GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שאתה אומר אלה דברים שאנחנו יודעים שקיימים, ואין לנו שום טענה כנגדם, ובטח לא לאגודת הסטודנטים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הטענה שלנו היא לגבי אותם אנשים מורמים מעם, שמשום מה מישהו החליט שהוא גאון והוא לא עשה תואר ראשון, ועל זה אנחנו מוחים.
ריאד אגבריה: מי צריך להחליט אם הוא גאון או לא?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש מל"ג קודם כול, שמחליט מה הקריטריונים לעשיית תואר ראשון - -
ריאד אגבריה: מל"ג, אין לו מנדט להחליט.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - והאמת, אין אף אחד שיכול להחליט מי גאון ומי לא.
ריאד אגבריה: אנשי האקדמיה, הם אלה שצריכים לתת את המנדט, הם מחליטים.
אלכס מילר: האם עוד מישהו רוצה להתייחס?
אלכס מילר: רבותי, אני מבקש לסכם.
אלכס מילר: ראשית, שמענו כאן את כל הצדדים.
אלכס מילר: צר לי על כך שאוניברסיטת בר-אילן לא מצאו לנכון להגיע לכאן ולהסביר את הסוגיה בצורה פומבית וציבורית.
אלכס מילר: בכך אני חושב הם מאשרים שהמצב הוא מצב לא תקין כאשר היתה גמישות בתנאי הקבלה.
קריאה: גמישות יתר.
אלכס מילר: כדי למנוע את הסוגיות האלה בעתיד אני מבקש שכל אותם תקנונים שמאשרים בסנאטים ויש בהם פריצה של אותם סטנדרטים שקבעה המועצה להשכלה גבוהה בכל מה שקשור לתנאי קבלה ופתיחת המסלולים, אנחנו קוראים לוועד ראשי האוניברסיטאות לקבל החלטה שכל אותן סוגיות יעברו למועצה להשכלה גבוהה – שהדבר לא יתקבל ללא ידיעת הרגולטור.
אלכס מילר: אנחנו מדברים על מסלולים שהם מסלולים מתוקצבים, ולא יעלה על הדעת שהמוסד יפתח את אותם קריטריונים והסטודנטים ייכנסו לכל אותם מסלולים על מקום של סטודנטים שעמדו בכל הקריטריונים שקבעו המועצה להשכלה גבוהה והאוניברסיטאות.
אלכס מילר: לאור העובדה שראינו שיש כאן חריגה – וחריגה מאוד בעייתית – אני מבקש מהמועצה להשכלה גבוהה להקפיא את המסלול הזה.
מיכאל בן-ארי: להקפיא?
אלכס מילר: להקפיא את המסלול הזה, שבעצם נתן אפשרות לסטודנטים להיכנס ללא תנאי קבלה המקובלים במערכת האקדמית.
מיכאל בן-ארי: ומי שכבר נכנס?
אלכס מילר: זאת כבר החלטה שלהם.
אלכס מילר: אני חושב שזה דבר שהוא בעייתי, כאשר קודם כול עושים צעד – שהוא צעד לא תקין – ואחר כך כל העולם צריך לחפש פתרונות כדי איכשהו לגבות את הצעד הזה.
אלכס מילר: אני מאמין שבהחלטות חד-משמעיות אנחנו לא נראה בעתיד דברים מסוג זה, אבל אתם כמערכת צריכים לקבל החלטות, והחלטות ברורות.
אלכס מילר: אנחנו עדיין מדברים כאן על גוף שמתוקצב על-ידי המדינה.
אלכס מילר: אדוני, אתם לא איזשהו אולימפוס כאשר קבעתם לעצמכם חסינות בכל דבר ודבר, ללא התערבות ציבורית וללא שום סוגיה, כשכביכול מפיך נשמע זלזול בכלל במערכת האקדמית שאנחנו מקיימים כאן איזשהו דיון.
אלכס מילר: אני עדיין סומך גם על המועצה להשכלה גבוהה וגם על ועד ראשי האוניברסיטאות שיקבלו החלטות ברורות, שאנחנו לא נחזור לכאן לדיונים – כמו שגם ציינתי בתחילת הישיבה - אני גם לא התכוונתי לקיים את הדיון הזה ספציפית על סטודנט כזה או אחר, וכל חבר כנסת זכותו להביע את דעתו ואת עמדתו כלפי כל דבר ודבר, תודה לאל אנחנו חיים במדינה דמוקרטית.
אלכס מילר: להבא, רבותי, צריכה להיות כאן אחריות אישית של כל מוסד ומוסד כלפי כל עניין של גמישות בתנאי הקבלה למוסדות אקדמיים.
אלכס מילר: אנחנו לא ניתן שהמערכת הזאת תהיה מופרטת גם בתנאי הקבלה.
אלכס מילר: זה דבר שהוא לא מקובל, ולא לזה התכוון המשורר כאשר הקים וחיזק את מערכת ההשכלה הגבוהה.
אלכס מילר: אני מצפה מכם לתשובות בזמן הקרוב, ואנחנו ממשיכים בסדר-היום בשעה 11:00, בנושא המגזר הבדואי.
אלכס מילר: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט בנושא פתרונות לימודיים לסטודנטים הבדואים במערכת להשכלה גבוהה, פרוטוקול 546.
