GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נחום חופרי: זה יפחיד את מנהל בית הספר רק אם אתה תפחיד אותו.
מאיר כהן: אני אומר, שזו שרשרת של דברים.
עופר רימון: להפך.
עופר רימון: אנחנו לא רוצים לוותר עליהם, לא מוכנים לוותר עליהם, לא רוצים להעביר אותם לתמ"ת.
מאיר כהן: אמר דן, שהנושא הוא השינוי התרבותי.
מאיר כהן: האמהות לא רוצות לשלוח את הילדים שלהם להיות השוליה של הרתך.
מאיר כהן: תזכרו שילד יכול ללמוד 4 שנים רתכות ומסגרות, אבל הוא גם יכול לעשות קורס של 3 חודשים, כמו שאני עושה עכשיו עם צביקה, במסגרת משרד העבודה, והוא יקבל את אותה התעודה.
מאיר כהן: לכן, משרד החינוך צריך לקבל החלטה אמיצה, שבכל בית ספר צריכה להיבנות סדנה.
מאיר כהן: מנהל בית הספר יבחר: סדנה לריתוך, סדנה לנגרות או כל סדנה אחרת.
גרשון כהן: וזה לא נעשה?
גרשון כהן: בעיר שלך יש שתי מעבדות גדולות לשילוב תלמידים בתעשייה.
מאיר כהן: למה כל פעם שמדברים עם משרד החינוך הוא מתגונן.
מאיר כהן: אתם לא צריכים להתגונן.
גרשון כהן: זה נעשה.
מאיר כהן: יהיה נהדר, אם בבית ספר התיכון הכי טוב אצל חופרי ובבית ספר התיכון הכי טוב אצלי, מנהל בית הספר יידע שהוא מקים – ואתם תעזרו לו – סדנה לריתוך.
גרשון כהן: הקמנו לו את זה בבתי ספר הכי טובים.
מאיר כהן: אני מזמין אותך לעשות את זה בכל מקום בארץ.
מאיר כהן: זה יפתור את הבעיה.
גרשון כהן: בקריית אונו הקמנו מגמת ביו-טכנולוגיה בבית ספר בן צבי.
מאיר כהן: אל תגיד עוד פעם "ביו-טכנולוגיה".
מאיר כהן: אני מדבר על ריתוך, כרסום, חרטות.
גרשון כהן: אצלך הקמנו מגמות עליהן אתה מדבר כרגע.
מאיר כהן: תקים גם אצל חופרי.
אלכס מילר: יש לנו עוד שתי ישיבות היום, ותוכלו להתבטא גם בסוגיות האלה.
אלכס מילר: אנחנו מזהים פה כמה בעיות.
אלכס מילר: אכן יש בעיה בסנכרון בין משרד החינוך לבין משרד התמ"ת.
אלכס מילר: הגיע הזמן ליישר קו ולעשות סנכרון בין שני הגופים, במיוחד כאשר מדובר על הנושא של לימודי טכנולוגיה.
אלכס מילר: אנחנו רואים שיש חוסר בלימודי מקצועות, שהשלטון המקומי מזהה בחסרונם.
אלכס מילר: בעניין הזה מי שצריך לטפל הוא גם משרד החינוך וגם משרד התמ"ת.
אלכס מילר: אני חושב, שאתם צריכים לקיים ישיבה מיוחדת, ביחד עם השלטון המקומי, שיכולה לתת מענה ופתרונות, לפחות אסטרטגית, ל-5 שנים קדימה, כדי שתוכלו לבנות תוכנית שמכשירה אנשים למקצועות שהם הכי בעייתיים מבחינת המודעות של הציבור ואותם הצעירים.
אלכס מילר: יש לנו פחות עניין בשיווק ופרסום של מקצועות מחשוב ואלקטרוניקה, שכולם מכירים.
אלכס מילר: צריך להתמקד במקצועות כמו נגרות.
אלכס מילר: שם צריך להתמקד ולתת את התשובה במערכת החינוך.
אלכס מילר: כמו שאמר מאיר, אנחנו מכירים הרבה מדינות בהן תחת קורת גג של מערכת החינוך מלמדים מקצוע של עבודת יד, במסגרת סדנאות אליהן התלמידים יכולים להיחשף.
אלכס מילר: כמובן שהיום במדינת ישראל, עם המצב הכלכלי, צריך לגעת בסוגיה הזו.
אלכס מילר: יכול להיות שאותם אנשים המחפשים מקצוע או עבודה לא כל כך יודעים כמה משלמים במקצועות האלה.
אלכס מילר: השאלה היא האם זה רלוונטי.
אלכס מילר: אם זה רלוונטי והנושא של המשכורות הוא דבר שניתן לצאת איתו לשיווק, אז יכול להיות שגם בעניין זה כדאי לחשוב ולעשות צעד נוסף, ביחד עם לשכת התעסוקה.
אלכס מילר: יש לנו במדינת ישראל המון אנשים שנמצאים עם מקצוע מסוים ולא מצליחים למצוא עבודה.
אלכס מילר: הם יכולים לעשות שינוי.
אלכס מילר: שם צריך להתמקד.
אלכס מילר: לפני שאנחנו מצליחים לשכנע את הצעירים שלנו ללכת וללמוד את אותם מקצועות, כדאי להתמקד בפול של האנשים שנמצאים כרגע ללא עבודה ומסוגלים לעבור קורס כזה או אחר ולעבוד במקצועות האלה ולפרנס את משפחתם.
אלכס מילר: אחרי הפגרה אני רוצה לקיים 2-3 ישיבות.
