GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלכס מילר: אני לא מאמין שאנחנו בחודש חודשיים נראה תוצאות כי במערכת החינוך אפשר לראות תוצאות אחרי שנים ולא אחרי חודשים אבל, לפחות, אני מתאר לעצמי שכאשר אתם עושים שינויים בתוך המערכת, שינויים שהם מופעלים לטובת הישגים במיגזר כזה או אחר, אז אתם בדקתם את העניינים והחלטתם שזה הדבר הטוב ביותר.
מאיה שריר: מאה אחוז.
מאיה שריר: את הפעולות שעשינו מאז הדוח האחרון ואת השיפורים אני יכולה לתאר.
מאיה שריר: דבר ראשון עשינו הרחבה מאד מאד משמעותית של שעות זכאות לתמידים עולים שנולדו באתיופיה, זאת אומרת, אם לפי המתכונת הישנה שהיתה קיימת תלמיד עולה זכאי לשעות נוספות לרכישת עברית כשפה שניה בבית ספר יסודי, זה היה צריך להיות לפי התאריך של ה-1 במרץ 2011 כלומר, כל מי שעלה רק אחרי 1 במרץ 2011 ואנחנו הרחבנו את זה בחמש שנים והיום זה למי שעלה אחרי ה-1 ביולי 2006 זאת אומרת, כל ילד שעלה מאתיופיה החל מיולי 2006 מקבל היום שעות במערכת.
מאיה שריר: ההרחבה פה היא מאד משמעותית, והיא כל כך משמעותית שאפילו היתה בעיה של שעות כי היתה ממש הרחבה.
מאיה שריר: מעבר לזה יש לנו תכנית עם קרן "מוריה", שהיתה בתשעה בתי ספר והיתה בשלושה ישובים והיום היא עובדת בשבעה עשר בתי ספר בששה ישובים.
מאיה שריר: היתה תוספת שנתן המנכ"ל הקודם, דר' שושני, הוא הוסיף עוד שני מליון שקל לתכנית "פקט" תכנית שפועלת בגני הילדים - - -
דובר: זה יחד עם הג'וינט, לא?
מאיה שריר: יחד עם הג'וינט אנחנו מממנים.
אלכס מילר: אני אסביר לכם איך אני רואה דברים.
אלכס מילר: אני לא ממציא כאן גלגל ולא מגלה את אמריקה אבל יש מספר דברים שמשפיעים על ההישגים של תלמיד במערכת החינוך ואני יכול לפרט עבורכם.
אלכס מילר: שעות הוראה במקצוע, צפיפות בכיתות וליווי אישי.
אלכס מילר: אלה הדברים שעושים לתלמיד, במידה והדברים האלה נאספים יחד אז יש שיפור ניכר בהישגים.
אלכס מילר: המערכת שלכם יודעת את זה - - -
דובר: תחזור על שלושת הדברים.
אלכס מילר: צפיפות בכיתות, שעות הוראה וליווי - במידה ויש בעיות אישיות לתלמיד כזה או אחר אז יש ליווי, יש פר"ח, יש סחל"ב ויש כל כך הרבה תכניות במערכת החינוך ועכשיו תראו, אנחנו מדברים על כמות מסויימת של תלמידים במערכת החינוך שאתם מזהים שיש צורך בהשקעה וכמו שחבר הכנסת שלמה מולה ציין, ההשקעה הכי גדולה שקיימת היום במערכת החינוך היא במיגזר יוצאי אתיופיה.
אלכס מילר: אם הייתם יוצאים מנקודת הנחה שאלה שלושת הדברים שבאמצעותם ניתן בצורה מבוקרת לעשות שינוי בהישגים של אותם התלמידים, אז היה אפשר לעשות -על ידי רגולציה כזו או אחרת, לצמצם את הכמות –ותקנו אותי אם אני טועה, אבל לצמצם את כמות התלמידים ולחייב שבכיתות יהיה מספר תלמידים שלא יעלה על מספר כזה וכזה, השעות - כמו שאתם עושים, השעות הן קיימות אבל, כמו שאת יודעת, שאם את נכנסת לכיתה של שלושים ומשהו תלמידים, אז גם אם תתני פי שתים שעות זה לא יעזור ויש לכם תכניות, פר"ח, בשבוע הבא ועדת חינוך הולכת לדון בכל מה שקורה במערכת הזו, הפרוייקט הזה לפני קריסה, תפעילו אותו, תפעילו אותו שם, עבור סטודנטים שיכולים להיכנס ולעבוד עם התלמידים בצורה אישית, פעמיים בשבוע שעתיים תאמינו לי - אתם מקבלים תלמיד אחר.
אלכס מילר: יש לכם עוד תכניות, יש לכם מילגות לסטודנטים להוראה, פשוט תעשו פעם אחת "גל", אנחנו לא נמצאים במצב של עלייה המונית לישראל אלא אנחנו נמצאים במצב של עליה שהיא לא גדולה ואפשר לעשות את זה בצורה מבוקרת, אפשר להפעיל תכניות של ליווי אישי לכל אותם התלמידים שלפי המלצה אתם מזהים שניתן להעלות את ההישגים שלהם על ידי מנגנונים של טיפול אישי לילד ובסופו של דבר אתם גם תקבלו תוצאות שיכול להיות שגם יפתיעו אתכם.