אלכס מילר: יזמתי את הישיבה לאחר כמה פניות שקיבלתי, גם מהמגזר הבדואי וגם בכלל ממערכת שאני רואה בה מצוקה קשה מאוד בכל מה שקשור לפתרונות למגזר לא-קטן בדרום הארץ.
אלכס מילר: לפי מה שנראה ומהמחקר שנעשה על-ידי יובל ממחלקת המחקר של הכנסת – שתכף הוא יציג לנו אותו – יש קושי מסוים הגורם לאותם הסטודנטים ללמוד ברשות הפלסטינית.
אלכס מילר: אני גם אמרתי שאנחנו כמובן לא כל כך מכירים ויודעים את הרמה של אותם המוסדות, זה הדבר הראשון, והחשש למעורבות של גופים כאלו ואחרים מול אותם הסטודנטים.
אלכס מילר: אני חושב שאם המדינה היתה נותנת פתרון נכון בדרום הארץ לסטודנטים מהמגזר הבדואי, לא היינו רואים אותם זולגים לרשות הפלסטינים.
אלכס מילר: דבר שני, אין ספק שאי אפשר לראות את הפתרונות מהיום למחר, אבל אני מצפה לשמוע כאן מכל הגופים המייצגים לפחות את תחילת הדרך.
אלכס מילר: שאנחנו לא נראה בשנים הקרובות עליה – כפי שראינו כאן
אלכס מילר: במסמך – שקרוב ל-100% הסטודנטים זולגים, אלא להפך, ירידה מבחינת הסטודנטים שיוצאים לרשות ללימודים אקדמיים אלא משתלבים כאן בארץ.
אלכס מילר: אין ספק שאין פה עניין של הפחתה ברמה האקדמית או בתנאי הקבלה.
אלכס מילר: אני חושב שבמחשבה ובדרך חכמה אפשר להגיע לפתרונות.
אלכס מילר: זה רק עניין שכל מי שנמצא היום מבחינת המוסדות האקדמיים בדרום הארץ יפעיל מחשבה מיוחדת לכל העניין הזה, וגם כל מי שעומד היום בראש מערכת ההשכלה הגבוהה מבחינת מציאת מנגנונים ופתרונות למגזר הבדואי.
אלכס מילר: אני אתן ליובל להתייחס לבדיקה המקיפה והמקצועית, לדעתי, שהוא עשה, שמצביעה כאן על הדברים שיש צורך בטיפולם.
אלכס מילר: אחר כך נתקדם עם האורחים וכמובן, חברי הכנסת שהגיעו לדיון.
יובל וורגן: אנחנו ניגשנו לבדיקת הנושא הזה לבקשתך, שבעצם מדובר בנושא שכמעט ואינו מוכר, שאי אפשר היה למצוא עליו כמעט נתונים זמינים.
יובל וורגן: אני אתחיל אולי מהשורה התחתונה.
יובל וורגן: הגוף היחיד שמחזיק כרגע בנתונים מקיפים יחסית על מספר הסטודנטים הישראליים שלומדים במוסדות להשכלה גבוהה ברשות הפלסטינית הוא משרד החינוך וההשכלה הגבוהה של הרשות.
יובל וורגן: אין גוף ישראלי שמחזיק בנתונים כאלה דומים.
יובל וורגן: אני מבקש להפנות אתכם לטבלה בעמוד 4 במסמך שמונח לפניכם.
יובל וורגן: למרות שני נתונים שחסרים בטבלה, בשנתיים האחרונות ניתן לראות תמונה די ברורה של גידול במספר הסטודנטים הישראלים ברשות, שמתרכז באופן כמעט מלא בשתי אוניברסיטאות: האוניברסיטה הערבית האמריקאית בג'נין ואוניברסיטת חברון.
יובל וורגן: לגבי אוניברסיטת ג'נין, ניתן לראות מגמה מתמשכת של גידול משנה לשנה.
יובל וורגן: חסר לנו עדיין נתון רשמי על השנה הזאת אבל יש לנו נתון של חוקר ממכלת בית ברל, ד"ר קוסאי חאג'-יחיא שעובד על הנושא היום - - -
מסעוד גנאים: זה 25% מסך כל הסטודנטים באוניברסיטה.
יובל וורגן: אז בוא נגיד: לפחות 800, ואולי יותר מכך.
יובל וורגן: רוב מוחלט של הסטודנטים בג'נין לומדים מקצועות פרה-רפואיים ורפואת שיניים.
יובל וורגן: בעניין הזה אני גם מבקש להפנות אתכם לטבלאות שבעמוד 5, שם יש פירוט לגבי כל אוניברסיטה.
יובל וורגן: לגבי אוניברסיטת חברון – ופה אנחנו נוגעים למעשה במוקד המסמך שלנו, בנושא שאנחנו בדקנו – הקבוצה הגדולה ביותר היא של סטודנטים בפקולטה לחינוך.
יובל וורגן: אפשר לראות בטבלה בעמוד 5 שמדובר אומנם בתואר ראשון אבל לא בתואר כללי, לא במדעי החברה והרוח כללי, אלא בלימודים שמכוונים בבירור לכיוון של הוראה, הוראה כללית בחינוך היסודי והוראה של שני תחומי דעת ספציפיים בחינוך העל-יסודי.
יובל וורגן: חשוב מאוד להדגיש – אם להחזיר אתכם רגע לעמוד 4 – שבנוגע לאוניברסיטת חברון, בסדר גודל הזה, של מאות סטודנטים, מדובר ככל הנראה בתופעה מאוד מאוד חדשה, השנה האחרונה, לכל היותר שנתיים אחרונות.
