GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב כץ: אני באופן עקרוני, מדינה שמכבדת את עצמה, יוזמת ותומכת במי שמכבד אותה.
יעקב כץ: בדרך שהאדם מודד מודדים לו, ואם יש מקום שיש הגזמה, זכותה של הממשלה והכנסת לבדוק את הדברים.
יעקב כץ: כי אנחנו בסופו של דבר כולנו מוקפים, אחמד, וגם אחמד טיבי הוא תושב ישראל, חבר כנסת, יודע שיש לנו בעיות עם סוריה היום, אוכלים שם אחד את השני, בלוב הורגים אחד את השני, במצרים הורגים אחד את השני, במצרים, בכל מקום ---
יעקב כץ: אני מיד אסביר.
יעקב כץ: כיוון שזה הדמוקרטיה היחידה באזור, וגם על זה אתה תסכים, אחמד, כי אם היית מדבר כמו שאתה מדבר פה בפרלמנט אחר כבר היו עורפים את ראשך.
יעקב כץ: פה הכל חופשי, הכל ---
איתן כבל: ...וזה המקום ש...
יעקב כץ: להיפך, אני בעד דמוקרטיה, איתן.
איתן כבל: תלוי איזו בדיוק.
יעקב כץ: לא, לא, בדמוקרטיה שאתה רוצה בה.
יעקב כץ: בוא נראה, נבדוק דבר אחד שאתה חושב אותו ואני לא חושב אותו בשם החופש.
איתן כבל: היום.
יעקב כץ: לא, תמיד, תמיד, תמיד.
יעקב כץ: תגיד דבר אחד שאתה חושב שחברי הכנסת האחרים חושבים אחרת ממך.
יעקב כץ: לכן לביטויים, ידידי חבר הכנסת אחמד טיבי, כלפי העולים מרוסיה, כלפי סגנון הדיבור, גם כשאתה חבר כנסת, כלפי קפיטליזם חזרי, אז הסגנון הזה גם לא נותן ---
אחמד טיבי: מי דיבר נגד עולים מרוסיה?
יעקב כץ: לא נותן דוגמא אישית, לא לגבי סטודנטים ---
אחמד טיבי: אתה הצעת רעיון, אמרתי שאני מוכן לבדוק.
יעקב כץ: אני אומר ש---, אתה משמח פה את כולם, אני יודע שאני מעלה חיוך על פני כולם וזו תרומה גדולה לכנסת.
אלכס מילר: לא, חבר הכנסת טיבי חולם על זה כל יום, שכולם אותם 1.5 מיליון שהגיעו לישראל, שיחזרו חזרה, שהוא יגיע ל-40% כאן הרוב, ויהיה לו כאן ---
יעקב כץ: לכן אני רק רוצה לסיים, תרשה לי אחמד.
אחמד טיבי: קואליציה אחרת ---
אלכס מילר: אתה חולם כל יום על זה.
יעקב כץ: כבוד יושב הראש, 1.5 מיליון עולים הגיעו ב-20 שנה האחרונות מרוסיה ואבא שלי הגיע מפולין, אמא שלי נולדה בארץ, אני ---
קריאה: באמצעות הסוכנות.
יעקב כץ: כן, וגם ההורים של ניצן הורביץ הגיעו מאיזה שהוא מקום, לא מהארץ, נכון?
יעקב כץ: גם הם עולים, גם אנחנו כבשנו את תל אביב, את הרצלייה, ואחמד טיבי יגיד לך, את כל הערים הכבושות מחיפה דרומה וצפונה, הכל כבוש.
אחמד טיבי: אבל למה אלכס מילר לא גר שם?
אחמד טיבי: למה הוא לא גר שם?
יעקב כץ: אלכס מילר גר במקום שנכבש קצת יותר מאוחר, והנכדים שלו יגיעו ממקומות שייכבשו עוד יותר מאוחר, לך תדע.
יעקב כץ: אנחנו לא יודעים.
יעקב כץ: אבל לפי ההתנהגות של החברה מסביב, לך תדע לאיפה נגיע בסוף.
יעקב כץ: על כל פנים, אחמד, הכל כבוש פה לכאורה והכל שלנו גם כן.
יעקב כץ: אז צריך לקבל את הכל באהבה ובחיבה, ולהתייחס לחברי הכנסת גם בהערכה.
אחמד טיבי: אתה רוצה שאני אתייחס בהערכה לאלכס מילר?
יעקב כץ: ראית שכולם הסכימו איתי, שום קריאת ביניים, הסכמה מוחלטת, הכל אתה רואה.
יעקב אדרי: אדוני יושב הראש, יש לי הרבה מאד כבוד לאוניברסיטת בן גוריון.
יעקב אדרי: יש לי הרבה הערכה, ביקרתי פעמיים שם, כשר נגב גליל גם מימנתי שם את הנושא של עבודה סוציאלית של המגזר הבדואי.
יעקב אדרי: אני חושב שזה היה חשוב, וכמובן שמעולם לא התערבתי בשום נושא שקשור לאקדמיה, מה התכנים וכו' וכו'.
יעקב אדרי: אני וודאי לא מסכים עם חברי, חבר הכנסת ניצן הורוביץ, שאומר כולם באו לרדוף.
יעקב אדרי: אני לא באתי לרדוף אף אחד.
יעקב אדרי: יש לי הרבה מאד כבוד ואני גם מסייע לא מעט בנושאים השונים, אם זה קשור לאוניברסיטת חיפה שלמדתי שם ועוד כמה דברים, אבל לא זאת הנקודה.
