GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלכס מילר: אנחנו כרגע לא עוסקים ברפורמה בחינוכית אלא מדברים על המצב העתידי במידה והיתה החלטה, שלפי מה שהבנו לא היתה שום החלטה, לא היה שום משא ומתן, שני המנכ"לים הודיעו שזה לא נמצא על שולחנם, אנחנו כרגע לא פותחים דיון –ואני אקיים דיון כאן, אני עשיתי ביקור בחינוכית, אני אקיים כאן דיון, גם על הטלוויזיה החינוכית וגם על הרדיו החינוכי, אבל, כרגע אנחנו לא מדברים על הנושא הזה ואתה עכשיו בזה שאתה אומר ששר החינוך מפקח על התכנים של הטלוויזיה החינוכית משפר את המצב שגם ככה - - -
אביגדור דגן: סליחה, אדוני יושב הראש, סליחה, ברשותך, אני רוצה להבהיר, אלה חוקים שלא נוגעים לתכנים, את זה לא אמרתי, הזכרתי את חוק הכיתוביות וחוק סימון וסיווג.
אלכס מילר: קיי, בסדר.
טלב אלסאנע: מה שקורה הוא שאנחנו חושדים גם כשיש כוונות טובות אבל אנחנו חושדים בגלל מי שעומד מאחורי הכוונות האלה ומה קרה למשל, עם דבר שהוא קיים תקופה, שדווקא בתקופה הזו כל המצב הקיים - משנים אותו.
טלב אלסאנע: בכל המערכות, בכל הערכאות, לכן תמיד יש לנו חשדות לגבי המניע שעומד מאחורי היוזמות האלו.
טלב אלסאנע: אין ספק שפיקוח ציבורי צריך אבל לא פיקוח פוליטי.
טלב אלסאנע: הטלוויזיה החינוכית ממלאה את תפקידה בצורה רצינית, בצורה אחראית, ואני רוצה לדבר אל המנכ"ל החדש שאני מברך אותו ואני מכיר אותו מזמן, מן הטלוויזיה הממלכתית.
טלב אלסאנע: יש לנו הרבה טענות לגבי סוגיות ואוכלוסיות נחלשות שיש להן בעיות אמיתיות ובוערות, לפני מספר ימים התקשרו אלי מן הטלוויזיה החינוכית ואומרים: אנחנו באים לסקר ענין של תלמידים מישובים לא מוכרים למרות שלא היתה פנייה ולא היתה יוזמה, אז למרות שאין את הפיקוח הפורמאלי, את הערכים ואת המצפון ואת האחריות הם אכן מגלים, הם ממלאים תפקידם בצורה מאד רצינית ומאד אחראית.
טלב אלסאנע: העמדה שלי מאד ברורה.
דב חנין: תודה רבה לאדוני יושב הראש.
דב חנין: מתנצל, הייתי בדיון של ועדת חוקה קודם.
דב חנין: אני רוצה, אדוני יושב הראש, להציע לך, אני עוקב אחרי הדיון ואחרי הנושא הזה ואנחנו גם מעלים אותו במליאת הכנסת במסגרת הצעות דחופות לסדר היום, אני חושב שהדיון הזה נעשה במקום ובזמן, אנחנו מדברים על מהלכים שטיבם המעשי בעולם המציאות שהם "מתבשלים מאחורי הקלעים" עד שהם מוכנים ולכן, עמדה ברורה של ועדת החינוך של הכנסת, בשלב המוקדם הזה, מאד דרושה, מאד חיונית ומאד תורמת, למניעת תקלות בהמשך הדרך.
דב חנין: כפי שאני מכיר את עמדתם של חברי הכנסת אני חושב שאנחנו כולנו יכולים להתאחד פה, אדוני יושב הראש, מסביב לסיכום ברור שאומר שאנחנו חושבים שמעמדה העצמאי של הטלוויזיה החינוכית הוא חיוני, ועדת החינוך תומכת בו, הנושא הזה נדון הרבה פעמים במסגרת ועדת החינוך לאורך השנים, אנחנו יודעים להעריך את חשיבותו של הכלי הזה, ככלי ששייך לעולם החינוך באופן עקרוני, צריך להישאר בעולם הזה, לא צריך לערבב אותו עם דברים אחרים, לא צריך לפגוע בו, צריך לשמור על עצמאותו, על המסגרת העצמאית הזו, אני שומע בצער על הפרשה הזו של מינוי מנכ"ל מתמשך ונסחב באופן מיותר, אני חושב שוועדת החינוך של הכנסת צריכה לעמוד מאחורי הבחירה המקצועית שנעשתה על ידי הגורמים המקצועיים - - -
אלכס מילר: חבר הכנסת דב חנין, לא נפתח פה תקדים שוועדת הכנסת תומכת באישיות מסויימת- - -
דב חנין: לא, אני אומר שההחלטה כבר התקבלה - - - -
אלכס מילר: אנחנו יכולים לדרוש את מינוי המנכ"ל, אנחנו יכולים לדרוש מראש הממשלה, להיזהר מדברים שאחר כך לא נדע איך לצאת מהם, עם דברים אחרים.
דב חנין: אני לא מציע שנתמוך באיש כזה או אחר אלא בהליך מקצועי של בחירה.
