GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רחל רותם: התלמידים שדיברו היו בשנים שבאמת היה חסר כסף.
רחל רותם: לפני שנה היה רק 15,000,000 שקלים.
רחל רותם: כמו שאמר המנכ"ל, הגענו רק ל-70%.
רחל רותם: אני רוצה להודיע, שהחינוך החרדי לא נכנס לזה.
רחל רותם: קודם כל, החינוך החרדי לא מוכן ללמד חינוך תעבורתי.
רחל רותם: בחינוך הכולל, כולל במגזר הלא יהודי, בכל הארץ מדובר על כך ש- 95% זו אחריות שלנו שזה יילמד, גם מבחינה מקצועית.
אלכס מילר: אני רוצה לשאול אותך שאלה: מה התקציב היום של משרד החינוך להוראה של החינוך התעבורתי?
רחל רותם: היום זה רק בכיתות יא'.
רחל רותם: יש לנו 18,000,000 שקלים, שאנחנו מקבלים מהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, כאשר משרד החינוך מוסיף עוד 4,000,000 שקלים.
רחל רותם: למשרד החינוך יש תקציב של 42,000,000 שקלים לגנים וליסודי.
אלכס מילר: 22,000,000 שקלים זה רק לתיכונים או להכל?
רחל רותם: לתיכונים – 22,000,000 שקלים.
אלכס מילר: אני רוצה להבין ממך, כמה עולה למשרד החינוך להחזיר את ההוראה, כך שיהיה ציון בתעודת בגרות בחינוך תעבורתי, כמו שהיה?
רחל רותם: 20,000,000 שקלים לשכבת גיל.
רחל רותם: אם אנחנו רוצים ללמד רק בכיתה יא', זה 20,000,000 שקלים.
רחל רותם: אם אנחנו רוצים ציון בבגרות, מוכרחים ללמוד שנתיים ברצף, לפחות.
רחל רותם: זאת אומרת, 40,000,000 שקלים.
רחל רותם: על זה יש לנו דיונים עם משרד התחבורה.
אלכס מילר: זאת אומרת, חסרים לך עכשיו 18,000,000 שקלים בשביל להכניס את העניין הזה כחלק מהבגרות.
רחל רותם: יותר מ-18,000,000 שקלים, כי 4,000,000 שקלים אני נותנת ממשרד החינוך, וזה על חשבון דברים אחרים.
רחל רותם: חסרים לי היום 22,000,000 שקלים, כי אני מקבלת רק 18,000,000 שקלים מהרשות הלאומית.
אלכס מילר: אבל יש לך תקציב כרגע ללימוד בטיחות בדרכים בתיכונים, של 22,000,000 שקלים.
אלכס מילר: אני אומר, שאנחנו רואים לנכון שזה יהיה חלק מציון בבגרות, כמו שזה היה, כי אז המודעות היא הרבה יותר גדולה.
אלכס מילר: בשביל לעשות את זה, את צריכה 40,000,000 שקלים.
אלכס מילר: כלומר, צריך להשיג עוד 18,000,000 שקלים לתקציב הזה.
אלכס מילר: זה בעצם מה שאתם אומרים.
אלכס מילר: חסרים היום למשרד החינוך 18,000,000 שקלים בשביל שכל ילדי ישראל ילמדו את זה בצורה כללית.
אלכס מילר: זאת אומרת, שכולם ילמדו את זה.
אלכס מילר: יהיה מבחן, כמו בחינוך גופני.
אלכס מילר: כאשר יש מבחן, המודעות היא הרבה יותר טובה.
אלכס מילר: התקציב הזה נועד לכך שאותם התלמידים בתיכונים יהיו מודעים לתעבורה ולכל מה שקשור לתוכנית הלימודים שלכם.
אלכס מילר: האם התקציב של 40,000,000 שקלים כולל גם הכשרת מורים או רק שעות הוראה?
אלכס מילר: מי מעביר את החינוך התעבורתי בבתי הספר?
רחל רותם: מורים עם תעודת הוראה, עם B.A לפחות.
רחל רותם: רובם עם M.A, שעברו אצלנו במשך שנים הכשרה.
רחל רותם: יש לנו מורים מקצועיים מצוינים.
אלכס מילר: האם היום כל בוגר מכללה או אוניברסיטה יוצא עם העניין הזה?
אלכס מילר: האם אחרי שהוא יוצא ממערכת ההשכלה הגבוהה, הוא יוצא כאדם שיכול ללמד חינוך תעבורתי?
רחל רותם: יש שני תנאים.
רחל רותם: אל"ף, הוא חייב להיות מוכשר ללמד בכיתות הגבוהות של על יסודי.
אלכס מילר: זו תעודת הוראה.
רחל רותם: יש תעודת הוראה ליסודי, יש תעודת הוראה לחטיבות ביניים ויש תעודת הוראה לחטיבה עליונה.
רחל רותם: הוא צריך להיות בעל תעודת הוראה לחטיבה עליונה.
רחל רותם: בדרך כלל זה בוגר אוניברסיטה.
רחל רותם: בי"ת, הוא צריך לעבור הכשרה שלנו, שהיא לפחות 250 שעות לימוד.
נסים זאב: האם שעות הלימוד האלה הם מעבר לשעות הלימוד?
נסים זאב: זאת אומרת, האם השעה שאתם נותנים בכיתות יא' היא מעבר לשעות הלימוד או במסגרת השעות?
