GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בנימין קדר: אם זה המצב, אני מציע להחזיר את המצב שהיה לפני חוק רשות העתיקות 1989, ואז השר ממנה.
בנימין קדר: לדרוש שהאקדמיה תמליץ על אנשים מחוצה, לה, זה דבר שאיננו ראוי.
בנימין קדר: דבר אחרון.
בנימין קדר: נאמר כאן שהאקדמיה בוחרת את חבריה היא.
בנימין קדר: כל האקדמיות בעולם בוחרות את חבריהן הן, להוציא אקדמיה אחת, ששם נאמר, אני מתרגם – הממשלה והמועצה להשכלה גבוהה, כל אחד מאלה ימנו שליש מחברי האקדמיה, ונשיא האקדמיה ימונה מעתה על ידי החלטה משותפת של נשיא הרפובליקה, ראש הממשלה ושר המדע.
בנימין קדר: אני קורא את זה מאנגלית.
בנימין קדר: המקור הוא רבותי וגברותי בתורכית.
בנימין קדר: חוק שהתקבל לפני כמה חודשים.
בנימין קדר: אני רוצה לקוות שאנחנו לא רוצים לפתוח את הדרך לכיוון הזה.
בנימין קדר: תודה רבה.
דב חנין: תודה לאדוני.
דב חנין: אני חושב שזו ממש איננה הצעה טכנית.
דב חנין: זה ממש איננו עניין נקודתי ובפתח הדברים שלי אני גם רוצה להגיד שמבחינתי זה ממש איננו ויכוח אישי עם שרת התרבות.
דב חנין: זה איננו ויכוח אישי עם שרת התרבות ואני חושב שהסוגיה הזו היא סוגיה חשובה, מכיוון שהיא סמן של תהליכי רוחב מאד מדאיגים ומאד מסוכנים, שקורים אצלנו בכלל.
דב חנין: המינויים הפוליטיים הם חלק מהחיים שלנו ומותר לבצע מינויים פוליטיים.
דב חנין: מותר לבצע מינויים פוליטיים במסגרת ראויה ובמסגרת פרמטרים ראויים, ויש מינויים פוליטיים יום יום.
דב חנין: השאלה היא איפה אנחנו רוצים לאפשר את המינויים הפוליטיים האלה, ואיפה אנחנו רוצים ליצור איזונים שיצמצמו את המינויים הפוליטיים האלה.
דב חנין: עכשיו, אני שמעתי בקשב רב את דברי הביקורת של השרה על האקדמיה הלאומית למדעים.
דב חנין: הדרה, השתקה.
דב חנין: מי שמגן על האקדמיה, אני מבין חשוד בתמיכה, בהשקתה או בהדרה, ממש לא.
לימור לבנת: לא, ממש לא זה מה שאמרתי.
דב חנין: אז הדברים רשומים בפרוטוקול.
דב חנין: אנחנו נגד הדרה ואנחנו נגד השתקה וזה שיש אקדמיה ישראלית למדעים, זה לא אומר שאין מקום ומרחב למדענים אחרים, ולאנשי אקדמיה אחרים ואת היכולת שלהם להתבטא ולהתבטא באופן מלא וכדומה.
דב חנין: הדברים החשובים, משפט המפתח שאני חושב שצריך בו להתמקד, הוא דווקא נאמר על ידי חבר הכנסת פיניאן, שאמר ואני מצטט את הדברים – צריך לאפשר לשר חופש תמרון.
דב חנין: פה נמצא העניין, חופש תמרון לשר.
דב חנין: למה צריך השר חופש תמרון?
דב חנין: שרים מתמרנים?
דב חנין: אנחנו צריכים לאפשר להם לתמרן?
אלכס מילר: שרים קובעים מדיניות, אדוני.
דב חנין: יפה, אז שרים קובעים מדיניות, הם לא אמורים לתמרן.
אלכס מילר: אנחנו חיים במדינה דמוקרטית, אנחנו לא חיים באנרכיה ובכאוס ממשלתי.
דב חנין: יפה מאד.
דב חנין: אין חשד.
דב חנין: אין חשד ואין חשש לאנרכיה.
ציפי חוטובלי: אפשר להעיר הערה?
אלכס מילר: אנחנו לא בויכוח, סליחה.
דב חנין: רק יושב הראש בויכוח.
אלכס מילר: אני אתן לך זכות דיבור, חברת הכנסת חוטובלי, כי אם אנחנו נפתח את זה, אני פשוט הערתי לחבר הכנסת חנין מה תפקידו של שר בממשלה.
דב חנין: אדוני אין שום ויכוח, השרים בממשלה קובעים מדיניות, השרים בממשלה מנהלים, השרים בממשלה אדוני, גם לפי החוק הקיים, השרים בממשלה ממנים.
דב חנין: לא מישהו אחר ממנה.
דב חנין: השר בממשלה ממנה.
דב חנין: שלא אתה תהפוך את שרי הממשלה לאסקופות נדרסות, כי הם לא כאלה.
דב חנין: יש להם סמכויות, יש להם כוחות, הם קובעים מדיניות, יש להם הרבה כוח.
דב חנין: אבל, בדמוקרטיה, וכמו שאדוני אומר, אנחנו לא רוצים להיות אנרכיה, אבל אנחנו גם לא רוצים להיות דיקטטורה.
דב חנין: אנחנו רוצים להיות דמוקרטיה ובדמוקרטיה יש גם מגבלות ואיזונים, גם לפעולתם של השרים.