דב חנין: זה צריך להיכלל בהחלטה שלנו, ההחלטה שלנו צריכה לכלול שני אלמנטים עיקריים: האחד, עמידה של ועדת החינוך שזה תפקידה וחובתה על חיוניותה של הטלוויזיה החינוכית כמערכת מקצועית ועצמאית, והאלמנט השני שהוא המשלים, הוא תמיכה בהליך המקצועי של בחירת ממלאי תפקידים במסגרת הזו.
דב חנין: זה המינימום שאנחנו יכולים להחליט.
אלכס מילר: רבותי, אני רוצה להגיע לסיכום הדברים, קודם כל אני רוצה לחזק את הטלוויזיה החינוכית ולומר שאנחנו רואים שיפור מאד משמעותי בכל הענין של קידום מהלכים חינוכיים בתקשורת וכמובן בכל מה שקשור לטלוויזיה ציבורית.
אלכס מילר: גם בהתייחסות של מנכ"ל רשות השידור וגם בהתייחסות של מנכ"לית משרד החינוך שהיום ממלאת מקום של מנכ"ל החינוכית, לא הובאה שום החלטה ולא היה שום משא ומתן על השמועה על האיחוד של החינוכית עם רשות השידור, והועדה מחזיקה בדעתה שהחינוכית צריכה להמשיך בפעילותה כמוגדרת בחוק ואין ספק שגם אותם השינויים שצריכים להיות בעתיד, שכרגע בעצם נמצאים בתכנון, הם לדיון שאנחנו נקיים במסגרת שקשורה לחינוכית ואני גם מציע שכל אותן התוספות, כל אותם השינויים שאתם רוצים שיהיו אנחנו נתייחס אליהם כשאנחנו נדון על חינוכית ועל עצם פעילותה.
נחמן שי: יש דבר אחד שצריך לקבוע והוא שאנחנו דוחים מכל מקום ומכל וכל את הרצון של לשכת ראש הממשלה ושל ראש הממשלה להתערב.
נחמן שי: זה חייב להיות.
אלכס מילר: בוקר טוב לכולם, נפתח את ישיבת ועדת החינוך, התאריך 5.12.2011, ט' בכסלו, תשע"ב, הנושא הוא: הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 14) (הגבלה לעניין ספרי לימוד במארז), התשע"א-2011, של חה"כ אנסטסיה מיכאלי, חה"כ דני דנון, חה"כ אלכס מילר, חה"כ משה (מוץ) מטלון, חה"כ מסעוד גנאים, וכל החבורה.
אלכס מילר: רבותיי, משרד החינוך, יש פה מישהו שרוצה להתייחס באופן כללי לקידום הצעת החוק?
אלכס מילר: יש לכם הערות שצריך לעדכן אותם?
אלכס מילר: לפי מה שאני דיברתי אתמול עם נציגי השר, נוסח החוק שהתקבל בקריאה ראשונה מקובל על המשרד, אז אנחנו יכולים להתקדם.
אלכס מילר: שלום, משרד המשפטים, לכם יש בעיה?
אלכס מילר: לא, יופי.
תמר פינקוס: אני הממונה על הרשות להגנת הצרכן והסחר ההוגן, אנחנו תומכים, אנחנו חושבים שהחוק הזה מבורך.
אלכס מילר: טוב, אפשר להקריא את החוק.
מירב ישראלי: (מקריאה): "הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 14) (הגבלה לעניין ספרי לימוד במארז), התשע"ע-2011.
מירב ישראלי: "תיקון סעיף 4.
מירב ישראלי: בחוק חינוך ממלכתי, התשי"ג-1953, בסעיף 4, אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ב1) על אף האמור בסעיף קטן (ב), לא ייקבע ספר לימוד כספר לימוד מאושר אם הוא חלק ממארז הכולל כמה פריטים, כגון חוברות עבודה או תקליטורים, אלא אם כן ניתן לרכוש כל פריט בו בנפרד; ואולם השתכנע הגוף המוסמך כי קיימת סיבה המצדיקה זאת, רשאי הוא לקבוע ספר לימוד כאמור כספר לימוד מאושר גם אם לא ניתן לרכוש כל פריט במארז בנפרד".
מירב ישראלי: בדברי ההסבר היתה התייחסות לנושא של הפורמט שבו הספר בעצם מוצע או מופץ, היתה הצעה ואני מבינה שהיא מקובלת גם על משרד המשפטים וגם על משרד החינוך, יש כבר היום בחוק הגדרה של ספר לימוד.
מירב ישראלי: ההגדרה היום אומרת, 'ספר לימוד – ספר המיועד לשימוש תלמידים ומורים במוסד חינוך, בהתאם לתכנית הלימודים במוסד החינוך', ומוצע להוסיף 'בכל צורה או טכנולוגיה שבה הוא מופץ', ואז זה אומר שגם בעתיד אם ספרים יופצו בצורה דיגיטלית או בכל צורה אחרת, החוק יחול.
מירב ישראלי: גם היום אפשר לפרש שהחוק חל, אבל ככה זה יהיה יותר ברור.
אלכס מילר: אני הבנתי שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה מחוץ לחוק, מה---
תמר פינקוס: צריך להבדיל בין התעשייה, המסחר ותעסוקה לרשות להגנת הצרכן וסחר הוגן.
