GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי אריאל: אמרתי: אתה שומע מה שאתה אומר?
אורי אריאל: על יצהר, על היישוב?
אורי אריאל: הוא אומר: כן, שמנו איקס על יצהר ואנחנו נטפל בהם.
אורי אריאל: אני רוצה לבקש ממשרד החינוך, מהמנכ"לית, מהיועצת המשפטית וכמו גם מהשר: אתם לא צריכים להיות המוציאים לפועל של זרועות הביטחון ומה שהם חושבים.
אורי אריאל: זרועות הביטחון הם לא החוקרים, המאשימים, השופטים והתליינים ואתם לא צריכים להיות הזרוע הארוכה שלהם.
אורי אריאל: יתכבדו זרועות הביטחון ויעמידו למשפט.
אורי אריאל: אני דורש מהם, אני לא מבקש מהם, אני דורש מהם להעמיד לדין כל עבריין בכל מקום, גם ביצהר.
אורי אריאל: אין חסינות ביצהר לאף אחד.
אורי אריאל: מי שמואשם בהסתה, כמו שאתה חושב, יתכבד אדוני, יגיש תלונה במשטרה ויעמוד על כך בתוקף, ואני אצטרף אליך - - -
גדי גבריהו: הגשנו.
אורי אריאל: רק שנייה.
אורי אריאל: אני אצטרף אליך שהוא יועמד למשפט.
אורי אריאל: לא אתה ולא משרד החינוך רשאים לבוא למוסד שלם ולומר: את זה סוגרים עכשיו, לא מתקצבים עכשיו.
אורי אריאל: עכשיו לא רק שלא מתקצבים, כל עוד היו מתקצבים עד שימצאו אשמים – לא, זה בכלל הולך שנה אחורה.
אורי אריאל: חברים, אני מאוד מציע לכם – יש פה תקדים, אני אומר למנכ"לית, יש פה תקדים מאוד מסוכן.
אורי אריאל: נניח היו אומרים: עשו את זה כבר ב-50 מקרים, היה פעם במגזר הזה, פעם במגזר היהודי, פעם בבדואי.
אורי אריאל: לא, 64 שנים – אני לא חי כל-כך הרבה שנים, אני לא זוכר, ניסיתי לבדוק – אולי יש אחד כזה.
אורי אריאל: אל תהיו במשחק הזה.
אורי אריאל: אלו שני משחקים.
אורי אריאל: אם הייתם חושבים שחינוכית זה לא בסדר, אבל אנשיכם חתמו על תו תקן למוסד הרי.
אורי אריאל: זה בסדר, אני לא רוצה להגיד יותר מבסדר.
אורי אריאל: אני אומר לכם: אתם לא מערכת המשפט.
אורי אריאל: נכון יש לכם סמכות, ובזה אני מסיים, יש לכם סמכות לא לתת אישור לבית ספר שלא עומד באמות מידה שמשרד החינוך קבע, אבל זה סמכותכם, הייתי אומר גם חובת
אורי אריאל: כם כמובן, זה לא רק סמכות ולא רק זכות.
אורי אריאל: אבל זה שבאים ורואים ובודקים, ולא מקבלים חומר חסוי שהיועצת המשפטית לא זכאית לראות אותו כי היא לא מסווגת.
אורי אריאל: תראו, יש פה קושי.
אורי אריאל: אני יכול להגיד הרבה מילים טובות על המנכ"ל הקודם, זה לא עובד ככה, זו לא מערכת שיפוטית נוספת פה.
אורי אריאל: אז עומד שי ניצן – הרי השב"כ והאחרים לא עושים דברים בלי ליווי של הפרקליטות, קראנו על בייניש שעשתה נניח עם רביב, היא ליוותה את זה – אז עושים פרובוקציות מאורגנות בהיתר הפרקליטות, אחרי זה זרוע אחרת של הפרקליטות מבקשת ממך, ממך הכוונה מהמשרד, לא אישי, ואומרת: תראו, יש פרובוקציות, תסגרו, אל תממנו.
אורי אריאל: אל תשתתפו במשחק המכוער והפרובוקטיבי הזה.
אורי אריאל: תעמדו על כך, כמו שאני חושב שצריך להיות.
אורי אריאל: בעניין הזה יש לפי דעתי אחדות: כל ילד שלא מתאים למערכת החינוך – לא יהיה בה, כל מחנך, על אחת כמה וכמה, שהוא לא בסדר – יעמוד לדין.
אלכס מילר: דרך אגב, על כל ילד אני לא אסכים איתך כי יש - - - תקציב - - -.
אלכס מילר: בסופו של דבר כל ילד צריך להיות במערכת החינוך.
אורי אריאל: אני מודה לך התיקון.
אורי אריאל: היושב-ראש תיקן ואני מקבל את התיקון.
אורי אריאל: כל מחנך, על אחת כמה וכמה מנהל, שפוגע בחוקי מדינת ישראל יועמד למשפט.
אורי אריאל: יש מערכת משפט.
אורי אריאל: לא עושים את זה במחשכים.
אורי אריאל: יצאנו מהתקופה הזאת.
אורי אריאל: צריך לדעת ולומר פה לדבריך ולדברי אחרים: הישיבה התנערה מאליטוב, התנערה ממנו.
אורי אריאל: הנה אני אומר לך – לא ידוע – הנה אני אומר, בסדר?