אלכס מילר: בכל מה שקשור לנושא של הרגולציה של תלמידים ראו, היגשתי הצעת חוק לפתיחת איזורי רישום - חוק יסוד, יש הסכם קואליציוני בין "ישראל ביתנו" ל"ליכוד" על כך שתהיה התקדמות בכל הנושא של בחירת ההורים והילדים את מקום הלימודים.
אלכס מילר: משרד החינוך יצא בפיילוט בו קרוב לששה עשר ראשי ראשויות הצטרפו לפתיחה מבוקרת של איזורי רישום בתוך ערים.
אלכס מילר: אני אומר דבר כזה, כל מי שרוצה - לפי מה שאני בדקתי, אין לו בעיה בתוך העיר עם הנושאים האלה, כל מי שלא רוצה יש לו בעיה.
אלכס מילר: משרד החינוך, לפי מה שראינו ולמדנו, אין לכם שום כלי ממשי כדי להתמודד עם הדבר הזה.
אלכס מילר: אז אולי אנחנו נצא עם הצעת חוק שנותנת לכם כלי על בסיס של חשד להפעלת רגולציה על פי ארץ המוצא, על בסיס עלות, נוסיף עד מספר דברים ונותן לכם, למשרד החינוך כלי כדי להחליט שבמידה יש לוועדה כזו או אחרת שתהיה במחוז מרכז, צפון, חיפה, תל אביב, איך שתקראו לזה, שמורכבת מאנשים שאין להם שום קשר לשלטון מקומי, ואני גם לא רוצה שיהיו שם נציגים של שלטון מקומי, אלא יהיו שם נציגים של משרד החינוך, שבמידה ומקבלים פניה בענין כזה או אחר, תהיה להם הסמכות להעביר ילד מבית ספר א' לבית ספר ב', בצורה מבוקרת, כמובן שזה לא "סוגר כיתה" וכל התירוצים שאנחנו מכירים.
אלכס מילר: אם יש צורך להקצות תקציב מסוים למקומות שבהם אתם יודעים שיש בעיה, אז להקצות תקציב שיתן השלמה לכל אותן הטענות שיש לראשי ערים סביב הנושא הכספי וסביב הנושא של ההסעות.
אלכס מילר: תעשו את הדבר הזה, שנה שנתיים - תראו איך העינינים נפתרים, תראו איך אתם מפזרים את הילדים, תראו איך אתם נותנים ליווי, תראו איך אתם מצמצמים את הכיתות ובסופו של דבר יהיה לכם שיפור.
אלכס מילר: כל התכניות האלו - הכל טוב ויפה אבל, אנחנו בסופו של דבר, צריכים לעבוד מערכתית.
אלכס מילר: אתמול היה לנו דיון כאן, בוועדת החינוך בשדרות, על נושא של אלימות.
אלכס מילר: אנחנו שומעים ממשרד החינוך על כל מיני תכניות.
אלכס מילר: האם אתם יודעים מה אני שומע ממועצת התלמידים?
אלכס מילר: שהפעם היחידה שהתלמידים –וזה לדברי מועצת התלמידים, לא דברים שלי, שהפעם היחידה שהם נחשפים לנושא של הסברה על אלימות בצורה מסודרת זה ביום ציון הירצחו של ראש הממשלה יצחק רבין ז"ל.
אלכס מילר: אז אפשר לבוא ולהגיד ש"יש לנו תכניות" ואחננו מברכים על התכניות אבל צריך להיות משהו איסטרטגי מערכתי לטיפול בבעיה ובסוגיות מסוימות, שאתם מכירים אותן ויודעים עליהן.
אלכס מילר: דרך אגב, אם היו עושים את זה מזמן אז כבר לא היינו עם הבעיות האלו, מזמן היינו כבר משפרים בצורה מאד משמעותית - גם את ההישגים ולא היו מעלים כאן סוגיות של מצב ההשכלה.
אלכס מילר: סוגיה נוספת היא של מצטיינים וחיזוק המופת, גם שם, אנחנו מדברים על מצב לפיו הדבר הזה לא יכול להיות אך ורק בתוך המערכת החינוך אלא הוא צריך להיות נגזרת גם ממערכת ההשכלה הגבוהה, זאת אומרת שגם מערכת ההשכלה הגבוהה - שנמצאת תחת שר החינוך, יושב ראש המועצה להשכלה הגבוהה, גם במערכת ההשכלה הגבוהה ובעתיד גם בכל הנושא של התעסוקה.
אלכס מילר: אם תבנו קו מסודר אז תאמינו לי, יהיו לכם גם שאיפה, גם תוצאות וגם רצון.
אלכס מילר: אנחנו לא מדברים כאן על משהו יוצא דופן, אנחנו לא מדברים פה על מאות אלפים שצריך עכשיו "לשבור את הראש" בשאלה איך מטפלים בהם אלא שאנחנו מדברים על קבוצה, שאמנם היא קבוצה גדולה אבל ניתנת לטיפול מבוקר, חכם, שבסופו של דבר תתן מענה.
אלכס מילר: אני נמצא כאן בכנסת משנת 2006, משנת 2006 אני חבר ועדת חינוך ואני חושב שלא היתה חצי שנה שלא היינו מעלים את הסוגיות האלו.