מירב ישראלי: לא, הוא מדבר על הנושא של מערך החניכות.
דורית מורג: חוק חינוך ממלכתי לא עוסק בבתי הספר של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
אלכס מילר: אבל אם כבר מחוקקים לא חשבתם להכניס את---
דורית מורג: בוודאי לא בהזדמנות החגיגית הזאת.
דורית מורג: התמ"ת נכנס מתוקף חוק החניכות, יש הרבה מאוד בעיות משפטיות שלא נראה לנו נכון לפתור אותן דווקא בהצעת החוק הזאת.
אלכס מילר: שלום לחברת הכנסת מיכאלי.
אלכס מילר: גברתי, אנחנו הקראנו את הנוסח של החוק, משרד החינוך ומשרד המשפטים לא מתנגדים ודווקא תומכים בנוסח שאושר לקריאה ראשונה.
אלכס מילר: האם גברתי רוצה להגיד משהו לפני שאני מעלה את החוק להצבעה?
אלכס מילר: זה אותו נוסח שאישרנו בקריאה הראשונה, לא שינינו מלה, הוספנו את הנושא של---
מירב ישראלי: את הגדרת ספר לימוד בכל צורה או טכנולוגיה, כדי שזה יהיה גם בעתיד.
אלכס מילר: שאם בעתיד יהיה משהו שקשור ל---
מירב ישראלי: לא רק ספר מנייר.
אנסטסיה מיכאלי: השאלה שאני רוצה לשאול, מה ההתייחסות של משרד החינוך לנושא של מארז בתחומים הטכנולוגיים?
אנסטסיה מיכאלי: יכול להיות שזו חבילה של ספרים שיציעו לנו.
יואלה טרם נבון: בדיוק אותו דבר כמו לספר פיזי.
יואלה טרם נבון: על אותם עקרונות.
יואלה טרם נבון: אם הוא שולח לאתר, אם הוא נותן קובץ לומדה מסוימת בדיסק, אותו דבר, אותם עקרונות.
יואלה טרם נבון: בדיוק אותו דבר.
אלכס מילר: מאיפה אתם, תלמידים?
אלכס מילר: מאיזה בית ספר?
קריאה: עמל רמלה.
אלכס מילר: גבירותיי ורבותיי, לפי מה שהוכרע כאן על ידי היועצת המשפטית, הנוסח של החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, עם התוספת בעניין הטכנולוגי, אני מעלה את הצעת החוק של חברת הכנסת מיכאלי להצבעה לקריאה שנייה ושלישית.
אלכס מילר: הצבעה תיקון סעיף 4 - רוב הסעיף אושר הצעת החוק אושרה פה אחד.
אלכס מילר: ברכות, גברתי, על החוק הראשון שלך.
אלכס מילר: משרד החינוך, מה קורה מבחינתכם, מבחינת הנתונים שהציגו כאן?
אלכס מילר: אנחנו שמענו שבאמת הבדיקות ההשוואתיות נערכו לפני די הרבה זמן ואפשר להגיד שבמשך העשור האחרון אנחנו מתמודדים עם תופעות אלימות שהן תופעות שאולי לא היינו יודעים עליהן לפני עשור, וזה כניסה אינטנסיבית של הפעילות ברשת, זה פחות אותם תלמידים שנמצאים בחוץ, בפארקים ובאותם מקומות שאולי בעבר היינו מזהים איזה שהיא פעילות במסגרת אלימות בחוץ, אבל עכשיו הדברים עוברים לרשת, אז איפה אנחנו עומדים מבחינתכם, איך אתם מתמודדים עם הסוגיות האלה, ובאופן כללי מבחינת הנתונים שהוצגו כאן, האם יש התקדמות בכל העניין הזה?
אלכס מילר: אני גם אשמח אם תתייחסו לאלימות בקרב ההורים, המורים, כל הסוגיות האלה.
אלכס מילר: תציגי את עצמך.
עינב לוך: אני מנהלת את היחידה לקידום אקלים בטוח וצמצום אלימות, אני ממונה על הנושא של מניעת אלימות במערכת.
עינב לוך: כמו שאסף הציג את התמונה, אנחנו בודקים את היקף התופעה, בעיקר באמצעות מיצ"ב (מדדי יעילות וצמיחה בית ספרית), שזה כלי הכי מהימן, שמועבר לכל המערכת בצורה אחידה.
עינב לוך: חלק מהנתונים הם באמת נתונים שמצריכים עבודה נוספת ואי חושבת שמה שאנחנו יכולים לראות מהנתונים, גם ששמת אותם בדוח, זה באמת את המגמה של ירידה מתונה באלימות, לא ירידה דרמטית, אבל ירידה מתונה מדי שנה בתוך בתי הספר.
עינב לוך: אני יכולה לספר, קצת להרחיב על מה שאסף, אתה תיארת לגבי התכנית המערכתית ולהגיד שבעצם ראמ"ה (רשות ארצית למדידה והערכה בחינוך) ממפים את בתי הספר, את רמת האלימות הנמצאת בה ומה שאנחנו עושים, בעצם אנחנו לוקחים מספר בתי ספר שנמצאים בבתי ספר במיקוד ואיתם אנחנו עושים עבודה יותר אינטנסיבית, בתי ספר שאיתרו בהם אלימות יותר גבוהה, כמו שאתה אמרת, כל חטיבות הביניים בארץ נמצאות בתכנית ועוד 600 בתי ספר יסודיים וגם גנים וגיל הרך.
