GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יובל וורגן: הזמן שעמד לרשותנו אז היה עוד יותר קצר, אבל כבר אז אפשר היה לראות בדיון - בניגוד לתשובת המשרד, לפיה הוא לא מכיר מצב כזה אלא רק מצב שבו המורים המועסקים על ידו מועסקים בתנאים הראויים במסגרת הסכם קיבוצי, והמורים שמועסקים על ידי הבעלויות מועסקים על ידם – שלפחות בעיריית ירושלים, דוגמא נקודתית, ישנם מורים שלא מועסקים על ידי הבעלות, לרבות במקצועות ליבה.
אלכס מילר: האם בדקת את תנאי השכר של אותם המורים: באיזה מנגנון הם מקבלים אותו, האם אלה תנאי השכר של כל אלה המועסקים מבחוץ או שיש כל מיני שינויים?
יובל וורגן: במסמך הנוכחי, כן.
יובל וורגן: בשנת 2006 עדיין לא ידענו.
יובל וורגן: לא ידענו מהו מספר המורים, ולא ידענו את התנאים המפורטים.
יובל וורגן: זו היתה הפעם הראשונה שבה נתקלנו בעדות מבוססת לכך שהדבר הזה קיים, כולל במקצועות ליבה.
יובל וורגן: באותו זמן הדיון התמקד בערוץ של התל"ן-תוכנית הלימודים הנוספת.
יובל וורגן: למעשה, דובר על כך שבחלק מן המקרים מורים נקלטים כמורי תל"ן-מורי העשרה.
יובל וורגן: גם אז, בניגוד מסוים להנחיות המשרד, לפיהן השכר והתנאים אמורים להיות דומים לאלה של המורים בשיעורים הרגילים.
יובל וורגן: בהמשך, חלק ממורי התל"ן מוצאים את דרכם גם למקצועות היסוד.
יובל וורגן: היום אנחנו כבר יודעים יותר מזה, כפי שמוצג במסמך.
יובל וורגן: גם כאן אלה עדיין מקרים מדגמיים, המבוססים על בדיקה ישירה שלנו מול הרשויות ולא על איזשהו איסוף שיטתי, כפי שאני ארחיב, לגבי מדיניות משרד החינוך.
יובל וורגן: כפי שציינתי, בחינוך הרשמי דרך המלך היא העסקת מורים, בלימודים הרגילים, במקצועות המחויבים על פי תוכנית היסוד של משרד החינוך, וגם מעבר לתוכנית היסוד.
יובל וורגן: השנה יש לנו חוברת מתנ"ה של המשרד, המפרטת את שעות הלימוד המחויבות מעבר למה שנקבע בחוזר מנכ"ל של תוכנית הליב"ה.
יובל וורגן: המורים האלה אמורים להיות מועסקים על ידי המדינה.
יובל וורגן: ישנן רשויות מקומיות, שיכולות ומבקשות לתגבר את הלימודים גם בחינוך היסודי ובחטיבות הביניים.
יובל וורגן: רשויות כאלה יכולות להעסיק את המורים הנוספים בעצמן, ויכולות לעשות זאת באמצעות גוף מתווך.
יובל וורגן: הן יכולות להקים חברת בת של הרשות המקומית, שהיא חברה פרטית.
יובל וורגן: הן יכולות להשתמש בעמותות, הן יכולות להשתמש בחברות מסחריות אחרות.
יובל וורגן: יש לפחות חברה אחת, שקיבלנו את פרטיה ופנינו אליה.
יובל וורגן: זה לגבי החינוך היסודי וחטיבות הביניים.
יובל וורגן: בחטיבות העליונות המצב מורכב עוד יותר, כיוון ששם מראש העסקה היא בידי הבעלויות.
יובל וורגן: כדאי לציין, שאולי ראוי להקדיש בוועדה דיון נוסף לאיזושהי מגמה של העברת החטיבות העליונות מי בעלות הרשות המקומית לבעלויות אחרות, ולבחון מהי ההשלכה של זה על העסקת המורים באותם מקומות.