אורי אריאל: עכשיו תדע – התנערה.
אורי אריאל: אני מבקש מהישיבה להעביר את הדברים שהיא כתבה או אמרה כדי שיידעו כולם.
אורי אריאל: אל תעשו את העבודה בצורה הזאת.
אורי אריאל: אפשר להתווכח על דעות, צריך להתווכח על דעות, לא צריך לסגור בתי ספר בגלל דעות.
אורי אריאל: אני חושב שהערעור שמוסדות הישיבה מבקשים להגיש אך מתבקש הוא שהפתח הזה, לפחות זה, המינימום שבמינימום, ישמר להם.
אורי אריאל: מתאפשר להגיש את הערעור.
אורי אריאל: ועד שישמע הערעור ותהיה החלטה ישלמו לישיבה את מה שמגיע לה.
דלית שטאובר: משרד החינוך הוא לא בוחן כליות ולב.
דלית שטאובר: משרד החינוך פועל על-פי הכללים והנהלים של החברה הדמוקרטית של מדינת ישראל.
דלית שטאובר: משרד החינוך לא שופט אנשים, לא על דעות שלהם ולא על מחשבות שלהם.
דלית שטאובר: הוא פועל כאשר יש קשר בין העמדה של המורה והמעמד שלו כאיש מרות וסמכות בעיני התלמידים שלו, לבין ההתנהלות שלהם.
דלית שטאובר: במקרה הזה, הישיבה המדוברת ידעה שתוקף הרישיון שלה פג ב-31 באוגוסט 2011 ויבוא לדיון לחידוש.
דלית שטאובר: ב-18 באפריל המנכ"ל כתב והתריע שתוקף הרישיון פג ויבוא לפני חידוש ובכל זאת ההתנהלות, לפי המידע שהובא בפניו, לא השתנתה.
דלית שטאובר: אני רוצה להדגיש - -
אורי אריאל: מתי הפסקתם את המימון אבל?
דלית שטאובר: - - אני רוצה להדגיש שהמנכ"ל - - -
יעקב כץ: היא לא מקשיבה לך, היא קוראת מהנייר.
דלית שטאובר: זה המידע שהובא בפני ואני משוכנעת שהוא נכון.
יעקב כץ: מאה אחוז.
יצחק בם: 18 באפריל היה ה - - -
יעקב כץ: רוסיה.
יעקב כץ: לא יעזור לך.
יעקב כץ: רוסיה הסטליניסטית.
דלית שטאובר: אנחנו יכולים להמציא את - - -
דלית שטאובר: אני נורא מבקשת ממך.
דלית שטאובר: הדקלום הזה - - -
יעקב כץ: כך אני חושב ואני אומר לך שאתם מכינים את הפגיעה בעתיד בבתי ספר.
יעקב כץ: כשאנחנו נשב פה בעוד כמה שנים את תביני איזו טעות אתם עשיתם.
דלית שטאובר: סליחה, אני לא סיימתי.
יעקב כץ: כי לא כל לקוח ותלמיד יישאר אצלכם.
דלית שטאובר: אני בכלל לא מדברת על - - -
יעקב כץ: אתם לא מבינים את הדברים שאתם עושים.
יעקב כץ: אתם לא מבינים מה אתם עושים.
אלכס מילר: סליחה, חבר הכנסת כץ.
דלית שטאובר: אני רוצה להדגיש ולומר שהמנכ"ל כתב בנימוק לסגירה: ההיקף והמהות של המידע על היקף המעורבות והמורים – אני מקריאה לכם ומצטטת מה שהוא אמר – הצביעו שהפעילות האלימה והבלתי-חוקית והתכנים המועברים לתלמידים - - -
יעקב כץ: כל התלמידים והמורים אלימים?
דלית שטאובר: רק דקה, נגיב לזה.
אלכס מילר: חבר הכנסת כץ, אי אפשר כך.
יעקב כץ: אני רוצה לדעת.
אלכס מילר: אי אפשר כך.
דלית שטאובר: אני אענה לך אם תיתן לי להשלים משפט.
יעקב כץ: היא לא עונה.
דלית שטאובר: סליחה, אתה מוכן לתת לי לסיים משפט?
יעקב כץ: 100 תלמידים אלימים?
יעקב כץ: כל המורים אלימים?
יעקב כץ: כל ההורים אלימים?
אלכס מילר: אני מזהיר אותך פעם ראשונה.
דלית שטאובר: אתה חושב שאני - - -?
יעקב כץ: כולם אלימים.
דלית שטאובר: הטון שאתה כרגע נוקט – יש מקומות שהוא נקרא אלימות מילולית.
יעקב כץ: ממש, ממש, ממש.
דלית שטאובר: אני מנסה להגיב לעניין.
דלית שטאובר: אני לא נגדך, אני מסבירה לך גם מה אפשר לעשות תכף.
דלית שטאובר: תן לסיים את המשפט.
דלית שטאובר: הוא השתכנע שיש בפניו מספיק ראיות, היה לו מאוד-מאוד קשה להשתכנע, בתהליך של שנה, אני מדגישה את זה.
דלית שטאובר: יש נוהל, אפשר לערער על נושא הרישוי, יש ועדת ערר, זה הנוהל.