יובל וורגן: לפני כן היה מדובר במספרים נמוכים יותר של עשרות בלבד.
יובל וורגן: שתי אינדיקציות נוספות שיש לנו ומוצגות במסמך על כך שמדובר בתופעה חדשה יחסית – שוב, אני מתייחס ללימודי החינוך בחברון – יש מספר נמוך למדי של סטודנטים שלומדים היום במסלולי הסבת אקדמאים להוראה במכללות לחינוך בישראל, כלומר, שהם בוגרי תואר ראשון ממוסדות ברשות הפלסטינית.
יובל וורגן: המספר הזה הוא די נמוך.
יובל וורגן: יש גם מספר נמוך יחסית של בקשות שהוגשו לאגף להערכת תארים אקדמיים מחו"ל במשרד בחינוך, בקשות לאישור שקילות של לימודי תואר ראשון בחינוך ממוסדות ברשות.
יובל וורגן: בעניין הזה צריך לציין שאנחנו ביקשנו כרגע רק נתונים על אישור שקילות ללימודים שהם ספציפיים בתחומי החינוך, יכול להיות שיש סטודנטים ישראלים שלמדו ברשות תחומי דעת אחרים ואחר כך, עקב קשיי תעסוקה או מכל מיני סיבות אחרות, החליטו לעשות הסבה לתחום החינוך.
יובל וורגן: נתון אחרון לגבי אוניברסיטת חברון.
יובל וורגן: יש באפשרותה של הרשות הפלסטינית לפלח את הנתונים לפי מקום המגורים שעליו הצהיר הסטודנט.
יובל וורגן: בערך 80% מהסטודנטים שלומדים בחברון הצהירו שמקום מגוריהם הוא בדרום, באזור הנגב.
יובל וורגן: יש שם כמה קטגוריות: אזור באר-שבע, כאלה שקראו לזה רק נגב, וכמה עשרות סטודנטים מרהט, בכל מקרה, הרוב הגדול של הסטודנטים באים מאזור הדרום ולפיכך אנחנו משערים שמדובר במגזר הבדואי.
יובל וורגן: עד כאן לגבי הנתונים.
יובל וורגן: אנחנו העלינו במסמך שתי סוגיות עיקריות שנובעות מהנתונים החדשים.
יובל וורגן: סוגיה ראשונה היא סוגיית הקבלה של סטודנטים מהמגזר הלא-יהודי, ומהמגזר הבדואי בפרט, ללימודי החינוך.
יובל וורגן: ההתמקדות כרגע היא במכללות האקדמיות לחינוך, יכול להיות שצריך להרחיב את הבדיקה גם לאוניברסיטאות, למה לא הולכים ללמוד יותר בתואר ראשון בחינוך באוניברסיטאות בישראל.
יובל וורגן: אבל כרגע אנחנו עוסקים בעיקר במכללות האקדמיות.
יובל וורגן: משרד החינוך ציין בתשובה לפניה שלנו שאין מחסור במקומות לימוד עבור המגזר הלא-יהודי במכללות האקדמיות לחינוך.
יובל וורגן: אנחנו יודעים – וכאן זה נתון שתומך בעמדת המשרד – ששיעור הסטודנטים מהמגזר הלא-היהודי במכללות לחינוך הוא גבוה יותר מהשיעור היחסי של המגזר הזה באוכלוסייה, וזה בניגוד מוחלט למה שקורה באוניברסיטאות, שם השיעור הוא הרבה יותר נמוך.
יובל וורגן: אבל דווקא במכללות לחינוך מדובר על מה שנקרא לפעמים "ייצוג יתר".
יובל וורגן: עם זאת, רק בשבוע שעבר משרד החינוך דיווח לכנסת שבתחילת שנת הלימודים הנוכחית היו 14,000 נרשמים למכללות האקדמיות לחינוך, כשמספר המקומות הוא 6,000 לכל היותר.
יובל וורגן: אז למרות שהתשובה הרשמית היתה שאין מחסור, אולי בכל זאת כדאי לערוך פה בדיקה יותר מקיפה, מה חלקו של המגזר הלא-יהודי באותם נרשמים שלא מצאו מקום.
יובל וורגן: פנינו גם למכללות לחינוך בדרום, מכללת "אחוה", מכללת "קיי", תמונת המצב לא היתה לגמרי ברורה.
יובל וורגן: מכללה אחת השיבה לנו שאין בעיה של ביקוש יותר מההיצע ומכללה שנייה השיבה בדיוק ההפך, שכן יש הרבה יותר ביקוש מאשר היצע המקומות.
יובל וורגן: עוד משהו שכדאי להדגיש, משרד החינוך ציין בפנינו שכל מועמד מהמגזר הבדואי שעומד בתנאי הקבלה למכללות – מתקבל.
יובל וורגן: בעצם, אם נתרגם את זה למילים אחרות, אין מכסה אלא זה תלוי בתנאי הקבלה.
יובל וורגן: ושוב אני מזכיר, ציין המשרד שאין מחסור.
יובל וורגן: יחד עם זאת, אנחנו יודעים, וגם זה מידע שהוצג פה בוועדה, שהמשרד נותן תמריצים למורים - - -
מסעוד גנאים: רק רציתי לשאול, שני הדברים ביחד, הסטודנטים הבדואים בקשר למכללות ברשות הפלסטינית?
