירום אנחנו מקבלים עלייה של 40% בפניות ל"ער"ן" וכך בכל לאירוע משמעותי בחברה הישראלית שמעסיק את אזרחי המדינה.
שירי דניאלס: היתרונות שלנו והעקרונות איתם אנחנו פועלים הם מאוד מובחנים בהשוואה לשירותים אחרים, הם גם אלה שמלמדים מדוע החברה הישראלית רואה ב"ער"ן" כתובת גם בשגרה וגם בעיתות חירום.
שירי דניאלס: קודם כל הנגישות והזמינות כאשר מדובר בבני נוער הצורך בעזרה במשבר הוא מיידי.
שירי דניאלס: בני נוער כשהם נמצאים במצוקה, למשל חוו פרידה מחבר, נכשלו במבחן, רבו עם ההורים הם רוצים עזרה מיידית כאן ועכשיו.
שירי דניאלס: היכולת להרים טלפון או לפנות ל"ער"ן" באמצעות האינטרנט ברגע המשבר מעלה את היכולת ואת הסיכוי שאכן הם יתגברו על מחסום הבושה שאנחנו יודעים שמאפיין מתבגרים, והם אכן יפנו לסיוע.
שירי דניאלס: המפגש הוא חד-פעמי, אפשר לפנות ל"ער"ן" שוב, אבל השיחה תהייה שיחה מלאה ותעמוד בפני עצמה.
שירי דניאלס: המתנדבים והפונים הם אנונימיים ולכן בני נוער יכולים להרגיש חופשיים לחשוף רבדים עמוקים יותר בנפש, צדדים שהם לא ימהרו לפנות איתם לצוות החינוכי.
שירי דניאלס: באמצעות האינטרנט לא רואים, לא שומעים, לכתיבה בעצמה יש לך ערך תרפויטי ולכן אנחנו רואים עלייה הולכת וגדלה של בני נוער שפונים לשירות "ער"ן".
שירי דניאלס: על ההכשרה לא אאריך, אני רק אומר שההכשרה היא ממושכת ומתנדבי "ער"ן" עוברים הכשרה בסיסית שכוללת גם מרכיב עיוני-תיאורטי וגם מרכיב מעשי של חונכות והאזנות לשיחות עד שהם עונים עצמאית לקו.
שירי דניאלס: הם משתתפים בקבוצות הדרכה פעם בחודש.
שירי דניאלס: הם בעצם נמצאים בתהליך מתמיד של התפתחות מקצועית והעשרה אישית.
שירי דניאלס: תוכלו לראות גם בחוברת שבפניכם, עם מיפוי מעמיק יותר, אבל אפשר לומר שחלק מהבעיות איתן פונים אלינו הן בעיות תוך אישיות, אנשים שמתמודדים, בני נוער שמתמודדים עם דיכאון, עם חרדה, עם מצוקות נפשיות.
שירי דניאלס: חלק הן בעיות בין-אישיות בעיקר יחסים עם ההורים ויחסים עם קבוצת השווים.
שירי דניאלס: אנחנו יודעים שבגיל הנוערים שהם היחסים המשמעותיים ביותר והם אלה שעוזרים למתבגרים להגדיר את עצמם ולמצוא זהות אישית.
שירי דניאלס: לחצים סביבתיים שיכולים להיות במעגל הסביבתי הקרוב ובמעגל הרחוק יותר.
שירי דניאלס: כמו שאמרתי אירועים משבריים, חברתיים ולאומיים נכנסים תחת הקטגוריה הזאת.
שירי דניאלס: אנחנו עונים ל- 4,000 שיחות בשנה בנושאים אובדניים מתוכם כ- 500 עד 700 אירועים פעילים ממש, כלומר מתבגר יכול להתקשר לאחר שהוא בלע כדורים או חייל יכול להתקשר במשמרת לאחר שהחברה שלנו עזבה אותו והוא עם מחסנית מלאה שאומר שהוא בחר לסיים את חייו.
שירי דניאלס: בכל המקרים האלה כשיש סיכון מיידי אנחנו עושים הערכה של מסוכנות ודרך המנהלים והכוננים של "ער"ן" מפעילים נוהל חירום.
שירי דניאלס: "ער"ן" פועלת 40 שנה לטובת הציבור הישראלי.