עינב לוך: כשאנחנו מודדים את תמונת המצב באותם בתי ספר ומוסדות חינוך שהופעלה בהם התכנית, אנחנו רואים ירידה משמעותית בין המדידה הראשונה שלהם למדידה השנייה.
עינב לוך: חשוב להגיד שבאמת זה לא מחקר וזה לא נמדד לעומת קבוצת ביקורת, אבל כרגע פנינו לראמ"ה, וגם זה כתוב בדוח, שראמ"ה יחייבו מערך בקרה על בתי הספר שבתכנית לעומת בתי ספר שאינם בתכנית, כדי לראות באמת את היעילות גם מבחינה מחקרית.
עינב לוך: זה כמה מלים על התכנית.
אלכס מילר: מה קורה עם התיכונים?
עינב לוך: כמו שאמרתי, כל חטיבות הביניים בארץ בתכנית וחטיבות הביניים בהרבה מאוד בתי ספר בארץ נמצאים בתוך מוסד חינוכי שהוא שש שנתי ולכן ברגע שחטיבת הביניים נמצאת בתוך מוסד שש שנתי אז כל התיכון, כולל, גם חטיבות הביניים וגם התיכון, נמצאות בתכנית.
עינב לוך: חשוב לי רק להגיד, אתה התייחסת לנושא של חטיבה עליונה---
אלכס מילר: זה לא מדויק.
אלכס מילר: היום כל החינוך המוכר ולא רשמי בכלל לא שייך למשרד החינוך, הוא בבעלויות.
אלכס מילר: נתחיל מכך.
אלכס מילר: שנית, צריך להבין שחטיבות הביניים זה ניהול א' ותיכון זה ניהול ב' ויש מנהל כללי, השאלה אם שעות ההוראה מועברות בתיכונים.
עינב לוך: כמו שאמרתי, באמת בתיכון שיש בו גם חטיבת ביניים וגם תיכון, כל בית הספר נמצא בתכנית המערכתית.
עינב לוך: כמובן שהאפשרויות שלנו להעביר את התכנית לכל בתי הספר בארץ הן כרגע מוגבלות ולכן אנחנו הלכנו על כל חטיבות הביניים וכל שנה בעצם מסיימת קבוצת בתי ספר את התכנית ונכנסים בתי ספר נוספים, בתי ספר יסודיים וחטיבות עליונות.
עינב לוך: זה המערך.
עינב לוך: חשוב לציין שמעבר לכך, מעבר לתכנית שהיא מלווה בהדרכה ובקרה והערכה של משרד החינוך, כל בתי הספר מחויבים להפעיל תכנית מערכתית למניעת אלימות על פי הנחיות שמופיעות בחוזר מנכ"ל.
עינב לוך: ההבדל בין בתי הספר שנמצאים בתכנית לאלה שאינם נמצאים בתכנית, זה שאנחנו מלווים אותם על ידי אנשי מקצוע שמגיעים לבתי הספר אחת לשלושה שבועות, מלווים את צוות הניהול, מנחים את מנהל בית הספר ואת כל צוות ההנהלה איך להתמודד עם סוגיות האלימות.
עינב לוך: זה ההבדל בין בתי הספר.
עינב לוך: אתה ציינת ש-40% נמצאים בתכנית והשאר לא נמצאים, אז אל"ף יש באמת כיוון, כל שנה אנחנו נוסיף עוד ועוד בתי ספר, עד שנקיף את כל המערכת, ובמקביל כולם מחויבים ומשתלמים בנושא הזה ברמת מפקחים, מנהלים, יועצים, מקבלים הדרכה, אבל לא מגיע מדריך שמלווה את התכנית.
אלכס מילר: יש תקציב מוגדר במשרד החינוך למניעת אלימות?
שוש צימרמן: התקציב עומד כרגע על 10 מיליון שקל לתכנית המערכתית ועוד 2 מיליון שקל לתכנית טיפולית לכל שנה.
עינב לוך: אני אתייחס גם לנושא של התכנית הטיפולית.
עינב לוך: בנוסף לתכנית המערכתית שאסף הציג, מופעלת היום, זו השנה השנייה, תכנית טיפולית לתלמידים עם בעיות התנהגות, שזה באמת היה חוסר מאוד גדול שנתקלנו בילדים עם בעיות התנהגות שלא היו מטופלים והוקמו כרגע שתי תכניות.
עינב לוך: תכנית אחת זו תכנית עוצמה, שפותחה על ידי פרופסור תמי רונן באוניברסיטת תל אביב, וזו תכנית שכל קבוצה של חמישה ילדים עם בעיות התנהגות, במסגרת השעות הפרטניות ואופק, מקבלים התערבות של 14 מפגשים על ידי יועצת ומורה בתוך בית הספר.
עינב לוך: מהמחקרים של פרופסור תמי רונן עולה שלאחר 14 מפגשים, שזו תכנית קצרת מועד, ממוקדת, על פי גישה קוגניטיבית התנהגותית, הילדים משפרים באופן משמעותי את ההתנהגות, גם על פי דיווחי המורים וגם על פי דיווחי ההורים.