יובל וורגן: מכל מקום, בחטיבות העליונות ההעסקה מראש היא בידי הבעלויות, וגם שם אין מניעה שהבעלויות יפנו לגורמים אחרים, אם ברצונן להוסיף מורים ולתגבר, ויעסיקו מורים באמצעותן.
יובל וורגן: ישנן עמותות שפועלות בתחום החינוך - זה בעצם ערוץ שני בנוסף לערוץ של הרשויות המקומיות - חלקן במסגרות של תוכניות חיצוניות.
יובל וורגן: בחלקן, הקו המפריד בין תגבור והעשרה לבין מקצועות הלימוד הרגילים הוא מאוד מטושטש.
עינת וילף: האם אתה יכול לתת דוגמא?
יובל וורגן: אני לא יודע אם זאת דוגמא הכי טובה, אבל הפרק האחרון במסמך מתייחס ל"תוכנית קרב".
יובל וורגן: תוכנית קרב" היא תוכנית בעלת מאפיינים מאוד מיוחדים.
יובל וורגן: אחת הטענות המרכזיות של העובדים בתוכנית הזו, היא שלפחות חלק מהתכנים שמוגדרים היום כתכני העשרה, היו בעבר חלק אינטגראלי ממערכת הלימודים.
יובל וורגן: למשל תחום האומנות ותחום המוזיקה.
יובל וורגן: יש על זה מחלוקת.
יובל וורגן: אנחנו לא מציגים את זה כרגע בצורה נחרצת, אבל לא ברור האם במקומות בהם יש היום אומנות כהעשרה – המועברת על ידי מדריכים ומורים במסגרת "תוכנית קרב" – עדיין ניתן שיעור אומנות סטנדרטי או שמדובר בתחליף.
יובל וורגן: הזכרתי עמותות, הזכרתי חברות.
יובל וורגן: ישנן תוכניות שראוי להתייחס אליהן בהקשר של העסקת מורים באמצעות גופים מתווכים, תוך התייחסות למאפיינים הייחודיים שלהן.
יובל וורגן: אנחנו מרחיבים במסמך הזה על "תוכנית היל"ה".
יובל וורגן: נדמה לי, שהיום המורים שם שובתים בפעם הראשונה.
יובל וורגן: זאת תוכנית המוגדרת כתוכנית אקסטרנית לנוער מנותק, לנוער בסיכון.
יובל וורגן: בניגוד ל"תוכנית קרב", שם אין מחלוקת על כך שהמורים הם מורים לכל דבר.
יובל וורגן: הם בעלי הכשרה של מורים, הם מלמדים את מקצועות היסוד הרגילים, אלא שיש שם תנאים מיוחדים המתחייבים מאופי התוכנית: נבנית תוכנית אישית לכל ילד, מספר התלמידים משתנה, ולכן משרד החינוך מבצע את זה באמצעות מכרז, כמו גם את "תוכנית קר"ב".
יובל וורגן: לגבי מדיניות משרד החינוך.
יובל וורגן: אני רואה שיש פה סוללה גדולה של בעלי תפקידים.
יובל וורגן: בשנת 2006 ועדת החינוך דרשה ממשרד החינוך לגבש מדיניות בנושא, לבחון את הנושא, לאסוף מידע על הנושא.
יובל וורגן: אמנם זה התמקד יותר בתל"ן, אבל חל על כלל המערכת.
יובל וורגן: הסקירה המפורטת של תשובות משרד החינוך לאורך השנים, במיוחד בשנה האחרונה, מתוארת במסמך.
יובל וורגן: עד השבועות האחרונים, למעשה, לא ננקטו צעדים של ממש לגיבוש מדיניות בנושא, בייחוד לא בכל הנוגע לאיסוף מידע שיטתי ומסודר לגבי כמה מורים מועסקים במערכת מעבר לשעות שמשרד החינוך מתקצב, כמה מורים מתוכם מועסקים באמצעות גופים מתווכים, באיזה תנאים, מה איכותם.
יובל וורגן: בכל הנושאים האלה לא ננקטו צעדים, עד שלפני כמה שבועות הנושא עלה במסגרת הדיון על דוח טרכטנברג.
יובל וורגן: שר החינוך ציין פה בוועדה, שהוא החליט לבחון לעומק את הנושא, הנחה את המנכ"לית לגבש מדיניות לראשונה, והמנכ"לית הקימה ועדה.