רחל רותם: הן תוספת לשעות ההוראה.
רחל רותם: היום כאשר יש "עוז לתמורה" ויום הלימודים התארך, אין קושי להכניס את השעה הזו.
נסים זאב: אין קושי מבחינה תקציבית.
נסים זאב: זאת אומרת, זו תוספת לשעות הלימוד ולא בתוך המסגרת.
נסים זאב: מה החלק החרדי בכל זאת?
נסים זאב: את אומרת שהם השתלבו, משתלבים או עומדים להשתלב.
רחל רותם: החינוך החרדי לא מוכן ללמד בעל יסודי.
רחל רותם: בסיוע של הרשות הלאומית לדרכים, אנחנו מממנים היום 9,000,000 שקלים בחינוך החרדי בבתי הספר היסודי, בכיתות ב'-ו'.
רחל רותם: יש פעילות מאוד יפה, שלא היתה עד 5-6 שנים.
רחל רותם: אנחנו מאוד גאים בכך.
רחל רותם: בענייני נהיגה, הם לא מוכנים.
רחל רותם: אגב, הם גם לא מוכנים להכניס את עניין משמרות הזה"ב.
אלכס מילר: לפי מה שהבנתי ממך, משרד החינוך, כרגע, במשא ומתן עם משרד התחבורה ומשרד האוצר, בשביל להגיע למצב בו אתם תוכלו להחזיר את חובה הבחינה בעניין הזה.
רחל רותם: לא חובת בחינה.
רחל רותם: זו יכולה להיות עבודה.
רחל רותם: זה ציון בית ספרי.
אלכס מילר: כחלק מתעודת הבגרות.
רחל רותם: כציון בתעודת הבגרות.
קריאה: בספח.
רחל רותם: במקום שבו כתוב חינוך גופני.
אלכס מילר: זה כרגע לא מעניין איפה זה יופיע: בצד שמאל או בצד ימין.
אלכס מילר: מה שמעניין, הוא שכל תלמיד בכיתה יא' במדינת ישראל יהיה חייב ללמוד ולהיבחן.
אלכס מילר: יש הבדל בין להגיע לשיעור, לשמוע, מפה נכנס ומכאן יצא, לבין לשבת, ללמוד ולהיבחן.
אלכס מילר: אז המודעות, הידע, ואולי 25% ממה שנלמד, נשאר בראש.
אלכס מילר: זה בעצם השינוי עליו אנחנו רוצים לשמוע.
אלכס מילר: מתי מסתיים המשא ומתן?
רחל רותם: זה לא תלוי בנו.
רחל רותם: זה תלוי באוצר ובמשרד התחבורה.
רחל רותם: לא דיברתי על משמרות זהב.
רחל רותם: משמרות הזה"ב הוקמו בשנות ה-50.
רחל רותם: משרד החינוך לאורך כל השנים מלווה את משמרות הזה"ב.
רחל רותם: לאורך כל השנים המשטרה מדריכה את פעילות משמרות הזה"ב.
רחל רותם: זו פעילות חשובה ולא רק חווייתית.
רחל רותם: זו פעילות שנותנת לילדים דוגמא אייך להתנהג, ומלמדת אותם להיות אחראיים ומחויבים לבטיחות בדרכים, וגם מחויבים לאחרים.
רחל רותם: לא לכל בתי הספר יש משמרות זה"ב, וזה מכמה סיבות.
רחל רותם: ל-20%-25% מבתי הספר יש הסעות תלמידים.
רחל רותם: בבתי ספר עם הסעות תלמידים אין משמרות זה"ב.
רחל רותם: יש לנו "נאמני הסעות".
רחל רותם: יש בתי ספר, שנמצאים ביישובים כפריים, וגם להם לא מתאים משמרות זה"ב.
רחל רותם: אני מדברת על קיבוצים ועל בתי ספר קטנים מאוד, שבהם לא מופעלים משמרות זה"ב.
רחל רותם: יש בתי ספר שנמצאים על כביש ראשי, והמהנדס המקומי ואיש הבטיחות המקומי לא מסכימים שיעמוד שם ילד בכיתה ו'.
רחל רותם: בכל זאת, זה ילד די צעיר.
רחל רותם: לכן, זה לא מתאים שם.
רחל רותם: מתוך כלל בתי הספר שנמצאו מתאימים, בערך 60% פועלים, וזאת בגלל העדר שוטרות הדרכה.
רחל רותם: היום חסרים 5 שוטרי הדרכה בחינוך הרגיל.
רחל רותם: בחינוך החרדי יש מעט בתי ספר שפועלים עם משמרות זה"ב, אבל עדיין שוטרי הדרכה נכנסים ונותנים להם הדרכה כללית להתנהגות בטיחותית.
רחל רותם: שם חסר שוטר אחד.
רחל רותם: הבעיה הקשה היום היא במגזר הלא יהודי.
רחל רותם: במגזר הלא יהודי, לשמחתנו, יש שינוי טוב בתשתיות.
רחל רותם: אם אין תשתית, אי אפשר להעמיד משמרות זה"ב.
אלכס מילר: חוץ ממשמרות הזה"ב, מבחינת שעות ההוראה ב-22,000,000 שקלים, האם יש לך חלוקה, לפחות באחוזים, כמה מתוך השעות מנוצלות במגזר הערבי, במגזר היהודי, במגזר הממלכתי-דתי, במגזר החרדי?