יעקב אדרי: אתם תלמדו איך שאתם רוצים.
יעקב אדרי: אני מכבד את האקדמיה, עם כל הדעות, לפעמים זה מוצא חן בעיני, לפעמים לא.
יעקב אדרי: אין לי בעיה עם זה.
יעקב אדרי: אבל אני בכל זאת רוצה לומר לכם ורוצה לומר לחברי איתן כבל.
יעקב אדרי: באמת, שילמדו איך שהם רוצים.
יעקב אדרי: קודם כל יש דו"ח מאד מאד לא פשוט של גורם אובייקטיבי לחלוטין.
יעקב אדרי: אתה יודע מה, אם זה היה יוצא מישראל ביתנו, הייתי באמת מתייחס לזה בזהירות.
יעקב אדרי: אבל כאשר הדו"ח הוא מגוף אובייקטיבי לחלוטין שהוא אומר במילים העדינות ובלשון של האקדמיה, שזה לגמרי לא מאוזן שם, אז כנראה שיש דברים מאד לא פשוטים אצלכם.
דני פילק: זה יידון במסגרות ---
יעקב אדרי: בבקשה, שיידון.
יעקב אדרי: אני חושב שזה לא פסול שאנחנו דנים על זה.
יעקב אדרי: אתם אל תורידו מעצמכם את הסמכות לדון על כל נושא, זה המקום גם.
קריאה: לא, לא, לא, אתה צודק מאה אחוז.
יעקב אדרי: זה המקום.
יעקב אדרי: כמובן צריך לעשות את זה בצורה מכובדת.
יעקב אדרי: אני לא מסכים עם ניבולי הפה כלפי חברי הכנסת.
יעקב אדרי: מי שאמר לברכה ו-, זה לא פה.
יעקב אדרי: זה לפעמים מעיד, לא אתה אז הוא, זה מעיד על גסות רוח וחוסר סבלנות.
יעקב אדרי: אבל מה שכן מפריע לי ואת זה אני רוצה להגיד לכם.
יעקב אדרי: אם זה נכון ש-8 מכם חתמו, 8 מתוך הסגל בפקולטה הזאת ---
רונן שובל: 8 מתוך 9.
יעקב אדרי: רגע, אל תעזור לי, אל תעזור לי.
יעקב אדרי: 8 חתמו על חרם על מדינת ישראל, זה מאד מפריע וזה צריך להפריע לכל אחד מכם.
יעקב אדרי: אם זה לא נכון אני מתנצל.
דני פילק: אז אל תגיד דברים שהם לא נכונים.
אחמד טיבי: כמה פעמים אפשר להתנצל בישיבה אחת?
יעקב אדרי: פעמיים.
יעקב אדרי: אם זה לא נכון, אני מתנצל.
אחמד טיבי: לא, אל תגיד את זה מראש.
יעקב אדרי: אתה לא תגיד לי מה לעשות, כמו שאני לא אומר לך מה להגיד.
יעקב אדרי: סליחה.
יעקב אדרי: אני הכניסו לי שתי פתקאות, שני צדדים.
יעקב אדרי: אם זה לא נכון, אמרתי מראש.
יעקב אדרי: לא כל אחד מחברי הכנסת אומר לך אני מתנצל.
יעקב אדרי: אז אני, אם זה לא נכון, זה לא נכון.
רונן שובל: זה נכון.
קריאה: אז למה אתה אומר את זה?
יעקב אדרי: רק רגע ---
רונן שובל: ...
רונן שובל: עזמי בשארה.
יעקב אדרי: אל תעזור לי, לא ביקשתי את עזרתך.
אלכס מילר: אנחנו לא דנים כרגע על מה כל אחד חתום.
אלכס מילר: אם יש דו"ח שקובע שיש הטית דעה, אז יש לטפל בעניין הזה.
אלכס מילר: אם יש מישהו שרוצה לבוא ולהגיד שאין הטית דעה, אז תתווכחו עם המועצה להשכלה גבוהה, במועצה להשכלה גבוהה.
אלכס מילר: אנחנו כרגע דנים במסקנות של גוף שהוא אחראי על המועצה להשכלה גבוהה.
יעקב אדרי: היה לי נושא לא מזמן עם אוניברסיטת בן גוריו, של עובדים של עובדי הניקיון.
יעקב אדרי: נושא שהוא קצת היה בחדשות, הגיעו אלי המנהל האדמיניסטרטיבי, אני לא זוכר מי זה היה, ובשקט, בלי שום פרסום, אני חושב שפתרנו את זה וזה לכבודה של אוניברסיטת בן גוריון.
יעקב אדרי: הנושא הזה עכשיו שאמרתי שאני מתנצל וחבר הכנסת טיבי בודק את מספר ההתנצלויות, אני אבדוק אותו.
יעקב אדרי: אני אבדוק אותו בצורה הכי מסודרת.
יעקב אדרי: אני אגיע אליכם, אני אעשה את העבודה, ואם צריך אני אתנצל בפעם השלישית, ואם לא – יש בעיה עם העניין הזה, ואף אחד לא יטאטא את זה מתחת לשולחן.
יעקב אדרי: כל החברים שאני מאד מכבד אותם, זה נושא שאי אפשר לטאטא אותו מתחת לשולחן.
יעקב אדרי: כאשר 8 מתוך 9, אם זה נכון ואם זה נכון ואם זה נכון, חותמים על דבר כזה, יש בעיה.