אלכס מילר: נקיים ישיבה מורחבת בנושא של חינוך מקצועי.
אלכס מילר: נקיים גם ישיבה הקשורה לחינוך ולחיבור עם התעשייה בעניין של אותם המקצועות הנדרשים בתעשייה.
אלכס מילר: אני אבקש מהתאחדות התעשיינים לשלוח לנו מסמך המפרט את אותם המקצועות, שהם מזהים שחסרים היום בשוק.
אלכס מילר: בעבר דיברנו על הנושא של סנכרון בין טכנאים, הנדסאים ואקדמיה.
אלכס מילר: יש פה פער עצום שאינו מנוצל.
אלכס מילר: לאותם אנשים שלומדים שנתיים ורוצים להמשיך ללמוד לתואר ראשון, צריך לבנות תוכנית מסודרת.
אלכס מילר: היום לאותם אנשים שלמדו שנתיים, מכירים בסמסטר אחד מסכן.
אלכס מילר: אני כן חושב שאפשר לסנכרן את זה.
אלכס מילר: צריך לעבוד במשותף.
אלכס מילר: אני רוצה לברך את כל הנוכחים.
אלכס מילר: אני מתנצל שלא הצלחנו לתת לכל האורחים להתבטא כאן.
אלכס מילר: כמו שאם יודעים זו ועדת כנסת, ואנחנו כפופים לזמנים שקבענו.
אלכס מילר: יש היום לו"ז מאוד צפוף.
אלכס מילר: אני מברך את השלטון המקומי על כך שהעלה את הנושא הזה על סדר היום.
אלכס מילר: אני חושב, שנגענו בבעיות הקשות שהשלטון המקומי מתמודד איתן בכל הנוגע לאנשי המקצוע ומקומות עבודה.
אלכס מילר: מבחינתי, נקיים ישיבות נוספות שיוכלו לתת ביטוי לכל אותם אנשים שלא הצלחנו להגיע אליהם מבחינת סדר הדוברים.
אלכס מילר: צהריים טובים, אנחנו ממשיכים בסדר היום.
אלכס מילר: הנושא – מסלול פרה-וטרינריה במכללה הטכנולוגית תל-חי.
אלכס מילר: רבותיי, אני קיבלתי כאן פניות מהסטודנטים, מההורים, בלגאן אחד שלם, מה שהולך שם.
אלכס מילר: המדובר כאן במצב שכביכול נרשמו הסטודנטים למסלול משותף, אם אני לא טועה, עם מדינת רומניה, ללימודים פרה-וטרינריה.
אלכס מילר: כביכול, היה איזה שהיא הטעיית דעת של אותם סטודנטים בהיבט של הלימודים האקדמיים שלהם, כביכול נרשמו ללימודים אקדמיים, הסתבר להם בסוף שלומדים לא לימודים אקדמיים.
אלכס מילר: אני אשמח קודם כל לשמוע האם הדברים הם נכונים ואיך הדבר קרה, ומה בעצם היום הולכים לעשות, עם כל המסלול הזה, הלא ברור, שנפתח בתל-חי, לא יודע באישור מי, אבל תכף אנחנו נשמע את כל הדוברים בעניין זה.
אלכס מילר: יש כאן סטודנטים שפנו אלינו אז אולי ניתן להם קצת להביע את עמדתם.
אלכס מילר: יש לנו את אלעד קרוצ'י.
אלכס מילר: בקצרה רק, רבותיי.
אלעד קרוצ'י: אנחנו הגענו לתל-חי, מכל הפרסומים.
אלכס מילר: איזה שנה אתה?
אלעד קרוצ'י: אני הייתי ברומניה, חזרתי עכשיו מרומניה, שנה שלישית.
אלכס מילר: אתה התחלת שם?
אלעד קרוצ'י: אני התחלתי בתל-חי.
אלכס מילר: מה למדת בתל-חי?
אלעד קרוצ'י: את המסלול פרה-וטרינריה.
יהודית גידלי: כמה שנים?
אלעד קרוצ'י: שנתיים.
אלעד קרוצ'י: למדנו שנתיים.
אלכס מילר: כשנרשמת למסלול, מה נאמר לך, איזה מסלול זה, מה אתה אמור לקבל, איזה תעודה, בסוף?
אלעד קרוצ'י: נאמר לי שזה מסלול הנדסאי, עם רמה אקדמאית, שבסופו אנחנו נקבל שתי תעודות – תעודת הנדסאי, שלא עניינה אף אחד ממי שבא ללמוד וטרינריה, ותעודה נוספת, שהיא ברמה אקדמאית, שאתה אנחנו נמשיך ללימודים באירופה.
אלעד קרוצ'י: ונאמר לנו שיש כבר סטודנטים שלומדים באירופה, מתל-חי, ואנחנו נקבל תעודה כמו שלהם, שהם יודעים שאפשר להמשיך את הלימודים.
אלכס מילר: זאת אומרת, אתה התקבלת ללימודי הנדסאים, שכביכול נאמר לך שברומניה, אתה תמשיך ללימודים לתואר ראשון?
אלעד קרוצ'י: כן.
אלעד קרוצ'י: להמשך שנה שלישית בווטרינריה.
אלעד קרוצ'י: ישירות לשנה שלישית.
אלכס מילר: במוסד אקדמי?
אלעד קרוצ'י: אנחנו הגענו לקלוז' שהוא אוניברסיטה אקדמאית, ללימודי וטרינריה, מסלול של שש שנים, שבעיקרון, השנתיים הראשונות נעשות בתל-חי, וממשיכים ישירות לשנה השלישית, בקלוז' ולא אמורה להיות שום בעיה עם התעודה שאנחנו מקבלים ועם ההכרה.