אלכס מילר: האם יש לכם את הנתונים האלו?
אלכס מילר: האם תוכלי להתייחס לעניין של הנפגעים?
אלכס מילר: האם יש לכם חלוקה לפי מגזרים?
אלכס מילר: אני רוצה לראות, האם קיים קשר מבחינת המודעות והלמידה במערכת החינוך, לבין אחוז הנפגעים, שעות ההוראה שמעבירים והעניין של התשתיות.
אלכס מילר: השאלה היא, האם אנחנו יודעים להתמקד ולהציל כמה נפשות במגזר כזה או אחר, בגלל השקעה בתשתיות ובחינוך.
אלכס מילר: הכל חשוב, אבל השאלה היא איפה אפשר לזהות את זה.
אלכס מילר: האם אתם יודעים, מבחינת בתי הספר, איפה הניצול הגדול יותר ואיפה הניצול הקטן יותר מבחינת השעות שאתם כרגע נותנים?
רחל רותם: מבחינת שעות, כמובן שיש לנו.
רחל רותם: אין לנו סטטיסטיקה של נפגעים.
אלכס מילר: זה לא מופנה אלייך.
אלכס מילר: נניח שהקצת היום למגזר הערבי מספר שעות מסוים.
אלכס מילר: כל מנהל יודע שהוא יכול להעביר את השעות האלה אצלו בבית הספר.
אלכס מילר: השאלה היא מי מנצל ומי לא וכמה, מבחינת האחוזים, אם אנחנו משווים.
אלכס מילר: האם יש לכם נתונים כאלה?
רחל רותם: המגזר הלא יהודי מקבל אותן שעות הוראה בדיוק כמו במגזר היהודי, גם ביסודי וגם בעל יסודי.
אלכס מילר: וזה מנוצל או לא מנוצל?
רחל רותם: מנוצל טוב.
רחל רותם: המגזר הלא יהודי מנצל מאוד טוב את השעות.
רחל רותם: כל המגזר הלא יהודי, גם הדרוזי.
רחל רותם: הבעיה היא משמרות הזה"ב.
רחל רותם: משמרות זה"ב אין כמעט במגזר הלא יהודי, וזאת בשל העובדה שעד לפני כשנה התשתיות לא היו מוכנות לכך.
רחל רותם: היום התשתיות יותר טובות ביישובים הערביים.
רחל רותם: חסרים היום 5 שוטרי הדרכה במגזר הלא יהודי.
רחל רותם: שם יש אפליה.
קריאה: אדוני היו"ר, אפשר לשאול אותך שאלה?
אלכס מילר: אני אתן שיציגו לנו קודם כל את המצגת, ואז אנחנו נתקדם הלאה.
בתיה לוי: משמרות זה"ב נועדו לאפשר ולסייע להולכי הרגל, בעיקר לילדי בתי הספר הצעירים, לחצות כביש במעברי החצייה הסמוכים לבית הספר, בביטחון, תוך שימוש בתמרור עצור נייד ובהתחשב בתנאי הדרך והתעבורה.
בתיה לוי: כלומר, במקום בו אין תשתית מתאימה בסביבת בית הספר אי אפשר להציב משמרות זה"ב.
אלכס מילר: משמרות הזה"ב אלה אותם ילדים שעומדים בחוץ.
בתיה לוי: ילדים בכיתה ו', שעומדים עם הווסטים הצהובים והתמרור.
בתיה לוי: הלימודים במסגרת ההכשרה מקנים לתלמידים ידע ועמדות בתחום הבטיחות בדרכים, ופיתוח מיומנויות התנהגות בכביש.
בתיה לוי: הלימוד התיאורטי עם התנסות מעשית חווייתית מקנים לילדים מסגרת לפיתוח, משמעת עצמית, אחריות אישית ומחויבות לפעילות חברתית בבטיחות בדרכים.
אלכס מילר: חוץ מלעמוד חצי שעה מ-7:30 עד 8:00 בבוקר עם האפודים, מה עוד נעשה?
בתיה לוי: בכיתות ה שוטר או שוטרת נכנסים לכיתה ומעבירים הכשרה של 10 שעות: המשמעות של לעמוד, תמרורים, זכות קדימה וכו'.
בתיה לוי: הם לא סתם עומדים בשביל השעשוע, אלא על סמך למידה עיונית.
בתיה לוי: הם עוברים מבחנים, ורק הילדים שעוברים את המבחנים בהצלחה נבחרים לעמוד בשולי המדרכה ומעבירים את הילדים היותר צעירים.
בתיה לוי: מבחינת המדיניות של בית הספר – ילדים צעירים רואים בבוגרים, בתלמידי כיתה ו', מודל לחיקוי.
בתיה לוי: הם יודעים שיש להם אופק, שבכיתה ה הם ילמדו ובכיתה ו' בית הספר ייתן להם אחריות.
בתיה לוי: מתוך המחקר של ד"ר טובה רוזנבלום, פעילותן של משמרות הזה"ב תורמת להגברת הבטיחות של תלמידי בתי הספר והולכי רגל אחרים החוצים כבישים בסמוך לבתי הספר.
בתיה לוי: גם הידע והעמדות שלהם בנושאים ספציפיים הקשורים לחציית כבישים, עולים בבתי הספר בהם ישנן משמרות זה"ב.