אלכס מילר: תודה חבר הכנסת אדרי.
אלכס מילר: רבותי, אני אתן מילה אחרונה למועצה להשכלה גבוהה.
ניצן הורוביץ: אולי לסטודנטים, אדוני יושב הראש, אולי לסטודנטים.
אפרת ירדאי: סליחה, יושב הראש, הסטודנטים לא דיברו, אנחנו פה.
אלכס מילר: איזה סטודנטים.
ניצן הורוביץ: של המחלקה.
אלכס מילר: רבותי, אנחנו מתקרבים לישיבת המליאה.
אפרת ירדאי: אז תן לנו משפט.
אחמד טיבי: מה עם הסטודנטים?
אחמד טיבי: סטודנטים אי אפשר?
אלכס מילר: אי אפשר, השעה אחת עשרה, אתם לא מבינים?
אלכס מילר: יש מליאה.
אחמד טיבי: הבנת איך הוא מנהל את הדיון?
אפרת ירדאי: יש פה כמעט 30 סטודנטים מהמחלקה.
אלכס מילר: אני אתן למל"ג.
אלכס מילר: סליחה ,לא לעזור לי.
אלכס מילר: יושב ראש אגודת הסטודנטים של בן גוריון גם דיבר.
משה מאור: פרופסור משה מאור, חבר מל"ג.
אלכס מילר: אני באחת עשרה חייב לסגור.
משה מאור: אנחנו מסיימים פה את הדיון עם דו"ח מאד חמור.
משה מאור: דו"ח שקבע ששתי המטרות של המחלקה לממשל ופוליטיקה, להיות חוג אינטר-דיסציפלינארי ולעסוק באקטיביזם פוליטי הן מטרות ראויות, לגיטימיות, אבל המחלקה נכשלה בשתי המטרות הלו.
משה מאור: גם העדר מגוון של קורסי ליבה בתחום מדעי המדינה, גם העדר הכשרה מתודולוגית מספקת, גם בתחום של שיטות כמותיות וגם בתחום של שיטות איכותניות, גם קורסים אקלקטיים בשנה השנייה והשלישית.
משה מאור: למעשה שלושת המרכיבים הללו יוצרים מצב שתלמידי המחלקה לממשל ופוליטיקה, לא נחשפים לעושר התיאורטי, האנליטי והמתודולוגי במדעי המדינה.
משה מאור: אחת ההמלצות החמורות ביותר של הוועדה, היא להפסיק את הנחית הדוקטורט.
משה מאור: באוניברסיטת מחקר, להפסיק הנחית דוקטורט, זאת המלצה מאד מאד חמורה.
משה מאור: גם בנושא האקטיביזם הפוליטי, קבעה הוועדה שהמחלקה נכשלה.
קריאה: אבל זה לא נכון, זה לא נכון.
משה מאור: אין קורסים כלל על תנועות חברתיות ואין Enter ship, אין התמחות.
אלכס מילר: שנייה, רבותי, אתם גם עם המועצה להשכלה גבוהה ---
משה מאור: גם בתחום המחקר ---
יעקב כץ: זה גם כן מחלקה של האיחוד הלאומי.
משה מאור: גם בתחום המחקר קבעה המחלקה ---
אלכס מילר: סליחה גברתי, אני החזרתי אותך לא בשביל שתפריעי לי עוד פעם.
משה מאור: גם בתחום המחקר קבעה הוועדה שהתפוקה המחקרית של המחלקה דלה מאד, גם פרסומים מעטים בהוצאות ספרים מקובלות בעולם, מובילות בעולם, גם בכתבי עת מובילים בעולם וגם מרבית העבודה המחקרית היא לא בתחום של מדעי המדינה.
משה מאור: גם על זכייה בקרנות מחקר תחרותיות עמדה הוועדה.
משה מאור: בסופו של דבר המל"ג הוא רגולטור ותפקיד המל"ג הוא לאכוף החלטות של ועדה בינלאומית.
משה מאור: האיום בסגירה הוא אחד הכלים שיש למל"ג על מנת לאכוף החלטותיו, ואנחנו במל"ג מאד מקווים שהנהגת האוניברסיטה תטפל בבעיות האלה ובמהרה.
משה מאור: תודה.
אלכס מילר: מי מתוך הסטודנטים, אחד שידבר.
אלכס מילר: רק אחד.
אלכס מילר: תחליטו מי.
דניאל לוי-קורי: אני מחלק את זה לשלושה דברים קצרים מאד.
דניאל לוי-קורי: שמי דניאל לו-קורי, אני בן 27, אני תלמיד שנה ב' במחלקה לפוליטיקה וממשל ולימודי אירופה.
דניאל לוי-קורי: רק בשביל הרקע, וזה החלק הראשון.
דניאל לוי-קורי: אני ב-2002 עשיתי שנת שירות בכפר הירוק, לאחר מכן התגייסתי לשירות בתור לוחם ביחידת שלדג, השתחררתי לאחר 5 שנים.
דניאל לוי-קורי: היום אני מבצע מילואים פעיל, כולל אפילו בשבוע הבא.
דניאל לוי-קורי: אני היום בעמותה שנקראת ציונות, מנהיגות וחינוך, להלן – צמ"ח.
דניאל לוי-קורי: אנחנו מדריכים ומקיימים פיתוח ויוזמות ועשייה חברתית.