אלכס מילר: ומה קרה?
אלעד קרוצ'י: הגענו לשם, ואז באוקטובר, נאמר לנו, אחרי שכבר התחלנו לימודים, נאמר לנו מהאוניברסיטה, שיכול להיות שיש איזה שהיא בעיה.
אלעד קרוצ'י: דיברתי עם נציגים מתל-חי, אמרו – אנחנו מכירים, מטפלים בבעיה הזאת, אין להם מה לדאוג, תמשיכו ללמוד בראש שקט.
אלעד קרוצ'י: משכו אותנו, משכו אותנו, הגיע תחילת דצמבר.
אלעד קרוצ'י: בתחילת דצמבר אני מקבל טלפון.
אלכס מילר: כשאתה למדת שנתיים, אתה גם עברת את המבחני תמ"ת וכל העניין הזה?
אלכס מילר: זה היה איזה שהוא רף שהיית חייב לעשות אותם?
אלעד קרוצ'י: נאמר לנו שזה לא תנאי לקבלה באירופה.
אלעד קרוצ'י: כל הזמן.
אלכס מילר: לא הלכת לעשות מבחנים של התמ"ת?
אלעד קרוצ'י: עשיתי.
אלכס מילר: עשית?
אלעד קרוצ'י: עשיתי אותם.
אלכס מילר: וקיבלת תעודת הנדסאי, לכל דבר ועניין?
אלעד קרוצ'י: בסופו של דבר מקבלים תעודה, כן.
אלכס מילר: אבל זה היה תנאי כניסה ברומניה?
אלעד קרוצ'י: לא, לא לא לא.
אלעד קרוצ'י: לכל אורך הדרך, שאלתי, האם תעודת הנדסאי היא תנאי לאירופה, אמרו לי – לא.
אלעד קרוצ'י: זה לא תנאי.
אלעד קרוצ'י: מה שעניין אותי, היא התעודה הנוספת שאני אמור לקבל.
אלעד קרוצ'י: ואז בדצמבר, קיבלתי פנייה מהאוניברסיטה, בתחילת דצמבר, שאומרים לי שלא עונים להם כבר מעל שבוע, מתל-חי, ושיש בעיה ויכול להיות שמורידים אותנו לשנה ראשונה.
אלעד קרוצ'י: באותו רגע שלחתי מייל לגד דגני, מתל-חי.
אלעד קרוצ'י: פרופ' גד דגני, שהוא ראש הקורס, הוא אחראי על הקורס, בעצם.
אלעד קרוצ'י: והוא ענה לי, אמר לי – אני לא יודע מה הם רוצים ממני.
אלעד קרוצ'י: שלחתי להם איזה שהוא אישור, אני הולך עכשיו לבדוק את זה עם מישהו שהבאנו מבחוץ, מר יהודה לוי, שהוא עכשיו יועץ לתל-חי, או לא הבנתי בדיוק את ההגדרה, ומאז לא שמעתי ממנו יותר מדי, עד ה- 15 לדצמבר, כשנפל הפור, והוחלט ממשרד החינוך ברומניה, שאנחנו לא יכולים להיות בשנה שלישית וכל זה, כשהיינו בכלל בשנה שלישית זה לא תקין ואין אופציה לעבור מהנדסאי לאקדמאי.
אלכס מילר: הראו לך איזה שהוא הסכם בין המוסדות בעניין?
אלעד קרוצ'י: היה הסכם יחיד, מ- 2006, עם יאש, שלפי מיטב הבנתי, אנשים שנמצאים כרגע בשנה חמישית, פנו ליאש לפני שנתיים ואמרו להם – אנחנו מצטערים, אנחנו לא מכירים את ההסכם הזה, לא יודעים מה זה.
אלכס מילר: אז אתה לא היית הראשון שהיה במסלול הזה?
אלעד קרוצ'י: לא לא.
אלעד קרוצ'י: המסלול שלנו הוא מסלול חדש.
אלכס מילר: זאת אומרת, אתה היית הראשון שהגיע לרומניה?
אלעד קרוצ'י: בתור הנדסאי, כן.
אלעד קרוצ'י: יש עוד שהגיעו לרומניה מתל-חי, אבל הם למדו בלימודי חוץ, לא במסלול שלנו ועל-סמך האנשים האלה, שאמרו לי – כן, כן, אתה תקבל אותה תעודה כמו שלהם.
אלעד קרוצ'י: על-סמך זה הגעתי.
אלכס מילר: ובלימודי חוץ, מה היה הרקע שלהם, עם מה הם באו לרומניה?
אלעד קרוצ'י: אני לא יודע איזה תעודה יש להם, אני לא ראיתי את התעודה.
אלכס מילר: ומה עכשיו?
אלכס מילר: כמה היית ברומניה?
אלעד קרוצ'י: סמסטר שלם.
אלעד קרוצ'י: אני חזרתי ביום חמישי הזה לארץ.
אלכס מילר: שילמת שם שכר לימוד?
אלעד קרוצ'י: 4,000 יורו.
אלכס מילר: 4,000 יורו.
אלכס מילר: ואחרי שהודיעו לך על כל העניין הזה, מה, החזירו לך את הכסף?
אלעד קרוצ'י: הם החזירו לי את הכסף, אבל בעיקרון, הם ידעו שאנחנו לא יכולים להתקבל לשם.
אלעד קרוצ'י: זה סיפור אחר.