בתיה לוי: מערך שוטרי הזה"ב – מדריך את הילדים ומכשיר לתפקיד, פועל בקרב כ-950 בתי ספר בהם פועלות משמרות הזה"ב.
בתיה לוי: בשנת הלימודים תשע"א נערכו הכשרות והדרכות רענון בכ-1,600 כיתות ה ו-ו'.
בתיה לוי: פעילויות נוספות: הדרכות בגני ילדים, חינוך מיוחד, קייטנות, בתי חולים.
בתיה לוי: גילויי מצב – לפני תחילת שנת הלימודים, צוות של שוטרות זה"ב עם הרשויות המקומיות בודקים ליקויים לקראת פתיחת שנת הלימודים ורואים שהכל תקין, ואם יש מקום לשיפור מכינים את בית הספר.
בתיה לוי: המגמה שלנו היא העמקת הכשרת משמרות זה"ב במגזר הערבי והחרדי, שבשנים האחרונות תופסות תאוצה.
בתיה לוי: בשנת הלימודים האחרונה נערכו לראשונה הדרכות זה"ב במועצה אזורית אבו בסמה, דייר אל אסד, דייר חנא, כפר חב"ד ובית הספר חב"ד ברחובות.
בתיה לוי: חולשת המערך – מחסור בשוטרים.
בתיה לוי: המערך אינו מאויש באופן מלא.
בתיה לוי: אנחנו ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים, ביחד עם משרד החינוך, מבקשים להרחיב את פעילות משמרות הזה"ב בפריסה ארצית, בכל המגזרים.
בתיה לוי: הרשות מבקשת מהוועדה לפעול לחיזוק מערך שוטרי הזה"ב, ולבחון דרכים ואפשרויות נוספות לעיבויי מערך ההדרכה וההכשרה.
אלכס מילר: האם יש הצעה קונקרטית?
אלכס מילר: אני נהנה שבאים אליי ואומרים לי: אנחנו מבקשים את תמיכתך.
אלכס מילר: אני אומר: אני תומך.
בתיה לוי: תמיכה זה חשוב.
בתיה לוי: נתחיל עם זה.
אלכס מילר: תמיכה זה תמיד חשוב, אבל אנחנו צריכים להיות יותר פרקטיים.
אלכס מילר: אנחנו פה בכנסת צריכים להבין מהי דרישת
אלכס מילר: כם: דרישת תקציב לרשות, דרישה לתקציב למשטרת ישראל, דרישה לתקציב למשרד החינוך.
אלכס מילר: מה שקורה אצלנו – וזה דבר מדהים, ולדעתי זה רק במדינת ישראל – זה שבכל דבר יש לפחות שלושה משרדים שמתעסקים.
אלכס מילר: זה פשוט לא יאומן.
אלכס מילר: יש לנו שלושה משרדים שמתעסקים בחינוך ילדים בגני ילדים: תמ"ת, משרד החינוך, משרד הבריאות, ויכול להיות שתמצאו עוד כמה.
אלכס מילר: אני חושב, שהגיע הזמן שבעניין הזה יהיה איחוד כוחות.
אלכס מילר: מה זה איחוד כוחות?
אלכס מילר: שיהיה תקציב אחד מסודר, שיהיה מנגנון של עבודה.
אלכס מילר: שתקבע הממשלה שיש תקציב, וילדים בכיתות יא' צריכים ללמוד מספר שעות ולעבור מבחן חובה.
אלכס מילר: ילדים בכיתות ה יעברו הדרכה ובכיתות ו' יעברו את החוויה.
אלכס מילר: כל המשאבים לכל העניין הזה צריכים להיות מחולקים בצורה מסודרת.
אלכס מילר: מצד אחד, אתם יכולים לקבל עכשיו תקציב להוראה בכיתות ה ולהפעלת ילדים, ומצד שני למשטרה לא יהיו מספיק שוטרים להוציא לעניין הזה.
אלכס מילר: משרד החינוך יכול לקבל שעות הוראה, ומצד שני החוויה שהילדים אמורים לעבור בכיתה ה ו-ו', שזה חלק מתמשך כדי להגיע לכיתה יא' למבחן, לא יהיה קיים.
אלכס מילר: יש פה, לדעתי, פגע מערכתי שלא קובע את המנגנון הכללי.
אלכס מילר: אני מציע, שהוועדה תפנה לראש הממשלה עם בקשה לעשות דיון בממשלה בכל העניין הזה של חינוך תעבורתי, כדי להסדיר את העניין בצורה אסטרטגית, כך שכל אחד יידע מה צריך ומי אחראי על מה, ולא לחלק את זה בין 20 משרדים.
אלכס מילר: זאת אומרת, הרשות הלאומית לא צריכה להיות צינור של כסף שמועבר מהאוצר.
אלכס מילר: צריך להיות תקציב במשרד החינוך, שנועד להוראה של בטיחות בדרכים.
אלכס מילר: זה לא צריך להגיע מהרשות.
אלכס מילר: אתם ברשות גם כן מקבלים כסף לעניין הזה.
אלכס מילר: אותו דבר משטרת ישראל.
אלכס מילר: כל אחד יתעסק במה שהוא צריך להתעסק.
נסים זאב: זה קיים בכל התחומים: ברווחה, בבריאות.
נסים זאב: תמיד יש את החלק של הרשויות ואת החלק של המשרדים.
נסים זאב: זה קיים כל הזמן.
נסים זאב: מה שחשוב זה התיאום, אדוני היו"ר.