דב חנין: גם לאלה יש מגבלות ואיזונים.
דב חנין: והמגבלה והאיזון שקיים פה, היא מגבלה ראויה.
דב חנין: עכשיו, אדוני יושב הראש אני מבין כבר, לפני שאני פתחתי אפילו במילה אחת, כבר התחילו להגיד על השמאל.
דב חנין: אז אני מבין שהימין רוצה לתקוף ולחסל את בית המשפט העליון.
דב חנין: למה הימין צריך לחסל גם את האקדמיה הלאומית למדעים, את זה אני לא מבין.
דב חנין: באמת לא מבין.
דב חנין: אני מבין לגמרי למה אתם רוצים לחסל את בית המשפט העליון, אני לא מבין מה אתם רוצים מהאקדמיה הלאומית למדעים.
אלכס מילר: אני מציע לאדוני, לפני שאתה בא ומטיל בנו איזו שהיא אשמה ברצון כזה או אחר, לדייק.
דב חנין: אני מאד רוצה לדייק, אני מאד רוצה לדייק.
דב חנין: אני אומר את זה בצורה מאד מדויקת.
דב חנין: אני מבין ---
אלכס מילר: זו דעתך האישית.
דב חנין: כל מה שאני אומר, אדוני יושב הראש, בוא נסכם מראש, שכל דבר שאני אומר הוא רק דעתי האישית.
דב חנין: אני ממש לא מתיימר להביע את דעתך.
דב חנין: אני מביע את דעתי, לשם כך נבחרתי.
דב חנין: אני מבין למה אתם עוינים את בית המשפט העליון.
דב חנין: אני מבין למה אתם עוינים את התקשורת, אני מבין את זה.
דב חנין: אני מתווכח עם זה, אני נלחם נגד זה, אני מבין את זה.
דב חנין: אני לא מבין מה אתם רוצים מהאקדמיה הישראלית למדעים.
דב חנין: אני ממש לא מבין את זה.
דב חנין: באמת לא מבין את זה.
דב חנין: האקדמיה הישראלית למדעים היא לא מוסד שיש לו איזו שהיא הטיה ימנית או שמאלית או מרכזית.
דב חנין: זה איזה שהוא גוף שיש לו יוקרה מקצועית ומדעית וחבל לפגוע בו.
דב חנין: חבל לצמצם את יכולתו.
דב חנין: אם בכלל לתקן, אז להרחיב את יכולות האקדמיה הישראלית להמליץ בתחומים נוספים.
דב חנין: אני חושב שלא רק רשות העתיקות, אני חושב שעוד תחומים ראוי היה להיעזר בגוף הזה.
דב חנין: זה גוף מקצועי, זה גוף בעל יוקרה, אין לו שום-.
דב חנין: אף פעם בהיסטוריה לא הועלתה איזו שהיא טענה על איזו שהיא הטיה כזאת או אחרת של האקדמיה הישראלית למדעים.
דב חנין: סתם מיותר.
דב חנין: אבל אני אומר סתם מיותר, אבל בכל זאת אני מנסה להבין מה עומד מאחורי זה, ואני אומר שמה שעומד מאחורי זה הוא מהלך מאד מדאיג.
דב חנין: הוא מהלך מאד מדאיג שכמו שאמר חבר הכנסת פיניאן ואלה דברי טעם, נועד לאפשר יותר תמרון לשר.
דב חנין: אני לא חושב שצריך לאפשר יותר תמרון לשר.
דב חנין: אני חושב שהשר צריך לקבוע ולבחור בתוך המסגרת הנמצאת והמקובלת והקיימת.
דב חנין: רשות העתיקות היא גוף מאד מאד חשוב.
דב חנין: היא גוף מאד חשוב, אנחנו לא נרצה שהגוף הזה יתנהל בצורה פוליטית מפלגתית.
דב חנין: אנחנו נרצה שהגוף הזה יתנהל בצורה אקדמאית, ולכן האיזון הקיים שאומר – השר הוא זה שממנה, השר הוא זה שבוחר, אבל הוא בוחר מתוך מאגר נתון, שיש לו פרמטרים אובייקטיבים.
דב חנין: הרי מה באה השרת ואומרת – בואו נבחר מכל ההיסטוריונים והארכיאולוגים, שהם במינוי בכיר באוניברסיטאות.
דב חנין: אנחנו מדברים פה על מספר אין סופי של מאות רבות ---
לימור לבנת: ובמועצה להשכלה גבוהה זה ככה, שזה גוף הרבה יותר אקדמי, הרבה יותר מהותי.
לימור לבנת: למה שם זה לא נדרש?
דב חנין: קודם כל גברתי פותחת דיון שראוי לקיים אותו.
דב חנין: אני חושב שזה דיון שבאמת ראוי לקיים אותו.
דב חנין: אני אומר את זה לא כהקנטה.
דב חנין: אני חושב שיש פה מקום לחשוב גם על דברים אחרים.
דב חנין: המועצה להשכלה גבוהה אני לא שבע רצון ממנה.
דב חנין: לא כל דבר שקורה בה הוא לטעמי.
דב חנין: אבל גברתי אומרת ----
לימור לבנת: לא, זו שאלה אחרת.
דב חנין: מציבה בפנינו אתגר ואני מרים את הכפפה.
לימור לבנת: אמרתי את זה רק כי הם הוזמנו הנה.