דלית שטאובר: אם מישהו חושב שההחלטה הזאת – אפשר להוכיח אחרת – יש פורום במשרד החינוך, הוא נקרא ועדת ערר.
דלית שטאובר: אנא, תתכבדו, תגישו את הערר, יישב הפורום המכובד וידון בכל מה שאתם אומרים.
דלית שטאובר: זה לגבי הרישוי.
דלית שטאובר: גם לגבי התקציב, זה דבר שאפשר לתקוף אותו בבית משפט.
דלית שטאובר: ושוב, לגבי הראיות החסויות שכביכול נאמר שהן מתוקף השמיעה – הן הובאו בפני המנכ"ל.
דלית שטאובר: הוא ראה את כולן.
דלית שטאובר: זה לא הובא מפי השמיעה בפניו.
דלית שטאובר: אלה, כפי שאמרתי, המקום לחשוף אותן הוא ועדת חוץ וביטחון.
אורי אריאל: המנכ"לית, שאלה אחת קצרה, שאלה אחת ברשותך.
דלית שטאובר: בבקשה.
אורי אריאל: את אומרת: אלה העובדות, הודיעו להם שהרישיון עלול לפוג.
אורי אריאל: אבל היה להם רישיון עד אוגוסט 2010.
אורי אריאל: הפסקתם את המימון הרבה קודם, אני לא יודע בדיוק מתי, זה גם לא חשוב, דין פרוטה כדין מאה.
אורי אריאל: אין לכם סמכות לעשות את זה.
אורי אריאל: אתם יכולים מה-1 ביולי להגיד: אין לכם רישיון.
אורי אריאל: אני לא חושב שזה נכון וצודק אבל נניח, לשיטתך.
אורי אריאל: למה לא תחזירו את הכסף שעצרתם להם?
אורי אריאל: אני כותב למשרד ראש-הממשלה בעניין הזה, אומרים לי: כן, אלה הכל הוראות של שי ניצן.
אורי אריאל: הרי לא צריך לנחש פה, הכל חומר גלוי.
אורי אריאל: אני רוצה לבקש ממך, את לא חייבת לענות לי עכשיו, תבדקי את זה אולי, בסדר?
אורי אריאל: אני רוצה לבקש שתבדקי.
אורי אריאל: אתם לא צריכים לעבוד לפי ההוראות של שי, אתם צריכים לבדוק – כן, יש לכם אחריות שלכם –אבל אתם לא צריכים לעצור מימון.
אורי אריאל: אם את אומרת: - - - אין להם רישיון אז נניח שזה ייבדק.
אורי אריאל: לשלוח אותם לבית משפט – את יודעת את התשובה – זה 6 שנים יתגלגל.
אורי אריאל: בבקשה, יש מחלקה משפטית מהודרת במשרד החינוך - - -
דלית שטאובר: לא, הפניתי אותם לוועדת ערר על הרישוי.
אורי אריאל: לא, שמעתי, ועדת ערר זה בסדר, אבל אני מדבר איתך על הכסף.
אורי אריאל: אני מבקש ממך שתבדקי, אם תוכלי לחזור אלי עם תשובה, או לוועדה, לפחות עד השמיני שיקבלו מה שהיה מגיע להם.
אורי אריאל: אחרי זה, יכול להיות שזה פרק אחר, יכול להיות, אני לא תומך בזה, אבל לשיטתך זה פרק אחר.
אלכס מילר: טוב, רבותי, אני רוצה לעשות סיכום ביניים כי עדיין אנחנו נמצאים פה במצב מאוד בעייתי.
אלכס מילר: אני חושב שזו פעם ראשונה כאן בוועדת חינוך שאנחנו מנהלים דיון אחרי קבלת החלטות ואף אחד לא יכול להסביר להם בצורה מדויקת ולשכנע את הוועדה בצדקת קבלת ההחלטות.
אלכס מילר: אני כבר אמרתי בעבר: אני לא מקבל החלטות שהן החלטות קולקטיביות בכל מה שקשור לסגירת בתי-ספר.
אלכס מילר: בסופו של דבר, משרד החינוך צריך למצוא עכשיו פתרונות לכל אותם הילדים.
אלכס מילר: צריך למצוא פתרונות למורים ולמי שהיה שם בתוך המערכת הזאת.
אלכס מילר: זה בסופו של דבר גורם למצב של החלטות שהן בדרך הקלה יותר.
אלכס מילר: במקום להתעסק פר בן-אדם ולתת פתרונות לילדים בכלל ולהחליף את מי שמשרד החינוך חושב שבהיבט החינוכי לא מתאים להיות שם – סגרו את בית הספר.
אלכס מילר: זו דרך, כפי שנאמר פה על-ידי חברי הכנסת, שיכולה להיות מאוד בעייתית, כי מחר נתחיל לסגור פה בתי ספר על ימין ועל שמאל, רק בגלל העמדות הפוליטיות של מי שנמצא שם.
אלכס מילר: הייתה לנו פה התעסקות על נושא של עירוני א' בתל-אביב.
אלכס מילר: בוא, אדוני המכובד, תוציא בלוגים של רם כהן ותראה מה כתוב שם.
אלכס מילר: מנהל בית-ספר.
אלכס מילר: בסופו של דבר, אני חושב שאם נמשיך ללכת בכיוון הזה, במקום לבוא ולמצות את הדין עם אותו מנהל - - -
דלית שטאובר: הוא לא מסית ילדים לאלימות, הוא מביע את הדעה שלו.