אלכס מילר: כל פעם, אותם דברים, אותם דברים, יש תכניות והכל נמצא, הכל עובד יפה מאד אבל, אם אתם באים לכאן ואומרים: 'שמע, המצב נפלא ואין שום בעיה' אז אני יכול להגיד לכם 'תודה רבה' ובזה סיימנו, הנושא הזה לא יעלה יותר, יש תיקונים נקודתיים פה ושם שאפשר לעשות אבל, אם אתם עדיין אומרים שקיימת בעיה וצריך לטפל בה אז זה יכול לפתור לכם הרבה בעיות.
אלכס מילר: תחשבו על המלצתי.
מאיה שריר: אנחנו לא אומרים ש'אין בעיה' אלא אנחנו אומרים שהבעיה מטופלת ויש שיפור בציונים, גם במבחני בגרות, גם במיצ"ב ועוד מעט נראה את התוצאות של השנה.
מאיה שריר: יש מיפוי ממוקד ברמה של תלמיד עם מספר תעודת זהות וכל המשאבים שכל אחד מקבל, כי כמו שאמר יושב הראש, הם לא הרבה מאד והם מטופלים.
מאיה שריר: תרשה לי להוסיף שני מרכיבים מאד חשובים להשפעה על הישגי תלמידים.
מאיה שריר: האחד הוא הרקע האורייני בבית ואנחנו רואים שעולים שמגיעים מרוסיה, מאוקראינה ומכל ארץ אחרת ובבית רגילים לספרים, אז הלימוד של שפה שניה הוא הרבה יותר מהיר כי הוא מבוסס על רקע אורייני בשפת אם - - -
אלכס מילר: רוסיה של היום היא לא ברית המועצות.
מאיה שריר: נכון אבל עדיין יש ספרים
אלכס מילר: התלמידים שהגיעו בשנות התשעים הם לא אותם תלמידים שמגיעים ב-2012.
מאיה שריר: נכון אבל עדיין הבית אורייני ומלא ספרים.
מאיה שריר: מרכיב אחד שמאד משפיע על הישגי תלמידים - ורואים את זה במחקרים בכל העולם הוא השכלת ההורים.
מאיה שריר: בגלל ההשפעה של השכלת ההורים על הישגי ילדים אנחנו במסגרת תכנית החומש של יוצאי אתיופיה, שפה משרד החינוך מקציב לזה עשרים מליון שקל - - -
נחמן שי: מהי תכנית החומש?
מאיה שריר: תכנית החומש היא החלטת ממשלה לחמש שנים מ-2008 - - -
נחמן שי: אני מבקר את התכנית הזו.
נחמן שי: חלק מן השערות הלבנות שלי הוא מן התכנית הזו.
מאיה שריר: אבל משרד החינוך עושה בזה עבודה.
מאיה שריר: עשרים מליון שקל בשנה תקציב תוספתי ואנחנו רואים את השיפור גם בתכנית הזאת.
מאיה שריר: במסגרת תכנית החומש אנחנו יזמנו גם תכניות להשלמת השכלה להורים ושתי תכניות למצוינות.
מאיה שריר: כפי שדיבר חבר הכנסת שלמה מולה, אנחנו בעד לקדם את המצויינים ולחזק אותם.
מאיה שריר: יש לנו שתי תכניות חדשות במסגרת תכנית החומש - - -
שלמה מולה: למה לא להרחיב את התכנית הזו של טיפוח מצויינות?
מאיה שריר: אמרתי, עשינו שתי תכניות חדשות שנראה איך יופעלו, כרגע אנחנו מדברים על חמישה ישובים וזו רק התחלה.
שלמה מולה: איך אתם בוחרים את הישובים?
מאיה שריר: על פי נתונים של יוצאי אתיופיה ומיפוי לפי השאלה: מה יש כאן ואין במקומות אחרים.
מאיה שריר: ניסינו לתת מענה לכל ילד כדי שכל ילד תהיה לו אפשרות לקבל תכניות.
מאיה שריר: מעבר לזה, לגבי בתי ספר יש הנחיה מאד מפורשת של השר לסגור את בתי הספר האלה, לא בבת אחת אבל בהדרגה - - -
אלכס מילר: לא צריך שתגיעו למצב כזה שיהיה בית ספר כזה, אני רוצה שיהיה לכם כלי - - -
מאיה שריר: הגיעו מן ההסטוריה אז אנחנו מתקנים את זה, וגם ההורים לא כל כך הסכימו ובמקום אחד שהיתה כוונה לסגור - ההורים הם אלה שהשאירו את בית הספר פתוח.
שושנה בן דור: גם אנחנו מפעילים תכניות אם כי על אף כל הבקשות של משרד החינוך לא ראה לנכון ליצור את אותם שיתופי פעולה - - -
מאיה שריר: חוק חובת המכרזים.
שושנה בן דור: אני חושבת שצריכים להסב את הדיון, עם כל הכוונה, לנושא של הריכוזיות ועל אף שברור שבמידה וזה מכוון אז זה דבר שיש לגנות אותו ולשנות אותו, מטבע הדברים נוצרים בתי ספר כאלה ואני חושבת שלהכריז ולסגור בית ספר רק בגלל הריכוז הגבוה של יהודי אתיופיה באותו בית הספר, זה לא תמיד הפתרון.