דב חנין: לא, אני מרים את הכפפה הזו ואני אומר גם המועצה להשכלה גבוהה, ראוי לחשוב מי צריך לעמוד בראשה.
אלכס מילר: אני חושב שאם אתה רוצה שזה יהיה לטעמך אתה צריך לעמוד בראשות המערכת הזאת.
דב חנין: לא, אני לא, לא, לא, אדוני, אני אומר דבר אחר.
דב חנין: אני אומר אנחנו פה באים לשנות באופן רדיקאלי מערכת שאמורה לעבור כמערכת מקצועית ולפתוח אותה לפאנל מאד רחב של מועמדים אופציונאליים.
דב חנין: עכשיו, גברתי השרה, הרי את הבוחרת, את הבוחרת.
דב חנין: אף אחד גם לא בא לשלול ממך את הזכות לבחור, לבחור מתוך המאגר המקצועי הרלבנטי.
דב חנין: אני מבין שיש 16, אני לא מכיר את הרשימה, שלא יובן לא נכון.
דב חנין: אני לא מכיר את ה-16, אני לא מכיר אפילו את השלושה, לא יודע במי מדובר.
דב חנין: אני מדבר ברמה העיונית העקרונית.
דב חנין: אני אומר יש לנו את הגוף היוקרתי ביותר של המדע הישראלי, שזו האקדמיה הישראלית למדעים.
דב חנין: אפשר לעשות בו שינויים ושיפורים, אם יש צורך.
דב חנין: אני לא מספיק מכיר את הגוף הזה לגופו.
דב חנין: למה לפתוח את זה, אלא אם כן רוצים בכלל להשתחרר מהנטל הזה, לא תהיה לנו אקדמיה ישראלית למדעים.
לימור לבנת: מה פתאום?
לימור לבנת: מי אמר דבר כזה?
דב חנין: למה צריך אותה?
דב חנין: אם בכלל לא צריך אותה, אז לא צריך אותה.
דב חנין: למה אנחנו צריכים את הגוף הזה, בשביל מה?
דב חנין: בשביל שיהיה איזה שהוא גוף שתהיה לו יוקרה אבל לא יהיה לו שום מעמד?
לימור לבנת: אבל זה לא ככה.
דב חנין: עכשיו אני אומר, אני התנגדתי לחוק הזה מהסיבה העיקרית ---
לימור לבנת: זה מה שקובע את מעמדה של האקדמיה?
דב חנין: גם זה קובע.
רות ארנון: אני יכולה להגיד הערה קטנה?
רות ארנון: אני לא חושבת שבכלל האקדמיה פה מגיבה להצעת החוק הזאת, לא מפני שאנחנו רוצים לשמור על כבודה של האקדמיה, אלא להיפך, מפני שאנחנו רוצים לשמור על כבודה של רשות העתיקות.
רות ארנון: מפני שאני חושבת שכשנחקק חוק רשות העתיקות, נאמר שם שבראש רשות העתיקות יעמוד חבר אקדמיה, הכוונה הייתה לתת לה, לרשות הזאת, מעמד מכובד.
רות ארנון: ואנחנו לא רוצים שיהיה עכשיו down grading של זה על ידי ---
לימור לבנת: ולמה לחשוב שיהיה לה – down grading?
לימור לבנת: אולי מי שייבחר השר יהיה חבר האקדמיה הלאומית למדעים?
לימור לבנת: זה לא בהכרח שלא יהיה.
לימור לבנת: אולי יהיה, אולי לא יהיה.
רות ארנון: לא, אני חושבת שעצם העובדה שמשנים את החוק על מנת שלא בהכרח יהיה חבר אקדמיה, אני חושבת שעל ידי כך פוגעים במעמדה של הרשות לעתיקות, ועל זה אנחנו הגבנו.
רות ארנון: האקדמיה לא זקוקה לצ'ופר של מישהו שיכהן כיושב ראש רשות העתיקות.
רות ארנון: זו פעולה שנעשתה בהתנדבות, בהתנדבות מלאה, ואם לא – אז לא.
רות ארנון: האקדמיה לא תיפגע.
דב חנין: גברתי השרה, אני רוצה לענות לשאלתך, ואני אמרתי את זה במליאת הכנסת לא כאמירת נימוס.
דב חנין: אמרתי את זה לא כאמירת נימוס שהטענה שלי איננה טענה אישית אליך.
דב חנין: אני עוד זוכר לך נאום בפני מרכז הליכוד, דווקא בנושא מינויים, שאני זוכר אותו מאד לטובה.
דב חנין: אני חושב שהוא היה נאום מאד אמיץ ומאד חשוב.
דב חנין: אבל כשאנחנו משנים חוק אנחנו לא צריכים לחשוב רק אפרופו שרת התרבות לימור לבנת.
דב חנין: אנחנו משנים חוק ששרי תרבות באים ימלאו אותו בתכנים שנראים להם.
דב חנין: גברתי תהיה אולי שרת הביטחון באותה תקופה והיא לא תתעסק בזה.
דב חנין: ושר התרבות שיהיה אז, ימצא איזה שהוא מלומד שנראה לו, שאמנם הוא דוקטור באוניברסיטה לא מתאים, לא מתאים.
לימור לבנת: ומה?
לימור לבנת: אבל הוא לא יכול לעבור אז ועדת שפניץ, הוא לא יוכל להתמנות ---
דב חנין: אולי כן ואולי לא.