דניאל לוי-קורי: עכשיו, בזמן הזה, ב-27 שנים האחרונות הספקתי להתבגר ואני מגיע בעיניים מפוקחות ומודעות ובוחנות וביקורתיות ובמחלקה הזאת אנחנו זוכים להיחשף לכמות גדולה מאד של דעות ודיונים ופתיחות ומה שנקרא פלורליזם של דעות.
דניאל לוי-קורי: אין אחד במחלקה, כולל אותי, ואני בא לא מכאן ולא מכאן, אני Main stream, וישמיעו את דעתם כל אחד ואחד שירצה לדבר, כל אחד בתורו.
יעקב כץ: תזמינו אותי פעם.
דניאל לוי-קורי: כל אחד בתורו.
יעקב כץ: תזמין אותי פעם.
קריאה: השר בגין דיבר אז לפני שנה.
יעקב כץ: אתה משרת יחד עם הבן שלי.
דניאל לוי-קורי: עכשיו, ברשותך, רק תן לי להשלים.
יעקב כץ: אני ואחמד טיבי ביחד.
יעקב כץ: הנה, אחמד טיבי ואני ביחד, תזמינו את שנינו ביחד.
דניאל לוי-קורי: מר כץ, אני רק אשלים את המשפט האחרון, בבקשה מר מילר.
דניאל לוי-קורי: בכל מקרה, השיח שמתנהל הוא שיח פתוח, יש הזדמנות לכל אחד להביע את דעתו, כל אחד בתורו ועם העיניים הפקוחות האלה אני מבקש מכם באמת, תנו לנו ללמוד בשקט.
דניאל לוי-קורי: זה העיקר מבחינתנו.
דניאל לוי-קורי: אנחנו לא מצליחים כרגע.
דניאל לוי-קורי: לא מתרכזים בלימוד.
אלכס מילר: טוב, רבותי, לעצם הסיכום.
אלכס מילר: אני רוצה קודם כל ---
יעקב אדרי: סוגרים או לא סוגרים את המחלקה?
יעקב כץ: לא סוגרים.
יעקב כץ: אני נגד סגירת המחלקה.
אלכס מילר: קודם כל אני רוצה להגיד לכם חברי הכנסת, שוועדת החינוך גם בעבר וגם בעתיד תדון בסוגיות שהן סוגיות ציבוריות.
אלכס מילר: מדובר במוסדות להשכלה גבוהה שהם מוסדות מתוקצבים על ידי משלמי המיסים.
אלכס מילר: יש רגולציה על ידי המועצה להשכלה גבוהה, שהיא כחוק וכאשר יש דו"חות שהם דו"חות בכל מיני נושאים, אנחנו דנו כאן על הנושא שקשור למנהל עסקים, אנחנו דנים כאן על הנושא שקשור בנושאים של הממשל ופוליטיקה ונמשיך לדון גם בנושאים אחרים.
אלכס מילר: עכשיו, מי שמגיע לכאן ומזלזל בחברי הכנסת, אני מציע שיחשוב פעמיים.
אלכס מילר: מציע שתחשוב פעמיים, כי העולם הוא עגול.
אלכס מילר: אני רוצה להגיד, רבותי, זה דיון שהוא דיון מקצועי, כולם התייחסו כאן בסוגיות שהן סוגיות מהותיות.
אלכס מילר: גם היו בעבר כאן דיונים.
אלכס מילר: אני חושב, חבר הכנסת כבל, אתה דיברת כאן הרבה על הנושא של הזכות של כל אחד להביע את עמדתו.
אלכס מילר: בדיוק על זה יש כאן דיון.
אלכס מילר: כאשר מנסים, וזה כתוב בדו"ח שיש הטיה לצד כזה או אחר.
אלכס מילר: אם זו הייתה הטיה במקום אחר, העניין הוא שברגע שיש סוגיה שכתובה על ידי גוף חיצוני, שמצביעה על כך שיש הטית דעה לכיוון כזה או אחר, רק כאן אפשר להעלות את העניין זה.
אלכס מילר: כי במקומות אחרים זה לא ---
אחמד טיבי: ברכנו על קיום הדיון, אדוני.
אלכס מילר: לא, כי אני פשוט שמעתי כאן - למה אנחנו עושים את זה כאן, ולמה ---
איתן כבל: לא אני, אני לא מאלה.
איתן כבל: אני בעל אקטיביזם של הכנסת.
אלכס מילר: רבותי, אני מציע בקונסנסוס של חברי הכנסת לסכם על כך ---
יעקב כץ: כולנו מסכימים שאוניברסיטת בר גוריון היא אוניברסיטה חשובה.
אלכס מילר: שכל אותן אוניברסיטאות שהדו"ח של המועצה להשכלה גבוהה מצביע על תיקון של ליקויים כאלה ואחרים, מחויבים מבחינתנו למצות את המהלך ולתקן את כל הליקויים שכתובים בדו"ח, שדרך אגב לא אנחנו כתבנו.
אלכס מילר: אני רק צריך להגיד למה אני רוצה שאנחנו נקבל את ההמלצה הזאת, כי אם אנחנו נשב כאן על סוגיות אחרות שקשורות לפקולטות אחרות, בלי קשר לעמדות הפוליטיות, ואם המחלקות לא יעבדו לפי הדרך שהרגולטור קובע אותה, אנחנו נמצא את עצמנו במצב של משבר מאד גדול במערכת ההשכלה הגבוהה גם בהיבט המנהלי, וגם בהיבט האקדמי.
