GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלכס מילר: כי מחר אתה תצטרך להתעסק במרצים, בכל מיני מסלולים, שנסגרים בגלל שהסטודנטים לא נכנסים לשם, כי מלכתחילה לא הלכו ללמוד הגברה, כי לא היה שם, תראה, אפקט דומינו, אנחנו כולנו מכירים ואז נתחיל לחפור ולחקור איך הגענו למצב שיש לנו חוגים כאלה ואחרים שנסגרים והמרצים מוצאים את עצמם במסצ'וסטס או איפה שהוא שם רחוק מהעין ומהלב, כי אין להם פה תעסוקה.
עינת וילף: גם אני מבקשת להעלות את הנושא העקרוני יותר.
עינת וילף: אם מנסים לפתור בעיה שמרגישים שתלמידים לא מגיעים מוכנים לאוניברסיטה במקצועות מסוימים, למה להיכנס לכל המערכת הזאת, של בונוסים, שבאופן טבעי מייד מזמינה שאלות על למה זה כן ולמה זה לא, מה בפנים, מה בחוץ, ולהתחיל קצת יותר להתאמץ ולעשות עבודה.
עינת וילף: פקולטה לרפואה חושבת שכדי להתקבל, צריך חמש יחידות פיסיקה, ביולוגיה, כימיה, תודיע קבל עם ועדה, הפקולטה לרפואה, שאלה תנאי הקבלה שלה.
עינת וילף: ופקולטאות אחרות, כלומר לרדת מכל השיטה הזאת של שקלול הבונוסים והבגרויות, תגדירו מהם תנאי הכניסה, אלה הם דברים שמקובלים בהרבה מקומות בעולם, ואדם יודע להיערך לתחומים שמעניינים אותו, ללמוד אותם, אם הוא לא מספיק לעשות אותם עד י"ב, יעשה אותם לפני שהוא נכנס ללימודים.
עינת וילף: אבל שהפקולטה תגדיר מה תנאי הכניסה שלה ובלי עיסוקי ליבה, ובלי בונוסים ובלי המשחקים האלה.
עינת וילף: זה קצת יותר עבודה לאוניברסיטאות, אבל זה נראה לי קצת יותר הוגן וגם יותר רלוונטי וגם כך כל פקולטה יכולה להבטיח שמי שנכנס לפקולטה, אכן למד את הדברים הנדרשים מצדה.
אלכס מילר: תודה, התאחדות הסטודנטים, בבקשה.
רסול סעדה: אני ראש המדור לקידום סטודנטים ערביים בהתאחדות הסטודנטים בישראל.
רסול סעדה: קודם כל, אנחנו מודים על התקיימות הדיון, אנחנו גם עוקבים אחרי העניין הזה, היינו, השתתפנו כהתאחדות בדיון הקודם.
רסול סעדה: חשוב לנו להציג כמה דברים וחלקם כבר נאמר פה.
רסול סעדה: הדבר הראשון זה היתרונות במקצוע.
רסול סעדה: אנחנו מתכוונים לשפה הערבית, כי שפה היא ממש מפתח לכל בן-אדם והיא כלי היכרות של התרבות ושל ההיסטוריה.
רסול סעדה: הדבר השני, שבמקרה ולא יינתן בונוס ועכשיו הובהר שזה גם לסטודנטים היהודים, במקרה, אז לא יהיו סטודנטים שילמדו את המקצוע הזה וזה מאוד יפגע בעתיד.
רסול סעדה: למשל, לכל הסטודנטים שמעוניינים ללמוד היסטוריה של המזרח התיכון, ערבית ונושאים בסוג הזה, אז זה יגרע מהם לדבר כזה וגם אנחנו מסכימים עם מה שנאמר בעניין ההכוונה, כאילו לעשות עשרה מקצועות שהם מקצועות הליבה, זה יחייב את הסטודנטים כדי להעלות את הממוצע של הבגרות באותם עשרה מקצועות של פיסיקה, כימיה ומתמטיקה וכל שאר המקצועות שנלמדים באוניברסיטאות למדעי החברה ומשפטים וכל מיני, הם לא ישתמשו ממש במתמטיקה ולא בפיסיקה.
רסול סעדה: אז יש בזה משהו לא הוגן כלפי סטודנטים לתואר אקדמאי.
אלכס מילר: חבר הכנסת מג'אדלה, בבקשה.
גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, אני מצרף גם ליוזמים וגם לאלה שקדמו לי וחבל שהיה מישהו שצריך לעשות את הטעות הזאת, כדי שהיום נגיע לכאן.
גאלב מג'אדלה: כל הדיון הזה היה צריך להיות מעבר לדיון מתקדם.
גאלב מג'אדלה: לא היה שום סיבה לדיון הזה, לא היה שום סיבה בהחלטה כזאת.
אלכס מילר: זו המלצה.
גאלב מג'אדלה: לדעתי, אולי ראוי שבעתיד, אלה שמקבלים החלטות כאלה, יעשו את זה ביתר שיקול דעת ובמחשבה תחילה, כדי לא להעסיק את נבחרי הציבור בדברים שלדעתנו מובנים מאליו בחברה הישראלית שלנו.
אלכס מילר: מועצת התלמידים, בבקשה.
אופק הרניק: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בוקר טוב.
אופק הרניק: מועצת התלמידים והנוער הארצית מאמינה באמת שכל תלמיד צריך ללמוד בסופו של דבר בדבר שהוא טוב בו.