אלכס מילר: אבל ברגע שאתה בונה מהלך ויש לך המון שלבים שאתה צריך לעבור, מספיק ששלב אחד מתפרק וכל מה שרצית לבנות מתפרק.
אלכס מילר: יש פה עניין שאתה רוצה להגיע אליו.
אלכס מילר: שיהיה מינימום של ידע שילדים צריכים לקבל היום במערכת החינוך, בכל מה שקשור לתעבורה.
אלכס מילר: בשביל לסדר את זה צריך לעשות סנכרון בין כל המשרדים, ולהוסיף 18,000,000 שקלים למשרד החינוך, להוסיף עוד כמה שוטרים – תיכף המשטרה תגיד לנו כמה – ואז הכל מסודר.
אלכס מילר: האם אתה חושב שהתקציב של מדינת ישראל יקרוס מהדבר הזה?
נסים זאב: זה לא יעבוד.
נסים זאב: אני הייתי יו"ר הוועדה למלחמה בסמים ובאלכוהול.
נסים זאב: גם שם נשמעה בדיוק אותה טענה, כאשר הרשות היא המממנת, משרד העבודה מממן את החלק שלו, משרד הבריאות מממן כאשר מדובר בגמילה, משרד החינוך כאשר מדובר בנושא חינוכי שבו משרד החינוך מעורב.
נסים זאב: כך גם משטרת ישראל.
נסים זאב: יש לפחות 4-5 גורמים שותפים, כאשר כל אחד נותן את חלקו בכיוון שהוא אחראי עליו.
נסים זאב: אני לא רואה איך משרד החינוך לוקח אחריות ומטפל בהכל, כאשר התקציב נמצא ברשות.
נסים זאב: אני גם לא מאמין, שהרשות תסכים לוותר על תקציבה.
נסים זאב: אנחנו מכירים איך המערכת פועלת.
אלכס מילר: יש לנו גם את דרך החקיקה.
אלכס מילר: אנחנו יכולים בחוק לחוקק, שכל התקציב הקשור לחינוך - - -
נסים זאב: אפילו בנושא של מעונות יום, לגביו יש חקיקה, זה לא עוזר כי יש התנגדות של השרים.
נסים זאב: לפעמים האינטרסים של שרים - כל אחד אומר: "שזה יישאר בחלקי, שזה יישאר אצלי" - לא נותנים לעשות את השינויים.
אלכס מילר: חה"כ זאב, אתה מפתיע אותי על הבוקר.
אלכס מילר: אתה באת מאוד פסימי.
נסים זאב: אני לא פסימי.
נסים זאב: אני שעה לא מדבר.
נסים זאב: אני לא בתענית דיבור, ובכל זאת אני שותק.
אלכס מילר: נציגי משטרת ישראל, האם תוכלו להתייחס לסטטיסטיקה מבחינת הנפגעים?
נסים זאב: לי יש בתי ספר, ואני מכיר את המערכת טוב.
נסים זאב: בעבר, לבתי ספר לבנות היו שולחים שוטרות ולא שוטרים, עם לבוש מיוחד: דאגו שלא תבוא השוטרת עם מכנסיים אלא רק עם חצאית.
נסים זאב: זה היה בכבוד רב.
נסים זאב: אני מאוד מעריך ומוקיר את זה.
נסים זאב: הם התאימו את עצמם למערכת.
נסים זאב: האם יש היום פנייה רשמית, שאתם מוכנים להתאים את עצמכם לבתי הספר, על פי בקשתם, להתאים את עצמכם למגזר החרדי?
נסים זאב: האם בתי הספר מתייחסים ונותנים את תשובתם?
נסים זאב: אני יודע, ששם יש את הבעיה המרכזית.
אלכס מילר: לפני הנתונים הסטטיסטיים, אני רוצה שתאמרי לנו מה מצבן של משמרות הזה"ב מבחינת השוטרים.
אלכס מילר: מה חסר לכם מבחינת ההפעלה.
אלכס מילר: האם נבדקה אפשרות להשתמש גם בצה"ל לצורך העניין?
אלכס מילר: יש שם משטרה צבאית או מנגנונים אחרים, שיכולים להיות חלק מהעניין הזה.
אלכס מילר: הם גם מוכשרים, ועושים עבודה לא פחות טובה מזו של שוטרי התנועה.
אלכס מילר: האם היתה פנייה למשרד הביטחון, לשלב את צה"ל בכל הסוגיה הזו?
אלכס מילר: יכול להיות שזה יכול לעזור בחלק מהדברים.
אלכס מילר: מה קורה ביתר המגזרים: המגזר הערבי, המגזר החרדי?
אלכס מילר: כמו שצוין כאן, יש שם משבר לא קטן סביב העניין הזה.
שירית כהן: נתונים לגבי סטטיסטיקה של תאונות וחלוקה לפי מגזרים, אין לי כאן.
שירית כהן: אני יכולה לומר, שמבחינת החוסר יש דגש במגזר הערבי ובמגזר החרדי.
שירית כהן: לכן, התקינה הקיימת היום במגזר הערבי היא של 6 שוטרים.
שירית כהן: זה לא מספיק.
שירית כהן: אני מדברת על פריסה ארצית.
שירית כהן: במגזר החרדי: יש בירושלים 2-3 תקנים, וזה לא מספיק.
שירית כהן: הבקשה שלנו היא להוסיף 2 תקנים למגזר החרדי ו-6 תקנים למגזר הלא יהודי.