שושנה בן דור: אנחנו עובדים בבתי ספר כאלה, אחד מבתי הספר שמופיע ברשימה מועמד לכאורה לסגירה, - - -
שלמה מולה: בלוד?
שושנה בן דור: אני לא רציתי להזכיר את שמו, כי רציתי להציג נתונים שקיבלנו ועכשיו, כשהצגת ואמרת "בית הספר" אז אני לא יכולה לרדת לרמה של הנתונים שקיבלנו, שהם מאד חיוביים ומראים שעבודה נכונה עם התלמידים היא הרבה פעמים יותר חשובה ממידת הריכוזיות.
שושנה בן דור: אני חושבת שהדברים שמאיה הצביעה עליהם מבחינת הצורך להשלים את הפער האורייני ולהשלים את ההשכלה הכללית של הילד, את הידע הכללי, יחד עם מה שאתה - יושב הראש, הצבעת עליו כצמצום במספר התלמידים בכיתה, והפנייה לטיפול אישי, הם מה שביחד מובילים להצלחה.
שושנה בן דור: אנחנו רואים את זה.
אלכס מילר: אמרתי: אני לא ממציא גלגל.
שושנה בן דור: וגם מה שמאיה אמרה לגבי הרקע האורייני והשכלת ההורים, אלה הדברים שאנחנו צריכים לתת עליהם את שימת הלב ואז אנחנו רואים שהילדים מגיעים להישגים.
שושנה בן דור: כתכנית ותיקה יש לנו כבר בוגרי אוניברסיטה שאנחנו עבדנו אתם ביסודי ורואים את ההמשכיות של העבודה.
אפרת ירדאי: רציתי שנשים לב לכך ש 8% בסך הכל מתלמידים יוצאי אתיופיה נמצאים בבתי הספר הסגרגטיביים.
אפרת ירדאי: שמונת האחוזים האלה הם לא בהכרח אלה שמכריעים את הפערים אז צריך לשים לב זה.
אפרת ירדאי: אני גם ממשיכה את מה ששושנה התחילה, פיזור הוא לא תמיד התשובה, צריך לבדוק אם יש בית ספר שהוא טוב, ויש הישגים אז אנחנו לא רואים סיבה ל- - -
אלכס מילר: מעבר לריכוזיות, יש עוד סוגיה שצריך להבין אותה.
אלכס מילר: זה לא רק ענין של הישגים, אנחנו לא עוסקים כאן רק בהישגים, זה לא מפעל לציונים אלא אנחנו מדברים גם על חיי חברה, אנחנו מדברים גם על מצב שאותם התלמידים שנמצאים כל הזמן, כל הזמן, במין מעגל כזה, שנוצר, מעגל של הורים, חברים, כיתה, ולא יוצאים ממנו, זה גם "ממשיך הלאה" זאת אומרת, אין להם חברים שבעצם יכולים לחשוף אותם לתרבות אחרת, - - -
אפרת ירדאי: אבל אנחנו רואים הילדים מפתח תקוה, למשל, אני לא יודעת אם לראות גזענות בחיי היומיום שלהם, כשחודש וחצי לא היה להם בית ספר כי הם אחוז מאד גבוה של תלמידים אתיופים, איך זה ישפיע על החיים שלהם והאם זה עדיף?
אלכס מילר: צריך להתחיל מאיזשהו מקום כדי לשנות את הענין.
אלכס מילר: היה מצב שהיה ריכוז מאד גבוה בבית ספר מסוים, שנה אחרי שנה אחרי שנה, קיבלו החלטה ואמנם, היה פרק זמן שההחלטה הזו בעצם -בצורה כזו או אחרת, פגעה בתלמידים בטווח –לדעתי קצר, אבל מעכשיו והלאה השיפור שלהם יהיה הרבה יותר משמעותי מאשר אם עוד שנה ועוד שנה זה היה נמשך.
אלכס מילר: מתישהו זה תמיד צריך לעצור וזה פוגע, זה פוגע, אני יודע שזה פוגע אבל זה פגוע לטווח קצר וצריך להסתכל על העתיד כי זה יימשך ואני יכול לקבל, ואני גם הייתי שם, אני יכול לקבל שבבית ספר כזה או אחר, לעולים תהיה כיתת עולים לתקופה מסויימת, אין לי שום בעיה עם זה, הייתי שם, אם לא הייתי בכיתת עולים כשעליתי לישראל לא הייתי עובר בגרות.
אפרת ירדאי: נכון אבל - - -
אלכס מילר: אני אומר לך שברגע שאני עברתי את התקופה הזו וברגע שעשו את הפיזור לכיתות אחרות, כל מי שהמשיך וכל החברים שלי -גם מן הכיתה וגם מן הבית, וגם אלה שהייתי אתם מעבר לזה, הכל מעורבב.
אפרת ירדאי: עלינו לשים לב שהם 8% והפערים נמצאים בלי שום קשר לבתי הספר הסגרגטיביים ויש בתי ספר עם אחוזים מאד נמוכים של יוצאי אתיופיה שעדיין גם יש שם פערים והתלמידים נמצאים בכיתות נפרדות.
אפרת ירדאי: אחננו צריכים לזכור שאנחנו צריכים לדבר לא במונחים של אינטגרציה אלא אינטגרציה איכותית, ולא במונחים של "לגשת לבגרות" כי ילד יכול להוציא בגרות אבל יש להוציא ציון בגרות שמאפשר לך להתקבל אוניבירסיטה ויש לשים לב אל כל הדברים האלה.