שירי דניאלס: יש פרויקטים לאומיים שאנחנו שותפים להם.
שירי דניאלס: אני רוצה להזכיר רק את התכנית הלאומית למניעת אובדנות שבמסגרתה "ער"ן" מפעילה קווים חמים לבני נוער.
שירי דניאלס: אנחנו מפעילים גם תכניות כדי להנגיש את העמותה ואת השירות שלה לכמה שיותר בני נוער.
שירי דניאלס: אנחנו מקיימים בכלל זה גם הכשרות מקצועיות - - -
אלכס מילר: מהאחוזים שראיתי, זה משהו כמו 10% מכלל התלמידים בישראל שפונים אליכם?
אלכס מילר: יש מיליון וחצי תלמידים בישראל.
אלכס מילר: לפי מספרי הפניות ראיתי, כ- 150 אלף פניות - - -
שירי דניאלס: אפשר להגיד שהן של צעירים ובני נוער.
יהודית גידלי: ה- 150 אלף פניות בשנה, שאמרת קודם, זה בכלל?
שירי דניאלס: בכלל.
שירי דניאלס: של בני נוער זה 15 אלף פניות בשנה.
אלכס מילר: רבותי, בני נוער זה מגיל 7 עד גיל 18.
אלכס מילר: יש מישהו בגיל כזה, שהוא לא במערכת החינוך?
שירי דניאלס: בהמשך לנאמר, לעיתים הפנייה היא לא מבין הנוער עצמו אלא ממבוגרים משמעותיים כמו ההורים שלו, אנשים שקרובים לו.
אלכס מילר: ברור, אנחנו מדברים כעת על בני נוער.
שירי דניאלס: קצת על האפשרות לסייע באמצעות האינטרנט.
שירי דניאלס: המחקר שלנו מלמד שהאינטראקציה הכתובה מאפשרת למתבגרים להישאר אנונימיים ויחד עם זאת לתת להם תחושה של הגנה רגשית, מה שאין לך כשאתה עומד פנים אל פנים מול דמות מסייעת.
שירי דניאלס: דיברתי כבר על הכתיבה, הנגישות הגבוהה שמאוד מדברת אל בני הנוער.
אלכס מילר: אם אנחנו מסתכלים אחורה זה יכול להצביע על משהו?
אלכס מילר: האם היום אנחנו מתרחבים או מתחילים להצטמצם בנושאים האלה?
שירי דניאלס: מבחינת הצורך יש צורך גדל והולך, במיוחד במדיום האינטרנטי אנחנו מדברים הרבה ורואים הרבה על הסכנות שיש באינטרנט.
שירי דניאלס: אנחנו יכולים להגיד שיש אחוז גדל של בני נוער שפונים ל"ער"ן" בגלל שהם חוו התעללות באמצעות האינטרנט או בריונות ברשת.
שירי דניאלס: זה סוג שונה של בעיות שלא ראינו בעבר ואנחנו רואים אותן יותר היום.
שירי דניאלס: כדי להנגיש את שירות "ער"ן" וכדי להרחיב את מעגלי ההיעזרות אנחנו מקיימים גם תכנית של דיאלוג בתוך מערכת החינוך.
שירי דניאלס: זו תכנית שאנחנו מציעים להורים, למורים ולתלמידים בהן אנחנו מלמדים על איך לקיים שיחה מסייעת, איך לזהות מצוקה, איך לנהל דיאלוג נכון.
שירי דניאלס: אנחנו נקרין בהמשך - - -
אלכס מילר: מצד אחד אנחנו עשינו כאן ישיבה על אלימות במערכת החינוך ואנחנו רואים שיש צמצום מאוד רחב בכל מה שקשור להגשת תלונות ולפתיחת תיקים במשטרה.
אלכס מילר: כאן אני שומע ממך שדווקא אצלכם הפניות גדלות.
אלכס מילר: אפשר אולי לומר שהמערכת הטיפולית הפורמאלית נכשלת ואנשים יותר פונים לגופים כמוכם יותר משהם פונים למשטרה?
שירי דניאלס: היתרון שלנו הוא, קודם כל אנחנו עזרה ראשונה.