דלית שטאובר: יש הבדל.
יעקב כץ: אני חולק על זה.
אלכס מילר: אז תפטרו את המנהל.
אלכס מילר: תפטרו את המנהל.
אלכס מילר: תפטרו את המנהל ותמשיכו הלאה.
אלכס מילר: למה להאשים - - -
יעקב כץ: במה הילדים חטאו?
יעקב כץ: כל עם ישראל פושע.
יעקב כץ: כולנו - - -
אלכס מילר: בסופו של דבר, כאשר באים לוועדת החינוך ומעלים טענה שהילדים מעורבים, שמורים מעורבים – אין לי שום מידע על איזשהו כתב אישום או על איזושהי המלצה לכתב אישום אז מבחינתי כל ילד בבית הספר מעורב.
אלכס מילר: אז כל מי שאני שומע עכשיו שבא מהישיבה הזאת – יש מצב שהוא פושע בגלל שבאתם וקיבלתם את ההחלטה הזאת.
יעקב כץ: פושע.
אלכס מילר: תחשבו מה אתם גורמים לאותם הילדים, עם איזו תווית הם ממשיכים את החיים שלהם.
אלכס מילר: צריך להיות מאוד זהירים כאשר באים ועושים החלטות כאלה שהן החלטות קולקטיביות.
אלכס מילר: כך אני מציע: אתם תמשיכו עם המנגנון של עררים ומה שיש.
אלכס מילר: אתם יודעים לעשות את זה היטב.
אלכס מילר: אני מבקש ממשרד החינוך לחשוב טוב-טוב לפני קבלת החלטות שהן החלטות חריגות, כי בסופו של דבר, אנחנו עוד נמצא מחלקה מיוחדת במשרד החינוך לתלונות על רקע מדיני-פוליטי.
אלכס מילר: זה דבר מסוכן כי מחר יזרמו אליכם תלונות על ימין ועל שמאל, על הדברים הכי הזויים.
אלכס מילר: חלק מהן יהיו אמיתיות וחלק מהן יהיו נקמות.
אלכס מילר: נקמות של ישיבה בישיבה, נקמות של מגזר במגזר.
אלכס מילר: אתם לא תצאו מזה.
אלכס מילר: אתם לא תצאו מזה פשוט.
אלכס מילר: תאמינו לי שזה יבוא, כי ברגע שפעם אחת זה נעשה זה ממשיך גם הלאה.
אלכס מילר: ויודעים לעשות את זה יפה מאוד.
אלכס מילר: תאמינו לי, אנחנו יודעים – ברגע שמתחילה להתגלגל מערכת של תלונות ותלונות על קבלת החלטות – איך זה בסופו של דבר עובד.
אלכס מילר: אתם מלמדים למשהו אחר במערכת שלכם.
אלכס מילר: אתם מלמדים למדינה שהיא מדינת חוק.
אלכס מילר: אתם לא מלמדים למדינה שהיא מדינה שאפשר לפגוע בה באנשים בתלונות.
אלכס מילר: גם על המורים שלכם אתם מגנים בפני תלונות מהסוג הזה, כי מחר כל ילד שיבוא ויתלונן על מורה – מה, תפטרו את המורה?
אלכס מילר: רק על בסיס תלונה?
אלכס מילר: בלי חקירה ובלי כלום?
אלכס מילר: רק בשביל שהילד יהיה רגוע?
אלכס מילר: אני אומר לכם: צריך לבדוק.
אלכס מילר: אתם צריכים לדרוש מאותם האנשים ומאותם הגופים שמביאים בפניכם את התלונות האלו, שיהיה לכם ביד מידע מוצק שאתם יכולים להגן על ההחלטה שלכם ולמצות דין עם האנשים, לא מערכתית, כללית.
אלכס מילר: כי בסופו של דבר שמתם עכשיו תווית על כל המורים ועל כל הילדים.
אלכס מילר: על כולם.
אלכס מילר: זה מה שאנחנו שומעים.
אלכס מילר: אם יש לכם מידע – גם אם הייתם מביאים לי עכשיו רשימה של שמות הילדים ורשימה של שמות המורים – גם את זה לא הייתי מקבל, מסיבה מאוד פשוטה: כי אין עליהם שום התנהלות של כתב אישום או הכרעה שהם אשמים.
אלכס מילר: אין לי בעיה אם תמצאו בסופו של דבר שרוב בית הספר הזה מתנהל ונאשם.
אלכס מילר: תאמינו לי, ממה שאני שמעתי, רובם הולכים להיות בכלא, כך זה נשמע, ואז גם ככה לא יהיה בית ספר.
אלכס מילר: אבל עד אז, בואו נפתח עכשיו מערכת הגשת תלונות למשרד החינוך, נלך ונעשה סיור בצפון, נכניס סמויים לבתי ספר היכן שיש תלונות אסלאמיות קיצוניות, ניקח משם תלונות, הם יעשו אותו דבר ביו"ש, על כל דבר שנאמר, על כל שמועה שנשמעת, נשים מצלמות נסתרות ומיקרופונים בבתים של המורים, של הרבנים ושל השיח'ים.
יעקב כץ: של ההורים.
אלכס מילר: כך זה יהיה.