מסעוד גנאים: לא הבנתי.
יובל וורגן: אני אחזור שוב.
יובל וורגן: יש לנו נתונים על מאות סטודנטים - - -
מסעוד גנאים: בסדר, הרבה הולכים לשם, לא רק מהמגזר הבדואי.
יובל וורגן: חבר הכנסת גנאים, יש לנו נתונים על מאות סטודנטים שלומדים בשנה זו לימודי חינוך, מפורשים, באוניברסיטת חברון, ולפי מקום המגורים, רובם הגדול גרים באזור הדרום.
יובל וורגן: הערה אחרונה שרציתי להגיד, למרות שהמשרד אומר שאין מחסור ואין בעיה להתקבל למי שעומד בתנאי הקבלה, אנחנו יודעים שהמשרד מעניק תמריצים למורים מהמגזר הערבי בצפון כדי שירדו ללמד במגזר הבדואי בדרום.
יובל וורגן: אם זה כך, כנראה שבכל זאת יש פה איזושהי בעיה של צרכי ההוראה במגזר הבדואי בדרום.
יובל וורגן: זאת היתה סוגיה ראשונה, סוגיית הקבלה.
יובל וורגן: הסוגיה השנייה, שאתה גם נגעת בה, אדוני היושב-ראש, היא סוגיית התכנים שמוקנים במסגרת לימודי החינוך במוסדות זרים.
יובל וורגן: נשאלת שאלה, למשל, האם קיימת מקבילה לתכנים האלה במוסדות הישראלים.
יובל וורגן: חוץ מאותם 311 סטודנטים שלומדים חינוך יש גם 150 סטודנטים שלומדים בחברון שריעה, לימודי דת אסלאמיים.
יובל וורגן: יכול להיות שיש מקום לבדוק האם יש מקום מקביל ללמוד את הנושא הזה במערכת האקדמית בישראל או במערכת ההכשרה ללימודי דת, להוראת הדת בישראל.
יובל וורגן: מאידך, נשאלת השאלה האם כאשר סטודנט בוגר מוסד זר מבקש להתקבל להסבת אקדמאים להוראה, או אפילו למשרת הוראה במערכת החינוך, האם נבדקת ההתאמה של התכנים שהוקנו לו במסגרת התואר הראשון לתוכנית הלימודים הישראלית, למטרות החינוך בישראל ולדרישות ההוראה.
יובל וורגן: עד כאן.
אלכס מילר: תודה, יובל.
אלכס מילר: תודה על המחקר המעמיק.
אלכס מילר: אני אתן עכשיו למשרד החינוך, אחר כך לחבר הכנסת טלב אלסאנע ואורחים נוספים מהאקדמיה, ואחר כך, חבר הכנסת גנאים.
כמאל חוואלד: אני מייצג את המשרד במכללת "אחוה" ובמכללת "קיי".
כמאל חוואלד: אכן, כפי שציין יובל, שתי המכללות מכשירות מורים מזה שנים רבות גם למגזר הבדואי בנגב.
כמאל חוואלד: כפי שראינו, במכללת "קיי" מחצית מהמתקשרים להוראה הם סטודנטים מהמגזר הבדואי, במכללת "אחוה" 25%-20% מהלומדים הם מהמגזר הבדואי.
כמאל חוואלד: לגבי נושא תנאי הקבלה, נדרש ציון משולב של בגרות עם פסיכומטרי.
כמאל חוואלד: הציון המשולב שנדרש במכללות הממלכתיות הוא 525.
כמאל חוואלד: ממוצע של ציוני הבגרות עם ציוני הפסיכומטרי.
כמאל חוואלד: במכללת "אחוה" הציון המשולב הנדרש הוא 500.
כמאל חוואלד: כלומר, אנחנו מדברים על ציון שהוא פחות מהציון הכללי הנדרש במכללות הממלכתיות.
כמאל חוואלד: יחד עם זאת, כל מועמד ללימודים שעומד בתנאי הקבלה מתקבל ללימודים.
כמאל חוואלד: לא ידוע לנו על מקרה אחד, מקרה אחד אפילו, שנרשם ללימודים, עמד בתנאי הקבלה ולא התקבל ללימודים.
כמאל חוואלד: כל המועמדים שנרשמים ועומדים בתנאים – מתקבלים ללימודים.
כמאל חוואלד: וכפי שאמרתי, מחצית מהלומדים ב"קיי" ורבע מהלומדים ב"אחוה" הם מהמגזר הבדואי.
כמאל חוואלד: אכן, יש מחסור במורים מקומיים מהדרום.
כמאל חוואלד: בכלל, בנגב אין מחסור במורים כי הם קולטים מורים צפוניים.
כמאל חוואלד: במורים מקומיים אכן יש מחסור כי, כולם יודעים, קצב הילודה גבוה מאוד והמערכת באזור לא יכולה לספק את הצרכים הנדרשים מבחינת כוח האדם ולכן נקלטים מורים צפוניים שסיימו את לימודיהם לתואר ראשון, לפעמים יותר אפילו, תארים מתקדמים, במוסדות אחרים להשכלה גבוהה.
כמאל חוואלד: נקודה נוספת שאני רוצה להתייחס אליה - - -
אלכס מילר: שנייה, אני לא כל כך הבנתי.