לימור לבנת: הרי יש איזונים ובלמים וחסמים, שלא יוכלו הרי.
דב חנין: גברתי, אני בוגר, אני אומר לך בצורה פתוחה.
דב חנין: מי שנכווה ברותחין נזהר בצוננים.
דב חנין: כשאני עוד לפני שנבחרתי לכנסת הייתי יושב ראש ארגון הגג של ארגוני הסביבה ואנחנו ניהלנו אז מערכה נגד מינויים שהיו בכל מיני גופים סביבתיים, שהם היו לכאורה מינויים בסדר.
דב חנין: את יודעת, זה לא שלקחו אנשים מהירח.
דב חנין: לקחו אנשים שהם בסדר.
דב חנין: זה בסופו של דבר כל המינויים האלה נתפסו כמינויים פוליטיים, אנחנו לא ידענו להגיד אז, וזה שהם בסופו של דבר הוביל ו אפילו לכתבי אישום, אנחנו לא ידענו להגיד אז.
דב חנין: אנחנו הרגשנו ---
לימור לבנת: אתה מדבר על משהו אחר לגמרי דב, זה לא זה.
דב חנין: לא, אנחנו הרגשנו שהחוק והדברים גברתי נעשו הרי במסגרת החוק, אז.
דב חנין: הם נעשו במסגרת החוק, אלא שהחוק היה נדיב מדי ופתוח מדי ומאפשר מדי.
דב חנין: הוא אפשר לבצע דברים שאנחנו לא צריכים לאפשר אותם.
דב חנין: לכן אני אומר, דווקא בסוגיה כזו של גורם שהוא גורם שבסך הכל מתפקד, ורשות העתיקות זה גורם שהוא גורם שהוא מתפקד, אין בו, לא שמעתי עדיין שבגלל העובדה שבראשו עומד חבר האקדמיה הישראלית למדעים, המערכת הזאת הפסיקה לתפקד, לא יכולה לעבוד עוד ולכן נואשנו ואנחנו חייבים למצוא מישהו אחר שיעמוד בראש המערכת.
לימור לבנת: מה זה שייך?
לימור לבנת: חלילה וחס.
דב חנין: אני אומר, המערכת הזאת עובדת, החוק הוא חוק מאוזן, החוק הוא חוק ראוי, אני לא מבין למה הטעם הזה לפתוח ולפרוץ את השדה הזה למינויים פוליטיים, שבהכרח יכולים להיות גם מינויים בעייתיים.
דב חנין: אני רוצה להמשיך ולומר עוד שני דברים.
לימור לבנת: חבר הכנסת חנין, בהערת ביניים אם מותר לי.
לימור לבנת: האם אתה יודע שהייתה למבקר המדינה ביקורת לפני כשנתיים על דרך המינויים של האקדמיה למדעים?
דב חנין: סליחה גברתי?
לימור לבנת: האם אתה יודע שלפני כשנתיים הייתה ביקורת של מבקרת המדינה ---
דב חנין: אז בואו נטפל בזה.
לימור לבנת: על דרך הבחירה של ה---
דב חנין: אני לא ---
לימור לבנת: לא, אז אני אגיד למה זה רלבנטי אבל.
רות ארנון: יש חוק האקדמיה עם תקנון שאושר.
לימור לבנת: כן, אבל למבקר המדינה יש על כך ביקורת.
לימור לבנת: אני אגיד למה זה רלבנטי.
דב חנין: גברתי רוצה לשנות את האקדמיה הישראלית למדעים?
דב חנין: זה לגיטימי.
דב חנין: אני לא נכנס לזה כרגע.
לימור לבנת: לא, אבל אני אגיד לך למה זה רלבנטי בדיוק לזה.
לימור לבנת: אוקי, אני אגיד לך, זה רלבנטי לעניין הזה בדיוק משום שבגלל הדרך שבה נבחרים, יש רבים שנשארים בחוץ ואז יש הדרה של חלק מאותם מדענים בכירים, מצוינים, שהם לא נמצאים שם ---
דב חנין: אז קודם כל זה דבר שצריך לטפל בו.
אלכס מילר: טוב, טוב, טוב, רבותי, הבנו.
דב חנין: אני לא מומחה.
דב חנין: אמרתי בגילוי לב, אני לא מומחה לענייני האקדמיה הישראלית למדעים.
דב חנין: אם יש דברים שצריך לתקן באקדמיה הישראלית למדעים – אני לא מתנגד לזה, אם יש דברים שהם לא תקינים.
אלכס מילר: טוב, חבר הכנסת חנין, אתה מבחינתך ---
דב חנין: אני רוצה להמשיך בטיעון שלי.
אלכס מילר: אתה צריך לסיים.
דב חנין: בסדר, אני אשלים את הטיעון לגופו של עניין.
דב חנין: מאה אחוז, אם לא תעירו הערות ביניים ותשאלו שאלות – אני ---
לימור לבנת: אתה צודק, אני קוראת את עצמי לסדר פעם שנייה.
דב חנין: אם תשאלו – אני אענה.
אלכס מילר: חבר הכנסת חנין, אנא לקצר.
דב חנין: אני מקצר.
דב חנין: זה רובד אחד של ההתנגדות שלי, ואני אומר את הדברים באופן פתוח.
דב חנין: אני רואה פה בעיה מבנית, אני רואה פה בעיה מערכתית.