אחמד טיבי: אדוני יושב ראש אם מדברים על הסכמה, כץ, אני מציע להוסיף בהודעה לעיתונות שוועדת החינוך ---
אלכס מילר: איזה הודעה לעיתונות?
אחמד טיבי: בסיכום.
אחמד טיבי: שוועדת החינוך החליטה לא לסגור את מחלקת ---
אלכס מילר: ועדת החינוך לא יכולה להחליט ----
יעקב אדרי: היא לא מתערבת בעניין.
אחמד טיבי: לא לסגור.
אלכס מילר: לא לסגור ולא לפתוח.
אלכס מילר: ועדת החינוך לא פותחת ולא סוגרת מחלקות, זה לא העניין.
אלכס מילר: אני רק אבקש למצות את המסקנות.
אלכס מילר: התכנסנו כאן לציין את יום בטיחות בדרכים, כמו שכל הכנסת מציינת היום.
אלכס מילר: אין ספק, שיש עלייה במספר הנפגעים בשנה האחרונה.
אלכס מילר: כאשר ועדת חינוך מתכנסת כאן לדון בסוגיות האלה – וגם דנו בעבר על העניין הזה - חשוב לנו להבין מה קורה במערכת החינוך: איך היום העניין הזה מועבר לילדי ישראל.
אלכס מילר: דבר שני, אני יודע שבעבר זה היה שיעור חובה וחלק מציון בבגרות.
אלכס מילר: היום זה משהו שניתן לשיקול דעתו של כל מנהל ומנהל.
אלכס מילר: אנחנו נשמח לשמוע ממשרד החינוך, איפה הדברים עומדים היום, מבחינתכם.
אלכס מילר: התקציב – לפי דעתי יש איזשהו תקציב, קרוב ל-30,000,000 שקלים, שנועד לכל הסוגיה הזו.
אלכס מילר: חה"כ עמאר חמד, יו"ר השדולה לבטיחות בדרכים, תן לנו פתיחה כמארגן הכנס.
אלכס מילר: אחר כך נשמע את כל האורחים שהגיעו, וכך נתקדם הלאה.
חמד עמאר: אדוני היו"ר, אני רוצה להודות לך על קיום הדיון החשוב הזה.
חמד עמאר: אני יודע, שיש לך היום יום עמוס ואתה צריך לנסוע גם לשדרות, אבל בכל זאת פינית את הזמן שלך, הגעת בבוקר ואנחנו מקיימים את הדיון החשוב הזה.
חמד עמאר: אני רוצה להודות לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, על הארגון של היום הזה, על העזרה שלהם, על כל מה שהם עושים למען קידום בטיחות בדרכים בישראל.
חמד עמאר: הנושא של הבטיחות בדרכים הוא נושא חשוב מאוד.
חמד עמאר: זו משימה לאומית.
חמד עמאר: זו משימה לכל אחד ואחד מאיתנו – לשמור על חיי אדם.
חמד עמאר: משמרות הזה"ב זה דבר שאתה מתחיל עם הילדים בכיתה ה-ו'.
חמד עמאר: זה הגיל שבו אתה מתחיל לחנך, מתחיל לתת לילד להתנסות.
חמד עמאר: אני אישית מכיר את התוכנית הזו דרך הילדים.
חמד עמאר: הילדה שלי בכיתה ה.
חמד עמאר: כאשר אני לוקח אותה בבוקר, אני רואה את הילדים עומדים שם.
חמד עמאר: גם היא לפעמים עומדת שם.
חמד עמאר: הם עוצרים את התנועה, ונותנים לילדים לחצות את הכביש בבטחה.
חמד עמאר: הנהגים כבר התרגלו.
חמד עמאר: הנהגים מושמעים, עומדים ונותנים לילדים לעבור.
חמד עמאר: תוכנית כזו צריך לתקצב כמה שיותר, ולתת לה להתפשט בכל בתי הספר בישראל.
חמד עמאר: לא יכול להיות שבית ספר אחד יקבל את זה ובית ספר אחר לא יקבל את זה.
חמד עמאר: אני גר בשפרעם, ואני לא רואה את זה בכל בתי הספר.
חמד עמאר: אני רואה את זה בחלק מבתי הספר.
חמד עמאר: לכן, בתוכנית הזו צריך יותר להשקיע מבחינה תקציבית, דרך הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
חמד עמאר: אני יודע שאתם מוגבלים מבחינה תקציבית, ולכן אני אדבר עם השר להחזיר את התקציב שלכם למה שהיה פעם – 550,000,000 שקלים ולא 320,000,000 שקלים כמו עכשיו.
חמד עמאר: אתם עושים עבודה מאוד-מאוד טובה בנושא.
חמד עמאר: אני רוצה לתת לכם דוגמא.
חמד עמאר: בתחילת השבוע, ביום ראשון האחרון הייתי באחד היישובים.
חמד עמאר: אני עובר ליד בית הספר, ואני רואה 4 ילדים יושבים באוטו ואחד נוהג.
חמד עמאר: ראיתי אותו עם בגדי בית ספר.
חמד עמאר: זה סימן שהוא תלמיד בבית הספר הזה.
חמד עמאר: זה בית ספר תיכון.
חמד עמאר: עמדו שם אנשים כדי לעלות לאוטובוס, ילדים בגיל שלו, ואני רואה שהוא במהירות מופרזת מכוון את האוטו לכיוון שלהם, כאילו להפחיד אותם, וחותך לצד השני.