עינב לוך: זו תכנית אחת שבעצם אנחנו כל שנה הולכים ומרחיבים אותה.
עינב לוך: זה ביסודי ובתיכון, היא מותאמת לכל הגילאים, יש לה התאמות שונות, והיתרון שלה באמת, שהיא נעשית בתוך בית הספר, על ידי המבוגרים המשמעותיים, יועצת, מחנכת, המורים מקבלים את הכלים ובסופו של דבר היתרון הגדול הוא שברגע שהם לומדים את הכלים הם יכולים להחיל אותם אחר כך גם בכיתה לכלל התלמידים והעלות שלה היא יחסית מאוד נמוכה, כי לא צריך בסופו של דבר אנשי מקצוע, אלא אפשר לעשות את זה בתוך בתי הספר.
עינב לוך: התכנית השנייה, שהיא תכנית לילדי קצה, נערכת בשירות הפסיכולוגי, היא נקראת 'תכנית מיטיבה'.
עינב לוך: בעצם אנחנו שואפים להקים בכל שירות פסיכולוגי, בכל רשות מקומית, מרכז טיפולי לתלמידים עם בעיות התנהגות.
עינב לוך: בשנה שעברה הוקמו שישה מרכזים טיפוליים כאלה, זה הפיילוט, השנה יש 16 מרכזים טיפוליים ובתשע"ב אנחנו נגדיל את זה בעוד 10 מרכזים טיפוליים.
עינב לוך: הרעיון הוא לגדול בהדרגה, ללמוד מהניסיון, מתוך ההצלחות, להעביר מחקרים, כדי לבדוק את היעילות.
עינב לוך: התכנית הזו, בשונה מהתכנית הקודמת שתיארתי, מופעלת על ידי פסיכולוגים חינוכיים בתוך השירותים הפסיכולוגיים ויש בה שלושה היבטים; אחד, טיפול קבוצתי לאותם ילדים, מעבר לשעות הלימודים, אחר הצהריים, שניים, מענה פרטני, הדרכה פרטנית להורים שמוזמנים לשירות הפסיכולוגי והדרכה לצוות בית הספר איך להתמודד עם קבוצת הילדים שמטופלים בשירות הפסיכולוגי.
נסים זאב: אלה אותם ילדים שחלקם קשורים לקבוצת האלימות או שזה בנפרד?
עינב לוך: ילדים עם בעיות התנהגות קשות, אלימות קשה, הם אותה קבוצת ילדים שמטופלים.
נסים זאב: אז מי זוכה לטיפול כזה?
נסים זאב: לפי מה זה נקבע?
שוש צימרמן: אני רוצה להגיד שמדובר כאן בהתארגנות עירונית.
שוש צימרמן: לעומת תכנית עוצמה, שאלה ילדים עם בעיות התנהגות בתוך בית הספר, שמטופלים גם בתוך בית הספר, תכנית מיטיבה, שמתקיימת בשירות הפסיכולוגי ברשות, היא תכנית עירונית, היא רשותית למעשה, שאוספת את הילדים עם הבעיות הבאמת קשות מכל הרשות והם מטופלים בתוך השירות.
שוש צימרמן: אני רוצה להוסיף שכרגע אנחנו בודקים פרישֹה של תכנית נוספת שנקראת התקשרות, שהיא תכנית שמתורגמת למציאות הישראלית, שעושה התאמה למציאות הישראלית של תכנית שעובדת רק עם הורים, תכנית אמריקאית שנקראת, The Incredible years, שאנחנו מנסים אותה כרגע עם האוניברסיטה העברית בכמה רשויות בארץ, מלווה מחקר גם בארץ, עם תוצאות שנחשפנו אליהן בשבוע שעבר, תוצאות ממש מדהימות, היא עובדת רק עם הורים לילדים בגיל הרך שכבר מגלים בעיות התנהגות בגיל הרך.
שוש צימרמן: אנחנו בתהליך כרגע להפיץ את התכנית ליותר יישובים וגם לנסות להטמיע את התכנית הזו בתוך המרכז של מיטיבה, כך שזה ייתן מענה גם לילדים יותר גדולים בבית ספר יסודי וגם להורים של הילדים היותר קטנים.
נסים זאב: ומבחינה תקציבית זה עונה על הדרישות?
עינב לוך: מבחינה תקציבית אחת הדרכים באמת להטמיע, גם את תכנית התקשרות ששוש דיברה עליה, זה לחבור יחד עם המשרד לביטחון פנים, אנחנו עושים עבודה של תיאום ושיתוף בין תכניות, ולהכניס את זה גם דרך תכנית עיר ללא אלימות, שהרשויות המקומיות יוכלו לקחת את תכנית התקשרות כאחת מהתכניות המשמעותיות.