אפרת ירדאי: כשאנחנו אומרים אינטגרציה - - -
אלכס מילר: אנחנו עדיין לא נמצאים במדינה שהממוצע הכלל ארצי הוא כל כך גבוה שאפשר להגיד, וואללה, אנחנו פה במשבר.
אלכס מילר: כל המצב של מערכת החינוך רק בשנה או שנתיים האחרונות משתנה.
אלכס מילר: היינו פה בכנסת, היה קיצוץ מאד גדול שפגע מאד במערכת, היו שינויים דרמטיים, אבל בסופו של דבר אחנו מתחילים לראות שיש איזשהו שינוי.
אלכס מילר: יש רציונאל, הרציונאל הוא להגיע למצב שבו התלמידים נמצאים –קודם כל, באוירה החברתית הנוחה ביותר ומצד שני מי שבעצם מכריע על חינוכם נותן את המכסימום שהוא יכל כדי שהם במאת יצליחו.
אלכס מילר: ותאמיני לי שהרבה יותר קל, הרבה יותר קל למערכת החינוך לטפל בשני תלמידים בכיתה, שצריך להעלות את הרמה שלהם, שצריך לעלות את ההישגים שלהם מאשר לטפל בבית ספר שלם.
אלכס מילר: הרבה יותר קל לקחת שניים שלושה תלמידים - - -
אפרת ירדאי: גם יותר קל לטפל בתלמידים יוצאי אתיופיה שהם בכיתה נפרדת.
אלכס מילר: צריך להפריד בין עולים לבין כאלה שנולדו כאן.
אלכס מילר: אף אחד לא אומר לך שתהיה כיתה לאלה שנולדו כאן ופתאום יש לו כיתה של עולים ש - - -
אפרת ירדאי: אדגים מן הנסיון שלי.
אפרת ירדאי: עבדתי בבית ספר -ולא אציין פרטים וכל תלמיד יוצא אתיופיה נאלץ להישאר אחר הצהרים לשיעורי העשרה והיו שם תלמידים שלא היו צריכים שיעורי העשרה בלשון, והבעיה היא שיש פה כוחות כלכליים שהם לא בהכרח עם ערכים חינוכיים, ש"מתאים להם" להפעיל פרוייקט במקום מסוים אז אני מבקשת מוועדת החינוך שקודם כל תדרוש ממשרד החינוך לקחת אחריות על החינוך של הילדים, לבדוק את הפרוייקטים שפועלים כי יש התנגשות של כל מיני פרוייקטים וכפילויות, גם הפרוייקט הלאומי שהוא לא - - -
שלמה מולה: דבר ראשון, אנחנו לא אומרים שהמקור לכל הקשיים והבעיות בהישגים של תלמידים עולי אתיופיה טמון אך ורק בכך שבשמונה עשר בתי הספר האלה בהם יש ריכוז גבוה.
אלכס מילר: זה לא מה שאנחנו אומרים.
שלמה מולה: אבל מה שכן הייתי אומר, ואני מסכים אתך, אדוני יושב הראש, שכשיש לך בחלון הראווה בית ספר שבו יש 95%, 90%, 60%, 80%, 70% תלמידים יוצאי אתיופיה באותו בית הספר וכשאני אומר את הנתונים ויש מולי את התיאוריה הזו לפיה רק בגלל הבעיות שהיו עם בית ספר ממלכתי דתי הנתונים הם כאלה אז מסתבר שגם בבתי הספר הממלכתיים יש אחוז גבוה זאת אומרת שיש פה בעיה של 'יד מכוונת' ואנחנו באים ואומרים: רבותי, במדינת ישראל לא יכול להיות, בשום פנים ואופן, בתי ספר על טהרת ארץ המוצא של התלמידים.
שלמה מולה: יש לנו ויכוח במקומות אחרים, יש לנו ויכוח לגבי החינוך של החרדים, האשכנזים, הספרדים ושם ההתמודדיות אחרות, גם שם יש לנו שם בעיה אבל, בבתי הספר הממלכתיים, גם הדתיים, זה לא נכון, זה לא קביל שיהיה אחוז גבוה של יוצאי אתיופיה ועל זה בכלל אין ויכוח ואני, דרך אגב, אני לא משתכנע מזה שצריך לראות רק אם התלמיד הגיע לציונים גבוהים בבגרות - כן או לא - אלא שהנושאים החברתיים הם לא פחות חשובים בענין הזה.
שלמה מולה: הדבר הנוסף: כשאנחנו נגיע לרמה של פיקוח על השאלה האם יש בתי ספר שבהם יש באמת כיתות נפרדות ליוצאי אתיופיה, למרות שבאותו בית הספר יש עשרה אחוז תלמידים יוצאי אתיופיה, ואם יש שם כיתות נפרדות אז זו שאלה אחרת, למה יש כיתה נפרדת, למה התלמיד נשאר אחר הצהרים?