אלכס מילר: כל המערכת שלכם תתנהל לפי שמועות.
אלכס מילר: אני אומר לכם, צריך להיות מאוד זהירים לפני שמקבלים החלטות מהסוג הזה, כי זה נראה החלטה פוליטית נטו.
אלכס מילר: זה נראה כך.
אלכס מילר: אני מציע שגם מערכת החינוך, בשביל לגבות את עצמה, למי שמעביר את המידע הזה שלפחות שתהיה איזושהי התקדמות, שיהיה משהו מוצק ואל תשימו תווית על כל הילדים.
אלכס מילר: צריך למצוא להם גם פתרון.
אלכס מילר: אנחנו נעשה ישיבה אחרי שתמצו עם כל הסיפור של העררים ובתי המשפט.
אלכס מילר: אבל מבחינתי, אני אומר לכם: ההחלטה, לפי מה ששמענו כאן בישיבה, היא קולקטיבית מידי ואין לפי מה שנשמע כאן איזושהי הצדקה משפטית להיבט הזה.
אלכס מילר: התאריך 30.11.2011 ד' בכסלו תשע"ב.
אלכס מילר: הנושא הוא הצעה לסדר (דיון מהיר) מבחני מיצ"ב של תלמידים יוצאי אתיופיה במערכת החינוך, הצעה של חבר הכנסת שלמה מולה, פרוטוקול מספר 505.
אלכס מילר: אדוני יציג את ההצעה לסדר ואנחנו נשמע כאן מן הנציגים את התשובות וכל מי שמתארח אצלנו כאן מוזמן להירשם ולהביע את עמדתו.
שלמה מולה: תודה רבה אדוני יושב הראש, לוועדה, תודה רבה לכם על קביעת המועד לדיון.
שלמה מולה: הנושא הזה אפשר אפילו להגדיר אותו לא רק כהצעה לסדר אלא כהמשך דיון.
שלמה מולה: מבחני המיצ"ב שקשורים לתלמידים יוצאי אתיופיה, בהזדמנות זו הייתי רוצה לבקש ממך, אדוני, מאחר שאחד קשור בשני, הייתי רוצה שתהיה התייחסות ונקיים גם דיון לגבי שמונה עשר, ששה עשר בתי ספר שיש בהם ריכוז גבוה של תלמידים יוצאי אתיופיה, שזה -לעניות דעתי ששים אחוז - - -
אלכס מילר: אני ביקשתי, בזמנו, כשהיה לנו דיון, להעביר בצורה מסודרת את הרשימה של בתי הספר ושל ערים, שתהיה אצלנו בוועדת החינוך, אמרתי עוד אז שאנחנו נטפל בזה אבל כל עוד אין לי נתונים אז קשה לי להתייחס.
שלמה מולה: מאה אחוז, אל"ף הנתונים יועברו אבל אני אשמח מאד שתהיה היום איזושהי התייחסות כי אני רוצה לעשות את ההקשר ותיכף אומר למה זה חשוב.
שלמה מולה: דבר נוסף, אני רוצה להגיד תודה רבה לאגודה הישראלית למען עולי אתיופיה, שהסבו את שימת לבי גם לנושא, גם לקשיים וגם לנתונים.
שלמה מולה: אני יודע שהועדה הזו עוסקת הרבה בקליטתם של תלמידים יוצאי אתיופיה ובפעם האחרונה שעסקנו במבחני המיצ"ב אני חושב שזומן גם נציג של מכון פוירשטיין שהוא נתן איזשהם פתרונות אפשריים.
שלמה מולה: אני מאמין שככל שתלמידים ייבחנו, תהיה להם בחינה שעל פיה הם יופנו או שההתייחסות אליהם תהיה כזו שכאלה שצריכים לתת להם בטיפול יקבלו טיפול אבל, המבחנים האלה, התוצאות שלהם –ואני לא יודע אם אתם קיבלתם את הנתונים, התוצאות מאד מדאיגות.
שלמה מולה: אני לא יודע מה כלי המדידה של המבחנים האלה, האם הם נכונים או לא נכונים, זה נכון שהמצב הסוציו-אקונומי של המשפחות והקשיים הכלכליים של המשפחות משפיעים גם על ההישגים החינוכיים של התלמידים.
שלמה מולה: מאידך גיסא –ואני יכול לומר, אפילו לפרוטוקול, אדוני יושב הראש, שאין קבוצת אוכלוסין בחברה הישראלית במדינת ישראל שמקבלת כל כך הרבה משאבים, הרבה מאד משאבים, ואני יכול להגיד דווקא בתחום החינוך, המון כסף, גם אם זה באמצעות ארגונים –ואני רואה את שושנה בן דור שהיא ומינקוץ' עוסקים בנושא הזה של תכניות למידה אחר הצהרים, ויש את הפרוייקט הלאומי ויש את תכנית החומש במשרד החינוך, יש את מרכז ההיגוי, יש את הרשויות המקומית ומרוב יער אנחנו לא רואים את העצים אבל, אני כל הזמן שואל למה אנחנו לא מגיעים להישגים משמעותיים בנושא שנקרא הישגי תלמידים.
שלמה מולה: נכון שאפשר לדבר בסופו של דבר על עלייה קבועה מסויימת גם לגבי הישגים בבבגרויות אבל כשאתה מגיע אל איכות הבגרות אז עדיין יש סימני שאלה גדולים מאד ואני לא יודע, שאני חסיד גדול של טיפוח מצויינים.