אלעד קרוצ'י: ברומניה, כשהם משכו אותנו במשך סמסטר שלם, ואמרו לנו אתם בשנה שלישית, לא בשנה שלישית, החתימו אותנו על חוזים שם.
אלכס מילר: אבל בעיקרון, מה שקרה, שאחרי שכל הסיפור הזה, מבחינתם, מבחינת הרומנים, זה, החזירו לך את הכסף, חזרת לארץ.
אלעד קרוצ'י: אמרו – אנחנו מצטערים, קחו את הכסף.
אלכס מילר: עם תעודת ההנדסאי, וכרגע אתה הנדסאי וטרינריה?
אלעד קרוצ'י: הנדסאי בעלי-חיים.
אלעד קרוצ'י: אין וטרינריה בארץ.
אלכס מילר: ומה, בעצם, ההבדל, למול מה שהיית נגיד לומד ברומניה, והיית מקבל נגיד שם את התואר, מה היית אמור לעשות עם זה?
אלעד קרוצ'י: הייתי מקבל תואר אקדמאי, DVM, וטרינר, מגיע לארץ, כמו כל וטרינר שמגיע מחו"ל, ועושה מבחני כניסה.
אלעד קרוצ'י: וטרינר לכל דבר.
אלכס מילר: עושה את המבחנים של משרד החקלאות, כנראה, כן?
אלעד קרוצ'י: נכון.
אלכס מילר: ואתה בדקת שהתואר של המוסד שאתה הולך ללמוד, מוכר במשרד החקלאות, לעניין של הכרה במשרד?
אלעד קרוצ'י: ברומניה?
אלכס מילר: זאת אומרת, משרד החקלאות, המוסד הזה נמצא אצלם, שכל בוגר המוסד הזה, שמגיע עם התעודה תואר ראשון, מוכר מבחינתם, עושה את המבחנים של הווטרינרים בארץ, ומתחיל לעבוד כווטרינר?
אלעד קרוצ'י: הם מכירים בתעודות אירופאיות מרומניה.
אלעד קרוצ'י: יש כבר וטרינרים לפני שעשו את זה.
אלכס מילר: המשרדים מכירים בדרך-כלל במוסדות.
ד"ר מישל בלאיש: משרד החקלאות מכיר במוסד הזה.
אלכס מילר: יש לנו כאן עוד סטודנט, ניר נתנאל, יש לך מה להוסיף על מה שנאמר או שאותו סיפור?
ניר נתנאל: אותו סיפור.
אלכס מילר: גם למדת סמסטר אחד?
ניר נתנאל: אנחנו מהשנה השנייה, ארבעתנו, איבדנו כעיקרון שנתיים.
אלכס מילר: אתה לא יצאת לרומניה?
ניר נתנאל: לא, לא יצאתי, אבל שנתיים הלכו בכל מקרה.
אלכס מילר: נכנסת, אתה עכשיו לומד הנדסאי ואתה שנה ב' בהנדסאי?
ניר נתנאל: אני מעולם לא נכנסתי ללמוד הנדסאי.
ניר נתנאל: אני נכנסתי ללמוד וטרינריה, ההבטחות שהונחו לפנינו היו אותן הבטחות כפי שהונחו לפני השנה החמישית, כלומר נקבל תעודה מוכרת בחו"ל ואתה נמשיך, נוכל לבחור.
אלכס מילר: לא, אבל כשאתה נכנסת, הרי מסלול של הנדסאים זה מסלול.
ניר נתנאל: אני אומר שוב, אני לא נכנסתי להנדסאים, אני נכנסתי למסלול פרה-וטרינריה המסלול גב שלו, היה בעצם ההנדסאי בעלי חיים, שאף אחד, כמו שאלעד אמר.
ניר נתנאל: .
אלכס מילר: לא היה לך מוזר שאתה פתאום צריך לעשות את כל הדברים שהתמ"ת דורש אותם, כל מיני מגן ומבחנים?
ניר נתנאל: לא, אמרו לנו שזה הגיבוי של המסלול, בעצם.
ניר נתנאל: שזה על בסיס זה, זה גם היה כדי להוריד עלויות, כי השנה הראשונה שילמו הרבה כספים אז בעצם עשו שימוש, זה מה שאני מבין.
אלכס מילר: אחרי שכל הסיפור הזה התברר, אז מה עכשיו?
ניר נתנאל: מה עכשיו?
ניר נתנאל: עכשיו מתחילים מחדש.
ניר נתנאל: שנתיים הלכו לפח.
ניר נתנאל: איפה שנבחר, אנחנו לא יודעים.
אלכס מילר: עוד לא?
ניר נתנאל: לא, אנחנו בודקים כרגע.
ניר נתנאל: כי מכינות פספסנו, תבין, מכינות פספסנו, כי דחו אותנו בלך ושוב, כל הזמן.
אלכס מילר: מה האופציה שלך?
אלכס מילר: איפה אתה כביכול עכשיו יכול?
ניר נתנאל: בכל מקום.
ניר נתנאל: כשאתה מתחיל מחדש, אתה יכול לכל מקום להיכנס.
יהודית גידלי: מה זה כל מקום?
יהודית גידלי: בארץ?
יהודית גידלי: בחו"ל?
ניר נתנאל: לא לא, אני מדבר על חו"ל, כרגע.
ניר נתנאל: בארץ – כמובן, לפי התנאים בארץ.
ניר נתנאל: אין קשר.
ניר נתנאל: כל אחד לפי תנאי הקבלה שלו.