אלכס מילר: הרי אנחנו חיים לפחות לפי איזשהו רציונל בחיים שלנו.
אלכס מילר: חייב להיות רציונל הרי אנחנו לא חיים בעולם שאנחנו מנותקים מהמציאות.
אלכס מילר: אני מדבר על אותו צעיר, אותה צעירה, שמחליטים לעצמם ללכת ללמוד מסלול מסוים, חינוך, לא משנה מה.
אלכס מילר: הם עושים את השיקולים מה הם הולכים לעשות עם מה שהם למדו, הולכים לעבוד או כל דבר אחר.
אלכס מילר: אם הם יודעים שאחרי שהם הולכים לחברון הם צריכים לחזור ארצה, לעשות את כל ההסבות, את כל הבדיקות ואת כל העניינים האלו, כאשר אומרים לו: אין צורך, אתה יכול להתקבל לכאן, יש מספיק מקום.
אלכס מילר: אני לא מבין איך הגענו לזה.
אלכס מילר: למה הם הולכים לשם?
אלכס מילר: או שאותם אנשים הולכים בלי שיש להם איזשהו הסבר ביד מה קורה כאן, או שיכול להיות שיש איזושהי בעיה בפנים כי אני לא רואה שום היגיון.
כמאל חוואלד: אני עוד אגיע להכשרה או ללימודים במוסדות להשכלה גבוהה ברשות הפלסטינית.
כמאל חוואלד: מבחינת המכללות לחינוך אצלנו, לא ידוע על הכשרה להוראה של בוגרים של המוסדות להשכלה גבוהה מהרשות הפלסטינית.
כמאל חוואלד: לא ידוע לנו.
כמאל חוואלד: יש בודדים - - -
אלכס מילר: רגע, אתם ממשרד החינוך, כל מי שמגיע ויש לו תעודה מחברון, נכנס לכיתה?
כמאל חוואלד: לא.
כמאל חוואלד: אני מופקד על תחום ההכשרה להוראה.
כמאל חוואלד: בוגר של מוסד מהשכלה גבוהה בחו"ל, לא משנה אם זה חברון או ארצות-הברית, בא עם תואר, עבר שקילה – אגב, הנתונים של הלשכה להערכת התארים גם כן מראים שמדובר בבודדים, עשרה עד עשרים - - -
אלכס מילר: כן, כי אנחנו מדברים על עליה שקרובה ל-100%.
אלכס מילר: מי שאתה קיבלת אלה הבוגרים, הבוגרים שמספרם היה בעשרות.
אלכס מילר: בעוד שנה-שנתיים אתה תקבל בקשות של מאות.
יובל וורגן: אלה עוד לא סיימו.
כמאל חוואלד: את הנתון ל ה-300 צריך לבדוק.
כמאל חוואלד: בכל מקרה, אצלנו במכללות לחינוך, אין תופעה של הכשרה להוראה של בוגרים של המוסדות להשכלה גבוהה ברשות הפלסטינית.
כמאל חוואלד: אין אצלנו.
כמאל חוואלד: יש מוסד אחד - - -
אלכס מילר: לא היה.
אלכס מילר: לא היה למול מה שיהיה.
כמאל חוואלד: סליחה, תן לי בבקשה להשלים.
כמאל חוואלד: יש מוסד אחד, "אלקאסמי", שבנתוניו הוא ציין שיש שם 90 לומדים, בוגרים של המוסדות להשכלה גבוהה ברשות הפלסטינית.
כמאל חוואלד: הנני לציין שה-90 האלה, יש לנו את השמות שלהם, הם ממזרח ירושלים.
כמאל חוואלד: הם לא שייכים לחברה הבדואית בדרום, אלה בוגרים של המוסדות להשכלה גבוהה ברשות אך הם גרים במזרח ירושלים.
כמאל חוואלד: הם סיימו לימודים לתואר ללא תעודת הוראה, השלימו את לימודיהם לתעודת הוראה ב"אלקאסמי".
כמאל חוואלד: כך שמבחינתנו, אנחנו לא מכירים תופעה כזו.
כמאל חוואלד: יכול להיות, כפי שציינת, שעכשיו מתחילה איזושהי נהירה למוסדות האלה, במיוחד לחברון, ואנחנו עדיין לא רואים את התוצאות.
כמאל חוואלד: אולי בהמשך נראה אותם, אבל בשלב הזה, מבחינתנו, אין תופעה כזו.
אלכס מילר: אוקיי, אז אני מציע לקחת את המחקר של יובל כבר עכשיו.
אלכס מילר: אם אתה לא סומך על מה שעשו במחלקת המחקר של הכנסת אז אני מציע שמשרד החינוך ירים טלפון למכללת חברון וישאל כמה ישראלים לומדים אצלכם.
אלכס מילר: יגידו לך, כמו שאמרו ליובל, הוא לא עשה משהו אחר.
אלכס מילר: אין לו מנגנון קבלת מידע אחר ממה שיש לכם.
אלכס מילר: הוא עושה בדיוק אותו טלפון כמו שאתם עושים.
אלכס מילר: אז אתם תחשפו למצב שכנראה שבעוד שנה-שנתיים אתם תקבלו קרוב ל-300 ומשהו תלמידים – בעזרת השם כולם יסיימו שם – עם בקשה להשלמה והסבה למורים כאן בישראל.