אופק הרניק: כי זה מה שיגרום לזה שהתלמיד ימצה את היכולות שלו.
אופק הרניק: אנחנו מאמינים שאין לבטל את הבונוסים, וחושבים שהחלטות כאלה צריכות להתקבל ביחד עם התלמידים וביחד, באיזה שהוא שיתוף פעולה, כי רק כך, באמת, נוכל להביא לידי ביטוי את ההון האנושי של מדינת ישראל.
אופק הרניק: אני רוצה להתייחס בקצרה למקצוע הערבית.
אופק הרניק: אני אישית לומדת חמש יחידות ערבית ואני יכולה להגיד שזה מקצוע שמאוד קשה וצריך הרבה מוטיבציה ללמוד אותו.
אלכס מילר: משרד החינוך, לא היה חכם לבטל בונוס ליושבת-ראש מועצת התלמידים.
אופק הרניק: אני מאמינה שבאמת צריך להכניס את זה.
אופק הרניק: אני שמחה לשמוע שבמשרד החינוך, כשרוצים להכניס את זה שוב לבונוסים, זה מקצוע כל-כך חשוב גם השפה, אצלי בשיעורים עולים נושאים של מה שקורה במדינה שלנו, מה שקורה מסביבנו והלמידה של השפה הזאת יכולה רק לתרום לדו-הקיום שצריך להיות במדינה שלנו.
אחמד טיבי: שאלה, אדוני היושב-ראש.
אחמד טיבי: נציגת ור"ה יצאה כאשר מר שמעוני דיבר.
אחמד טיבי: מר שמעוני הבהיר, אני מבקש את התייחסותך.
אחמד טיבי: ההמלצה אומרת, על-פי משרד החינוך, שביטול הבונוס הוא לא לערבים שלומדים חמש יחידות, אלא ליהודים שלומדים חמש יחידות.
אחמד טיבי: האם הפירוש הזה של משרד החינוך נכון?
דבורה מרגוליס: זה נכון וגם אין המלצה לבטל גם ליהודים, בינתיים.
דבורה מרגוליס: לכן אני אומרת שוב.
אחמד טיבי: לא לא, ההמלצה המקורית, שאותה קרא מר שמעוני ואני קראתי והיושב-ראש וחבריי.
אחמד טיבי: האם ההמלצה המקורית, כך היתה הכוונה?
דבורה מרגוליס: ממה שאני יודעת ויתקן אותי הנציג של משרד החינוך, למגזר הערבי והדרוזי יש אפשרות לעשות כמו שליהודים יש חמש יחידות בספרות, אצלם יש ספרות ערבית, שזה המקביל בערבית ובזה, זה נמצא, עדיין נמצא במקצועות הליבה, לצורך העניין, זה אפילו לא יצא מההמלצה של מקצועות הליבה.
דבורה מרגוליס: מדובר על לימודי ערבית, זה חמש יחידות, גם עליהם לא הוחלט.
אלכס מילר: אבל רגע, אנחנו גם שאלנו בקשר לאותם סטודנטים, תלמידים שהם תלמידים יהודים שלומדים, סליחה, תלמידים ערבים שלומדים ספרות עברית.
דבורה מרגוליס: ספרות נמצאת במקצועות, בהמלצה, מקצועות הליבה לא יצאה ולא נעדרת מהרשימה הזאת.
דבורה מרגוליס: זאת אומרת, אם הם למדו, הם לומדים, אם לימדו יותר, יקבלו או בונוס כמו שהיום, או בונוס מוגבר.
אחמד טיבי: יש מאות תלמידים ערבים שלומדים בבתי-ספר יהודיים.
אחמד טיבי: נגיד שסטודנט ערבי למד חמש יחידות ערבית, בבית-ספר יהודי.
אחמד טיבי: ההמלצה חלה עליו?
דבורה מרגוליס: לא ידוע לי שיש הבדל לגבי בית-הספר.
דובר: השאלה איזה שאלון הוא עושה.
דובר: הוא עושה את השאלון של ערבית לערבים?
אחמד טיבי: לא, נגיד שיש תלמיד מבאקה אל גרביה, שלומד בתיכון חדרה, למשל.
אחמד טיבי: קורה?
אחמד טיבי: קורה.
אחמד טיבי: מטייבה ומטירה, לומד בכצנלסון.
אלכס מילר: והלך ללמוד חמש יחידות עברית, ספרות.
דבורה מרגוליס: ספרות עברית ועברית?
מאיר שמעוני: יקבל בונוס, יקבל בונוס.
דבורה מרגוליס: יקבל בונוס, אין שום בעיה.
אחמד טיבי: לא לא, אני לא מדבר על ספרות עברית.
אחמד טיבי: אני מדבר על ערבית.
אחמד טיבי: הוא לומד ערבית חמש יחידות בכצנלסון.
דבורה מרגוליס: ספרות ערבית מוגבר?
דובר: לא, חמש יחידות ערבית.
דובר: מקצוע ערבית.
דבורה מרגוליס: עוד פעם, מקצוע ערבית, זה הדבר שנמצא עדיין על השולחן בדיון.
דבורה מרגוליס: אגב, רק לסבר את אוזנכם, סוציולוגיה, מחשבת ישראל, גיאוגרפיה.
אחמד טיבי: את לא עונה על השאלה שלי.