עינב לוך: אני יכולה להגיד שבאמת בהרבה מחקרים לאחרונה, וגם תוצאות מחקר שאנחנו עשינו על הפיילוט שלנו, ראינו שהנושא של הורים נמצא כנושא קריטי, ככל שההורים מעורבים יותר בעשייה הבית ספרית, בעשייה החינוכית, ככל שההורים מעורבים בתכניות ומקבלים הדרכה וטיפול, במקרים האלה ההצלחה הרבה יותר גדולה ולכן ההרחבה של התכניות האלה היא עבודה עם הורים, בין אם עבודה מערכתית, עם כלל הורי בית הספר, ובין אם עבודה פרטנית, הדרכת הורים וליווי הורים וכלים להורים, איך לעבוד בתיאום ובשיתוף עם המערכת, איך ללוות את הילדים שלהם שנמצאים בתוך בית הספר.
עינב לוך: אני רוצה להגיד רק עוד מלה על התכנית המערכתית ולהגיד שההשקעה העיקרית, להבדיל מתכניות הטיפול שתיארתי קודם, היא בצוות בית הספר, זאת אומרת התכנית המערכתית עובדת בעיקר עם חדר המורים, עובדת על היכולת והמסוגלות שלהם להתמודד עם תופעות האלימות בבית הספר, איך הם מגיבים לאירועי אלימות, איך ליצור תחושת מוגנות בקרב המורים ובקרב ההנהלה.
עינב לוך: גם חוזר המנהל הכללי החדש שהתפרסם, אחת המטרות שלו היתה גם להרחיב את סמכויות המנהל ואת סמכויות הצוות החינוכי ולתת גיבוי להחלטות של בית הספר בהתמודדות עם אירועי אלימות, וחשוב לנו להגיד את זה כאן, כי באמת העבודה היא עם חדר המורים, מי שעושה בסוף את העבודה בכיתות, את תכנית כישורי חיים, שעובדים עם הילדים על ניהול קונפליקטים, על איך להתמודד עם בעיות אלימות, אלה המחנכים והמחנכים צריכים לקבל כלים וכוח וידע להתמודד עם סוגיות האלימות.
עינב לוך: התכנית מבוססת על המורים ועל התחושות שלהם, ואכן אנחנו מעבירים, כמו שאנחנו מעבירים לתלמידים, אנחנו שואלים את התלמידים, אחת השאלות בשאלונים, באיזה מידה המורים מצליחים להתמודד טוב יותר עם אירועי אלימות ואנחנו רואים גם בתוצאות של התלמידים וגם בסקר שאנחנו מעבירים למורים שהמורים מרגישים, לאחר שהם מלווים בתכנית ההתערבות, שהם מצליחים טוב יותר להתמודד עם תופעת אלימות, הם מרגישים שיש להם גיבוי, שיש להם גב, שהם מתגבשים כצוות והם לא נמצאים לבד עם ההתמודדות עם תופעת האלימות.
אלכס מילר: מה קורה עם החוק של הרחבת הסמכויות של מאבטחים?
עינב לוך: לגבי הנושא הזה, נכתב המסמך לגבי הרחבת הסמכויות, כשכמובן הסמכות היתה גם לעצור אירוע כאשר הם רואים ובעיקר לקרוא לצוות הטיפולי כדי שבסופו של דבר מי שיטפל באירועי אלימות זה הצוות הטיפולי.
עינב לוך: גם נכתב מתווה להכשרה של המאבטחים, כי כמובן אם אנחנו מרחיבים להם את הסמכויות, אז גם ההכשרה צריכה להשתנות וזה נמצא כרגע בשלבים של לגייס את האנשים המתאימים.
אלכס מילר: החוק עבר בוועדת הפנים?
עינב לוך: עדיין אנחנו מחכים להעברת החוק, אבל כל ההכנה לדבר הזה היא---
אלכס מילר: לדעתכם מתי העניין הזה צריך להיכנס לתוקף?
עינב לוך: אנחנו מחכים לייעוץ המשפטי וברגע שזה יעבור---
אלכס מילר: כן, אבל את זה אומרים לי כבר שנה.
עינב לוך: מבחינתנו התכנית מוכנה, כולל הכשרה, כולל הנחיות ברורות.
נסים זאב: כמה זמן לוקח להכשיר למשל מאבטח ש---
עינב לוך: מה שהוספנו שם, יש את ההכשרה הבסיסית של המאבטחים והוספנו עוד כעשרה מפגשים להכשרה שלהם ב---
אלכס מילר: ומי יתקצב את ההכשרה?
עינב לוך: אני לא רוצה להגיד משהו שאני לא בטוחה בו, אבל אני חושבת שהאגף שבתוך משרד החינוך, אבל אני לא ממש בטוחה בזה.
עינב לוך: אני רושמת ואני אבדוק את זה.
אלכס מילר: בעניין של הסוגיות של אלכוהול וכל העניינים האלה בטיולים וכולי, עם סמכויות חיפוש, יש התקדמות בעניין הזה?
אלכס מילר: היה אמור להיות חוזר מנהל כללי סביב הנושא של הטיולים כשבמשרד החינוך היתה דאגה שכל אותם המצבים יכולים לגרום גם לאלימות, אם זה הופך להיות.
אלכס מילר: .. יש לכם משהו על העניין הזה?
קריאה: בוודאי, סוגיית האלכוהול היא אחת הסוגיות שמטופלות---
אלכס מילר: לא רק האלכוהול, כל מה שקשור לסמכויות בטיולים וכל מיני דברים כאלה.