יובל וורגן: בוודאי נוכל לשמוע כאן יותר על פעילותה של הוועדה.
אלכס מילר: לפי הבדיקה שלך, האם מספר המועסקים בשנים האחרונות עולה או פוחת?
אלכס מילר: מבחינת השכר – יכול להיות שתנאי השכר הם טובים בחלק מהמקרים, ולכן אין צורך בכלל להתערב?
אלכס מילר: מבחינת ההשכלה של אותם המורים שבאים מבחוץ - איפה אנחנו עומדים?
אלכס מילר: נציגי משרד החינוך, תרשמו לפניכם גם כן את השאלות האלה.
יובל וורגן: לגבי מספר המורים – היתה, בהחלט, ציפייה של חברי הכנסת שפנו וגם שלנו, שנוכל להציג נתונים מערכתיים ברורים לגבי היקף התופעה.
יובל וורגן: כל עוד אין איסוף שיטתי של מידע וכל עוד לא עברנו רשות-רשות ובית ספר-בית ספר, זה בלתי אפשרי.
יובל וורגן: כפי שתיארתי, בשנת 2006 הנושא היה בחיתוליו, והיתה אז דוגמא נקודתית.
יובל וורגן: קשה לנו להגיד אם המספר עלה מאז או לא.
אלכס מילר: כלומר, אין לכם נתונים אם המספר גדל או קטן.
יובל וורגן: אנחנו בהחלט יודעים להגיד, שלא מדובר על 10-20 מורים.
יובל וורגן: אם אני מצמצם את זה אך ורק למורים המלמדים ברובם מקצועות ליבה ברשויות המקומיות, שאותן סקרנו באופן מדגמי במסמך הזה, אנחנו מתקרבים ל- 2,000 מורים.
יובל וורגן: בניגוד למה שעלה בדיון הקודם, זה לא מצטמצם רק לתל-אביב וירושלים.
יובל וורגן: יש לפחות שתי רשויות מקומיות אחרות, שבהן מועסקים מורים באופן הזה, כולל במקצועות ליבה.
יובל וורגן: יש רשויות מקומיות בהן ההיקף עדיין קטן, אבל לא מדובר בבודדים.
יובל וורגן: לגבי התנאים – כיוון שלנושא יש הרבה ערוצים והרבה הסתעפויות, זה יכול להיות שונה.
אלכס מילר: אין מנגנון כללי.
יובל וורגן: אין מנגנון כללי, אין מחויבות להסכמים קיבוציים.
יובל וורגן: יכול להיות, אדוני היו"ר, שגם במקרה שבו השכר לשעה הוא לא נמוך – יכול להיות שבבחינה מול השכר לשעה של מורה המועסק בהעסקה ישירה, זה שווה לו או גבוה – ישנם תנאים נוספים, שהם פחותים.
יובל וורגן: בראש ובראשונה, מדובר על סוגיית הביטחון התעסוקתי: גם מבחינת רצף העסקה בין שנה לשנה, גם מבחינת מספר חודשי העסקה באותה שנה.
אלכס מילר: אתה יכול להגיד לי, שהתנאים שלהם לא יותר טובים מאלה של מורים מן המניין?
יובל וורגן: בוודאי שלא.
אלכס מילר: מה לגבי הנושא השלישי?
יובל וורגן: בנושא של ההשכלה עדיין לא התמקדנו.
אלכס מילר: אני אבקש ממך לעשות לי בדיקה, אם לא נקבל תשובות ברורות בהיבט של רישיון ההוראה.
אלכס מילר: האם כל מורה מחזיק ברישיון הוראה ועם זה הוא הולך לעבודה, או שיש פה דרך להגיע לבית הספר בלי להחזיק בזה?
יובל וורגן: אני יכול להגיד לסיכום, אדוני היו"ר, שגם אם לא מתמקדים בשורה האחרונה של המספר, עולה, בוודאות, מהבדיקה שלנו, שאין היום מנגנון שעוקב אחר הנושא ומגדיר הגדרות ברורות למה יכול להיות היקפו והתנאים במסגרתו.