יהודית גידלי: לא לא לא, יש מקום אחר בארץ ללימודים האלה?
ניר נתנאל: לא לא, רק רחובות.
ניר נתנאל: זה המקום היחיד בארץ שמלמד וטרינריה.
ניר נתנאל: זה כל הסיפור.
אלכס מילר: מה, של האוניברסיטה העברית שם?
ניר נתנאל: כן, כן.
ניר נתנאל: אנחנו גילינו הכל, גם.
אלכס מילר: ועד ההורים, ליאורה כחלון, בבקשה, גברתי.
ליאורה כחלון: אני מייצגת בעצם את ההורים של החבר'ה של שנה ב'.
אלכס מילר: של ההנדסאים שבארץ?
ליאורה כחלון: כן.
ליאורה כחלון: אנחנו קיבלנו פרסומים בקיץ, לפני שנה וחצי, שנתיים בעצם, שנפתח מסלול חדש בתל-חי, של פרה-וטרינריה, כאשר הם צריכים, הם יוצאים באיזה שהוא מסלול, מוסיפים עליו עוד סכום כסף נכבד ואז הם מקבלים בסוף שנה שנייה, הכרה אקדמית והם יוצאים ללמוד בשנה שלישית כמו שאמר הבחור משנה ג', שהם יוצאים לחו"ל.
ליאורה כחלון: אנחנו נפגשנו, בעלי ואני, עם ראש החוג, עם אורן, ראש החוג, ושאלנו אותו מגוון רב של שאלות אבל כנראה שאת השאלות הנכונות, של מי אישר לכם, האם משרד החינוך מכיר בזה, האם משרד החקלאות מכיר בזה, מי נתן לכם בכלל את האישור לפתוח כזה דבר, האם יש לזה איזה שהוא מסמכים, איזה שהוא בסיס, את זה לא שאלנו.
ליאורה כחלון: על זה אני מאוד מאוד מצרה.
ליאורה כחלון: אנחנו קיבלנו את ההלם הרשמי, כמו שמר אלעד, הסטודנט, לפני כמה חודשים.
ליאורה כחלון: פנינו לתל-חי, התחלנו לשאול שאלות, לא קיבלנו שום תשובה.
ליאורה כחלון: אני חייבת להגיד לך שהיינו בהיסטריה מוחלטת, אני אומרת לך, כאימא, אני מדברת מתוך רגש וזה היה היסטריה מוחלטת כיוון שהבן הפרטי שלי רוצה להיות וטרינר, הוא לא יכול לעשות את זה בארץ, האפשרות היתה או שהוא ילך לחוץ לארץ ישר מההתחלה, אבל ברגע שנפתח איזה שהוא נישה כזאת ששנתיים הוא עושה בארץ ועוד רק ארבע שנים בחו"ל, בשבילנו זה היה עולם ומלואו.
ליאורה כחלון: אני יכולה להגיד לך שיש סטודנט שהתקבל לקלוז', אבל הוא החליט שבגלל הפרסומים הוא לא הולך לקלוז', הוא בא לעשות את השנתיים, הוא יושב פה, כאן, הוא בא לעשות את השנתיים ועושה עוד ארבע שנים בחו"ל.
ליאורה כחלון: פנינו לתל-חי, לא קיבלנו תשובות, לא קיבלנו תשובות.
ליאורה כחלון: ביקשתי להיפגש עם מר אורי בנאי שיושב כאן, אחרי כמה ניסיונות הצלחנו להיפגש, יזמנו פגישה.
ליאורה כחלון: בפגישה הזאת נכחו כמה אנשים, עוד פעם – הבטחות מפה ועד ירושלים.
ליאורה כחלון: הובטח לנו שיוצא מסמך מסכם, לא הוצא שום דבר.
ליאורה כחלון: אנחנו היום תלויים באוויר.
ליאורה כחלון: הילד שלי חזר הביתה אחרי שאני הוצאתי שם הרבה מאוד כספים, אני השכרתי לו דירה, רכשתי עבורו רכב, הוא לא עבד, אנחנו מימנו אותו, זה בחור שעזב את הטיול.
ליאורה כחלון: אני חייבת להגיד לכם, גם שזה בחור ששירת את המדינה בצורה הכי טובה שיכולה להיות, שכשאנחנו באנו ויצאנו לכיוון הזה, חשבנו שבאמת הולכים לקראת והתחושה שלנו היום היא תחושה נוראית.
ליאורה כחלון: היא תחושה של תסכול.
ליאורה כחלון: אני מדברת אתכם עם דמעות בעיניים.
ליאורה כחלון: של תסכול, של חוסר אונים, של כאוס, של אנדרלמוסיה, כאילו מה קרה פה?
ליאורה כחלון: מה, אף אחד, אין כאן מישהו ששולט בעניין?
ליאורה כחלון: מי נתן להם בכלל את האישור הזה?
ליאורה כחלון: למה אנחנו לא יודעים משום דבר?
ליאורה כחלון: אני חושבת שנעשה פה עוול נוראי לילדים, לסטודנטים, עבורי הם ילדים.
ליאורה כחלון: שנתיים הלכו להם מהחיים, סתם.
ליאורה כחלון: סתם.
ליאורה כחלון: זאת אומרת שעכשיו אם רוצים ללמוד וטרינריה, שמונה שנים.
אורי כחלון: אם יותר לי להוסיף, אני בעלה, אני אבא של דור.
אורי כחלון: קודם כל, בקטע של המכללה, אנחנו רק היום, ב- 2.2, היתה לנו פגישה עם החבר'ה המנהלים של המכללה, ביניהם גם מר בנאי שגם יושב כאן.