חמד עמאר: אני רואה את האוטו שלו הולך ככה וככה, ואני אומר: "אלוהים, רק בנס זה לא נגמר כאן עם הרוגים".
חמד עמאר: כל זה מה אומר לי?
חמד עמאר: כמה שנדבר על תשתיות – וצריך להשקיע בתשתיות – אם לא נשקיע בחינוך ובהסברה, נפסיד ולא נצליח ולא נתקדם.
חמד עמאר: לכן, אדוני היו"ר, חשוב לשמור על הנושא של משמרות הזה"ב.
חמד עמאר: צריך לנסות להגדיל את התקציב לתוכנית הזו, בשיתוף המשטרה והרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, ולרוץ קדימה עם כל בתי הספר בישראל.
רון מוסקוביץ: אדוני, אני אבקש לפתוח, כי אני צריך לעבור גם לוועדת הפנים.
רון מוסקוביץ: בוקר טוב.
רון מוסקוביץ: תודה רבה לך, אדוני היו"ר, על כינוס הישיבה הזו.
רון מוסקוביץ: גם לך, חה"כ עמאר.
רון מוסקוביץ: אני רוצה לפתוח בנושא היותר רחב של החינוך בכלל.
רון מוסקוביץ: ציינתם פה סכומים, חשיבות החינוך ותעודת הבגרות.
רון מוסקוביץ: אחר כך אני אגע, בקצרה, בנושא של משמרות הזה"ב, וההמשך יהיה באמצעות האנשים שלנו שאמונים על התחום, שירחיבו ויפרטו באמצעות המצגת.
רון מוסקוביץ: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים רואה בחינוך כלי מאוד חשוב לטווח הבינוני והארוך.
רון מוסקוביץ: בסך הכל מערך ההכשרה של הילדים, תלמידים, נערים, הוא מאוד רחב.
רון מוסקוביץ: בחינוך היסודי, הדבר נעשה ברובו על ידי משרד החינוך.
רון מוסקוביץ: נמצאת פה ד"ר רחל רותם, שאמונה על התחום הזה.
רון מוסקוביץ: אנחנו מדברים על ילדים בגילאי בית ספר יסודי.
רון מוסקוביץ: החינוך התעבורתי, שהזכרתם, ממומן באופן ישיר על ידי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
רון מוסקוביץ: הסכום הנכון לשנה הזו, לאחר שהוספנו עוד כ-2,000,000 שקלים בחודש האחרון, הוא עומד על 18,000,000 שקלים בלבד.
רון מוסקוביץ: לכן, אנחנו מגיעים בסך הכל רק ל-70% משנתון של תלמידי כיתות י"א.
רון מוסקוביץ: בימים אלה אנחנו מדברים על הרחבת הלימודים לכיתות י' ו-יא', כאשר בסוף כיתה יא' אפשר יהיה לערוך מבחן בגרות פנימי, כך שהציון יהיה ציון חובה לכל תלמיד ותלמיד.
רון מוסקוביץ: הדבר דורש הכפלת התקציב ל-40,000,000 שקלים.
רון מוסקוביץ: אנחנו רוצים להגיע לכל הילדים בקבוצת הגיל הזו, וגם להגיע למוסדות חינוך, שכרגע לא כל כך מעודדים או שמים בראש סדר העדיפות את החינוך התעבורתי.
רון מוסקוביץ: בנוסף, אנחנו שוקדים בימים אלה על לימוד, בחלק מהשנה, של תלמידי כיתות י"ב, שרובם כבר מחזיקים ברישיון נהיגה, על מנת לתת להם הכשרה נוספת, מעשית יותר.
רון מוסקוביץ: בגיל הזה הם נחשבים נהגים צעירים, ואנחנו יודעים שההיפגעות של הנהגים הצעירים היא גבוהה הרבה יותר מאשר הנהגים בגילאים היותר בוגרים.
רון מוסקוביץ: כל המהלך הזה של התקצוב והרחבת טווח הגילאים, הוא מהלך שנעשה היום באמצעות המומחים ואנשים שעובדים עמנו, אבל מי שמוביל את זה הוא שר התחבורה והבטיחות בדרכים.
רון מוסקוביץ: לצורך כך, הוא ביקש מד"ר יעקב שיינין להוביל כתיבת תוכנית רב שנתית, שבתוכה החלק של החינוך יהיה נדבך מרכזי, כולל הקצאת המשאבים.
רון מוסקוביץ: אני מניח, שהנושא הזה, בשבועות הקרובים ממש, יבוא גם לפתחה של הממשלה וגם לפתחכם, חברי הכנסת.
רון מוסקוביץ: לגבי משמרות הזה"ב – אנחנו מאמינים גדולים בחינוך החווייתי, בהתנסות, ביכולת להפגיש את הילד בגילאים הרלוונטיים, שאנחנו מדברים עליהם, עם הכביש, עם המדרכה, עם הרכב הנוסע ועם לקיחת האחריות.
רון מוסקוביץ: גם אני באופן אישי זוכר את עצמי כתלמיד.
רון מוסקוביץ: נכנס אז שוטר – זו לא היתה אז שוטרת – והעביר לנו את השיעורים.
רון מוסקוביץ: אני זוכר גם את היציאה.
רון מוסקוביץ: מסתבר, שהעניין החווייתי מטביע חותם.
רון מוסקוביץ: אנחנו רואים את זה גם בדברים אחרים הקשורים לחינוך.
רון מוסקוביץ: אנחנו מדברים על מעל גיל 9.