שירי דניאלס: אנחנו כן מפנים להמשך טיפול, במקרים שבהם אנחנו מזהים מצוקה.
שירי דניאלס: אנחנו כן נעודד את הילד לפנות - - -
אלכס מילר: יש לכם מעקב כמה הפניות היו מכם?
שירי דניאלס: בערך ב- 25% מהפניות אנחנו נציע לילד.
שירי דניאלס: לפעמים כשמדובר במצוקה חמורה אנחנו אפילו נעשה עבורו את הקישור לפנות ליועצת בית הספר ולחשוף בפניה את הקושי.
שירי דניאלס: אנחנו מאוד מעודדים פנייה לגורמים משמעותיים במערכת.
שירי דניאלס: אנחנו תמיד ננחה את הפונים להרחיב את מעגלי התמיכה ולא להישאר לבד במצוקה.
אלכס מילר: זאת אומרת שאת מדברת היום על כך שמתוך ה- 150 אלף פניות קרוב ל- 35-40 אלף פניות של בני נוער אתם ממליצים לפנות למשטרה.
שירי דניאלס: אני לא מדברת על פנייה לרשויות החוק, אבל קודם כל למישהו מקצועי שיקשיב, יתמוך וינחה אותו מה לעשות.
שירי דניאלס: בדרך כלל זאת תהייה יועצת בית הספר.
אלכס מילר: כך או אחרת, הם מזהים היבט פלילי בעניין זה.
שירי דניאלס: לפעמים כן ולפעמים לא.
שירי דניאלס: אנחנו ניקח את זה יותר לכיוון של המצוקה הרגשית ואיך הוא חווה אותה לפני שאנחנו נלך לפתרונות מעשיים, כי בעצם הצורך הראשוני שלו היא בהקשבה.
אלכס מילר: אני רוצה להבין איפה אנחנו עומדים, כי אנחנו מקבלים מספרים קצת שונים מהמנגנוניים הרלוונטיים בין אם זה ממערכת החינוך או מערכת אכיפת החוק ביחס למה שקורה בפועל.
אלכס מילר: אנחנו רוצים להבין האם זה משהו שמנסים לומר לנו לא לדאוג כי המצב הוא טוב.
שירי דניאלס: אני חושבת שהמצב פחות טוב ממה שאומרים והוא נובע ממחסור בנתונים ובמידע.
שירי דניאלס: היות ואצלנו הפניות אנונימיות ילדים יכולים לחשוף יותר את החוויות שהם חווים בגלל מחסום הבושה, החשש ותיוג, דבר שהם לא יעשו במערכת הפורמאלית.
אלי שרון: אני הייתי רוצה להעיר הערה אחת.
אלי שרון: בסך הכל אנחנו נענים ל- 40% מהפניות אלינו, כלומר כל מספר שאתה רואה תוכל להכפיל ב- 2.5 – סטטיסטית זה יהיה נכון כי אנחנו נענים רק ל- 40%.
שירי דניאלס: אני רוצה לדבר על ההמלצות שלנו ומכאן לפתוח את הדיון.
שירי דניאלס: אנחנו רואים צורך בלפתוח קו שיהיה ייעודי לילדים ונוער.
שירי דניאלס: שילדים ונוער ידעו אודותיו, הוא יהיה מפורסם, הוא יהיה משווק, הוא יהיה מנוגש לאוכלוסייה הזאת.
שירי דניאלס: אנחנו מוצאים שהפעילויות שאנחנו מכשירים בתוך מערכת החינוך להורים, ילדים, מורים לזיהוי התנהגויות מסכנות הן מאוד משמעותיות – אתם תראו את זה בסרטון קצר שנקרין.
שירי דניאלס: אנחנו רוצים להנגיש את הסיוע הזמין.
שירי דניאלס: כפי שאמרתי קודם, ברגע שאני אומרת לילד שיגיע אלי לשיחה בשבוע הבא או אפילו בעוד כמה שעות זה יכול למנוע ממנו לפנות לעזרה אפילו שהוא היה נכון לעשות זאת קודם.
שירי דניאלס: כמו כן, לפתח דרכי סיוע שהן מותאמות לגיל.
שירי דניאלס: אנחנו יודעים שבאירופה, בארבע מדינות, פועל שירות סיוע באמצעות SMS, אנחנו מבקשים לפתח ולהטמיע שירות כזה בארץ.