אורי כחלון: רק אז נודע לנו שבתל-חי מדובר בשתי מכללות.
אורי כחלון: מכללה אחת – אקדמית, ומכללה אחת טכנולוגית.
אורי כחלון: עד אותו יום, שום פרסום בעניין הזה.
אורי כחלון: יתרה מזאת, השלטים בחוץ הם שלטים מטעים, כי הם, כתוב שם, לא כתוב תל-חי האקדמית תל-חי הטכנולוגית, אלא כתוב שם תל-חי, אגף מזרחי, אגף מערבי.
אורי כחלון: זה הקמפוס, סליחה, מזרחי וקמפוס מערבי.
אורי כחלון: זאת אומרת, יש פה פרסום מטעה ויש פה הטעיית הציבור ויש פה הטעיה שלנו, כהורים, ואת הסטודנטים, כמובן.
אורי כחלון: נוצר מצב שבו החבר'ה האלה מתל-חי, השתמשו בניירת של האקדמית והטכנולוגית ביחד, וסטודנטים שכבר נמצאים בחו"ל, שכבר נמצאים בשנה רביעית, חמישית, לא יודע.
אורי כחלון: אבל היום נוצר מצב שפתאום האקדמית מתנערת מהם, לא יודע בדיוק מה קרה שם, משהו פה לא מסתדר ברוח החוק.
אורי כחלון: זאת אומרת, משהו פה נעשה לדעתי אפילו פלילי.
אורי כחלון: אני רוצה שאתם תיכנסו לעובי הקורה ותתנו פיתרון כי לא ייתכן מצב כזה, שחבר'ה ששמו את כל יהבם על העתיד שלהם, להיות, שהחלום שלהם הוא להיות וטרינר, השקיעו כבר שנתיים, ויש כאלה חבר'ה שהשקיעו שלוש שנים שנמצאים כרגע בחו"ל, החבר'ה האלה לא יעלה על הדעת, שהמדינה לא תגבה אותם.
אורי כחלון: תל-חי, עם כל הכבוד, הטכנולוגית והאקדמית, קיבלו רישיון ממדינת ישראל, מדינת ישראל אמורה לתת להם גיבוי מלא למה שהם למדו.
אורי כחלון: לא ייתכן מצב כזה שבגלל הסמנטיקה של אקדמי או טכנולוגי, החבר'ה האלה יפסידו שנתיים מהחיים שלהם.
אורי כחלון: זה לא יעלה על הדעת וזה לא יכול להתקבל בשום פנים ואופן, בכל מדינת חוק.
אורי כחלון: אנחנו לא מדינת העולם השלישי.
אלכס מילר: כן, תל-חי-?
אורי בנאי: אני מנכ"ל המכללה הטכנולוגית.
אורי בנאי: מכיוון שהיו המון דברים לא מדויקים ואני ישבתי בשקט, אז אני מבקש לא להתפרץ לדבריי, לתת לי לתאר את הדברים בדיוק כפי שהם.
אורי בנאי: בקמפוס תל-חי, זה קמפוס של למעלה מ- 50 שנה, היה מכללה אזורית.
אורי בנאי: בסוף שנות ה- 90 הוקמה בו, כמו בכל המכללות האזוריות, מכללה אקדמית, שעם צמיחתה, בעצם הקמפוס הועבר מהמכללה האזורית למכללה האקדמית.
אורי בנאי: המכללה האזורית, בתוכה היה בית-ספר להנדסאים, לפני 40 כמעט שנה הוא הוקם.
אורי בנאי: ומה שקרוי היום המכללה הטכנולוגית, הוא יושב בתוך הקמפוס, שני Entities נפרדים, שתי ישויות נפרדות, שמשתמשות באותו הקמפוס.
אורי בנאי: אגודת סטודנטים אחת, דיקנט סטודנטים אחד, אחד זה ת.פ.
אורי בנאי: מל"ג/משרד חינוך, אחד זה ת.פ.
אורי בנאי: מה"ת/משרד התמ"ת.
אורי בנאי: הערה לאורי.
אורי בנאי: אני מבין מאוד את ההורים וגם את הסטודנטים, תכף אני אגיד, ואנחנו עומדים על הראש ומכשכשים בזנב, סליחה על הביטוי הצברי, לפתור את הבעיות, תכף אני גם אגע בזה.
אורי בנאי: אבל השלטים, סתם, זה בסוגריים, מה שכתוב על הכביש זה קמפוס מערבי וקמפוס מזרחי.
אורי בנאי: מי שמסתכל יותר טוב, יש שני שלטים מאוד גדולים.
אלכס מילר: לא לא לא, תקשיב.
אורי בנאי: בצבעים שונים, מכללה אקדמית ומכללה טכנולוגית.
אלכס מילר: זה לא צריך.
אורי בנאי: OK, לא שייך.
אורי בנאי: יש לי הרבה כבוד לאורי ויש לנו הרבה שיחות.
אלכס מילר: אדוני, בוא נתקדם עם הנושא של המסלול עליו אנחנו מדברים עכשיו.
אורי בנאי: לצורך הדיוק, אני חושב שגם אלעד וגם נתנאל, הם לא אומרים בדיוק אפילו את מה שהם יודעים.
אורי בנאי: לצערי הרב.