רון מוסקוביץ: לפני כן, אנחנו מדברים על כך במפורש: אסור לילד לחצות לבד כביש.
רון מוסקוביץ: אנחנו מדברים גם על הכשרה בכיתות וגם על היציאה.
רון מוסקוביץ: הדבר הזה נעשה, כמובן, עם משטרת ישראל.
רון מוסקוביץ: הבעיה המרכזי שלנו, היא שאנחנו לא מגיעים לכל בתי הספר.
רון מוסקוביץ: מגבלת התקציב – ואני אומר את זה פה בזהירות – היא לא החסם העיקרי.
רון מוסקוביץ: אנחנו מדברים על התוכנית הנוכחית, שהיא בערך ב- 950 בתי ספר יסודיים כרגע.
רון מוסקוביץ: זה בפחות מ-5,000,000 שקלים.
רון מוסקוביץ: זה לא שאני מזלזל, אבל אם אנחנו נוכל להגיע לפריסה מלאה בכל בתי הספר - - -
חמד עמאר: מה מונע מכם לעשות את זה?
חמד עמאר: אם זו לא בעיה תקציבית, אז מה הבעיה?
רון מוסקוביץ: אני לא אומר שאין בעיה תקציבית, אבל היא משנית.
רון מוסקוביץ: הבעיה המרכזית כרגע, היא היכולת של המשטרה לגייס את כוח האדם הדרוש.
רון מוסקוביץ: יש פה בעיה, המשטרה מתאמצת, אנחנו בקשר שוטף, אבל קשה מאוד לאייש את המשרות.
רון מוסקוביץ: לא מדובר פה במשרות מלאות, והשכר של מי שעושה את זה – אני מדבר על השוטרים והשוטרות – הוא לא שכר גבוה.
רון מוסקוביץ: אנחנו מתמודדים, ומנסים לאייש את המשרות.
רון מוסקוביץ: גם היום, בתקציב הנוכחי, ישנם פערים.
חמד עמאר: למה, מי שעושה את זה הוא לא שוטר מן המניין?
רון מוסקוביץ: זו יחידה נפרדת.
רון מוסקוביץ: אני מניח שהמשטרה תפרט.
רון מוסקוביץ: ישנה יחידה, שמונה בסך הכל קרוב ל-40 שוטרות, עם מפקדת וכל המערך התומך.
רון מוסקוביץ: אנחנו מסייעים ומממנים באופן מלא את הנושא הזה, כולל אמצעי עזר, כולל מעטפת שנדרשת.
רון מוסקוביץ: אני אומר: אנחנו מוכנים להרחיב את הדבר הזה גם לבתי הספר, שבהם אין בדיוק מעבר חצייה המביא את התלמידים אל בית הספר וממנו.
רון מוסקוביץ: בסופו של דבר, בכל יישוב, בכל מקום, ישנה סביבה שאפשר לערוך בה את ההתנסות המעשית.
רון מוסקוביץ: אנחנו היום שוקדים על כך.
רון מוסקוביץ: אני לא רק מביא את זה לפתחה של הוועדה.
רון מוסקוביץ: אני רוצה לעדכן, שיש אצלנו כרגע מהלך של חשיבה, כיצד אנחנו מרחיבים את הדבר הזה, גם באמצעות רשויות מקומיות, גם באמצעות החזרת שוטרים שפרשו לגמלאות לתוך המערך, ואולי גם באמצעי אחר.
רון מוסקוביץ: לנו מאוד חשוב, שדמותו של השוטר וסמכותו הן אלה שתהיינה מובילות, והוא ייכנס לתוך הכיתות.
רון מוסקוביץ: לסיום – אני רוצה לעדכן, שאני פניתי לראש אגף התנועה ואמרתי לו, שאנחנו מוכנים גם לממן את ההכשרה של שוטרים, שיוכשרו לטובת העניין הזה, או רענון לשוטרים שכבר פרשו ומוכנים לבוא ולשרת.
רון מוסקוביץ: לדעתי, זו משימת קודש, מעבר לעניין של תשלום.
רון מוסקוביץ: הנושא של משמרות הזה"ב, הוא נושא בעל השפעה אדירה על התלמיד, מבחינת ההכשרה שלו.
רון מוסקוביץ: אגב, מניסיון ומחקרים, אנחנו רואים שילדים בגילאים הללו משפיעים גם על התנהגות ההורים.
רון מוסקוביץ: פה יש לנו רווח כפול.
רון מוסקוביץ: אני מקווה, שתצא קריאה מהוועדה, לחזק את הפרויקט הזה ולתת לנו את הרוח הגבית להרחיב אותו, למרות הקשיים שציינתי.
רחל רותם: אני רוצה להצטרף לברכות.
רחל רותם: אני אתחיל לדבר באופן כללי.
רחל רותם: החינוך לבטיחות בדרכים נלמד במערכת החינוך מהגן ועד למכללות להכשרת עובדי ההוראה.
רחל רותם: אנחנו מקיפים את כל המערכת, כולל הכשרת גננות ומורים להוראת בטיחות בדרכים.
רחל רותם: אנחנו עושים את זה בשיתוף פעולה מלא עם הרשות לבטיחות בדרכים.
רחל רותם: אנחנו שמחים על השיתוף הזה, אבל האחריות החינוכית היא שלנו: הכנת התוכניות והכשרת המורים, וכמובן ההוראה בכיתות, בגנים ובמכללות.
רחל רותם: לגבי חינוך תעבורתי – זה לא הנושא היום, אבל חשוב לחנך את הנהגים הצעירים.