שירי דניאלס: הילדים מחוברים לטלפון שלהם, הוא נגיש להם וזה מדיום שנמצא כמאוד יעיל גם בהפחתת אובדנות וגם בסיוע בהקטנת מצוקה רגשית.
שירי דניאלס: כמו כן לאפשר לנו גם להרחיב את הפעילות שלנו בחירום.
שירי דניאלס: יש לנו 1,000 מתנדבים בעשרה סניפים ברחבי הארץ.
שירי דניאלס: בעת חירום לאומי של טרור או כל התקפה אחרת יש לנו את היכולת לתגבר את הקווים באנשי מקצוע, באנשי חינוך, יש לנו את היכולת לתת מידע אמין למשפחות, להורים, לתלמידים.
שירי דניאלס: אנחנו צריכים לשדרג את כל מערכת המחשוב שלנו.
שירי דניאלס: לשם כך אנחנו צריכים להטמיע מערכת שתאפשר למתנדבים שלנו לעבוד גם מהבית עם כל הלווי המקצועי שמאפשר להם עבודה בסניף כדי לעשות את זה.
אלי שרון: אני יושב ראש עמותת "ער"ן" ובין השאר אני מתנדב מהשורה, כלומר אני יושב על הקו ומדבר עם אנשים.
אלי שרון: אני רוצה לתאר בכמה מילים את עמותת "ער"ן".
אלי שרון: עמותת "ער"ן" כמו ששירי דניאלס רמזה, פרוסה בעשרה מקומות ברחבי הארץ משום הצורך לגייס מתנדבים בפריסה גיאוגרפית רחבה.
אלי שרון: היום אנחנו פועלים בעיקר מתוך הסניפים.
אלי שרון: אחד הפרויקטים שנמצאים אצלנו על הפרק הוא היכולת לעבוד בצורה הרבה יותר מאסיבית מהבתים של האנשים.
אלי שרון: זה יכול לשמש אותנו בעיתות חירום כאשר מכניסים את כולנו למקלטים המתנדבים יוכלו לשבת אצלם בבית במקלט, מתנדבים שיש להם מקלט ביתי ויש רבים כאלה, הם יוכלו לשבת בבית במקלט ולענות לשיחות.
אלי שרון: ברור שבעיתות חירום מספר הפניות עולה, אין לי כאן סטטיסטיקה וזה נושא אחר.
אלי שרון: מאחר ואנחנו מרוכזים בבני נוער, יש לנו 1,000 מתנדבים, מתוכם קרוב ל- 10%, כלומר כ- 90 או 100 מתנדבים הם מתנדבים שעובדים על האינטרנט.
אלי שרון: האינטרנט זה השטח שגדל אצלנו בצורה דרמטית, הגידול הוא הרבה יותר גדול מאשר הפניות בטלפון.
אלי שרון: גם שם יש לנו 'פקק תנועה', כלומר שגם שם אנחנו נענים רק לכמה עשרות אחוזים מהפניות בשל מיעוט המתנדבים – הדרישה היא הרבה יותר גבוהה מהיכולת שלנו להיענות.
אלי שרון: הבעיה שלנו היא להגדיל מאוד את מספר המתנדבים, זה כסף, ההכשרה עולה הרבה כסף, הציוד עולה לנו כסף, המערכות הלוגיסטיות שלנו לא מסוגלות היום לתמוך ב- 3,000 מתנדבים.
אלי שרון: כלומר אם נכפיל את זה פי שלוש, אבל השטח גדל במהירות, והכי רבה הוא השטח האינטרנטי, זאת אומרת שזאת אוכלוסייה צעירה, לאו דווקא בני נוער, אבל זה הרבה בני נוער ואנשים מאוד צעירים.
אלי שרון: דוד קורן אולי יגיד על זה משהו, הוא עכשיו נמצא במהלכים מול ארגונים דומים באירופה שנכניס שירות SMS.
אלי שרון: שירות SMS יענה עוד יותר לבני הנוער בעיקר משום שאצלם זה מכשיר פעיל מאוד, הם לא מדברים היום בטלפון, היום הם מסמסים.