דב חנין: אני חושב שאנחנו עושים שגיאה כשאנחנו צופים פני עתיד.
דב חנין: לא אפרופו איזו שהיא סיטואציה פרסונאלית כזאת או אחרת.
דב חנין: אבל, כשאני שומע את הסיטואציה הקונקרטית שעומדת על הפרק, אני נעשה עוד יותר מודאג.
דב חנין: אני אגב לא הייתי ער לכל העובדה הזאת שכבר התחיל תהליך ושלחו שמות.
דב חנין: אני התנגדתי לחוק אינסטינקטיבית, כי אני חושב שמינויים, שצריך פה להבנות את שיקול הדעת בתוך מסגרת ולא לאפשר את מה שחבר הכנסת פיניאן קרה ובצדק – חופש תמרון.
דב חנין: אני לא רוצה את חופש התמרון.
דב חנין: אני רוצה הבנייה.
דב חנין: עכשיו אני שומע את העובדה שכבר בעצם התחיל איזה שהוא תהליך, ובמצב כזה אדוני יושב הראש, אני חושב שההתערבות שלנו כמחוקקים היא עוד יותר לא נכונה, כי אני חושב שכשהדברים כבר נמצאים בתהליך ויש איזו שהיא הידברות, ואולי איזה שם, ואני לא נכנס לשמות.
דב חנין: כל השמות מבחינתי מכובדים וגדולים ואני האחרון שיכול בכלל להיכנס בין הסלעים האלה, אני לא נכנס.
דב חנין: הועלו שמות, השרה העלתה שמות, הייתה הידברות, לא הידברות וכדומה.
דב חנין: אני חושב שחוק כזה, כאשר תהליך הבחירה כבר התחיל, הוא לא נכון.
דב חנין: אני מהוועדה הזו אלך מיד לוועדת חוקה, גם שם אני אומר את אותם דברים.
דב חנין: חוקים פרסונאליים הם לא נכונים.
דב חנין: אני בעד, אני הייתי בעד, התנגדתי לחוק של בעניין גרוניס, אבל עכשיו לתקן את זה בדיעבד ולאפשר, כל המתכונת הזאת איננה נכונה.
דב חנין: כשפעם זה מתאים לי ופעם זה לא מתאים לי, אז אני לפי זה משנה את החוקים?
דב חנין: זה לא נכון וזה לא ראוי.
דב חנין: ונקודה אחרונה, אני חושב שעם האכילה בא התיאבון.
דב חנין: הוגשה לכנסת הצעה, וההצעה היא לא טובה, אני נגדה.
דב חנין: אבל לפחות ההצעה אומרת בהמלצת האקדמיה.
דב חנין: עכשיו, אם האכילה בא התיאבון, אז כבר את ההמלצה מחליפים להתייעצות.
לימור לבנת: לא נכון, זה מלכתחילה היה.
דב חנין: אני לא יודע, אני קורא את ההצעה.
דב חנין: גברתי אומרת את דברי ההסבר, אבל אני אומר, ההצעה מדברת על המלצה.
דב חנין: ועכשיו רוצים עוד את ההמלצה להחליש להתייעצות.
דב חנין: אולי צריך לכתוב גם שזו התייעצות שאיננה מחייבת, בכדי שיהיה לכולנו ברור על מה אנחנו מדברים.
אלכס מילר: חבר הכנסת הורוביץ, בבקשה.
ניצן הורוביץ: צר לי.
ניצן הורוביץ: קודם כל אני רוצה להצטרף למה שאמר חברי דב.
ניצן הורוביץ: זה לא ויכוח אישי יעם השרה ואנחנו מכבדים את השרה ואנחנו, אני חושב לפחות, זו דעתי, שהשרה עושה דברים חשובים בתחום התרבות, ולא צריך לראות בזה לימור, ויכוח אישי.
לימור לבנת: זה בסדר ניצן, שום דבר לא אישי, זה בסדר.
ניצן הורוביץ: לא, אני פשוט אומר, כי לפעמים זה כן.
ניצן הורוביץ: אבל במקרה הזה זה לא.
לימור לבנת: לא נתווכח.
ניצן הורוביץ: במקרה הזה לא, אנחנו מעריכים את השרה.
ניצן הורוביץ: לגופו של עניין, אני לא רוצה לחזור על מה שאמר דוב, אבל אני חושב במקרה הזה אני ממש מרגיש שיש פה איזה ניסיון לדחוף את הפוליטיקה לתוך העסק.
ניצן הורוביץ: אמרתי לדב בהתחלה, לצורך הדיון אם לא היינו קיימים, הייתם צריכים להמציא אותנו, כדי שהיה לכם במה פה להתעסק ולהכניס שמאל ימין.
ניצן הורוביץ: ואני לא מבין למה צריך בעניין הזה להכניס את הנושא הימני והשמאלי.
ניצן הורוביץ: אני מבין שיש חברי כנסת שרוצים כל דבר לעשות מזה איזה ניגוח השמאל, אבל במקרה הזה זה לא לעניין.
ניצן הורוביץ: כמו שאמרו כאן ---
אנסטסיה מיכאלי: אתה יכול לפרט מה זה בעניין הזה, מה בדיוק אתה מתכוון, באיזה עניין? ...
אנסטסיה מיכאלי: סעיפים, אם תוכל לפרט ---
ניצן הורוביץ: לא, אין הרבה סעיפים, זה רק סעיף אחד שם.