אלכס מילר: ואז אתם תתחילו לחשוב ולבדוק כל מסלול ומסלול, להיכנס ולבדוק מה בדיוק הם למדו שם, איך זה מתאים כאן לארץ, לפי אלו תכנים, לפי מה הם הולכים ללמד כאן
אלכס מילר: בארץ וזה יסבך לכם את המערכת בצורה כזו שלא תדעו מאיפה זה בא לכם.
אלכס מילר: אנחנו עשינו לכם עכשיו טובה שבדרך כלל לא עושים אותה.
אלכס מילר: אתה יודע איזו טובה עשינו לכם?
אלכס מילר: אמרנו לכם עכשיו: תתכוננו כי כנראה שבעוד שנה-שנתיים אתה תקבלו "בומבה".
אלכס מילר: בסופו של דבר, הרי אם זה יצליח עכשיו לאותם הסטודנטים, אתה בשנה הבאה תראה עוד 400-300 נרשמים.
אלכס מילר: כי הרי איך עובד השכל הפשוט?
אלכס מילר: השכל הפשוט עובד כך – יושבים בבית, מדברים, ההוא מספר: תשמע, הלכתי ללמוד שם, קיבלו אותי, אני הולך לסיים, כנראה שאני אעשה פה עוד חצי שנה, בלי שום מאמץ התקבלתי והכול בסדר.
אלכס מילר: ואז זה מתחיל להתפשט, היו 20, אחר כך 40, אחר כך 200, 300, 400 ואתה תראה שם שכל חברון - - -
טלב אלסאנע: היושב-ראש, לא ברור לי מה התכלית של הדיון, לא ברור לי מה התכלית של הדברים שאתה אומר.
טלב אלסאנע: אם הבעיה של המוסדות - - -
אלכס מילר: הבעיה שלי - - -
טלב אלסאנע: לא מעניקים מענה לדרישות של הסטודנטים, בוגרי בתי ספר תיכונים, ממגבלות מסוימות ולכן אנחנו צריכים לתת את המענה איך הם ייקלטו, איך הם ילמדו ומה התשובה כדי שהם לא ילכו ללמוד באוניברסיטאות אחרות.
טלב אלסאנע: אם יש בעיה שהולכים ללמוד במוסדות אקדמיים בחוץ-לארץ, בירדן או בחברון – ולכן אם אנחנו רוצים או לא רוצים, זה היבט אחר.
טלב אלסאנע: אני לא מצליח להבין למה אתה חותר, מה הכוונה, מה המגמה, כדי לדעת איך להתייחס לדברים שאתה מעלה.
אלכס מילר: המגמה שלי היא שהסטודנטים שיש להם פוטנציאל ללמוד בארץ – שילמדו בארץ.
טלב אלסאנע: שילמדו בארץ, מצוין.
טלב אלסאנע: השאלה היא מדוע לא מתקבלים.
טלב אלסאנע: מה ואיך צריך לעשות כדי - - -
אלכס מילר: טוב, נגיע לזה.
אלכס מילר: חבר הכנסת אלסאנע, אני מכיר אותך - - -
טלב אלסאנע: בוא נמקד את הדיון בצורה הזו.
אלכס מילר: קודם כל, לא צריך לנהל אותי, דבר ראשון.
אלכס מילר: דבר שני, אני מכיר אותך כבן-אדם עם סבלנות.
טלב אלסאנע: יש לי הרבה סבלנות.
אלכס מילר: אז אם יש לך סבלנות תחכה, תכף נגיע גם אליך ולכל האורחים.
אלכס מילר: אנחנו כרגע עם משרד החינוך.
אלכס מילר: אני מנסה להבין האם משרד החינוך מודע לסוגיה, ואם אכן הסוגיה הזו קיימת, כמו שנמסר לנו, מה בעצם אפשר לעשות כדי למנוע מהסטודנטים הישראלים שיש להם פוטנציאל , יש כאלה שאין – אני לא יכול למנוע מהסטודנט, כשיש היום בעיה מאוד רצינית להתקבל לבית הספר לרפואה בארץ כי יש מגבלה מאוד גדולה, ללכת ללמוד במקום אחר.
אלכס מילר: לא יכול למנוע.
אלכס מילר: אבל אם יש היום אפשרות, יש מקומות, אף אחד לא מונע, את תנאי הקבלה אפשר להתאים, אפשר גם לעשות איזשהו מאמץ, "על תנאי" – ואנחנו מכירים גם מסלולים שנכנסים לתואר ראשון, רק דיברנו על כך בישיבה הקודמת , "על תנאי" ומשלימים אחר כך והכול בסדר – להתקבל כאן בארץ.
אלכס מילר: אני לא חושב שהסטודנטים הישראליים צריכים לממן אוניברסיטאות בחברון.
אלכס מילר: אם גם נאמר שקרוב ל-80% שם לומדים.
אלכס מילר: למה אנחנו צריכים לממן להם את האוניברסיטאות?
אלכס מילר: אני חושב שקודם כל צריך למצוא את הפתרונות.
אלכס מילר: אם אין פתרונות ואם הכול מפוצץ ויש משהו יוקרתי – אז בסדר, אני לא נכנס לזה, זה שוק חופשי.
אלכס מילר: אבל פה אנחנו מדברים על מצב של רגולציה פשוטה עם קצת שכל.
אלכס מילר: אנחנו ממשיכים הלאה, אני אתן לך להתייחס בסוף.