רחל רותם: אנחנו קוראים לנושא הזה חינוך לזהירות ולבטיחות בדרכים.
רחל רותם: חינוך תעבורתי אנחנו קוראים ל-3 השנים בהם אנחנו מכשירים את הנהג הצעיר.
רחל רותם: בעצם זה 4 שנים: בכיתות ט'- יב'.
רחל רותם: בהיסטוריה רבת השנים, התקציב מחולק כך שמשרד החינוך מממן את הגנים, בתי ספר יסודיים, כאשר לפני כ-5 שנים לקחנו על עצמנו גם את המכללות ואת המגזר החרדי שלא היה בתמונה.
רחל רותם: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים מממנת את החינוך התעבורתי, כי זה יותר מתמקד בנהג צעיר.
רחל רותם: חלק מאיתנו היה אתמול בטקס אזכרה לנפגעי תאונות הדרכים, ושוב קיבלנו את העוצמה והייעוד של התפקיד שלנו לחנך את הצעירים לנהוג אחרת, להתנהג אחרת ולשמור על החיים שלהם ושל זולתם.
רחל רותם: למשרד החינוך מאוד חשוב החינוך התעבורתי.
רחל רותם: הוא ערוך לכך מקצועית, הוא עושה את זה שנים, אבל ישנה בעיה תקציבית.
רחל רותם: לגבי הבגרות – מעולם זה לא היה מבחן בגרות.
רחל רותם: זה היה ציון לבגרות.
רחל רותם: אנחנו תומכים בכך שזה יהיה ציון כמו בחינוך גופני.
רחל רותם: ציון בצד השמאלי של התעודה.
אלכס מילר: מתי זה בוטל?
רחל רותם: היו שנתיים בהן הרשות הלאומית העבירה למשרד החינוך 40,000,000 שקלים בכל שנה.
רון מוסקוביץ: לפני כשנתיים זה היה.
רחל רותם: לא.
רחל רותם: טיפה יותר.
אלכס מילר: אני שמעתי, שיש תקציב שצריך לעבור או הועבר למשרד החינוך – 30,000,000 שקלים לעניין של החינוך התעבורתי.
רחל רותם: לא עבר.
אלכס מילר: אז איפה התקציב הזה?
רחל רותם: כמו שאמר המנכ"ל, עברו רק 18,000,000 שקלים.
רחל רותם: מדובר בשעה שבועית.
אלכס מילר: רבותיי, אני רוצה להבין איפה נמצא הכסף לחינוך תעברותי, ברשות או אצלכם.
רחל רותם: הרשות מעבירה אלינו.
רחל רותם: הרשות מתקציבה, שהוא צומצם כמעט לחצי, מעבירה אלינו כפי יכולתה.
רחל רותם: כפי שאמר המנכ"ל, חוזרים עכשיו דיבורים להחזיר את התקציב ל-40,00,000 שקלים.
רחל רותם: בשנה שעברה התקציב היה 15,000,000 שקלים, והשנה היא הצליחה לגייס עוד 3,000,000 שקלים, כך שהתקציב הוא 18,000,000 שקלים.
רחל רותם: כמו שאמר המנכ"ל, זה לא מכסה שנה.
רחל רותם: אנחנו מדברים על שעה שבועית.
רחל רותם: שעה שבועית בכיתות יא' עולה מעל 6,500 שקלים.
רחל רותם: כפול 3,000 כיתות, מדובר מעל ל-18,000,000 שקלים.
רחל רותם: אדוני המנכ"ל, אני שמחה להגיד לך – ואני חושבת שאתם יודעים – שהשנה אנחנו מכסים חלק מתקציב משרד החינוך ומגיעים לכך ש-95% מכיתות יא' מקבלים חינוך תעבורתי.
חמד עמאר: האם זה לשיקול דעתו של המנהל?
רחל רותם: כתוב בחוזר מנכ"ל: שעה חובה.
חמד עמאר: קיימנו כמה ישיבות בנושא, והתברר שכמה בתי ספר בכלל לא נוגעים בזה ולא עושים את זה.
חמד עמאר: מי אמור לפקח על כך, שהנושא הזה מועבר לתלמידים או לא מועבר לתלמידים, אבל לא בשיקול דעתו של המנהל אם להעביר או לא להעביר את הנשא?
רחל רותם: תודה רבה על השאלה.
רחל רותם: זה כתוב בחוזר מנכ"ל כבר הרבה מאוד שנים.
רחל רותם: אגב, מי שהכניס את זה לחוזר מנכ"ל זו רונית תירוש – היום חברת כנסת, ואז היא היתה מנכ"לית משרד החינוך - היא הכניסה למשרד החינוך חובה ללמד זאת בגנים, כחלק מהמערך הכולל, שעה שבועית בכיתות א', שעה שבועית בכיתות ה, שעה שבועית בכיתות יא'.
רחל רותם: זה לפי חוזר מנכ"ל.
חמד עמאר: אבל אנחנו יודעים שזה לא מתבצע.
חמד עמאר: מה אתם עושים על מנת לבצע את זה?
חמד עמאר: יש חוזר מנכ"ל, ויש ביצוע.
חמד עמאר: אין ביצוע.
חמד עמאר: בהרבה בתי ספר זה לא מבוצע.
חמד עמאר: אני שמעתי את זה מתלמידים שהגיעו לוועדות ודיברו על זה.
רחל רותם: הייתי בחלק מן הוועדות.