אחמד טיבי: השאלה שלי היתה ברורה.
אחמד טיבי: אני חוזר על השאלה שלי ומנסה להבהיר אותה.
אחמד טיבי: נאמר כאן על-ידי מר שמעוני, שהביטול מתייחס לסטודנטים יהודים שלומדים חמש יחידות ולא לסטודנטים ערבים שלומדים חמש יחידות.
דבורה מרגוליס: חמש יחידות של מה?
דבורה מרגוליס: ספרות ערבית או רק את השפה?
דבורה מרגוליס: לגבי השפה, זה נמצא עדיין על השולחן בדיון.
דבורה מרגוליס: טרם הוחלט.
אלכס מילר: ומה עם הסטודנטים הערבים שלומדים שפה עברית?
דובר: זה לא משנה אם הוא יהודי או ערבי, אם הוא עושה שפה.
דבורה מרגוליס: בדיוק.
דבורה מרגוליס: אלה בלי הבדל.
אחמד טיבי: הנה, הוא שואל אותך.
אלכס מילר: מה עם הסטודנטים הערבים שלומדים חמש יחידות שפה עברית.
אחמד טיבי: ולא ספרות.
אחמד טיבי: שפה.
מאיר שמעוני: שפה עברית?
דבורה מרגוליס: למיטב ידיעתי, אין עברית שפה.
דבורה מרגוליס: יש ספרות עברית.
מסעוד גנאים: כמורה לשעבר.
מסעוד גנאים: תלמיד ערבי, שלומד עברית, בבית-ספר ערבי, חמש יחידות, יש לו בונוס, הוא מקבל בונוס-?
מאיר שמעוני: כי זה ספרות.
מאיר שמעוני: קוראים לזה ספרות.
דבורה מרגוליס: לשון, כרגע לא נמצאת ברשימה, לאף אחד, לצורך העניין.
דבורה מרגוליס: אבל ספרות, אם הוא לומד ספרות עברית או ספרות ערבית, הוא יקבל את הבונוס.
מאיר שמעוני: אבל לשון זה לא חמש יחידות, זה שתי יחידות והספרות היא חמש יחידות והם מקבלים על זה בונוס.
דובר: רגע, אבל גם לשון עברית זה שתי יחידות?
דבורה מרגוליס: כן.
מסעוד גנאים: המצב עכשיו צריך לתקן את מה שהיה מעוות.
מסעוד גנאים: מה שהיה מעוות, שגם תלמיד ערבי, שיש לו ארבע יחידות, נגיד, ארבע יחידות עברית, הוא לא קיבל בונוס, הוא קיבל, קיבל.
מסעוד גנאים: אבל ערבית, אני מתכוון לערבית, סליחה, ערבית, ערבית.
מסעוד גנאים: ערבית, המצב קיים רק על חמש יחידות בונוס.
מסעוד גנאים: ברפורמה החדשה של משרד החינוך, אמור התלמיד הערבי לקבל בונוס גם על ארבע יחידות.
מסעוד גנאים: גם על ארבע יחידות.
אחמד טיבי: זה מעניין.
מסעוד גנאים: כן כן, זה נאמר בכנס ונכתב לכל מנהלי בתי-הספר הערביים.
מאיר שמעוני: יהיה בונוס דיפרנציאלי, לפחות בהצעה, שוב, בהצעה, יהיה בונוס דיפרנציאלי של ארבע חמש וכו', ולא מי שמקבל חמש יחידות או ארבע, יקבל 20 או 20 או 15.
מאיר שמעוני: צריך להיות בונוס, זה הכיוון, דרך אגב, ללכת לבונוס דיפרנציאלי.
מאיר שמעוני: הרי לא יכול להיות שמי שבוגר חמש יחידות, יקבל בונוס כמו ארבע יחידות.
מאיר שמעוני: הבונוס צריך להיות דיפרנציאלי.
מסעוד גנאים: במה שנכתב, ארבע יחידות 15%, חמש יחידות – 25%.
מסעוד גנאים: ככה נכתב.
מסעוד גנאים: את זה קיבלתי ממנהלי בתי ספר.
מאיר שמעוני: זה נכון.
יערה שפירא: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
יערה שפירא: האמת היא שאני רציתי להציג עמדה קצת שונה.
יערה שפירא: לקראת הדיון אצלנו באמת ישבתי לדבר עם תלמידים שלומדים במגמת ערבית אצלי בבית-הספר ועם מועצת הנוער שלי.
אלכס מילר: תוכלי להציג את עצמך, בבקשה?
יערה שפירא: אני ממועצת התלמידים והנוער הארצית, מתל-אביב.
יערה שפירא: מהדיון הזה באמת עלה שאנחנו חושבים שלא ראוי שדיון כזה ייעשה על-ידי פוליטיקאים, אלא על-ידי אנשי חינוך.
יערה שפירא: אנחנו חושבים שבמדינה דמוקרטית, ועד ראשי האוניברסיטאות שמוגן על-ידי חוק המועצה להשכלה גבוהה ושיש לו חופש אקדמי, חופשי לקבוע קריטריונים לקבלה לאוניברסיטאות, לפי מה שחשוב בעיניו.
יערה שפירא: ד"ר אחמד טיבי הוא גינקולוג ואני לא יודעת אם הוא היה גינקולוג טוב יותר בזכות העובדה שהוא מדבר ערבית.