אלכס מילר: אתה עוד תשמע כאן דברים שיכול להיות שיהיו קשורים למשרד החינוך, אני אתן לך להתייחס בצורה מסודרת.
ריקי מנדלצוייג: אני אעשה סקירה קצרה על פעילות ות"ת, ועדה לתכנון ותקצוב למען קידומו של המגזר הערבי בכלל, וכמובן כבר יש היום ערנות למגזר הבדואי בפרט.
ריקי מנדלצוייג: אני אתחיל בכך שות"ת אישרה תוכנית רב-שנתית לקידומו של כל המגזר הערבי והקציבה הקצבות ייעודיות לשם כך.
ריקי מנדלצוייג: לאחר אישורה של התוכנית הרב-שנתית אישרה ות"ת הקמתה של ועדת היגוי מיוחדת בראשותו של פרופסור פייסל עזאיזה, שהוא חבר מל"ג וחבר ות"ת.
ריקי מנדלצוייג: הוועדה הזאת דנה היום ומתייחסת לגיבוש תוכנית הנגשה לפיתוח תוכניות במוסדות להשכלה גבוהה למען הרחבת נגישות האוכלוסייה הערבית.
ריקי מנדלצוייג: הוועדה קיימה לאחרונה דיונים מיוחדים לגבי קידום ההנגשה של האוכלוסייה הבדואית.
ריקי מנדלצוייג: אנחנו מצפים שבעתיד הקרוב אנחנו נקבל תוכנית מלאה להרחבת ההנגשה למגזר הערבי, על הבעייתיות של האוכלוסייה הבדואית.
ריקי מנדלצוייג: אני רוצה לציין שלאחרונה פתחנו בשישה מוסדות להשכלה גבוהה פיילוט של מכינות המיועדות לאוכלוסייה הערבית, כאשר הפיילוט הזה מתרכז במוסדות: אוניברסיטת בן-גוריון, "ספיר", "טכניון", "מכללת גליל מערבי" ו"אורט בראודה".
ריקי מנדלצוייג: כרגע יש לנו בסביבות 140 סטודנטים במכינות היהודיות האלה.
ריקי מנדלצוייג: זה פיילוט.
ריקי מנדלצוייג: אנחנו נקבל את הניסיון ונרחיב עם קבלת - - -
אלכס מילר: כמה בקשות היו מתוך ה-140?
ריקי מנדלצוייג: אני לא יודעת כמה בקשות, אני יודעת שהיום – יש לנו סטטיסטיקות לגבי בקשות?
קריאה: באוניברסיטת בן-גוריון ו"ספיר", כמה יש?
ריקי מנדלצוייג: ב"ספיר" לומדים היום 36 סטודנטים.
ריקי מנדלצוייג: הבעיה היא שההחלטה התנתה את פתיחת המכינות הייעודיות במספר סטודנטים שלא עובר את ה-30 – קצת עברנו בכל מיני מקומות – כדי לעלות על כל הבעייתיות ואם יש, ברגע שירחיבו אותם, ניסיון לגבי הצרכים.
ריקי מנדלצוייג: אני רוצה לציין פה שהמכינות האלה אמורות להכין את התלמידים לקליטה במוסדות ישראליים להשכלה גבוהה, גם בתוכניות פרטיות.
אלכס מילר: את אומרת שכדאי להעלות אותם בתנאי הקבלה?
ריקי מנדלצוייג: כן.
ריקי מנדלצוייג: להביא אותם לידי תנאי קבלה ולהביא אותם להתקבל לתוכניות יוקרתיות.
ריקי מנדלצוייג: לא לכל מיני דברים שפחות יוקרתיים, ממש לתוכניות יוקרתיות, כשהטכניון, כמובן ברור למה הוא שואף.
ריקי מנדלצוייג: זה לא הסוף, יש לנו עוד כמה דברים.
ריקי מנדלצוייג: אנחנו פועלים במסגרת האוניברסיטה הפתוחה.
ריקי מנדלצוייג: עכשיו יש הקצבה מיוחדת לקידום האוכלוסייה הערבית והבדואית.
ריקי מנדלצוייג: הם שמים דגש על האוכלוסייה הבדואית בתוך המערכת של האוניברסיטה הפתוחה, היא הולכת לכיוון של יישובים ואיתור אוכלוסיות מתאימות.
ריקי מנדלצוייג: דבר נוסף, אנחנו בעצמנו קיבלנו לאחרונה פניה של שני מוסדות חדשים שלנו, מכללות, שרוצות להקים מערך של תוכניות לאוכלוסייה הבדואית.
ריקי מנדלצוייג: מדובר בנשים במיוחד, כשהכוונה היא אפילו לעשות את זה באמצעות הסעות ויצירת תנאים מיוחדים למשיכתן לתוך המכללות.
מסעוד גנאים: אלו מכללות?
ריקי מנדלצוייג: "לנדר" בירושלים ואור יהודה.
ריקי מנדלצוייג: אנחנו בוחנים עכשיו את הבקשות האלה.
ריקי מנדלצוייג: אנחנו רוצים לראות איך הם עומדים בכל התנאים שלנו לגבי המוסדות האלה עצמם.
ריקי מנדלצוייג: אני רוצה לציין במיוחד את התוכנית של "הישגים" שאנחנו מפעילים באמצעות "ג'וינט".