אנסטסיה מיכאלי: אז מה זה, הזה הזה?
ניצן הורוביץ: אני יש לי הרגשה מתחילת הדיון, לפחות מהרגע שאני נכנסתי, שרוצים להפוך את זה שוב לעניין של ניגוח בין שמאל לימין, שכאילו בא הימין ורוצה להכניס כאן אנשים ואנחנו בשמאל מנסים ואז זה עוד חוק שמשרת בעניין הזה את הימין, כמו החוקים האחרים שמתרוצצים כאן, ואני חושב שזה לא-, נו, הנה, אז אני אשאל.
ניצן הורוביץ: אז מדוע באת לדיון?
אנסטסיה מיכאלי: אני שואלת אותך.
ניצן הורוביץ: לא, אני שואל מדוע באת, בדרך כלל זה ---
אנסטסיה מיכאלי: תשמע, לפרוטוקול אני יכולה ... למה אתה מתכוון, מה זה הזה?
אנסטסיה מיכאלי: יש כאן הרבה מאד דברים, מה זה בדיוק הזה?
ניצן הורוביץ: לא, אין פה הרבה דברים, זה רק נושא אחד.
ניצן הורוביץ: זה האפשרות של שרת התרבות למנות ליושב ראש רשות העתיקות, מישהו שהוא לא מהאקדמיה למדעים, זה הנושא היחיד.
אנסטסיה מיכאלי: ומה זה העניין הזה?
אנסטסיה מיכאלי: מה קשור לשמאל וימין?
ניצן הורוביץ: אז אני אומר שזה לא קשור, זה בדיוק מה שאני אומר.
אנסטסיה מיכאלי: אתה צודק, טוב.
ניצן הורוביץ: בדיוק זה לא קשור.
אנסטסיה מיכאלי: אני לא יודעת מי ---
אלכס מילר: בואו נתקדם, טוב, תודה.
ניצן הורוביץ: אני לא מבין מה את רוצה ממני.
ניצן הורוביץ: אני אומר לך שזה בדיוק לא קשור וחבל שאתם לוקחים את זה למקום הזה, כי זה פוגע ברשות העתיקות, הניסיון להכניס את השמאל ימין לסיפור הזה.
ניצן הורוביץ: עכשיו לגופו של עניין.
אלכס מילר: חבר הכנסת הורוביץ, אנחנו איתך, בבקשה.
ניצן הורוביץ: לא, אני לא מבין את ההערה.
אלכס מילר: לא, אתה עוצר כל שנייה.
אלכס מילר: אני מאבד אותך.
ניצן הורוביץ: אוקי, מאה אחוז.
ניצן הורוביץ: לגופו של עניין, היו שני יושבי ראש לרשות העתיקות, שכיהנו תקופות ארוכות.
ציפי חוטובלי: מה משך הכהונה של יושב ראש רשות עתיקות?
לימור לבנת: אין מגבלה.
לימור לבנת: קדנציה נדמה לי זה 4 שנים אם אני לא טועה וחידשנו.
ציפי חוטובלי: לצורך העניין, כשיש תחלופה פוליטית אז אפשר להחליף אותו.
לימור לבנת: פרופסור בני קדר היה יושב ראש 12 שנה, והוא ביקש לסיים את כהונתו, זאת אומרת בתום הקדנציה הוא ביקש לא לחדש את כהונתו.
לימור לבנת: אם הוא לא היה מבקש, אני בטוחה שהוא היה ממשך ומכהן.
ניצן הורוביץ: עכשיו, מה זה אומר?
ניצן הורוביץ: שהרי בתקופת הכהונה של פרופסור קדר, הרי התחלפו ממשלות מהשמאל לימין וחזר וחוזר חלילה, והוא כיהן תחת הרבה שרי תרבות שהיו.
לימור לבנת: גם אני חידשתי את מינויו של פרופסור קדר בעצמי כשרת התרבות.
ניצן הורוביץ: וזה בסדר.
ניצן הורוביץ: היה מגוון שרי תרבות או חינוך בתקופה הזאת, ופרופסור קדר כיהן ואף אחד לא הייתה לו שום טענה.
ניצן הורוביץ: ולכן אני לא רואה את הצורך לשנות.
ניצן הורוביץ: זאת אומרת שהסידור הקיים בסך הכל היה סידור שהוא תקין.
ניצן הורוביץ: ובעניין הזה זה לא רק דעתי שלי, שהאקדמיה היא בסך הכל הייתה גורם חיובי בתהליך הזה והייתה גורם מאזן.
ניצן הורוביץ: אני גם יכול להגיד שלקראת הדיון הזה ראשי המכונים לארכיאולוגיה מהאוניברסיטה העברית, מאוניברסיטת חיפה, מאוניברסיטת תל אביב ומאוניברסיטת בן גוריון ---
לימור לבנת: נפגשתי איתם.
ניצן הורוביץ: אמרו שאין צורך בשינוי הזה, גם המועצה הארכיאולוגית.
ניצן הורוביץ: הם אמרו שיש צורך?
לימור לבנת: אמרתי שנפגשתי איתם רק.
ניצן הורוביץ: נו, אז אני דייקתי.
ניצן הורוביץ: וראש המועצה הארכיאולוגית אמר שאין צורך בתיקון הזה וגם בדיון הזה שמענו שהאקדמיה מציעה לשרה והנה אפילו פרופסור קדר ראה כאן דף, רשימה רחבה של מועמדים שיכולים לכהן והכל בסדר.