יערה שפירא: יכול להיות שכן, יכול להיות שלא, זה עניין לבחינה של גינקולוגים אני לא חושבת שמן הראוי לקבוע שאנחנו מעדיפים בקבלה לאוניברסיטאות אנשים שדוברים ערבית או שלמדו תלמוד או ששירתו בצה"ל, אף על פי שבעיני, כל אחד מהדברים האלה ראוי לעודד תלמידים לעסוק בהם והם דברים ערכיים, אבל זה עניין שהוא לדיון של משרד החינוך ושל ור"ה ומשרד החינוך בהחלט יכול, אם הוא חושב שוור"ה נתנו תמריצים מעוותים לתלמידים בבונוסים לבגרויות, יכול בהחלט להתערב ולתקן את התמריצים האלה בתמריצים משלו ואם הוא חושב שהשפה הערבית היא שפה חשובה, ובעיני היא שפה מאוד חשובה, הוא יכול אפילו להחליט להכריח תלמידים ללמוד יחידה אחת בערבית.
יערה שפירא: יכול לעשות את זה ואלה כלים לגיטימיים.
אחמד טיבי: אני רואה בך גרסה צעירה של חברת הכנסת עינת וילף ותראי בזה מחמאה.
אחמד טיבי: הדרך שלך לסיעת העצמאות סלולה.
אחמד טיבי: היטבת להציג את עמדתך, שהיא שונה מעמדתנו, גם.
אלכס מילר: אני גם מציע גם לבדוק את תפקידה של הרשות המחוקקת בדרך לימודי האזרחות, מה בדיוק אנחנו יכולים להתערב ומה לא.
אלכס מילר: זה כדרך אגב.
אלכס מילר: מי ביקש עוד לדבר?
אלכס מילר: מי אתה?
דדי קומם: אני מנהל תחום החינוך בקרן אברהם.
דדי קומם: אשתדל לקצר למרות שבאמת יש פה הרבה דברים.
אלכס מילר: יש לך הרבה להגיד.
דדי קומם: אני קודם כל אתייחס לדברים שפה, אני מקווה שבזה זה יתמצה.
דדי קומם: בהמשך לחלק מהדברים שנאמרו פה, אני חושב שבאמת, התפקיד של משרד החינוך לא מתמצה רק בהכנה של אזרחי העתיד לאוניברסיטה.
דדי קומם: משרד החינוך, יש לו ערכים שהוא רוצה לקדם, יש לו שאיפות אחרות והוא צריך להסתכל על זה בראייה כוללת, עם הכבוד להחלטה של ור"ה, שגם תבחן את ההחלטה.
דדי קומם: מערכת החינוך בישראל מורכבת מזרמים נפרדים, דבר שאנחנו יודעים שהוא, לא רק שהוא לא מלכד את החברה הישראלית, הוא אפילו מעמיק את השסעים שקיימים ולכן מקצועות כמו אזרחות, כמו ערבית, ליהודים אני מדבר, הם מקצועות של חינוך לחיים משותפים, שזה חלק מהמטרות שמשרד החינוך, גם בימים אלה, עסוק בקידום שלהם ולכן זאת סיבה כשלעצמה, כדי לבחון את זה בנפרד.
דדי קומם: אי-אפשר לקחת את הכל ביחד, בלי לנקוט את הזהירות.
דדי קומם: מעבר לדברים שנאמרו, אני לא צריך להפליג למדינות כמו פינלנד ובלגיה ולדבר על השפה הערבית כשפה רשמית ועל מדינות האזור, שכל המדינות שסביבנו דוברות את השפה הערבית.
דדי קומם: ברור שצריך ללמוד ערבית ומשרד החינוך וזה נאמר פה, עושה הרבה דברים, כולל קידום הנושא של התחלה מוקדמת יותר בבתי-הספר היסודיים, בתוכנית יה-סלאם, שאנחנו עובדים עם משרד החינוך, כולל המון המון שעות עידוד שניתנות בחטיבת הביניים ועדיין מתקשים מאוד לאכוף את הלימוד חובה שנקבע מזמן לערבית ומבזבזים על זה כסף, אם לא מחזקים את כל התדמית והמקצוע הזה.
דדי קומם: אנחנו יודעים שלא פותחים היום מגמות, לא בגלל החלטות כאלה, אלא בגלל שהמורים שמוכשרים מצטמצמים, התדמית יורדת.
דדי קומם: אני ממש מאמץ פה את הדברים שנאמרו ואני חושב שמסכימים להם רוב החברים פה, שצריך לחזק את מקצוע הערבית, צריך לקבוע אותו כמקצוע שהוא באמת חובה, שצריך להיבחן בו לפחות ביחידת לימוד אחת ולא לעשות דבר להביא החלטות כאלה שהן פשוט פוגעות במקצוע שממיטות אסון.
דדי קומם: אני רק רוצה גם להזכיר שבזמן הזה, בנוסף לפעולה של משרד החינוך, מתנהלת גם, מתנהלים דיונים של ועדה מטעם האקדמיה למדעים.
דדי קומם: האקדמיה הישראלית למדעים שנענתה להצעתו של אותו ד"ר צבי צמרת, לחזק את לימודי הערבית ובוחנים את כל נושא הוראת הערבית, איך לחזק, מהמכללות להכשרת מורים ועד ללימודי ערבית ביסודי, בתיכון, האם ראוי אכן לחייב את תלמידי ישראל היהודים, ללמוד ערבית ולהיבחן בבחינת הבגרות?