שלמה מולה: אם התלמידים נשארים אחר הצהרים כדי לקבל העשרה ואני יודע, ואני מכיר את בית הספר בו הילדים שלי לומדים, אני יודע שיש תלמידים שמשאירים אותם אחר הצהרים, אני משתתף באופן פעיל בישיבות של ועד ההורים, ואני יודע שיש תלמידים שמשאירים אותם אחרי שלש, אחרי שתים, לא רק תלמידים יוצאי אתיופיה כדי לתת להם העשרה ובזה לא צריך לגעת אבל יש לי בעיה, יכולה להיות לי בעיה אם מוצאים תלמיד בכיתה בזמן הלימודים בשעה תשע בבוקר, בעשר בבוקר, על חשבון השעות הכיתה שהוא צריך ללמוד ואם מוציאים אותו אז זו בעיה, זו בעיה, לא שמשאירים אותו אחר הצהרים - - -
אפרת ירדאי: אבל כשמשאירים רק תלמידים יוצאי אתיופיה.
שלמה מולה: אין לי בעיה אם משאירים תלמיד יוצא אתיופיה, כדי לתת לו חיזוקים, אחר הצהרים, - - -
אפרת ירדאי: אם הוא לא צריך - - -
שלמה מולה: ואם הוא צריך, אמרתי אם הוא צריך, מי שלא צריך הוא בכלל לא צריך להישאר, זה ברור שמי שלא צריך לא צריך להישאר אבל, אני מסכים עם שושנה, אם יש בית ספר מסוים, שבו אנחנו מגיעים להישגים למרות –ואני כבר מסיים, לגבי מה ששושנה אמרה, אם יש בית ספר שיש בו הישגים לימודיים למרות שהתחושה שלנו היא לא נוחה עם זה שיש בית ספר עם אחוז גבוה של עולי אתיופיה, אז אני לא חושב ששר החינוך, וגם מנכ"לית משרד החינוך וגם אנחנו חברי הכנסת, לא נדרוש בית ספר בכל מחיר אבל, צריך לבוא ולשכנע אותנו, שבית הספר הזה ההישגים שלו הם מצויינים, ושהוא בית ספר למופת ולי אין בעיה עם זה.
שלמה מולה: אבל, כשאני רואה מה שקורה בנתניה -ואני לא רוצה להגיד את שמות בתי הספר, יש לי נתונים, כשאני רואה מה קורה בחיפה, יש לי בעיה, יש לי בעיה עם שיקול הדעת של בעיקר אלה שלא רושמים.
שלמה מולה: אנחנו לא נגלה איזה בית ספר, ממש לא, בשום פנים ואופן לא, מה שאנחנו אומרים הוא: רבותי, תפזרו, תביאו תלמידים שאינם יוצאי אתיופיה אל אותו בית הספר ותעשו העברות בין לבין, ואז בית הספר לא ייסגר ולא יהיה ריכוז גבוה של עולי אתיופיה, נכון, משרד החינוך יצטרך לשלם את העלויות של ההסעות אבל אין ברירה, אני דווקא חושב -ושר החינוך הזה, שהוא לא מן המפלגה שלי אבל אני אומר לך אני משבח אותו על עמדתו, אני משבח אותו ואמרתי לו את זה, הצעד שהוא נקט, הוא שר החינוך הראשון שבא ואמר:
שלמה מולה: אני רוצה לקחת לנקוט צעד משמעותי בענין הזה.
שלמה מולה: ושוב, אני חושב שאסור לנו לערבב בין מבחני מיצ"ב, ההישגים, הקשיים והבעיות, לבין ריכוז גבוה של תלמידים בבתי ספר, צריך לראות את כל התמונה כולה, שמונה עשר בתי הספר האלה הם לא הסיבה, לא אמרתי שבגלל שיש בהם ריכוז גבוה של עולי אתיופיה אז מבחני מיצ"ב הם התוצאה.
שלמה מולה: זה לא מה שאני אמרתי כי אני רק קשרתי אחד עם השני.
שלמה מולה: לסיכום, לפחות בחלק הזה של הדיון, אני חושב שאנחנו צריכים לקיים דיון מעמיק עם שר החינוך, עם השלטון המקומי, ולא יכול להיות שאנחנו נגיע למצב כמו עם פתח תקוה שהיה לנו בשנת הלימודים האחרונה.
שלמה מולה: זה לא טוב שזה יהיה.
שלמה מולה: אם מישהו ישכנע אותנו שיש פתרון אחר אז טוב אבל, נראה על פי הנתונים, נראה לא טוב אבל, מבחני המיצ"ב, אם אני חוזר אליהם, אז גם התוצאות של מבחני המיצ"ב, גם ההישגים וגם השאלות שאתם צריכים לשאול אתם צריכים להגדיר אותן, צריך המשכיות.
אלכס מילר: לסיכום, אני רוצה לברך את משרד החינוך על כל התכניות וכמובן על התפעול שלכם בכל הענין של שיפור ההישגים הכלל-ארציים של העדה האתיופית.
אלכס מילר: מבחינתי -ואני חושב שזה מקובל על חברי הכנסת שהיו כאן, יש חשיבות בהשקעה גם בצמצום מספר תלמידים בכיתות שלומדים בהן יוצאי אתיופיה, כי זה, מבחינתנו, יכול לשפר את ההישגים של אותם התלמידים.