עינב לוך: סמכויות חיפוש, אני לא יודעת על משהו חדש שאתה שואל, אבל גם בחוזר מנהל כללי מוסדר הנושא של סמכויות חיפוש.
עינב לוך: יש אנשים שמוסמכים ל---
אלכס מילר: ממתי חוזר המנהל הכללי?
עינב לוך: 2009, חוזר שיצא בתש"ע, יש שם סעיף שלם על הנושא של החיפוש, שצריך לעשות את זה בצנעה, על ידי מישהו שהילד מכיר, יחד עם הורה ועם אדם שמוסמך לכך.
אלכס מילר: אבל יש הוראה, נגיד לפני יציאה לטיול, לבדוק האם יש נגיד אלכוהול או דברים מסוג זה אצל תלמידים או אין?
עינב לוך: לא.
אלכס מילר: אז איך אתם עוקבים אחרי הדבר הזה?
שוש צימרמן: אני חושבת שהסוגיה המרכזית זה חינוך, צריך לחנך ילדים ולהסביר להם, ואם נמצא אלכוהול אז יש הוראות מאוד ברורות איך מטפלים בילד שיש לו אלכוהול.
שוש צימרמן: אבל אני חושבת שהעניין שהחינוך עומד במקום הראשון, על איך מלמדים לעמוד ולווסת ולא לעשות דברים...
שוש צימרמן: מבחינת המשרד, זה אסור להביא אלכוהול לטיולים.
נעמי ריפתין: י"א-י"ב עוברים סדנאות מיוחדות.
שוש צימרמן: לפני יציאה לטיול עושים עם התלמידים---
נעמי ריפתין: לא לפני יציאה לטיול.
נעמי ריפתין: אני כמחנכת י"א-י"ב העברנו סדנה בנושאים האלה.
נטע זלינגר: לגבי הנושא של עיר ללא אלימות, האם יש לכם נתונים של מקום שהתכנית נכנסה שבאמת יש התקדמות?
עינב לוך: אני לא מייצגת את התכנית, באמת על שיתופי הפעולה אני יכולה להגיד שיש מחקר כרגע של מט"ח (מרכז לטכנולוגיה חינוכית) שמלווה את התכנית של עיר ללא אלימות, הם עשו פיילוט והם עומדים לפרסם את הנתונים שלהם, אז כשיהיו נתונים יותר משמעותיים נוכל להביא אותם, אבל הם נמצאים בשלבים של הערכה על ידי מט"ח.
שוש צימרמן: לגבי השאלה שלך לגבי נושא של בדיקה בטיולים שנתיים.
שוש צימרמן: מקובל, זה לא חוק, שמנהל בית הספר יכול לבדוק את התיקים של התלמידים, וכן, הוא אומר להם לשפוך את כל התכולה והוא יכול להסתכל ולחפש אם הם לוקחים איתם אלכוהול.
שוש צימרמן: ממש בתחילת הטיול.
שוש צימרמן: כמו שהוא מחויב לבדוק אם יש מים לצורך הטיול, אותו דבר הוא יכול לבדוק להם אם יש אלכוהול או סמים.
רוני דיין: היא לא דיברה על הקטע הווירטואלי.
רוני דיין: אנחנו ביחד עם אגף שפ"י (שירות פסיכולוגי ייעוצי) עושים את הפעולה המשלימה בקטע של התחום הווירטואלי, כאשר בנושא הזה, בהתאמה מלאה לתכנית התאמת מערכת החינוך למאה ה-21, בכל בית ספר שנכנס לתכנית החדשה הזאת מוקם צוות חיים ברשת, ולאחר מכן הצוות גם יוכל להרחיב על זה, אם נישאל, כאשר במסגרת של התכנית הזאת יש לנו צוות שלם של מדריכים שמונה לעבודה במחוזות, כדי לתמוך במורים, כמו שנאמר השתלמויות והדרכות של המורים בנושא הזה ובנוסף לזה כל רכז תקשוב שממונה בבית ספר, חלק מהתפקיד שלו הוא מעין שעה שנתית שהוא צריך לחלק אותה בין הכיתות, כאשר הוא עובר בין הכיתות במסגרת של כישורי חיים והוא מעביר, ביחד עם הצוות הפסיכולוגי והייעוצי שנמצא בבית הספר וחלק מהמחנכים, את התכנית להבנת כל הסכנות שנמצאות ברשת, כולל כל הנושא של אלימות שבא לידי ביטוי, התובנות שהתלמידים צריכים להסיק מתוך כך וכדומה.
רוני דיין: בשנה הזאת כל בית שנכנס לשנה השנייה אנחנו מפעילים איתם סקר בקרב התלמידים, זה יהיה רק במהלך חודש דצמבר, בעוד שבועיים יתחיל סקר, תלמידי כיתות ה' ותלמידי כיתות ח', אנחנו מעבירים סקר כדי לבדוק את מידת התובנות שלהם בנושא של אלימות וסכנות ברשת.
רוני דיין: זה תהליך שהוא בבנייה.
אלכס מילר: משטרת ישראל, גברתי, מה קורה אצלכם שם מבחינת הנתונים והמצב שאתם רואים?
ליאת לב: אני אתן נתונים, אבל קודם כל אני רוצה להסביר שאנחנו מבחינת הנתונים לא מבחינים בין אלימות וירטואלית לאלימות רחוב, מבחינתנו אלימות היא אלימות.