דדי קומם: אני חושב שבשעה כזאת, לתת החלטה כזאת שאנחנו מכבדים את הרצון להתמקד במקצועות יסוד אבל בצורה בלתי זהירה כזאת לכלול את כל המקצועות ביחד, בלי להתחשב במטרות האחרות, החשובות, של משרד החינוך, זה לעג לרש וזה עוד לעג גם לשפה הערבית וגם לדוברים שלה, שאנחנו חווים בנושאים אחרים.
אלכס מילר: עוד מישהו שרצה רשות דיבור ולא קיבל?
סא"ל מלי שאשא: בקצרה, אני אציג את עמדת צה"ל, כמובן.
סא"ל מלי שאשא: כמובן זאת אוכלוסייה שהיא מאוד מאוד חשובה לנו בצה"ל ואנחנו פועלים רבות על-מנת לעודד ולשווק את לימוד השפה הערבית בבתי-הספר.
סא"ל מלי שאשא: אנחנו משקיעים בזה החל מכיתות ז', אנחנו מסתובבים ברחבי הארץ, בבתי-הספר, בבתי-ספר יהודים, בבתי-ספר דרוזים, מעודדים את התלמידים ללמוד ולבחור בשפה הערבית.
אלכס מילר: פניתם למשרד החינוך לאחר ששמעתם את ההמלצה?
אלכס מילר: היה אתכם שיח על הסיכום?
סא"ל מלי שאשא: בהחלט, אנחנו פנינו, אנחנו כבר נפגשנו, היתה איזה שהיא פגישה מקדימה וכמובן שאנחנו מתנגדים נחרצות, מכיוון שאם אנחנו נגיע להחלטה מהסוג הזה, אז זה כורת את הענף עליו אנחנו יושבים.
אלכס מילר: ראשית, כמה דברים ששמענו כאן.
אלכס מילר: נתחיל מכך שוועדת החינוך לא מקבלת שום הפרדה בין שום מגזרים לעניין של לימודי שפות כאלו ואחרות, לעידוד ולבונוסים.
אלכס מילר: זאת אומרת, אם קיים בונוס לתלמיד ולא משנה לנו אם זה תלמיד ערבי או תלמיד יהודי או תלמיד דרוזי או צ'רקסי ולא משנה לנו מאיזה מגזר או עדה הוא בא, אם קיים בונוס על לימודי שפה, הוא יקבל אותו כמו כל תלמיד אחר, זה דבר ראשון.
אלכס מילר: דבר שני, אנחנו שמענו שכל השינויים שמתכוונים לעשות אותם בכל העניין של מתן בונוסים, יהיו מ- 2016.
אלכס מילר: דבר שלישי, אני מבקש, כשיושב ראש הוועדה, אם חברים יצטרפו אלי או לא, לבחירתם, גם להכניס את הנושא של מי שלומד ספרות רוסית כחמש יחידות, גם כבונוס, כשפה זרה שנייה, זה קיים, לומדים את זה, תבחנו, גם יכול להיות שגם צרפתית כדאי להכניס.
עפו אגבאריה: גם אמהרית.
אלכס מילר: זה תלוי, אם לומדים, אין לי בעיה.
אלכס מילר: תראו, רבותיי, אנחנו יודעים שהשפות, אם השפות זה דבר שמקדם בעצם את ההשכלה של התלמידים בלימודים ובאופן כללי, אז כדאי להשקיע.
אלכס מילר: אם יש לכם 115 מקצועות ויש לכם ליבה של אותם אנשים שבאים עם המקור מהבית ורוצים לפתח את זה, אז מה הבעיה?
אלכס מילר: מתוך 115 להכניס עוד שתי שפות, שלוש שפות?
אלכס מילר: זה לדעתי רק יקדם אתכם ולא ימנע מכם לעשות שום שינויים.
אלכס מילר: אני מציע שתבחנו את העניין הזה, תנו לי תשובה, כי אני פשוט יכול גם לעשות בשבוע גם על זה ישיבה, אין לי בעיה.
אלכס מילר: זה דבר חשוב וזו דרישה שלדעתי היא דרישה מקובלת.
אלכס מילר: לא התערבנו לכם יותר מדי בכל הנושאים האלו, רק הבהרנו בנושאים שהם מאוד עקרוניים לנו, אם זה נושאים של השפה ואם זה נושאים של המדעים המדויקים, לא התחלנו לבדוק את כל 115 המקצועות, אבל לזה, אנחנו נתעקש.
אלכס מילר: אנחנו נתעקש על עידוד לימודי שפה במערכת החינוך ואנחנו נתעקש על עידוד לימודי המדעים המדויקים כמדינה שהמשאב העיקרי שלה זה המשאב האנושי.
אלכס מילר: בנוסף לכך, אני גם מקווה מאוד שבעתיד, כשאתם הולכים לקבל המלצות, להגיש המלצות, לבחון דברים כאלו ואחרים, הקשורים לנושאים של דו-קיום, הקשורים לנושאים של פיתוח העלייה במדינת ישראל ולנושאים כאלו ואחרים שהם בעצם נמצאים על סדר היום הרחב במדינת ישראל, תבחנו את זה פעמיים, כי נכון שנאמר כאן, לבוא ולצאת עם הכרזה כזאת, ולעשות איזה שהיא הפרדה בין יהודים לערבים, אם בכלל, ולבחון אם בכלל לבטל, זה דבר שהוא יותר נשמע כמשהו של הייתי אומר הזוי ולא שהיה בסופו של דבר מתקבל.