שלמה מולה: אם אתה לא מטפח את המצויינים ואתה לא נותן להם עידוד, ואתה לא נותן להם יותר אז אתה משקיע רק ברף הנמוך יותר, בכאלה שיש להם קשיים אז מה שקורה בסוף הוא שאלה שאתה מעלה אז האוכלוסיה נשארת בהישגים של מעמד אמצעי ונמוך יותר.
שלמה מולה: לכן, מבחני המיצ"ב מאששים את התוצאה הלא חיובית שאנחנו מגלים.
שלמה מולה: לכן, ביקשתי לקיים את הדיון הזה ואני מקווה שהדיון יהיה מעמיק ומקצועי, אולי גם במשרד החינוך יאמרו לנו מה מאז הדיון האחרון שהיה לנו כאן בענין הזה של מבחני המיצ"ב, מה עשיתם?
שלמה מולה: מה התוצאות שאתם רואים?
שלמה מולה: וכן הלאה.
שלמה מולה: הדבר הנוסף, כמו שאמרתי, הוא הנושא של ריכוז גבוה של תלמידים יוצאי אתיופיה.
שלמה מולה: אני לא מאמין בסגרגציה, אדוני יושב הראש, אני מאמין באינטגרציה מלאה.
שלמה מולה: אני לא מאמין שבבית ספר מסויים צריכים להיות רק תלמידים יוצאי אתיופיה בעלי צבע שחור.
שלמה מולה: אני אגיד באופן הכי חריג שאפשר - - -
נחמן שי: עברנו את זה כבר.
שלמה מולה: נראה לך שעברנו את זה אבל אתה יודע שיש שמונה עשר בתי ספר כאלה, אפשר לדבר על זה ואני דווקא כאן רוצה לשבח את שר החינוך בעד העמדה המאד ברורה שנקט לפחות סביב הסיפור הזה של בית ספר בפתח תקווה ונכון שצריכים היו לשבות והיו צריכים להיאבק ואני מוכרח להגיד שאני עזרתי לו לקבל את ההחלטה הזו.
שלמה מולה: לא יכול להיות שבמדינת ישראל יהיו ששה עשר עד שמונה עשר בתי ספר כמעט על טהרת יוצאי אתיופיה, זה נראה לי לא נכון, נראה לי לא בסדר, והפתרון הוא מאד פשוט, מאד פשוט הפתרון והפתרון הוא לפתוח את איזורי הרישום ולעבוד בצורה סיסטמטית, להקצות משאבים, לשתף פעולה עם המשפחות, עם הורי הילדים ועם הרשויות המקומיות.
שלמה מולה: יש רשויות מקומיות שמשתפות פעולה ויש רשויות מקומיות שלא משתפות פעולה.
שלמה מולה: ראשות כמו פתח תקווה, אני מיואש ממנו, כמו רוב אזרחי מדינת ישראל, אין לי הרבה מה לעשות אתו.
שלמה מולה: כשאתה הולך ואתה אפילו מפלח ואתה מבקש ממנו לשתף פעולה כמעט ולא תגיע להישגים מאידך, אני יכול להגיד על ראש המועצה של באר יעקב, יש לו טיעונים לגבי השאלה למה הוא חושב שלא צריך לסגור את בית הספר אבל, הדיאלוג אתו יכול להיות דיאלוג מאד פתוח.
שלמה מולה: אני לא מגיע אתו ולא מסכים אתו בסוף, עם ראש מועצת באר יעקב אבל, הוא יוצא מנקודת הנחה של: רבותי, בואו תעזרו לי לפתור את הבעיה.
אלכס מילר: מה קורה בראשון לציון ובקרית מלאכי?
שלמה מולה: בקרית מלאכי אני לא חושב שיש לנו בעיה כזו, אין לנו בעיה כזו בקרית מלאכי.
שלמה מולה: בקרית מלאכי היו בעיות ממש מיד אחרי "מבצע שלמה" ב- 91', 92' ואני חושב שבקרית מלאכי אין בעיה כזו.
שלמה מולה: יש שם בית ספר או גן, יש שם גם איזושהי התייחסות ממוקדת אבל מה שאני רוצה לבוא ולהגיד, אדוני יושב הראש, אני אשמח מאד אם יתקיים דיון בנוכחות שר החינוך, שנת הלימודים הזו אנחנו כבר הפסדנו אותה אבל - - -
אלכס מילר: אדוני צריך לדעת שאם תוך חודש, תוך חודש דצמבר, אנחנו לא מסיימים עם הסאגה הזו אז גם שנה הבאה אבדה.
אלכס מילר: ב-1 לינואר מתחילה ההרשמה ומשרד החינוך, תקנו אותי אם אני טועה.
אלכס מילר: ב-1 לינואר מתחילה ההרשמה, יש גנים שמזינים את בתי הספר היסודיים ובתי הספר מתחילים עם ההרשמה זאת אומרת, ברגע שקבעתם את איזורי הרישום ב-1 לינואר זה מה שיהיה שנה הבאה.
מאיה שריר: אבל האמת שהנושא הזה מטופל על ידי שר החינוך.
אלכס מילר: אני רק מכניס אותך למסגרת התאריכים, שמבחינתנו לא נחכה עם הענין הזה עד יוני יולי או עד אפריל.