שירית כהן: מעבר לזה, יש חוסר של כוח אדם היום, שאנחנו מנסים במלוא המרץ לאייש אותו.
שירית כהן: הבעיה היא בלאייש את המשרות של מדריכי זה"ב.
אלכס מילר: האם אתם גם מקבלים תקציב מהרשות?
בתיה לוי: התקציב הוא למשמרות זה"ב.
בתיה לוי: הוא חלק מהתקציב שעובר למשטרה.
אלכס מילר: מאיפה אתם מקבלים תקציב, מהמדינה?
בתיה לוי: בוודאי.
אלכס מילר: אז אני לא מבין, למה אתם צריכים להיות צינור לכל העניין הזה?
אלכס מילר: תסבירו לי.
בתיה לוי: אל"ף, אנחנו לא צינור.
בתיה לוי: אנחנו גוף שהוקם על מנת לרכז את כל העבודה של כל הארגונים ומשרדי הממשלה.
אלכס מילר: מצוין, אבל למה אתם צריכים לתקצב שוטרים?
אלכס מילר: למה אתם צריכים לתקצב שעות הוראה?
אלכס מילר: למה זה לא יכול להיות ישירות למשרד החינוך?
רחל רותם: זה חלק מחוק הרשות.
בתיה לוי: זה חלק מחוק הרשות.
שירית כהן: רוב המשמרות ממומנות על ידי הרשות, וחלק מאוד קטן ממומן ישירות על ידי משטרת ישראל.
שירית כהן: החוסר שלנו כרגע: יש 6 תקנים לאיוש, כאשר הבעיה היא לגייס שוטרים.
שירית כהן: רוב השוטרים הם לא שוטרי קבע.
שירית כהן: אלה שוטרים בתפקידים מיוחדים, המתגייסים ספציפית לתפקיד הזה.
שירית כהן: זה לא שוטר ורסטילי.
שירית כהן: הבעיה היא שכר.
שירית כהן: אנחנו בוחנים כל מיני אופציות, כדי לנסות להעלות את השכר של מדריכי זה"ב, על מנת שזה יעודד גיוס.
אלכס מילר: האם שוטר שהוא מדריך זה"ב הוא לא שוטר רגיל?
שירית כהן: לא.
שירית כהן: לא מבחינת המעמד.
שירית כהן: זה לא שוטר קבע.
שירית כהן: אתה לא יכול לנייד אותו לכל תפקיד במשטרה, כמו שוטר אחר.
שירית כהן: זה איש משטרה, שמתגייס לתפקיד ספציפי.
אלכס מילר: זאת אומרת, התפקיד שלהם הוא רק להסתובב בבתי ספר כל היום וללמד.
שירית כהן: אמת.
שירית כהן: מי שבעצם נמצא במשרת קבע, אלה הם ראשי הצוותים.
שירית כהן: רוב המדריכים הם במעמד שת"מ.
אלכס מילר: אם הוא שוטר, למה השכר שלו הוא לא כמו של כל שוטר אחר.
שירית כהן: לא הבנתי את השאלה.
אלכס מילר: אם הוא שוטר לכל דבר ועניין, למה יש הבדל בשכר?
שירית כהן: השוטר שהוא מדריך משמרות זה"ב מתגייס עם דף מקצוע של פקיד כללי.
שירית כהן: אני לא יודעת אם זה אומר לכם משהו.
שירית כהן: אין תוספת תמריץ ואין תוספת שיטור.
שירית כהן: זו משכורת מאוד נמוכה.
אלכס מילר: הוא מועסק על ידי המשטרה או על ידי הרשות?
שירית כהן: הוא מופיע בתקנים של המשטרה, כאשר המימון הוא של הרשות.
אלכס מילר: אבל הוא כביכול איש משטרה.
שירית כהן: כן.
אלכס מילר: האם אתם בתוך המערכת יודעים להפריד בין שוטר כזה לשוטר אחר?
אלכס מילר: זה עניין שלכם בפנים.
שירית כהן: אנחנו בוחנים, איך להעלות את התוספות הכספיות של אותם שוטרים.
שירית כהן: כרגע מתנהלת עבודה בתוך אגף התנועה, שטרם הוצגה לראש האגף, ולאחר מכן היא תועבר לבחינת הרשות והסכמתה.
אלכס מילר: זאת אומרת, אם אתם רוצים עכשיו להשוות את התנאים של השוטר שמלמד ילדים לשוטר אחר, אתם צריכים לקבל את אישור הרשות, כי הם המממנים.
שירית כהן: רוב המשרות ממומנות על ידם.
אלכס מילר: על איזה סכום אנחנו מדברים?
שירית כהן: כרגע הם מקבלים - - -
אלכס מילר: לא, אני לא צריך לדעת מה השכר של כל שוטר.
אלכס מילר: אני רוצה לדעת מה הסכום של התוספת.
בתיה לוי: הרשות מתקצבת 5,000,000 שקלים.
אלכס מילר: זה בשביל להגיע לתוספת שכר.
בתיה לוי: לא, לא.
רחל רותם: זה מה שהם מקבלים היום.
בתיה לוי: נכון להיום, 5,000,000 שקלים מועברים למשטרה לטובת הנושא של משמרות זה"ב.
בתיה לוי: חשוב להגיד, שאנחנו בתת ביצוע של מיליון ורבע.