אלכס מילר: אז קודם כל, ברכות לשר החינוך שאכן התערב וקיבל החלטה.
אלכס מילר: אני לא יודע מה בדיוק הקפיא, אם מדובר על 2016, אבל גם ב- 2016 אנחנו רואים את הסוגיות כמו שנאמר על-ידי לפני, הסוגיות החשובות ביותר, שלא תתחילו שם לעשות רגולציה.
אלכס מילר: אם אתם באמת רוצים לעשות משהו, אז תוסיפו, אבל אל תבטלו.
אלכס מילר: אפשר להוסיף על 20% עוד 5%, 6%, לעודד, לעשות, לא יודע, כל מיני מסלולים מיוחדים.
אלכס מילר: אבל לבטל, זה רק לפגוע בתלמידים.
אלכס מילר: ובזה אנחנו סיימנו, תודה רבה לכולם, הישיבה הזו נעולה.
אלכס מילר: נפתח ועדת חינוך, תאריך 2 בינואר 2012, ז' בטבת תשע"ב, הנושא – הצעת חוק המכינות הקדם-צבאיות (תיקון) (סעיף תקציב משרד החינוך), התשע"ב-2011, של חבר הכנסת אורלב, פ/2653, פרוטוקול 525.
אלכס מילר: אנחנו מכינים לשנייה ושלישית?
אלכס מילר: טוב, מה קורה?
אלכס מילר: יש שינויים?
זבולון אורלב: כן, יש בקשה.
מירב ישראלי: משהו שמשרד החינוך העביר.
אלכס מילר: משרד החינוך, אתם אוהבים להפתיע אותי?
אלכס מילר: למה לא דיברתם איתנו על השינויים?
שנית פנחסי הראל: את העניין של הגידול הטבעי אנחנו העלינו בישיבה הקודמת, זה פשוט לא היה בנוסח.
אלכס מילר: זה אני יודע.
אלכס מילר: לא היה בנוסח.
אלכס מילר: אז הגעתם להסכמה?
שנית פנחסי הראל: כרגע רק עגנו את זה בנוסח והשינוי השני הוא בעצם שינוי רק של העברה תקציבית בין המשרדים, זה לא משהו שהוא מהותי.
אלכס מילר: ואתם הגעתם להסכמות?
זבולון אורלב: הם הגיעו להסכמות איתי.
זבולון אורלב: תראה, ההחלטה של ועדת השרים אומרת שועדת השרים תומכת בתנאי שהחוק יקודם בתיאום עם שר החינוך.
זבולון אורלב: בא שר החינוך ובפעם הקודמת העיר סמנכ"ל כלכלה ותקציבים משה שגיא, שהשר מבקש שהעלות של הגידול משנה לשנה זה לא יהיה על חשבון משרד החינוך, אלא כתוספת תקציבית שיקבלו מאוצר, כמו שכל החוק שעבר זה היה תוספת מהאוצר וכל הסוגיה של התיאום הפנימי היא בעיה פנימית שלהם.
זבולון אורלב: אם היינו מחויבים לעשות תיאום עם ועדת השרים או עם האוצר – היינו עושים את זה – אבל התיאום שלנו הוא תיאום כרגע מול שר החינוך.
אלכס מילר: רגע, אבל הסעיף הזה לא היה בחוק בוועדת שרים, של הגידול הטבעי.
זבולון אורלב: לא, הגידול הטבעי לא היה בוועדת השרים אבל במקום זה יש לך את חובת התיאום מול הממשלה, מול השר הנוגע בדבר, כי ככה יכלו להחליט שזה יהיה בתיאום גם עם שר האוצר.
זבולון אורלב: שר האוצר אגב בעצמו התנגד לכל החוק הזה, רק לידיעתך.
אלכס מילר: בסדר גמור, אבל כשאתה מכניס סעיף שהוא נוגע למשרד כזה או אחר שלא היה בוועדת שרים לחקיקה, אז כמובן שאותו משרד שהסעיף נוגע אליו יש לו ---
זבולון אורלב: אני לא חושב כך, אני חושב שמי שהשר שאיתו צריכים לתאם החובה הזאת מוטלת עליו ושישברו ביניהם את הראש – שר האוצר ושר החינוך.
זבולון אורלב: מבחינתנו, מבחינת הכנסת שרוצה לחוקק את העניין הזה, עכשיו, אם הייתי חושב שהסעיף הזה ---
אלכס מילר: אני מסכים איתך לחלוטין, אבל כך בדרך כזאת שר החינוך יוכל להוסיף כל סעיף שהוא רוצה לתוך החוק בלי להתייעץ.
זבולון אורלב: קודם כל זה נכון, יכול שר האוצר להגיד שהוא מתנגד, שיחזירו את זה לוועדת שרים.
זבולון אורלב: אנחנו נעשה את שלנו.
זבולון אורלב: קודם כל אנחנו מבחינתנו למה אנחנו מחוקקים את החוק הזה?
זבולון אורלב: כיוון שהניסיון מלמד שהמכינות הקדם צבאיות סובלות מחוסר התיאום בין משרדי הממשלה בכל הקשור להעברת הכספים.