אלכס מילר: בחודש הקרוב אני מקווה מאד שנעשה ישיבה סביב הנתונים שיגיעו אלי בענין של ריכוז ואני מאמין שהחודש אנחנו נעשה - - -
נחמן שי: יש הצהרה של שר החינוך.
מאיה שריר: יש הנחיה מפורשת ואנחנו - - -
אלכס מילר: האם אדוני חושב שאנחנו חיים במדינה שרק לרשות המבצעת שהיא השלטון הממשלתי יש כוחות?
נחמן שי: להיפך, מקור הריבונות הוא בכנסת, כך למדנו בשיעורי אזרחות.
אלכס מילר: אתה יודע שמצד אחד, היינו כאן בדיון וכשממשלה מנסה לקחת לעצמה את הכח להוביל ולשנות אז אנחנו שומעים כאן ביקורת: מה פתאום הממשלה מתערבת?
אלכס מילר: מה פתאום הממשלה נכנסת ולוקחת לעצמה את העצמאות?
אלכס מילר: מצד שני, כשהממשלה לא –ואני הייתי בקבלת החלטות ויש את השלטון המקומי, שבעצם עושה את הרגולציה ודרך אגב, הרגולצמה בכל הנושא של תלמידים היא בכלל לא בידי משרד החינוך אלא בידי השלטון המקומי ואז, אנחנו נתקלים בבעיה שבעצם אפשר לדבר כאן עד מחר אבל את ראש עירית פתח תקוה שמחליט לפי מה שבא לו ואיך שבא לו - - -
נחמן שי: אנחנו מכירים גם בית ספר אחר - - -
אלכס מילר: והוא יכול להגיד: אתם יודעים מה?
אלכס מילר: אתם יכולים לדבר, אני יושב בסין או בארצות הברית, כל פעם שהוא מוזמן לוועדת החינוך אז אומרים שהוא בחו"ל, תמיד.
שלמה מולה: אני רוצה לבוא ולומר, יש ראשי ראשויות שבהחלט פתוחים ומעוניינים ויש גם נציבות של רישום על דעת ההורים להיות רשומים בבתי הספר הממלכתיים דתיים, לא תמיד יש בית ספר ממלכתי דתי בסביבה וזאת אומרת, לא כל שמונה עשר בתי הספר האלה הם אך ורק ביד הראשות.
שלמה מולה: הרוב הם ביד הראשות אבל, בסך הכל אפשר לגשת בצורה מושכלת, לפתור את הבעיה ואני - - -
אלכס מילר: מה קורה בסוף?
שלמה מולה: בסופו של יום, בתי ספר שיש בהם אך ורק תלמידים יוצאי אתיופיה רמת ההישגים הלימודים עלולה להיות לא טובה, היה לנו נסיון כזה אמרו לנו: יללה, בואו נעשה את בית הספר שהוא על טהרת יוצאי אתיופיה בית ספר למופת, בית ספר מצוין וגם הנסיון הזה לא כל כך צלח.
שלמה מולה: אני מוכרח לומר שהבג"ץ בענין של התלמיד מחדרה היה שגיאה שבני העדה תרמו לה ואפשר היה לא לקרוא לזה מיכסה אלא לבוא ולהגיד 'פיזור חכם של תלמידים', והלכו על זה רחוק מדי והתוצאה היא תוצאה שכולנו לא הצלחנו להתמודד אתה.
שלמה מולה: הדבר האחרון, שאפילו כשהיה רישום תלמידים לבתי הספר ותלמיד לא התקבל בגלל ארץ מוצאו, לא התקבל בפתח תקוה, ידענו את התיקון בחקיקה שלפיו לא ניתן להפלות איזשהו תלמיד והעברנו הצעת חוק ככנסת ביחד אבל מה, עדיין, ברמת הראשות המקומית, ברמת העסקנים, בעיקר, של מחזיקי תיק החינוך בראשויות המקומיות ואנחנו נתקלים בחומה - - -
אלכס מילר: מה שהתכוונת, הענין של העברת החינוך הממלכתי דתי לידי אותן עמותות שהן מפעילות, שלדעתי, יהודית, האם אנחנו יכולים לבקש שיעשו לנו מחקר על הבעלויות של החינוך הממלכתי דתי בכל הארץ?
אלכס מילר: כי מה שקורה הוא שברגע שעמותה פרטית מנהלת את כל העסק הזה ו - - -
שלמה מולה: האם אתה מתכוון לחינוך העצמאי?
אלכס מילר: לא, לחינוך הממלכתי דתי, שרוב בתי הספר מנוהלים על ידי עמותות, ואדוני יודע שבחינוך המוכר לא רשמי משרד החינוך כמעט ולא מחזיק בתי ספר.
אלכס מילר: רוב בתי הספר במדינת ישראל, כמעט כל התיכונים הם לא בבעלות משרד החינוך ובגלל זה בתיכונים אין איזורי רישום אבל, מה שקורה אצלנו בחטיבות בינתיים -שזה גם דבר אבסורדי שצריך לטפל בו אבל מה שקורה בחטיבות הביניים בכל מה שקשור לממלכתי דתי, וזה מתקשר לנושא של תלמידי אתיופיה, בגלל הענין של עלייתם לישראל וההליך הגיור לפיו הם צריכים להיות בבתי ספר ממלכתיים דתיים, יש רגולציה, אותם אנשים שבעצם מנהלים את אותן העמותות, יש להם כח פוליטי לא קטן בשלטון המקומי, הם מפעילים לחץ פוליטי על מנהלי המחלקות בכל מה שקשור לרגולציה של תלמידים.