אלי שרון: גם תהיינה טכנולוגיות עתידיות, אני מניח שיום אחד ישתלו לנו איזה שבב במוח.
אלי שרון: הנושא של טיפול בבני נוער והגידול בדרישה עדיין לא נענה על ידנו מספיק ואין ארגונים אחרים בהיקף שלנו.
אלי שרון: אין אף ארגון היום בארץ שהוא בהיקף שלנו ואנחנו גדלים בין השאר בגלל מחסור בתשתיות וכסף.
אלי שרון: אנחנו מסתכלים גם על פני המדינה ואומרים 'איפה אתם בואו תעזרו לנו'.
אלכס מילר: מאיפה אתם מקבלים מימון היום?
אלי שרון: אני רוצה שדוד קורן המנכ"ל יענה כי זה בטיפולו בדרך כלל.
אלי שרון: בבקשה.
דוד קורן: המימון שלנו היום הוא מבחינת המדינה, זו הסיבה שאנחנו לא מגיעים הנה כל יום וזו הסיבה שאנחנו נמצאים היום.
דוד קורן: התמיכה שלנו מהמדינה היא בלשון הרחוב, 'פתטית'.
דוד קורן: אנחנו מקבלים 300 אלף ממשרד הבריאות ועוד איזה סכום מהקרן לתמיכה בעמותות שזו לא תמיכה בסיוע אלא איזשהו "אקמול" כדי שלא נסגור את השירות.
אלכס מילר: ממשרד הרווחה כלום?
דוד קורן: כלום.
אלי שרון: נחשב באחוזים.
אלי שרון: פחות מ- 10% מהתקציב שלנו מכוסה מהמדינה, פחות מ- 10%.
אלכס מילר: וכל השאר מתרומות?
דוד קורן: היתר מתרומות.
דוד קורן: זאת הסיבה שאנחנו פה כי בעצם יש פה שירות שאנחנו מציעים אותו למדינה.
דוד קורן: זה סוג של מד"א (מגן דוד אדום) רגשי שהמדינה - - -
אלכס מילר: חוץ מכם, יש שעוד מישהו שעוסק במתן שירות כזה?
דוד קורן: לא בהיקפים האלה.
דוד קורן: יש עוד מספר ארגונים שנותנים שירות כזה, אבל בהיקפים הרבה יותר קטנים.
אלכס מילר: צריך לקבל אישור מיוחד כדי להתעסק בסוגיות האלה?
דוד קורן: אנחנו קיבלנו את האישור הזה בשנת 1971 מאישה יקרה כאן בירושלים שהחליטה להקים את השירות הזה.
דוד קורן: כך הוא נוצר.
דוד קורן: הגברת מריה ברטה זסלני שהקימה את זה פה בירושלים מהמרפאה של בעלה.
דוד קורן: זה מסוג הארגונים שהוקם הרבה לפני ששאלו מי צריך לתת את השירות הזה.
דוד קורן: היום אנחנו באים ואומרים שיש כאן שירות שהרוכש אותו - הציבור מצביע בידיים או בחוגה ואנחנו מתקשים לתת את השירות הזה בגלל שחסרה תמיכה, בעצם היא קטנה מאוד.
דוד קורן: כאן אנחנו בשולחן של וועדת החינוך ולכן הצפייה שלנו היא ממשרד החינוך להרים את הכפפה ולהבין שאנחנו יכולים לתת להם את השירות הזה כמשהו משלים לשירותים של שפ"י, או לכל שירותי הייעוץ האחרים.
דוד קורן: הנוער מכיר אותנו, אולי לא מספיק, המורים מכירים אותנו, כלומר זה לא מוצר שצריך להתחיל לשווק אותו מהתחלה.
דוד קורן: צריך להגיד הוא קיים בואו ניקח אותו.
דוד קורן: הדבר שכל פעם מדהים אותנו, שכולם שואלים "רגע, הרי המדינה מתקצבת אתכם, אתם שירות של המדינה" וזה לא נכון.
דוד קורן: אנחנו מציעים את השירות הזה למדינה אם זה למשרד הבריאות, אם זה למשרד החינוך ואם זה למשרד הרווחה ולצה"ל.