זבולון אורלב: אנחנו רוצים פעם אחת ולתמיד לסדר את העניין הזה שיהיה ברור איפה בסיס התקציב, מי חייב לעדכן את התעריף משנה לשנה, מי מממן את הגידול, כל הדברים האלה חייבים להיות מוסדרים וזאת כוונת החוק, זה לא שאנחנו מוסיפים פה סעיף שהוא מנותק.
זבולון אורלב: יש ויכוח, כנראה בין משרד האוצר לבין משרד החינוך – מי יממן את התוספת.
זבולון אורלב: אין ויכוח שהתוספת הזאת היא בחוק, היא מחוקקת.
זבולון אורלב: בא שר החינוך אומר אני מבקש שתכתבו שהתוספת הזאת היא תוספת שהאוצר ייתן למשרד החינוך.
זבולון אורלב: אני לא רואה סיבה להתנגד לדבר הזה
אלכס מילר: ומה היה ההסדר עד היום בכל הנושא של הגידול הטבעי?
זבולון אורלב: אין לי מושג, אבל אני חושב ---
קריאה: חצי חצי.
זבולון אורלב: חצי חינוך חצי אוצר.
קריאה: לא, חצי חינוך, חצי ביטחון.
זבולון אורלב: אה חצי חינוך, חצי ביטחון.
אלכס מילר: עד היום האוצר לא השתתף בגידול טבעי?
זבולון אורלב: לא, ואנחנו רוצים עכשיו, שר החינוך רוצה שהוא ישתתף ואני לא רואה סיבה להתנגד.
זבולון אורלב: לא רק שאני לא רואה סיבות, אני תומך בזה.
אלכס מילר: כן, משרד האוצר, על איזה סכום מדובר בערך?
אורי שמרת: תראו, קודם כל אני רק רוצה עוד פעם להדגיש, עד היום משרד האוצר לא מימן את הגידול הטבעי או את החוק עצמו.
אורי שמרת: עכשיו, גם בוועדת שרים אנחנו התנגדנו להצעת החוק מהסיבה הפשוטה, לא חשבנו שמשרד החינוך צריך לממן לבד את הגידול הטבעי.
אורי שמרת: לא דיברו איתנו מעולם שאנחנו נצטרך לממן את זה, אבל הסיבה היחידה באמת כי לא חשבנו.
אורי שמרת: שדיברנו על כך עם משרד החינוך אמרו לנו אנחנו נתמוך בחוק, אנחנו נממן, ועכשיו, בדקה ה-90 מנסים לשנות פה סדרי עולם.
אורי שמרת: להגיד עד היום האוצר לא מימן, מעכשיו תופסים טרמפ על הצעת החוק והאוצר גם יממן.
זבולון אורלב: לא בדקה ה-90.
אורי שמרת: בדקה ה-99 כי אותי לא יידעו אפילו.
אורי שמרת: אני פעם ראשונה שאני רואה את זה זה כרגע.
זבולון אורלב: לא, היית צריך להיות בקריאה הראשונה.
אורי שמרת: הייתי בקריאה הראשונה ומשה שגיא אמר שהוא מתנגד לממן את הגידול הטבעי, זה כל מה שהוא אמר ואני מוכן להביא את הפרוטוקול לראות.
אורי שמרת: אני הייתי פה בדיון ואני עוד אמרתי שאני מופתע וביקשתי שזה ייכנס לפרוטוקול, מופתע ממה שסמנכ"ל תקציבים של חינוך אמר, כי הוא בהצעת החוק לקח על עצמו לממן את הגידול הטבעי למעשה.
זבולון אורלב: אני לדעתי תסתדרו ביניכם, זה לא עניינה של הכנסת.
זבולון אורלב: מבחינת הליך החקיקה של הכנסת היא עושה את הדרוש.
אלכס מילר: על איזה סכום מדובר?
אורי שמרת: מדובר על כ-7.5 מיליון שקלים בשנה הראשונה, שיגדל כל שנה ב-15%, ואם עד היום משרד האוצר לא מימן – אין שום סיבה שמשרד האוצר יתחיל לממן מהיום והלאה.
אורי שמרת: זה לא היה תכלית הצעת החוק.
אורי שמרת: תקן אותי זבולון אם אני טועה.
זבולון אורלב: תכלית הצעת החוק הייתה להוציא את המכינות מהמשחק בין משרדי הממשלה ושיהיה ברור כל דבר מי מממן ומתי מממן ומה התעריפים.
זבולון אורלב: זאת המטרה שלנו.
אורי שמרת: זה בסדר.
זבולון אורלב: ובא שר החינוך ואומר תשמעו, אתם לא יכולים להטיל עלי את נושא הגידול ופירושו של דבר אם תטילו עלי את הגידול, אני אצטרך להפסיק דבר אחר או לא לתת את הגידול הזה, ושוב מתחילות הבעיות.
זבולון אורלב: פעם אחת אנחנו מבקשים להוציא את הנושא הזה, הרי כל החוק הזה הוא לא חוק רגיל.
זבולון אורלב: בכמה חוקים יש סכומים ואחוזים, למה?
זבולון אורלב: כי הממשלה לצערי לא מסתדרת בתוכה, לכן אין לנו ברירה אלא להיכנס כאן ולקבל הכרעות מי מממן.
זבולון אורלב: תוציאו את הדברים האלה.
זבולון אורלב: אני הייתי מסתפק במכתב ביניכם.