ריקי מנדלצוייג: התוכנית הזאת היום תכלול גם את היישובים הערביים, כשות"ת מתקצבת את רובה, על מנת לאתר אוכלוסיות מתאימות לקידום בתוך היישובים הערביים.
ריקי מנדלצוייג: זה בערך המערך שות"ת יצרה בשנה האחרונה, תשתית לקידומה של האוכלוסייה הערבית והבדואית, ויש היום תשומת לב מיוחדת לאוכלוסייה הבדואית.
אלכס מילר: חבר הכנסת אלסאנע, בבקשה.
טלב אלסאנע: כן, אדוני היושב-ראש.
טלב אלסאנע: אני חושב שהיוזמה היא יוזמה חשובה והשאלה הנשאלת – כאשר כולנו מודעים לעובדה של חשיבות החינוך כמוביל שינוי בתוך החברה, ובמיוחד החברה הערבית, והחברה הבדואית בפרט – השאלה הנשאלת, כבוד היושב-ראש, אילו לאותם סטודנטים וסטודנטיות ניתן מענה במכללות ובאוניברסיטאות בישראל, הם היו נאלצים לעבור לאוניברסיטאות בירדן?
טלב אלסאנע: בירדן יש יותר מ-10,000 סטודנטים, מדוע הם הולכים לירדן?
טלב אלסאנע: מדוע הם נוסעים לשם אם הם היו מתקבלים לאוניברסיטת תל-אביב, אוניברסיטת בן-גוריון או אוניברסיטת חיפה?
טלב אלסאנע: מדוע הולכים למשל לחברון, עם כל המגבלות והקשיים של מחסומים, בדיקות וחיפושים?
טלב אלסאנע: האם הם עושים את זה מתוך הובי, תחביב, או בגלל אילוצים?
טלב אלסאנע: ומי אחראי למציאות הזו?
טלב אלסאנע: מי מאלץ אותם?
טלב אלסאנע: מי אמור לתת את המענה ולא נתן את המענה?
טלב אלסאנע: מדוע אנחנו שומעים היום, שהיום יש תוכניות וועדת היגוי, היום.
טלב אלסאנע: למה לא לפני 10 שנים?
טלב אלסאנע: למה לא לפני 20 שנה?
טלב אלסאנע: גם היום אנחנו שומעים "הקצבות ייעודיות" – כמה הקצבות ייעודיות?
טלב אלסאנע: לאן הן מיועדות?
טלב אלסאנע: אנחנו לא שומעים.
טלב אלסאנע: סיסמאות.
טלב אלסאנע: "נגישות" – מה התוכניות?
טלב אלסאנע: באיזה מימדים?
טלב אלסאנע: אנחנו יודעים מה הצרכים של האוכלוסייה.
טלב אלסאנע: מדברים על 30 סטודנטים, איזה מענה זה?
טלב אלסאנע: לכמה סטודנטים זה ייתן מענה?
טלב אלסאנע: עכשיו מתחילים עם הפיילוט.
טלב אלסאנע: מתי יתחיל היישום הממשי?
ריקי מנדלצוייג: עוד שנה.
טלב אלסאנע: לכן, יש מחדל איום ונורא, רשלנות פושעת, של מערכת ההשכלה אקדמית במתן צרכים ומענה לציבור ולסטודנטים הערבים, ובמתן נגישות.
טלב אלסאנע: כל הדבר הזה הקרוי "פסיכומטרי" זה דבר, שלדעתי, צריך להעמיד לדין את מי שאחראי ליוזמה הזאת, כי יש סטודנטים שמסיימים באוניברסיטאות בירדן רפואה ומצטיינים אחר כך בבתי החולים בישראל – אני מכיר אחד שסיים באוניברסיטה הטכנולוגית בירדן, כבוד היושב-ראש, משרד הבריאות עורך בחינות לבוגרים - - -
אלכס מילר: כמה משלמים שם?
רסול סעדה: הרבה יותר מישראל.
טלב אלסאנע: הרבה יותר.
אלכס מילר: כי אצלנו זה מתוקצב, אין לנו בתי ספר לרפואה פרטיים.
טלב אלסאנע: אז הם הולכים לשלם, ועם כל הקשיים הם הולכים לשם, בגלל שחוסמים אותם.
טלב אלסאנע: אני אגיד לך מה קורה.
טלב אלסאנע: למשל, כדי לקחת נתון, משרד הבריאות – ד"ר ריאד נמצא כאן והוא יכול להתייחס, הוא בקיא בנתונים הרבה יותר ממני – בבחינה של משרד הבריאות לגבי בוגרי רפואה, בין כל בוגרי הרפואה באוניברסיטאות בעולם, אני חושב, מספר אחד הם הבוגרים של אוניברסיטאות ירדן.
טלב אלסאנע: הם המצטיינים, עוברים את הבחינה בהצלחה.
טלב אלסאנע: כל הבוגרים מהסטודנטים הערביים בישראל שלמדו שם, חוזרים ונקלטים ומצטיינים בעבודה.
טלב אלסאנע: מדוע הם לא מתקבלים לאוניברסיטאות בישראל?
אלכס מילר: כי אצלנו זה מתוקצב - - -
טלב אלסאנע: כי עושים פסיכומטרי.
טלב אלסאנע: מה הטעם בפסיכומטרי הזה?
טלב אלסאנע: מה ההמצאה הגאונית הזו?
טלב אלסאנע: לכן, טוב תעשה היושב-ראש, אם אתה תוביל שינוי מגמה.