בתיה לוי: כלומר, המשטרה לא הצליחה לגייס שוטרים ולהשתמש בכל הכסף.
בתיה לוי: לפני שמבקשים תוספת, צריך להשתמש בכסף שאנחנו מקצים ולאייש את התקנים.
בתיה לוי: הבעיה המרכזית היא הבעיה של שכר השוטרות, כמו ששירית הציגה.
נסים זאב: האם יש בעיה של גיוס שוטרות או שוטרים?
קריאה: כיוון שזו חלקיות משרה, יש קושי לגייס.
קריאה: מכאן גם השכר הנמוך יחסית.
בתיה לוי: הם לא מקבלים תנאים של שוטרים רגילים.
אלכס מילר: האם יש עוד משהו שרצית להוסיף, שירית?
אלכס מילר: האם סיימת?
נסים זאב: בעניין הזה אני קצת מתמצא.
נסים זאב: שוטרת מגיע לבית ספר בשעה 09:00 ואחר כך בשעה 10:00.
נסים זאב: האם אי אפשר שיהיה רצף שעות לאותה שוטרת?
בתיה לוי: יש רצף.
בתיה לוי: שוטרת שמגיעה לבית ספר, עובדת את כל השעות שלה.
בתיה לוי: העניין הוא, שיום הלימוד בבית הספר נגמר בשעה 14:00, ואז צריך לראות איך משלימים לה שעות למשרה מלאה.
בתיה לוי: לכן, הן עובדות בחלקיות משרה.
בתיה לוי: זה משהו שהמשטרה צריכה לתת עליו מענה.
אלכס מילר: מי מחליט באיזה בית ספר עושים או לא עושים משמרות זה"ב?
אלכס מילר: איך זה עובד.
רחל רותם: הטבת משמרות הזה"ב נקבעת על ידי ועדת בטיחות מקומית.
רחל רותם: זה כולל את המהנדס, איש בטיחות ומנהלי בתי הספר.
רחל רותם: הוועדה הזו מחליטה, איפה אפשר להציב משמרות זה"ב.
אלכס מילר: האם יש תקציב שבא מהשלטון המקומי לטובת העניין הזה?
רחל רותם: יש רק 5,000,000 שקלים.
אלכס מילר: זאת אומרת, זה תלוי בראש העיר אם יהיו אצלו בעיר משמרות זה"ב או לא.
רחל רותם: בדרך כלל, רוב ראשי העיר מאוד רוצים את משמרות הזה"ב.
אלכס מילר: האם יש כרגע בקשות, שאתם לא יכולים פיזית לעמוד בהן?
רחל רותם: הרבה מאוד.
אלכס מילר: ד"ר משה בקר, בבקשה.
משה בקר: אני מלווה את הכנסת הרבה מאוד שנים, ועמדתי בראש ועדת המשנה של ועדת שיינין, לנושא החינוך לבטיחות בדרכים.
משה בקר: עמדתי בראש הוועדה, שהכינה תוכנית לבטיחות בדרכים מגיל הגן ועד סוף בית ספר תיכון.
רחל רותם: במשרד החינוך.
משה בקר: למרות שעל סדר היום משמרות הזה"ב – ואני אתייחס בכמה משפטים לעניין – זהו יום המחויבות לבטיחות בדרכים.
משה בקר: זאת ההזדמנות לבוא ולומר, מה קורה לנושא של החינוך לבטיחות בדרכים במערכת החינוך.
משה בקר: זה הנושא של הוועדה הזו.
משה בקר: בשנת 1993 התקבלה החלטת ממשלה, שנושא בטיחות בדרכים יילמד מהגן ועד סוף בית הספר התיכון, בהיקף של שעה שבועית לאורך כל שנות הלימוד.
משה בקר: כלומר, אנחנו מדברים על 13 שנתונים.
משה בקר: כמו שיש חינוך גופני, כך יש שעה של בטיחות בדרכים.
משה בקר: לצורך זה גם הוכנה התוכנית של הוועדה שאני עמדתי בראשה.
משה בקר: היות והממשלה לא עמדה בהחלטה הזו – למרות שהיו שנים בהן היה גידול בתוספת שעות והוספה של שנתונים נוספים ללימוד הנושא של בטיחות בדרכים - היא קיבלה החלטה שהיא מבטלת את החלטתה משנת 1993.
משה בקר: בשנת 1995 אני הייתי בין היוזמים של חוק המאבק הלאומי בתאונות דרכים.
משה בקר: חתמו עליו 93 חברי כנסת, והוא עבר בקריאה טרומית.
משה בקר: היה שם סעיף מוגדר, הנותן תוקף למה שהממשלה החליטה בשנת 1993.
משה בקר: אנחנו נמצאים בנסיגה.
משה בקר: לפני שאני אגיד מה הוועדה והיו"ר יכולים לעזור בעניין, אני רוצה להבליט נקודה מסוימת שקשורה לשאלה שהעלית: למה שלא כל אחד ממשרדי הממשלה השונים יעשה את חלקו והרשות לא תהיה צינור, שמעביר את הכסף למשטרה, למשרד החינוך, לרשויות המקומיות וכו'.
משה בקר: הנושא הוא מאוד בעייתי, מפני שהבטיחות בדרכים הוא נושא רב-תחומי.
משה בקר: כנושא רב תחומי, הנטייה לאורך שנים – ואני אומר את זה בפרספקטיבה של 43 שנים – היא שאף אחד לא רוצה לקחת אחריות.