דוד קורן: כל פעם "מנסים" להמציא את הגלגל מחדש במקום לקחת משהו שהוא מוצלח, הוא קיים, הוא על המדף – פשוט בואו תעזרו לנו לעשות את הצעד הנוסף.
דוד קורן: זה המודל שקיים באירופה, זה המודל שקיים בכל המדינות שמכבדות את עצמן.
דוד קורן: שירות כזה לא ניתן אף פעם על ידי המדינה ממש, הוא תמיד ניתן על ידי ארגוני מתנדבים, יושב איתנו מאיר ברום שניהל בית ספר שנים והוא מתנדב.
דוד קורן: אלו אנשים שהם 'מלח הארץ' שנותנים מזמנם ומליבם ולכן השירות הזה הוא כל כך טוב.
דוד קורן: הצפייה שלנו היא להרחיב את השירות הזה לבני נוער ולילדים, להיכנס למודל של עבודה גם ב- SMS שמכל הניסיון שיש לנו במדינות אירופה מכפיל את מספר הפונים, ולאו דווקא כאלה שעומדים להתאבד או עם בעיה פלילית, אלא פשוט לזקוקים לסיוע ולתמיכה כדי לתפקד יותר טוב גם כתלמידים וגם בני משפחה ובני נוער.
דוד קורן: זאת הסיבה שלכן אנחנו כאן.
דוד קורן: אני שוב מודה לכם על שפתחתם את הדלתות של הוועדה עבורנו.
אלכס מילר: בבקשה אדוני, רצית לשאול משהו?
אריה באואר: תודה.
אריה באואר: רציתי לשאול את הדובר הקודם.
אריה באואר: אני דוקטור אריה באואר, אני מנהל מחלקה פסיכיאטרית משפטית במשרד הבריאות שירותי בריאות הנפש.
אריה באואר: שמעתי את מה שאמרת לגבי האינטרנט.
אריה באואר: מעניין, כל התכתובת ואני מבין שגם התשובות הן דרך האינטרנט, בסך הכל חסר בו ממד מאוד חשוב לעומת הטלפון והוא לזהות את הקול ולזהות מצוקות, וכמו שאומרים לגעת יותר בפונה.
אריה באואר: ודרך האינטרנט זה די וירטואלי כל הנושא.
אריה באואר: אומנם אתה עונה לו תשובות ענייניות, אבל אתה לא חש אותו, לא מרגיש את קולו או את טון קולו מה שלנו מבחינה מקצועית מאוד חשוב כמו שאתה מרגיש דרך הטלפון.
אלי שרון: אני אשמח מאוד, אם דוקטור שירי דניאלס תענה על זה כי זה המקצוע שלה.
שירי דניאלס: כשאנחנו פתחנו את הסיוע באינטרנט חשבנו בדיוק על אותם דברים, מי ירצה לפנות עם מצוקות רגשיות באמצעות מדיום, לכאורה, כל כך קר.
שירי דניאלס: הניסיון מלמד קודם כל שהמדיום הוא לא קר, החום מועבר באמצעות אמצעים ויזואליים שהיא שפה בפני עצמה.
שירי דניאלס: , על ידי חזרות על מילים, על ידי שימוש בסמלים, שימוש בדימויים, על ידי שימוש באייקונים.
שירי דניאלס: זו שפה בפני עצמה שהנוער בעצם מבין.
שירי דניאלס: אפילו כשאני עונה לפונה דרך האינטרנט "אני שולחת לך חיבוק".
שירי דניאלס: אם הייתי עושה את זה פנים מול פנים זה היה נחשב כהטרדה.
שירי דניאלס: באינטרנט זה מתקבל בחום.
שירי דניאלס: בני הנוער ממש כותבים שהם מרגישים את זה.
שירי דניאלס: שאלנו בני נוער למה הם בעצם פונים במדיום הזה, נשמע מוזר, אבל אנשים בוחרים לכתוב שהם רוצים להתאבד דרך המייל.
שירי דניאלס: בני הנוער אומרים שזה מאפשר לחזור ולקורא את התשובה שהם קיבלו מהמתנדב מתי שהם במצוקה.
שירי דניאלס: גם לנו זה נותן את היכולת לקרוא בספרות אם אנחנו רוצים, לראות מה צריך לענות על איזו בעיה, במה צריך לגעת.