אלכס מילר: זה דבר שהוא ידוע והדבר הזה, אני חושב שמשרד החינוך צריך לטפל בו בכל פעם שהוא נתן רשויונות לאותן עמותות לנהל בתי ספר בכפוף לקבלת התלמידים.
אלכס מילר: אני לא אומר שצריך להעניש את כל התלמידים בלקיחת הרשיון מבית הספר אבל יש ועד מנהל, יש יושב ראש עמותה, יש מנהל מחלקת חינוך ודווקא בענין הזה צריך לעשות סדר ולדעתי זה תפקיד של משרד החינוך.
שלמה מולה: אני מודה לך על התוספת ואני מקבל את הדברים, יש לי את הנתונים על בתי הספר שיש בהם ריכוז גבוה של עולי אתיופיה, אני אעביר לך כאן ואתה תוכל לראות, זה יהיה גם הבסיס לדיון יחד עם שר החינוך, אלה הנתונים והנתונים - - -
אלכס מילר: מי מובילה כאן?
שלמה מולה: לא רק שם אלא שיש בתי ספר נוספים.
שלמה מולה: רציתי לסכם ולומר, אדוני יושב הראש, כמו שאמרתי, הנתונים הכספיים שמושקעים בתלמידי יוצאי אתיופיה הם בין הגבוהים במדינה ואפשר לראות את הנתונים האלה ולכן, אנחנו לא נוכל לטמון את ראשנו בחול מול ההשקעות האדירות שיש, כשההישגים הם לא כל כך משמעותיים.
שלמה מולה: יש הישגים אבל לא משמעותיים ואני אשמח מאד שגם אחרי הדיון הזה יתקיים דיון המשך יחד עם הגופים הנוספים.
אלכס מילר: אני לא רואה את פתח תקוה כאן.
שלמה מולה: סגרו את בית הספר שלו, היה רק אחד, בית הספר נסגר.
דוברת: יש שם בעיה אחרת.
שלמה מולה: נדבר על הבעיה האחרת.
אלכס מילר: השאלה היא –ותיכף תציגו את הנתונים עם כל מה שקורה אצלכם במשרד, השאלה שאני רציתי לשאול היא האם אתם מזהים הבדל בהישגים בין תלמידים שעלו בגיל מסוים, אם אתם משווים אותם לתלמידים שנולדו כאן בארץ מבחינת ההישגיות?
אלכס מילר: האם יש שינוי ואתם רואים את השינוי או שהמצב הוא כמעט אותו מצב בין תלמיד שעולה לתלמיד שנולד כאן וכמובן שהוא לא מקבל את כל אותן התוספות ואת מה שמגיע לעולים אבל יחד עם זאת, האם יש שינוי?
אלכס מילר: האם תוכל להתייחס לזה?
מירי רגב: כתבתי את המחקר של הישגי המיצ"ב של תלמידים יוצאי אתיופיה.
יהודית גידלי: האם יש לך העתק בשבילנו?
מירי רגב: המחקר הוצג כאן לפני מספר חודשים ויש לי כאן תקציר.
מירי רגב: כאן יש עשרה עותקים.
מירי רגב: בתשובה לשאלה של כבוד יושב הראש, לגבי הבדלים בהישגים של עולים ובני עולים, התשובה היא כזו: ההישגים של בני עולים הם טובים יותר, בני עולים - הכוונה היא לתלמידים יוצאי אתיופיה שנולדו בישראל ואחד מהוריהם נולד באתיופיה, לפחות אחד, אז ההישגים שלהם טובים יותר מאשר של תלמידים עולים.
מירי רגב: הישגים של תלמידים עולים הם נמוכים עד נמוכים מאד, יכול להגיע לפער של מעל סטיית תקן שלמה, שזה המון במונחים סטטיסטיים.
אלכס מילר: לגבי המיצ"ב, האם מישהו מציג את הנתונים?
מירי רגב: היתה כאן הצגת נתונים לפני מספר חודשים ואם תרצו אחזור בקצרה על עיקרי הדוח.
אלכס מילר: לפני מספר חודשים קיימנו כאן ישיבה, קיבלנו החלטות, אני יכול גם להוציא את הפרוטוקול אבל השאלה היא מה משתנה?
מירי רגב: השאלה הנשאלת היא האם יש נתונים חדשים, האם יש משהו חדש מאז הישיבה הקודמת ואני יכול לומר לגבי הנתונים של שנת תשע"א, שהם הנתונים של המיצ"ב הנוכחי, אנחנו כרגע עובדים על ניתוח הנתונים ברמה של מיגזרים ותת מיגזרים והדוח הזה יצא במהלך השנה.
מירי רגב: כרגע אין לי נתונים מעודכנים בענין הזה.
אלכס מילר: האם יש עוד משהו שמשרד החינוך רוצה להוסיף?
מאיה שריר: אני יכולה לתאר לך מה עשינו בעקבות, ואת השינויים אבל תוצאות חדשות עדיין אין.