משה בקר: לכן, זה נזרק מאחד לשני.
משה בקר: אלה אומרים: "החינוך", אלה אומרים "המשטרה", אלה אומרים "הנהגים", אלה אומרים "בתי המשפט", אלה אומרים "כלי הרכב", ואלה אומרים "התשתית".
משה בקר: כל אחד זורק את זה מאחד לשני.
משה בקר: זו גם הסיבה שהוגדר חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, הקמת הרשות.
משה בקר: בהקבלה למה שקורה בארצות מתוקנות אחרות בעולם, הראייה היא שחייב להיות גורם אחד שמייצג את האינטרס הזה.
משה בקר: אגב, עשו פשרה.
משה בקר: יש מדינות בהן הבטיחות בדרכים נמצאת תחת ראש הממשלה.
משה בקר: במדינת ישראל עשו פשרה, ואמרו: נקרא לשר התחבורה שר התחבורה והבטיחות בדרכים.
משה בקר: הוסיפו את התוספת של "בטיחות בדרכים".
משה בקר: כדי לקדם ולהכניס את הרגל בדלת של משרד ממשלתי, כאשר אתה בא עם נדוניה יש סיכוי שיהיה לך על מה להילחם.
משה בקר: לקח הרבה מאוד שנים עד שד"ר רחל רותם קיבלה הכרה שיש אגף שנקרא "בטיחות בדרכים".
משה בקר: תמיד זה היה חיצוני למערכת.
משה בקר: גם החינוך התעבורתי הוא חיצוני למערכת.
משה בקר: עושה רושם שזה לא יעזור, אלא אם יגדירו מהם הצרכים לבטיחות בדרכים בכל משרד ממשלתי.
משה בקר: עכשיו אני רוצה להתייחס לנושא של מערכת החינוך.
משה בקר: אין שום ספק ששתי קבוצות גיל – ויש לי נתונים, אם תרצה – הן מאוד קריטיות וחשובות לעניין של בטיחות בדרכים.
משה בקר: החינוך לבטיחות בדרכים ממלא שני צרכים: הגברת הבטיחות ומניעת התאונות של הילדים והנוער, בשלב שהם נמצאים בתוך מערכת החינוך.
משה בקר: תלמידים חוצים כבישים, עולים לאוטובוס, יורדים מאוטובוס, רוכבים על אופניים.
משה בקר: יש הרבה תאונות של הילדים בגילאי בית הספר.
משה בקר: המטרה היא להרביץ תורה לאותם ילדים בנושא של בטיחות בדרכים, כדי שהם ישמרו על החיים שלהם כאשר הם תלמידים, ולא ייפגעו.
משה בקר: הדבר השני – אנחנו מדברים על מדינת ישראל, והצורך לפתח את תרבות הנהיגה ותרבות ההתנהגות בכביש.
משה בקר: כמובן שקודם אתה צריך לפתח תרבות לפני שאתה מפתח תרבות נהיגה.
משה בקר: בנושא הזה יש לנו סדר קדימות, מפני שמזמן נאמר – זה מטבע לשון שבשנות ה-70 הוצאתי אותה לתקשורת - במדינת ישראל נהרגים יותר בכבישים מאשר בכל מלחמות ישראל, למרות שאנחנו מדינה ידועת מלחמות.
משה בקר: זו עדיין חזית שבה אנחנו צרכים להתמודד בצורה רצינית.
משה בקר: לכן, טוב תעשה הוועדה אם תנקוט במהלך על בסיס התחלת החקיקה שהיתה בשנת 1995 – להחזיר את נושא החינוך לבטיחות בדרכים, על פי החלטת הממשלה בשנת 1993.
משה בקר: דהיינו, שעה שבועית אחת לאורך כל שנות הלימוד.
משה בקר: צא ולמד, כמה זה אומר.
משה בקר: אם שכבת גיל אחת עולה 18,000,000 שקלים על ידי גורם חיצוני – כלומר, בממוצע, 12,000,000 שקלים - תכפיל את זה ב-13 ומדובר בסביבות 200,000,000 שקלים.
משה בקר: הנזק הכלכלי מתאונות הדרכים הוא 13 מיליארד.
משה בקר: כלומר, 200,000,000 שקלים זה אפילו לא שני אחוז.
משה בקר: הפוטנציאל של המניעה בתקופת בית הספר כאשר מדובר באותם תלמידים, גם כאשר הם יהיו אזרחי המחר: נהגים והולכי רגל - לפחות 500,000,000 חיסכון בנזקי תאונות הדרכים.
משה בקר: כלומר, מדינת ישראל תשקיע 200,000,000 שקלים, ותחסוך בשנה 500,000,000 שקלים.
משה בקר: מה יותר טוב מזה?
משה בקר: אנחנו עושים המון פרסומת לביטוח של הרכב.
משה בקר: בטלוויזיה יש תופעה: פרסומת של 555 ביטוח ישיר, אני קיבלתי מחיר כזה, כדאי לי לבטח או לא כדאי לי.
משה בקר: אתם מכירים את הפרסומות האלה?
משה בקר: יש בטלוויזיה פרסומת, שבה רואים נהגת יורדת במורד הדרך, על ידה יושב בעלה, ברגע מסוים היא לוחצת על דוושת הבלם, ופתאום נתפסת לפאניקה שאין לה ברקסים.