שירי דניאלס: החיבור עד כדי כך רגשי שאנחנו מקבלים גם מכתבים חוזרים שמראים כמה זה היה משמעותי.
שירי דניאלס: דבר נוסף שחשוב לציין, בנושאים של פגיעה מינית והתעללות הפניות באינטרנט הן פי חמש מאשר הפניות בטלפון - שוב בגלל המדיום הזה.
שירי דניאלס: בספרות קוראים לזה "אפקט הסרת עכבות".
שירי דניאלס: ראו שמצד אחד זה גם גורם מסכן ומצד שני זה גם גורם מסייע בזכות האפקט הזה שמאפשר לבטא ולהתבטא.
נעה טייך פייר: אני מנהלת היחידה להתמודדות במצבי לחץ ומשבר בשפ"י.
נעה טייך פייר: משרד החינוך באופן כללי תומך ומוקיר את העבודה שנעשית ב"ער"ן", עבודה משמעותית למתבגרים רבים במדינת ישראל.
נעה טייך פייר: אני חושבת שהייתה טעות קודם בחישוב, מדובר על אחוז מכלל התלמידים במדינת ישראל ולא 10%.
נעה טייך פייר: אם יש 15 אלף פניות בשנה - - -
אלכס מילר: 150 אלף.
יהודית גידלי: 150 אלף בסך הכל ב"ער"ן", מתוכם 15 אלף של בני נוער.
אלכס מילר: חשבתי שהטבלה התייחסה רק לבני נוער.
נעה טייך פייר: בעקבות קשר טוב ומשמעותי שיש לנו עם "ער"ן" ועם עמותת נוספות שנותנות מענה טוב ואיכותי יצא בספטמבר האחרון חוזר מנכ"ל שמדבר על אותות מצוקה וסיכון, דיברה עליו המנכ"לית גם כאן בוועדה שעסקה באובדנות.
נעה טייך פייר: בסוף החוזר הזה יש דף של כל גורמי הסיוע שאנחנו מפנים תלמידים גם על ידי יועצות וגם על ידי אנשי חינוך - - -
יהודית גידלי: הבעיה היא, שהדף הזה לא מגיע לתלמידים.
נעה טייך פייר: הדף הזה מגיע לתלמידים.
נעה טייך פייר: התייחסות נוספת שהייתי רוצה לתת לעניין הזה, שירי דניאלס סיפרה וסקרה, אני חושבת שהמענה הוא מענה נכון לילדים מופנים, לילדים שקולם פחות נשמע בבית הספר, שכן נכונה להם המדיה הזאת שהיא זירה כשדווקא אם מסתכלים על התנהגויות סיכון באינטרנט, זו זירה של התנהגויות חיוביות שנותנות מענה איכותי לתלמידים של אנשי מקצוע שיכולים לתת להם מענה הולם, בטח במצבים של מצוקה ואובדנות.
נעה טייך פייר: תודה.
אלכס מילר: יש לכם הנחייה בתוך מערכת החינוך, כשאתם מקבלים פנייה מ"ער"ן"?
אלכס מילר: הרי יש לכם שיח, כי כשיש אירוע אתם הגוף האחראי.
אלכס מילר: "ער"ן" מפנה את הפונה למערכת החינוך, לכם יש משוב ומעקב על האירוע?
אלכס מילר: אולי אצלכם זה מגרש אחד ואצלם זה מגרש אחר, כך שלא יודעים מה קורה באמצע.
נעה טייך פייר: אתה מדבר על הקשר שלנו עם "ער"ן", או כאשר תלמיד מגיע בהפניה של "ער"ן" אלינו.
אלכס מילר: אכן.
נעה טייך פייר: כאשר תלמיד מגיע אלינו בהפניה של "ער"ן" לנו יש נוהל טיפול במצב שתלמיד בא ומדבר על מצוקה.
נעה טייך פייר: אם מדובר על אובדנות ישנה הפניה לגורמי מקצוע - - -
אלכס מילר: אתם מעדכנים אותם שהוא הגיע אליכם?
נעה טייך פייר: לא.
נעה טייך פייר: מכוון שאנחנו מחויבים לזכויות הפרט של תלמיד וכשתלמיד פונה לאיש חינוך אנחנו לא פונים לעמותות ומדווחים להן.