ניצן הורוביץ: עכשיו, לכן כשאני שומע את כל הדברים האלה, אני לא מבין למה אתם הולכים לתיקון הזה ולמה הנה באה חברת הכנסת חוטובלי וחברת הכנסת מיכאלי וחבר הכנסת אורבך, כדי שוב לעשות מהסיפור הזה איזה פולמוס.
ניצן הורוביץ: אתם יודעים מה, בחיי, אולי צריך ששנינו נצא מהחדר כדי שלא יהיה להם עם מי להתווכח.
אנסטסיה מיכאלי: הוי, באמת, מי שעושה את הבלגן זה אתה עכשיו, תעשה לי טובה, אל תכלול את כל השמות של חברי הכנסת.
ניצן הורוביץ: איזה בלגן אני עושה?
אנסטסיה מיכאלי: אני אלף לא אמרתי שום דבר ---
דב חנין: אף אחד לא עושה בלגן, מי עושה בלגן?
אנסטסיה מיכאלי: אתה עם שני חברי הכנסת מנסים לגרור את הדיון הזה לכיוון שלך.
אנסטסיה מיכאלי: חבל מאד.
אנסטסיה מיכאלי: עדיף כבר להצביע במקום דיבורים בלי סוף.
אורי אורבך: חסר לי משהו ברמת המידע.
אורי אורבך: לאקדמיה הלאומית למדעים אפשר להיכנס?
אורי אורבך: או שזה מועדון סגור?
לימור לבנת: הם בוחרים.
ציפי חוטובלי: רגע, רגע, אני רוצה להמליץ לכולם לצפות בסרט הערת שוליים.
אורי אורבך: לא, אבל לצורך הדוגמא, סתם שאני אבין, חסר לי מידע פשוט, לפני שאני מגבש דעה.
דב חנין: סרט מצוין.
אורי אורבך: זאת אומרת דבר שאפשר להיכנס או שזה כמו מקומות אחרים?
דב חנין: אפשר לחוקק חוק שחבר הכנסת אורבך יהיה חבר האקדמיה הישראלית למדעים.
אורי אורבך: אולי, הבאת לי רעיון.
אורי אורבך: יש דברים שלא אומרים אפילו בצחוק.
ניצן הורוביץ: בקיצור, לסיכום העניין.
אורי אורבך: לא, אבל ---
אלכס מילר: חבר הכנסת אורבך, תן לו לסכם.
אורי אורבך: אני לא מבין, חסר לי מידע, אני לא יכול לגבש עמדה.
אלכס מילר: תן לו לסכם את דבריו בבקשה, אנא מכם, מספיק.
ניצן הורוביץ: לסיכום העניין, האקדמיה הלאומית למדעים במקרה הזה היא מה שנקרא גורם מאזן.
ניצן הורוביץ: כדי בדיוק שלא יהיה מצב שבו יבוא שר דתי אז ימנה ראש רשות עתיקות דתי, יבוא שר חילוני, רגע, אני יודע שלא ---
לימור לבנת: הוי, נו, שומו שמיים.
ניצן הורוביץ: אבל בשביל זה בדיוק אני לא רוצה.
ציפי חוטובלי: לא ייאמן.
ניצן הורוביץ: טוב, מה אתם רוצים?
ניצן הורוביץ: תגידו, מה אתם רוצים?
ציפי חוטובלי: לא, אני אגיד לך מה לא ייאמן, אני אגיד לך ---
ניצן הורוביץ: מה את רוצה?
ניצן הורוביץ: את הרי לא מעניין אותך בכלל הדיון, את רק רוצה להצביע.
ניצן הורוביץ: אז יקראו לך כשתהיה הצבעה ותבואי ותצביעי כמו שרצית.
ציפי חוטובלי: ניצן, כשאתה תסיים את הדברים שלך אני אגיד לך מה אני רוצה, בסדר?
ניצן הורוביץ: מה אתם רוצים?
ציפי חוטובלי: אני רוצה דיון ענייני, מזה מה שאני רוצה.
ניצן הורוביץ: כן, אוקי, אז גם אני רוצה דיון ענייני.
ניצן הורוביץ: מה שאני אמרתי זה לא דיון ענייני?
ניצן הורוביץ: אוקי, בבקשה.
ציפי חוטובלי: כשאתה מכניס את הכיפה שעל הראש, זה בדיוק אותו דיון של בית המשפט העליון, למה?
ציפי חוטובלי: כי במקום לדון לגופו של עניין ולשאול האם זה שופט ראוי או לא, האם זה איש אקדמיה ראוי או לא, אתה מכניס את הכיפה שיש לו או אין לו על הראש.
ציפי חוטובלי: זו פשוט שערורייה.
ניצן הורוביץ: מאה אחוז, מאה אחוז, אז בואו נתחיל את הדיון הענייני.
ניצן הורוביץ: לפי החוק הקיים, ראש רשות העתיקות אמור להיות מטעם האקדמיה למדעים, מדוע?
ניצן הורוביץ: כי לא רוצים שרשות העתיקות תהיה איזה גוף פוליטי, שיבוא פעם מישהו כזה ויבוא פעם מישהו כזה.
ניצן הורוביץ: ואכן ---
ציפי חוטובלי: והאקדמיה למדעים היא חסרת הטיות?
אלכס מילר: חברת הכנסת חוטובלי, למה את כל שנייה נכנסת לדבריו?