אורי בנאי: הקאדר האקדמי הבכיר, שניים-שלושה פרופסורים וכמה דוקטורים, שמובילים את תחום מדעי החיים במכללה האקדמית תל-חי, יזם בשנת 2006, אופציה כיוון שבארץ יש רק את רחובות עם כל המגבלות, אני לא נכנס לזה כרגע, וידוע ש- 80% מהווטרינרים לומדים בחוץ והם רצו לפתח את מערכת לימודי מדעי החיים אצלם, בהמשך, הם יזמו אופציה, במסגרת התוכנית האירופאית, יש שתי תוכניות ללימוד, יש שתי תוכניות לימוד לווטרינריה, אחת – אמריקאית קוראים לה ואחת אירופאית, האירופאית זה שש שנים, מתחילים מאחד הולכים עד שש, האמריקאית זה כמו רחובות, עושים תואר ראשון, באים עם תואר ראשון לעוד ארבע שנים – תואר שני.
אורי בנאי: רחובות לבד, סף מאוד גבוה, רוב החבר'ה אפילו לא הולכים להתמודד עם זה, הם הולכים ישר לחוץ לארץ.
אורי בנאי: נקודה.
אורי בנאי: מה שעשתה הקבוצה הזאת, המועצה האקדמית של התוכנית, של הקורס הזה, היא לקחה את הקוריקולום של שתי השנים הראשונות של התוכנית האירופאית ובנתה קורס שבנוי על שתי השנים האלה והגיעה להבנות עם אוניברסיטה אחת ברומניה באמת, אני מדבר על 2006, שאם היא תכשיר את הסטודנטים בשנתיים האלה, האוניברסיטה הזאת תקבל אותם לשנה שלישית.
אורי בנאי: ואז הם פתחו, מכיוון שאין אישור מל"ג, לא לתל-חי ולא לאף אוניברסיטה ומכללה אקדמית אחרת, ללמד וטרינריה לתואר וטרינר.
אלכס מילר: יש הסכם חתום עם האוניברסיטה?
אורי בנאי: רגע אחד.
אורי בנאי: יש נייר הבנות, כן, חתום.
אורי בנאי: חתום על-ידם.
אורי בנאי: מכיוון שאין, לא השתמשו, תכף אני אגיע, אף אחד לא השתמש בנייר הזה, כי, אני, תן לי באמת את החמש דקות, אני גומר, אני לוקח את השעון בשביל לא לבזבז את זמנכם.
אורי בנאי: כדי שהתמונה תהיה בהירה, אני לא אומר שאין בעיה, יש בעיה, אבל שהתמונה תהיה אמיתית ובהירה.
אורי בנאי: והם פתחו במסגרת היחידה ללימודי חוץ, שהיא לא כפופת מל"ג ולא כפופת אף אחד, היא יש בכל אוניברסיטה, בכל אקדמיה יחידה ללימודי חוץ, שיכולה ללמד לימודי תעודה, לא לתואר ולא לשום דבר, תחומים שונים.
אורי בנאי: הם פתחו לימודי תעודה למדעי הווטרינריה, למדעי הווטרינריה שבסופם אין תואר.
אלכס מילר: ברומניה?
אורי בנאי: ברור.
אורי בנאי: לימודי תעודה.
אורי בנאי: פה, אני מדבר פה.
אורי בנאי: ביחידה ללימודי חוץ של תל-חי.
אורי בנאי: ופתחו קורס על-סמך ההבנה עם אוניברסיטה אחת לפחות, פתחו את הקורס לשנתיים לימודי מדעי הווטרינריה, לימודי תעודה פנימיים, על-סמך זה שהחברה לומדים מבחינת התוכן, את השנתיים הראשונות של השש שנים.
אורי בנאי: פתחו את זה עם מעט אנשים, היו שם כתשעה סטודנטים, שנה ראשונה, במסגרת לימודי החוץ.
אורי בנאי: בשנה השנייה, הם הצליחו, תכף נגיע.
אורי בנאי: שניים מהקורס הזה לומדים בוורשה כבר היום שנה שישית, או חמישית או שישית, ואחד לומד גם באיזה אוניברסיטה אחרת שאני לא יודע, שלושה משם לומדים.
אורי בנאי: שלושה חבר'ה מתוך הקורס הזה, חיכו עוד שנה ויצאו ללמוד עם הקבוצה הראשונה שלומדת בקלוז' שהיא היום בשנה חמישית, התקבלה לשנה שלישית, תכף נגיע לזה, והקורס הזה, האקדמי, מכיוון שלא היו לו מספיק תלמידים, אחרי שנה היא לא הסכימה להמשיך אתו מסיבות כלכליות גרידא.
אורי בנאי: אנחנו, המכללה הטכנולוגית תל-חי, פתחה במקביל מסלול חקלאות בעלי חיים שהוא מסלול קיים במה"ט, הוא מסלול שהיתה בו למעשה רק מכללה אחת, דבורה ממה"ט תתקן אותי, זו היתה רופין, שם היה חקלאות בעלי חיים במגמת רפת.
אורי בנאי: אנחנו שינינו את המסלול.
אלכס מילר: אתה מדבר כרגע על לימודי וטרינריה?
אורי בנאי: לא וטרינריה.
אורי בנאי: חקלאות בעלי חיים, כמסלול הנדסאים, אצלנו.
אורי בנאי: במה"ט יש מסלולים, לנו יש היום 14 מסלולי מה"ט שונים.
אורי בנאי: יפה.
אורי בנאי: במקביל למה שתיארתי שקורה שם, אנחנו פותחים אצלנו מסלול לחקלאות בעלי חיים, במגמת טיפול וריפוי יותר, לא מגמת רפת, שהוא בעצם ביסודו גם כן לימודים של וטרינריה, של מדעי וטרינריה, כשאת התוכן שלו, אבל להנדסאים.