יובל וורגן: כל עוד אין מנגנון כזה, אין גם מניעה שהמספר הזה ילך ויתרחב.
אלכס מילר: תודה לך על המסמך.
אלכס מילר: צר לי, על כך שלא קיבלת מספיק מידע.
אלכס מילר: אני אתייחס בסיכום הישיבה לסוגיה של הסתרת חומר ממחלקת מחקר של הכנסת.
אלכס מילר: אני רוצה להבין, למה אנחנו לא מקבלים את כל המידע, לפי החוק.
אלכס מילר: האופציות קיימות, האופציות ברשותנו.
אלכס מילר: אם צריך להחמיר את החוק, אנחנו נחמיר את החוק אם משתמשים באיזו פרצה בשביל לא להעביר את המידע למחלקת המחקר או לכל גוף שמבקש.
אלכס מילר: משרד החינוך, מי מרכז את כל הנושא?
אלכס מילר: אני אבקש שתדבר בקצרה, כי אני צריך לתת את רשות הדיבור לחה"כ דב חנין, שהוא צריך ללכת עוד מעט.
דני בר גיורא: אני אחזור על הדברים שיובל אמר.
דני בר גיורא: השר אכן הנחה את המנכ"לית לעשות עבודת מטה, בשביל להגיש המלצות לקביעת מדיניות מסודרת של המשרד.
דני בר גיורא: נקבע צוות, שאמור להגיש את ההמלצות, ואני עומד בראשו.
אלכס מילר: אני רק רוצה להבין, האם אתם יודעים כמה מורים עובדים אצלכם?
דני בר גיורא: אנחנו בתהליך איסוף, כמו שיובל עושה.
דני בר גיורא: השאלה הראשונה היא שאלת מיפוי: איזה תוכניות מופעלות על ידי המשרד, דרך בעלויות או דרך רשויות.
דני בר גיורא: אנחנו בתהליך מיפוי, ויש לנו לא מעט נתונים שאספנו.
אלכס מילר: תן לנו את מה שיש לך.
אלכס מילר: אני צריך לצאת עם נתונים מינימאליים, שמגישים כאן לוועדה.
אלכס מילר: אנחנו לא חיים בכאוס ובאנרכיה, כך שאף אחד לא יודע מה קורה אצלו במערכת.
אלכס מילר: אם אתם לא יודעים מה קורה אצלכם במערכת, זו תשובה אחת.
אלכס מילר: אם אתם יודעים, לפחות בערך, תנו לנו מספרים.
אלכס מילר: אני לא נכנס לכל עמותה או לכל דבר קטן.
אלכס מילר: לפחות לגבי מקצועות ליבה, האם אתה יודע מי נכנס לבית הספר ללמד ליבה?
דני בר גיורא: השאלה היא לא ליבה או לא.
דני בר גיורא: לגבי התוכניות המופעלות על ידי המשרד: "קרן קרב", "היל"ה" ו"תהילה", בוודאי שיש נתונים מלאים.
דני בר גיורא: יושבים פה האנשים המקצועיים, שישמחו למסור פרטים מדויקים ומספרים.
דני בר גיורא: זה כמובן נמצא.
דני בר גיורא: השאלה המורכבת יותר, היא לגבי אותם עובדים שלא עובדים דרך תוכניות שהמדינה מובילה.
דני בר גיורא: לגבי הנתונים מירושלים, אני יכול להעיד שהם ניתנו במלואם ובאופן מדויק.
דני בר גיורא: שאילת האכיפה וקבלת התמונה המדויקת, זה נושא מורכב הרבה יותר.
דני בר גיורא: לגבי כל התוכניות שהמדינה מפעילה דרך משרד החינוך, בוודאי שישנם נתונים מלאים, והם גם הועברו לוועדה.
אלכס מילר: זאת אומרת, אין לך נתונים.
אלכס מילר: האם למישהו ממשרד החינוך יש נתונים?
אלכס מילר: כמה עובדים – עובדי קבלן או לא עובדי קבלן, אנשים שהם עובדי משרד החינוך – מלמדים מקצועות ליבה?