זבולון אורלב: תן לו מכתב שאתם מממנים, נוציא את זה מהחקיקה.
אורי שמרת: אחד אני לא רואה שום סיבה שאנחנו נממן, שנית, אני מאד מתפלא על דברי שר החינוך, כי אנחנו בוועדת שרים אמרנו – אנחנו לא חושבים שמשרד הביטחון צריך להפסיק את מימון הגידול הטבעי, את חלקו.
אורי שמרת: ועכשיו הוא אומר רגע, למרות שמשרד האוצר אמר את זה ואני הסכמתי לחוק, אני עכשיו משנה את הנוסח בדקה ה-90 ומעביר את מימון הגידול הטבעי על האוצר.
אורי שמרת: שינוי נוסח כזה לא מקובל על אגף התקציבים באוצר.
זבולון אורלב: יש לי הצעה אדוני יושב הראש.
זבולון אורלב: אני מציע לקדם את החוק ולהביא אותו לקריאה שנייה ושלישית ושתבקש רביזיה עד אשר השרים יסדירו את זה.
אלכס מילר: או שאני יכול להכניס את הסעיף הזה בהסתייגות ואז להסדיר את זה ולהעביר את ההסתייגות.
אורי שמרת: אני מבקש להחזיר את החוק לוועדת שרים.
אלכס מילר: אני לא מחזיר חוקים לוועדת שרים.
אלכס מילר: מי שמחזיר אותם זה השרים.
אלכס מילר: אני מבחינתי אין לי מנגנון להעלות חוקים לוועדת שרים.
אורי שמרת: אז אנחנו נבקש מהשר.
זבולון אורלב: לא, שהם יגישו הסתייגות, שהחוק הזה יהיה והם יגישו הסתייגות.
אלכס מילר: אז תראו מה שאנחנו נעשה ---
זבולון אורלב: כי אנחנו מחויבים בתיאום עם שר החינוך.
זבולון אורלב: אני לא הייתי רוצה שהוועדה, אני חושב שלא ראוי שהוועדה ---
אלכס מילר: לא, אבל תקשיב ---
זבולון אורלב: שהוא יגיש את ההסתייגות.
אלכס מילר: זבולון, אני אגיד לך, תראה, יהיו פה שתי אופציות.
אלכס מילר: האופציה הראשונה קודם כל אני לא יעלה חוקים אם ההסתייגות של הממשלה למליאה, זה דבר ראשון.
אלכס מילר: זה לא נהוג וזה לא מקובל וגם אתה לא היית עושה את זה.
אלכס מילר: בהסתייגות של ממשלה כנגד ממשלה?
זבולון אורלב: לא של הממשלה, של שר האוצר.
אלכס מילר: בסדר, אז אני אומר שאני לא חושב שאנחנו צריכים להגיע למצב כזה.
אלכס מילר: אני יכול להעלות חוקים עם הסתייגות של חברי כנסת, אין לי בעיה.
אלכס מילר: מה שאנחנו נעשה זה דבר כזה, כי אם אנחנו נכניס את הסעיף זה, הם גם יכולים לטעון לסעיף תקציבי.
זבולון אורלב: לא, זה לא תקציבי, הממשלה אישרה.
מירב ישראלי: לא, לא, למעשה הסכום הזה קיים גם.
מירב ישראלי: הסכום הזה קיים, זה רק שאלה מי מממן אותו.
זבולון אורלב: מי מממן אותו, אין כאן הוצאה חדשה של אוצר המדינה.
מירב ישראלי: גם יש הסכמה בין שני ה---
אורי שמרת: אני כן חושב שזה תקציבי, למה זה לא תקציבי?
מירב ישראלי: זה לא תקציבי.
זבולון אורלב: הוא לא תקציבי, אתה לא הולך להוציא.
זבולון אורלב: החובה לממן 15% קיימת בחוק.
זבולון אורלב: תקציב המדינה צריך ---
מירב ישראלי: זה לא תוספת לתקציב המדינה.
זבולון אורלב: זה לא תוספת לתקציב המדינה, זה רק בעיה מי מממן את זה.
זבולון אורלב: זה החלטה של ועדת שרים, מה הבעיה?
מירב ישראלי: תקציבי זה תוספת לתקציב מדינה משנת תקציב לשנת תקציב.
מירב ישראלי: אין פה תוספת, זו רק שאלה מי מממן את זה.
אורי שמרת: אני לא מקבל את ה-, אני אסביר גם למה אני כן חושב שהיא תקציבית, כי אם היום ---
אלכס מילר: לא, לא, לא רבותי, אתם צריכים להבין כי בסופו של דבר אי הוודאות הזאת תעלה למליאה ושם נצטרך 51 חברי כנסת כדי להעביר.
מירב ישראלי: לא, לא נצטרך.
מירב ישראלי: אנחנו נגיד שאין ---
זבולון אורלב: לא, הלשכה המשפטית היא הקובעת והיא אומרת והיא צודקת מאה אחוזים.
זבולון אורלב: זה לא סעיף תקציבי.
אלכס מילר: אז זה לא תקציבי, אוקי.
מירב ישראלי: הם יכולים להתנגד כממשלה וקואליציה, אבל זה לא שאלה של תקציביות.
זבולון אורלב: אין ספק שהקואליציה לא תתנגד, אני לא רואה שהקואליציה מתנגדת להסדיר את תקציב המכינות.