אורי בנאי: אין לו שום קשר לסיפור הזה.
אורי בנאי: עם התעודה הזאת של דיפלומת הנדסאים, חקלאות בעלי חיים, לא הולכים לא לאירופה ולא לשום מקום.
אורי בנאי: זה דבר אחר שזה מאוד נדרש.
אורי בנאי: בארץ ההנדסאים האלה, אני לא נכנס לזה כרגע.
אלכס מילר: יש פה אנשים שדיברו.
אורי בנאי: רגע, אני אסביר מה שהם דיברו.
אורי בנאי: הם אומרים, הם לא מדייקים, סליחה, אני לא רוצה לפגוע באף אחד.
אורי בנאי: אנחנו, כשקיבלנו את הסטודנטים, עכשיו, מה שעשינו, שילבנו את לימודי התעודה האקדמאיים עם הקורס שלנו, אנחנו עושים את זה, תכף אני אתן דוגמה, בהרבה קורסים.
אורי בנאי: אנחנו קיבלנו חבר'ה למסלול הנדסאים בעלי חיים, עם אפשרות לתגבור אקדמי רציני על חשבונם, בתוספת כסף, שמי שייקח את התגבור הזה, וישלם את העלות שלו, שהיא נישאת על כתפי אותה מועצה אקדמית, שהיא לא הגוף ההוראתי הקבוע שלנו, העניין, הוא יוכל על-סמך ההבנות שהיו להם, להתקבל.
אורי בנאי: כשאנחנו התחלנו עם זה, היו כבר תלמידים שהתקבלו ולא התקבלו באותה אוניברסיטה שאתה היה, הם הלכו עם התיעוד גמר שקיבלו, הרי את המקצועות שהם גמרו, ואת הזה, והתקבלו אתו באוניברסיטה אחת או שתיים.
אורי בנאי: המחזור הראשון שהתקבל אצלנו, שנמצא היום בפלוז' בשנה חמישית, הוא קיבל את אותה, כל הזמן אנחנו מדברים על אותו קורס.
אורי בנאי: קורס אקדמי גבוה, רציני מאוד, אין עליו עורר.
אורי בנאי: אני רוצה שיהיה ברור, אני גם לא, אני אגיע.
אלכס מילר: כן, הלאה.
אורי בנאי: המסלול הראשון שלמד אצלנו, היה מסלול של 11 חבר'ה.
אורי בנאי: קודם כל, התנאי, וזה נאמר פה לכולם והם יכולים להגיד מה שהם רוצים, התנאי להתקבל לתגבור האקדמי הוא לגמור את ההנדסאים, עד הסוף, כולל פרויקט כולל הכל.
אורי בנאי: מי שלא גומר הנדסאי, לא יכול לקבל את התיעוד ללכת הלאה.
אורי בנאי: זה נאמר מהיום הראשון לכל סטודנט.
אורי בנאי: קודם כל יש מסלול הנדסאים, כמו שיש לנו היום מסלול תוכנה, ויש לנו קורס תעודה לאפליקציות באנדרואיד, ומי שרוצה ממסלול לימוד תוכנה הנדסאי, תגבור, משלם כסף, הולך למסלול תוכנה אנדרואיד, ומקבל אותו.
אורי בנאי: וכמו שיש לנו מסלול למעלה משנה למהנדסי איכות, שמי שרוצה לתעשייה וניהול, או מקום אחר, משלם.
אורי בנאי: יש לימודי תעודה, שלל קורסים.
אורי בנאי: הקורס הזה הוא קורס לימוד תעודה נוסף, מתוגבר.
אורי בנאי: נכון שחלק גדול או רוב החבר'ה אפילו בתוך המגמה, רצו את התגבור הזה והתחייבו באיזה שהוא שלב, בתחילת הזה, לקחת אותו.
אורי בנאי: מי שזכה פה, בעקיפין, ואני מודה בזה, זה הנדסאים.
אורי בנאי: כי הנדסאים בעצם קיבלו מורים שבמילה אחרת, לא היה לנו את אותו Capacity שלהם ללמד ולעשות את מה שצריך.
אורי בנאי: אבל מראש היו בכל מחזור חבר'ה שאמרו – אנחנו מסתפקים בהנדסאים.
אורי בנאי: החבורה הראשונה שלמדה אצלנו, קיבלה על נייר של הלימודי חוץ באמת, על נייר של האקדמיה, את הגיליון ציונים שלהם בסוף, כי חלקם היו עוד במחזור הראשון, וחיכו והצטרפו אלינו להשלמות במחזור הראשון.
אלכס מילר: זה תשעה סטודנטים.
אורי בנאי: אבל הם קיבלו תעודה, תעודה, תעודת סיום של לימודי התעודה מאיתנו.
אורי בנאי: עם זה הם הלכו לקלוז'.
אלכס מילר: זה האנשים שלמדו.
אורי בנאי: שהם התקבלו לשנה ג' ונמצאים היום בשנה חמישית בקלוז'.
יהודית גידלי: סליחה, איזה תעודה?
אורי בנאי: לימודי תעודה, שאומרת שהם סיימו את הקורס הזה, של מדעים כאלה וכאלה, ובמקביל לתעודה, הם קיבלו, גיליון ציונים.
אלכס מילר: וכמה זה חסך להם שם?
אורי בנאי: עובדה שכולם, על זה אין ויכוח.
אורי בנאי: שאם המסלול בסדר, הוא חוסך הרבה מאוד כסף.
אלכס מילר: לא כסף, שנים.