אלכס מילר: ואם העמותה הפנתה אותם?
נעה טייך פייר: בהרבה פעמים הורים מפנים, עמותות מפנות, חברים - - -
אלכס מילר: נניח שיש מצב עם מקרה מאוד בעייתי ומפנים אותו ולא יודעים אם הוא הלך או לא הלך, הרי לא רודפים אותו.
נעה טייך פייר: הם לא רודפים אותו ואנחנו עושים את הטיפול המקצועי שלנו במסגרת בית הספר וגורמי סיוע טיפוליים שאליהם אנחנו מפנים.
נעה טייך פייר: אנחנו לא מדווחים על הטיפול.
אלכס מילר: ואם הם מפנים אליכם אדם, אתם עונים להם שהוא בטיפול?
נעה טייך פייר: אנחנו לא יכולים לתת אישור כזה על טיפול ללא הסכמת הורים.
אלכס מילר: מועצת התלמידים אתם רוצים לומר משהו.
גל פישמן: אנחנו חושבים שהיוזמה הזאת היא יוזמה מבורכת ושהצורך בקרב בני הנוער להקשבה זו קיים.
גל פישמן: בני הנוער יודעים על הקו ומשתמשים בו, אבל ממש לא מספיק ולכן צריך להגביר את הפרסום והשיווק שלו, ואולי זה יכול להיות קו ייעודי.
גל פישמן: הקמה של קו כזה עם פרסום מתאים יכולה לשפר את הנגישות של בני הנוער לשירות.
גל פישמן: לבני הנוער יש חוסר רצון להתייעץ או לדבר כי זה מצטייר כמשהו שלילי.
גל פישמן: אני מאוד אוהב את המשפט שכתבתם "גם לאנשים חזקים יש רגעים חלשים".
גל פישמן: אם הקו יפורסם ככזה בני הנוער יראו אותו כדבר כזה ויהיה להם הרבה יותר קל להתקשר ולהתייעץ.
גל פישמן: דרך האינטרנט קל לנו הרבה יותר להתקשר ולדבר כי בשיחת הטלפון במקרים רבים קשה לנו להציג את עצמנו.
גל פישמן: ברגע שזה בכתב זה הרבה יותר פשוט וזה אותו דבר לגבי עם ה- SMS שזה אמצעי נגיש וגם הרבה יותר פשוט להחליט שאתה עושה את זה.
אלכס מילר: נציגי משרד הרווחה נמצאים כאן?
יהודית גידלי: הם הוזמנו.
שירי דניאלס: היינו רוצים להקרין סרטון קצר בו ניתן לשמוע בני נוער מדברים על חשיבות ההכשרה על הדיאלוג.
דוד קורן: זו דוגמה לפרויקט בבית ספר שבח בתל אביב.
הקרנת סרטון: - - - - -של ניהול דיאלוג שהוא דיאלוג משמעותי.
הקרנת סרטון: צריך להיות ערוך לדעת להתמודד גם עם העולם הרגשי.
הקרנת סרטון: אני לא כאן רק כדי לדבר על ההישגים אלא להיות עם הילד - - - לממש את מיומנויות ההקשבה, איך לסייע להקשיב ולהבין.
הקרנת סרטון: להקנות כלים לדובב, איך לשאול, איך להיות אמפאטי.
הקרנת סרטון: המון קבלה של רגשות, לתת מקום לרגש הקשה ויתרה מכך במדיום הטלפוני.
הקרנת סרטון: מורים לא רק נתקלים בצורך לתת סיוע פנים מול פנים בפגישה אישית עם הורה או תלמיד.
הקרנת סרטון: למדנו בסדנה שקודם כל צריך להקשיב, לחזור לדברים של מישהו אחר.
הקרנת סרטון: בני הנוער לומדים איך לדבר, מתרגלים את זה.
הקרנת סרטון: זה עובד.
הקרנת סרטון: הנתונים בשטח מראים שזה עובד.
הקרנת סרטון: למדתי להקשיב יותר לאנשים.
הקרנת סרטון: אני באמת מקשיב, אני ממש מקשיב, מנסה לראות לאיפה אני יכול לקחת משהו שישנה בי.