ציפי חוטובלי: כי יש כאן
ציפי חוטובלי: איזה מצג שווא ---
אלכס מילר: אז אחרי שהוא יסיים אני אתן לך לדבר.
אלכס מילר: כמו גנון כאן, קטן.
ניצן הורוביץ: רגע, את טוענת שהשניים שכיהנו ב-20 שנה האחרונות, זה מאד ענייני, זה שני אנשים שכיהנו, את אפילו לא יודעת, כי נכנסת לדיון ואת לא יודעת.
ניצן הורוביץ: שב-20 שנה האחרונות היו שניים שכיהנו בראש רשות העתיקות והם כיהנו תחת מגוון של שרי חינוך ותרבות מכל המפלגות ומכל הממשלות ולאף אחד לא הייתה טענה על טיבם והתאמתם.
ניצן הורוביץ: ועכשיו רוצים לשנות את השינוי, לעשות את השינוי כדי לעשות משהו אחר.
ניצן הורוביץ: ואני לא מבין למה צריך לעשות משהו אחר.
ניצן הורוביץ: מה הטענה מבחינה עניינית ---
אלכס מילר: היה דו"ח מבקר המדינה.
ניצן הורוביץ: לגבי יושב ראש רשות העתיקות?
לימור לבנת: לא, לגבי דרך הבחירה של חברי ה---
ניצן הורוביץ: כן, אבל חברים, הצעת החוק לא נוגעת באקדמיה הלאומית למדעים.
אלכס מילר: כן, אבל יש מישהו שעומד בראש.
לימור לבנת: זאת הפואנטה.
לימור לבנת: זה מגביל.
לימור לבנת: השאלה אם היא מייצגת באמת את כל המצוינים שיכולים.
לימור לבנת: כל אחד באקדמיה הוא ללא ספק מצוין.
לימור לבנת: השאלה אם היא מייצגת באמת את כל האקדמאים, או המדענים סליחה, המצוינים, שיכולים להיות ....
לימור לבנת: בגלל דרך הבחירה.
ניצן הורוביץ: אז אם יש טענות, חברים, אני לא מבין את הדיון הזה.
רות ארנון: באף אקדמיה לאומית למדעים לא נכללים כל המדענים המצוינים.
ניצן הורוביץ: רגע, רגע, אפילו לא התחלתי.
ניצן הורוביץ: אבל הצעת החוק אדוני ---
אלכס מילר: אתה אמרת שאתה מסכם את הדברים.
ניצן הורוביץ: נו, כי אני רואה פה לפי ההערות שבכלל מדברים על דבר אחר ומתכוונים לדבר אחר לגמרי.
ניצן הורוביץ: אם רוצים לשנות את דרך הבחירה והמינוי באקדמיה למדעים ואת האופן שבו הגוף הזה מתפקד, ולהכניס לשם נציגים כאלה ואחרים, אם רוצים, אולי זה בכלל רעיון טוב, אז צריך לדבר על מה שרוצים.
ניצן הורוביץ: פה מדובר, הצעת חוק רשות העתיקות, בזה מדובר כאן.
ניצן הורוביץ: ורשות העתיקות היא גוף שמתפקד טוב וב-20 שנה האחרונות היו לו שני יושב ראש ואף אחד אין לו טענות ליושבי הראש האלה, והם היו תחת מגוון שרים וממשלות מכל המפלגות ועכשיו רוצים לעשות כאן שינוי.
ניצן הורוביץ: אנחנו לא מבינים למה צריך לעשות את השינוי, מה גם שכל גופי המקצוע, אני אומר לך, חברת הכנסת חוטובלי, כל גופי המקצוע, הארכיאולוגים שאין לי מושג מה הם חושבים ואם הם דתיים או חילוניים, באמת אין לי מושג, אני לא יודע.
ציפי חוטובלי: וזה גם לא אמור לעניין אותך.
ניצן הורוביץ: נכון, וגם זה לא אמור לעניין אותך, ולכן אם הם אומרים ---
ציפי חוטובלי: נכון, זה באמת לא מעניין אותי.
ניצן הורוביץ: אז אם הם אומרים אז אולי תקשיבי להמלצה המקצועית שלהם.
ניצן הורוביץ: אם הם אומרים שהמצב הנוכחי הוא טוב ולא צריך לשנות, כי המינויים הם טובים, אז אולי צריך לקבל את ההמלצה שלהם ולא סתם לעשות פה את השינוי הזה, שאני באמת לא מבין מה מטרתו.
ניצן הורוביץ: ואני שוב, אני אמרתי בהתחלה, אני מכבד את השרה, אני לא מפקפק במניעים שלה, אני חושבת שהיא מנהלת את משרד התרבות בצורה טובה.
ניצן הורוביץ: אני לא בא לומר שהיא תמנה בהכרח איזה מישהו גרוע לתפקיד, זה לא מה שאמרתי.
ניצן הורוביץ: אבל פה מדובר על משהו עקרוני, לא על משהו אישי.
ניצן הורוביץ: וההסדר הנוכחי לגבי רשות העתיקות הוא הסדר שהוא מניח את הדעת, ואני לא רואה מדוע צריך לשנות אותו וזה מה שאני רציתי לומר.
אלכס מילר: חברת הכנסת חוטובלי, בבקשה, קצר רק.
ציפי חוטובלי: ממש בקצרה, כיוון שבאנו בעיקר בשביל להצביע.