ליאת לב: יש כאן נתונים שמחולקים על עברות.
ליאת לב: אתם רוצים את המספרים?
אלכס מילר: אני רוצה לראות מגמות.
ליאת לב: המגמה היא בהחלט ירידה.
ורדה רפפורט: הירידה שחלה בשנים האחרונות במספר המופנים לשירות המבחן, באופן כללי.
ורדה רפפורט: משנות ה-90 יש מגמה של עלייה בעברות האלימות, אם פעם העברה הרווחת בקרב קטינים היתה עברת רכוש, כיום באופן מובהק העברה הרווחת בקרב קטינים היא עברת אלימות.
ורדה רפפורט: מעל 40% מכלל המופנים לשירות המבחן לנוער מופנים בגין עברות אלימות פיזית, אלימות פנים מול פנים וגם באינטרנט, היות שהמשטרה לא מפרידה, זה חלק מהאלימות הכוללת, מספר העברות, חומרת העברות.
נסים זאב: אפשר להסביר מה השינוי במגמה?
נסים זאב: למה עברו מרכוש לאלימות?
ורדה רפפורט: אני חושבת שאני אצטרך להסביר את פני החברה הישראלית בכלל.
נסים זאב: לי יש הסבר, אבל איך את מבינה?
קריאה: יש להם מספיק רכוש והם משועממים.
ורדה רפפורט: אני חושבת שאלה המגמות הישראליות בכלל, אני חושבת שזה גם נכון לגבי מבוגרים ואנחנו חברה אלימה, תוקפנית, כולנו חווים את זה יום יום במעגלים הקרובים לנו והרחוקים לנו.
ורדה רפפורט: אבל זו בהחלט המגמה המובהקת של עברות האלימות בקרב בני נוער.
ורדה רפפורט: אני חושבת שצריך לתת היום את הדגש לעברות אלימות באינטרנט, בסביבה הווירטואלית, כי זו הסביבה החברתית שלהם כיום, אמיתית, ולא כמו רוב האנשים שיושבים פה, שהסביבה החברתית שלנו היא פנים מול פנים.
ורדה רפפורט: היום הסביבה החברתית של רוב הנוער היא סביבה וירטואלית, הרבה מהעברות מתחילות באינטרנט וממשיכות אחר כך לעברות של פנים מול פנים וצריך לתת לסוגיה הזאת משמעות, אני חושבת אפילו בהיקף בין משרדי, בין משרד הרווחה, משרד החינוך, משטרה---
אלכס מילר: יש לכם נתונים שאתם יכולים להציג לנו?
ורדה רפפורט: יש, תסבירי גם שאין הפרדה בין העברות.
ליאת לב: קודם כל הסברתי שאין הפרדה בין העברות הווירטואליות באינטרנט ובמחשב לבין עברות הרחוב, אבל צריך להבין שלא כל עברה מדווחת, ברגע שזה אצל קטינים, במיוחד כשאלה עברות וירטואליות, במחשב.
ליאת לב: התיקים שנפתחו אלה תיקים בעקבות תלונות במשטרה וזו גם בעיה שאין דיווח מלא.
ליאת לב: אני יכולה להקריא לכם מספרים: למשל עברות כלפי רכוש, יש ירידה מ-553 תיקים ב-2010 ל-441 תיקים, כשהמגמה ממשיכה מ-2009, ב-2009 היה 630, 2010 – 553 ו-2011 – 441 תיקים.
ליאת לב: גם בעברות מין יש ירידה חדה, מ-196 תיקים ל-108 תיקים.
ליאת לב: בגלל שמדובר בקטינים ואנחנו לא רוצים לתייג אותם, יש נערים שזו עברה ראשונה שלהם ואנחנו רוצים לתת להם הזדמנות שנייה---
אלכס מילר: שלא יהיה להם כתם לכל החיים.
ליאת לב: כדי לא לתייג אותם כעבריינים, אז אם זו עברה ראשונה וכמובן זו לא עברה חמורה של פשע, אנחנו מסווגים את זה כט"מ, שזה טיפול מותנה, אנחנו מעבירים אותם לשירותי הרווחה, לשירותי מבחן, ואנחנו מנסים לשקם אותם.
ליאת לב: פ"א (פרטי אישום) זה רצידיביסטים, תיקים פליליים של נערים, אז זה כולל גם את זה וגם את זה.
ליאת לב: עברות מין, כמו שאמרתי, יש ירידה מ-196 ל-108 תיקים.
ליאת לב: עברות של אלימות גופנית – גם יש ירידה מ-661 תיקים ל-457 תיקים.
ליאת לב: עברות נלוות אלימות, 450 תיקים ב-2010 וב-2011 343 תיקים.
ליאת לב: עברות של נשיאת סכין, שזה גם עברות נלוות, מ-71 תיקים ב-2010 ל-47 תיקים ב-2011.
ליאת לב: עברות סמים, שזה לא בדיוק עברות אלימות אבל עשויות להוביל, זה 129 ב-2010 ל-66 ב-2011.
אלכס מילר: בכמה מתוך התיקים האלה הוגשו כתבי אישום?
ליאת לב: אין לי את הנתונים, אני יכולה לבדוק ולהעביר.