אלכס מילר: אנחנו ממליצים לבדוק אפשרות של הפעלת פרוייקטים שהיום נמצאים במשרד החינוך, אם זה פר"ח ואם זה סחל"ב ואם זה כל הפרוייקטים של פרחי הוראה, לצורך ליווי אישי של אותם תלמידים שמערכת החינוך זיהתה שיש להם צורך בליווי אישי, בקרב תלמידים עולים או תלמידים בני עולים מן העדה האתיופית כי זה יכול לעזור.
אלכס מילר: אנחנו מבקשים ממשרד החינוך להודיע לנו על העברת הסמכות לשחרור תלמיד מאיזור רישום כזה או אחר, על בסיס של החשש מרגולציה על פי ארץ המוצא ותוספות כאלו ואחרות שאתם תראו לנכון ובמידה ואין לכם אפשרות לעשות את זה דרך חוזרי המנכ"ל או דרך הפעילות הפנימית שלכם, אז נשקול קידום הצעת חוק שתעביר אליכם את הסמכות ולא תשאיר אותה בידי שלטון מקומי שכמו שאנחנו רואים יש לכם קושי להתמודד עם הענין הזה.
אלכס מילר: אנחנו במהלך דצמבר נקיים כאן ישיבה, אני כבר מעביר את הבקשה לשר החינוך להופיע כאן בענין של הרישום שעומד להיפתח בינואר, לבתי ספר כלל ארציים והתמודדות עם כל הנושא של הריכוז הגבוה בבתי ספר כאלה ואחרים ו - - -
דלית שטאובר: רק כדי לשבר את האוזן, אני מצטערת על שלא הייתי מתחילת הדיון כי לא הוזמנתי אליו אבל, שר החינוך הנחה אותי - כמנכ"לית המשרד שכל מנהלי המחוזות, אנחנו נמצאים בכל המחוזות בתכנית שבאה לאזן בין מספרי תלמידים יוצאי אתיופיה לבין תלמידים אחרים כדי למנוע ריכוז של תלמידים בבית ספר אחד, כל זאת תוך דיאלוג עם הקהילה, עם ההורים, עם נציגי הארגונים השונים, ומתן תמיכה מיוחדת ליוצאי אתיופיה כדי לסייע בקידום ההישגים.
דלית שטאובר: אנחנו לא נגיע לתחית שנה במצב שהיינו בו ב-1 בספטמבר שנה קודמת.
נחמן שי: האם המצב הזה ישתנה?
דלית שטאובר: כן, בוודאי, כל אחד מבתי הספר, ב-1 בספטמבר זה לא יהיה המצב, בכל אחד מן המחוזות אנחנו נמצאים היום בתכנית פעולה שקורמת עור וגידים על מנת שב-1 בספטמבר זו לא תהיה תמונת הדברים.
דלית שטאובר: אחננו לא מחכים ל-1 בספטמבר.
נחמן שי: האם יש מספר מכסימלי של יוצאי אתיופיה שנרשמים?
דלית שטאובר: כן, אנחנו מבקשים, ראה, באופן חוקי, כפי שאתם יודעים, אין מכסות במדינת ישראל ואנחנו יודעים ששילוב נכון הוא לא שילוב ש"יושב" לא על חמישים אחוז וגם לא על ארבעים אחוז ואנחנו שואפים לרדת אפילו אל מתחת לזה.
דלית שטאובר: יש לנו מפה של כל בית ספר ואנחנו פועלים בשיטות מגוונות כי מאד חשוב לנו הדיאלוג עם הקהילה ומה שהם חושבים שנכון.
דלית שטאובר: לא להגיע למקום שאחר כך צריך להוציא ערמונים לוהטים מן האש במקום לחשוב יחד.
שלמה מולה: אני יודע שזה רוב בתי הספר היסודיים ואני לא משלה את עצמי שאתם תבואו בספטמבר ותגידו: הנה, עשינו מיפוי, כי צריך שתהיה לנו תכנית רב שנתית של שלש שנים, שאיתה משרד החינוך מגיע באופן סיסטמטי לפיזור נכון של תלמידים אז אנחנו מצפים שבדיון הבא עם שר החינוך תביאו לנו את התכנית.
דלית שטאובר: אני יכולה גם להציג את התכנית.
דלית שטאובר: אשמח להיפגש אתך וגם להציג בפני הועדה תמונה מדוייקת על בתי הספר.
אלכס מילר: קיבלנו את תשובת מנכ"לית משרד החינוך לגבי אותו המסמך שהובא לשולחן הועדה על בתי הספר שיש בהם ריכוז מאד גבוה של תלמידים, לפיה משרד החינוך פועל לצמצום ואנחנו נראה שינויים כבר מ-1 לספטמבר זאת אומרת בשנת הלימודים הקרובה.
אלכס מילר: חשוב לציין, שוב, שבמהלך דצמבר נקיים כאן ישיבה ונראה את הענין של אזורי רישום ושיתוף פעולה.
אלכס מילר: אני גם מציע לא לשים דגש דווקא על כל מיני דיאלוגים כי יש כל מיני אינטרסים וצריך פה להיות רק אינטרס אחד, חינוכי וחברתי.
אלכס מילר: כי בסופו של דבר כשיש איזשהו דיאלוג אז יש כאלה שפועלים ממקומות הכי טהורים אבל יש כאלה שתמיד יהיה להם אינטרס כזה או אחר, יש אינטרסים כלכליים ויש אינטרסים פוליטיים וכל זה עלול למנוע הצלחה אז אני אומר שגם אם אתם בסופו של דבר החלטתם החלטה, קיבלתם החלטה לטובת התלמידים במסגרת ההחלטה החינוכית והחברתית אז וועדת החינוך תתן לכם גיבוי מלא.
דלית שטאובר: המדיניות של השר היא ברורה והיא נר לפעילות.
אלכס מילר: נקיים ישיבת המשך, זה סיכום הביניים.
אלכס מילר: אחרי דיון סוער שהיה לנו בישיבה הקודמת, אנחנו ממשיכים בסדר היום.
אלכס מילר: תאריך 28 בנובמבר 2011, ב' בכסלו תשע"ב.
אלכס מילר: הנושא – תקנות חובת המכרזים (התקשרויות של מוסד להשכלה גבוהה (תיקון) התשע"א-2011, פרוטוקול 502.
אלכס מילר: רבותי, נא להציג לי בבקשה את התקנות.
אלכס מילר: מי מציג?
ירון גולן: אני אציג, ירון גולן ממשרד האוצר.
ירון גולן: ב-1 בפברואר 2010 פורסמו ברשומות, תקנות חובת המכרזים, התקשרויות של מוסד להשכלה גבוהה, התשע"א-2010, ובין היתר במסגרת התקנות האלה הוסדר אופן ביצוע ההתקשרויות, הוסדר באופן כללי כל ההתקשרויות של המוסדות להשכלה גבוהה.
ירון גולן: אחת התקנות, תקנה 20, עניינה רשימת מציגים לצורך מכרז סגור.
ירון גולן: פנו אלינו המוסדות להשכלה גבוהה, אלינו ואל משרד החינוך שגם יושבים פה והם פנו אלינו בבקשה יותר רחבה עם הרבה תיקונים שהם דורשים בתקנות, ואנחנו אמרנו להם שלאור העובדה שיש סט מקביל של תקנות בתקנות העיקריות, תקנות חובת המכרזים הרגילות שנמצא עכשיו בוועדת חוקה, נמתין לאישור של ועדת החוקה לתקנות, ואז נעשה את התקנות אצלנו, אבל הם אמרו שיש דבר אחד שהוא מאד דחוף להם, וזה עניין המאגרים, הרשימות מציעים של מכרז סגור, בגלל שתקנה 20 מחייבת אותם להקים מאגרים ולפרסם אותם, וכל מי ש-, בעצם לפתוח את כל הרשימות ספקים שלהם לכל מאן דבעי.
ירון גולן: תנאי סף, כל מי שרוצה צריך לפנות אליהם, ברגע שהוא עובר את תנאי הסף הוא נכנס למאגר וברגע שהמוסד להשכלה גבוהה רוצה להתקשר – הוא צריך לפנות לכל מי שנמצא במאגר.
ירון גולן: המוסדות להשכלה גבוהה פנו אלינו בזמנו בבקשה להגיש דחייה לתחילה של התקנה הזאת, לאור העובדה שהם לא ערוכים לזה.
ירון גולן: אז אנחנו פנינו לוועדה בבקשה לדחות את זה עד סוף השנה הנוכחית, שאנחנו מגיעים אליה.
זבולון אורלב: לשנת הלימודים או השנה הקלנדרית?
ירון גולן: לא, זה לא קשור.
ירון גולן: שנה קלנדרית.
קריאה: פברואר 2012.
מירב ישראלי: שזה מקביל אני מבינה לתקנות הרגילות.
ירון גולן: לתקנות העיקריות, כן.
ירון גולן: ופה אני אפתח סוגריים ואני אגיד שבתקנות העיקריות נעשתה גם דחייה וב-1.1.2012, תקנה ממש מקבילה בתקנות העיקריות נכנסת לתוקף, על כל המשמעויות שלה.
ירון גולן: זהו, אלה התקנות.
מירב ישראלי: כן, רק יש לי שאלה, למעשה זה תיקון רטרואקטיבי, כי בזמנו הייתה הארכה של שנה לצורך הדבר הזה, שזה היה עד פברואר 2011, ועכשיו בעצם אתה אומר שבעצם שנה הם נהגו לפי המצב הקיים.
ירון גולן: זה נשמר לעוד שנה.
מירב ישראלי: למרות שלכאורה הם היו צריכים לנהוג לפי תקנה 20, וקיבלתם אישור של משרד המשפטים לדבר הזה?
חנן ארליך: אנחנו חושבים שאפשרי להחיל את זה רטרואקטיבית, מהסיבה העיקרית שגם מי שנהג, או החשש תמיד שאולי מישהו כן נהג לפי התקנות, ואז אתה בעצם, אבל גם מי שנהג יימצא שהוא החמיר על עצמו, אבל הוא לא הקל.
חנן ארליך: ולכן פה הבעיה.
זבולון אורלב: רגע, אז מה הבקשה – להאריך את זה מפברואר 2011 עד פברואר 2012?
ירון גולן: זה התקנות שנמצאות עכשיו בפני הוועדה.
מירב ישראלי: אז זה להאריך את זה למעשה מפברואר 2011 עד סוף השנה הזאת.
שולמית גרי: לא, אז אם יותר לנו.
שולמית גרי: אנחנו את הבקשה הזאת שעולה ---
ירון גולן: זה מה שמשרד האוצר ומשרד החינוך הניחו במרס בפני הוועדה.