אלכס מילר: כמה מתוכם, ואיזה מקצועות הם מלמדים: תנ"ך, לשון, מתמטיקה, פיזיקה, אזרחות?
אלכס מילר: אני רוצה לשמוע באיזה מקצועות יש העסקה בצורה כזו.
אלכס מילר: אני רוצה להבין, מי קובע את התנאים שלהם.
אלכס מילר: זה שאתם עכשיו, אחרי 5-6 שנים, אוספים נתונים, זה בסדר.
אלכס מילר: אנחנו מברכים על כך.
אלכס מילר: אנחנו יכולים לבוא ולהגיד – וחברי הכנסת כאן יסכימו איתי - שזה חשוב שמשרד החינוך בודק.
אלכס מילר: אני לא אתחיל עכשיו לעבור שר-שר ולומר: היתה לנו שרה שלא התעסקה בזה, ועכשיו יש לנו שר שאחרי שנתיים של קדנציה שכן רוצה להתעסק בזה.
אלכס מילר: אני לא נכנס לכל עניין ועניין באופן פוליטי.
אלכס מילר: רבותיי, אנחנו יכולים לקבל כאן החלטות, שיכולות להיות עם השלכות רוחב.
אלכס מילר: אם אתם מצפים מחברי כנסת לקבל החלטות על בסיס של אוויר, ההחלטות תהיינה בהתאם.
אלכס מילר: אם תתנו לנו מספרים, אנחנו נקבל החלטות באופן מקצועי, בהתאם למספרים שתתנו לנו.
אלכס מילר: היום אני יכול לבוא, להגיד או להחליט כל דבר.
אלכס מילר: רבותיי, זה לא מקצועי להגיע לוועדת חינוך, אחרי שהצהרנו שנקיים כאן ישיבה.
אלכס מילר: יובל, מתי דיברנו על זה?
אלכס מילר: אנחנו גם העברנו את זה בשבוע שעבר, לדעתי.
אלכס מילר: אמרנו: רבותיי, תהיה כאן ישיבה.
אלכס מילר: למה זו כל כך בעיה לבדוק עם המפקחים שלכם במחוזות, כמה אנשים, שהם לא מן המניין, מועסקים אצלכם במערכת?
אלכס מילר: האם אתם רוצים שאני ארים טלפון לכל מנהל מחוז?
אלכס מילר: אני יכול.
אלכס מילר: אני גם יכול להביא אותם לכאן.
אלכס מילר: אני גם יכול להביא את זה בוועדת ביקורת המדינה, ולעשות את זה בצו.
אלכס מילר: אתם מצפים מאיתנו לסיוע, לעזרה, לקידום של דברים בשביל לחזק את מערכת החינוך, ובאים לכאן עם איזשהו דבר מעורפל.
אלכס מילר: אפשר למרוח אותי עד מחר, אבל גם אני יכול.
אלכס מילר: אם אני אתחיל להשתמש בכלים שלי במנגנון שאתם מייצרים מולי, אז אנחנו נעבוד כאן בצורה כזו.
אלכס מילר: אתם תמרחו אותי, ואני אמרח אתכם.
דני בר גיורא: כבוד היו"ר, אין שום כוונה למרוח.
דני בר גיורא: העבודה היא עבודה שנעשית.
אלכס מילר: אבל אי אפשר להגיד לי שאתם לא יודעים מהם המספרים.
אלכס מילר: האם אתם יודעים מי נכנס ללמד?
דני בר גיורא: בודאי שהמידע הזה קיים, ויש מנהל בית ספר, שהוא לצורך העניין נציג של משרד החינוך, והוא לא יאשר לאף אחד להיכנס.
דני בר גיורא: הוא יודע בדיוק מי עובד במערכת החינוך.
אלכס מילר: מי אחראי על העסקת בן אדם שלא עובד משרד החינוך מן המניין, מנהל בית ספר?
דני בר גיורא: מנהל בית ספר והמפקח הכולל של בית הספר.
אלכס מילר: זאת אומרת, ברגע שמנהל בית הספר לוקח בן אדם, הוא מוסר מידע למפקח.
דני בר גיורא: בוודאי, והמפקח מאשר את זה.
אלכס מילר: כמה מפקחים יש?
דני בר גיורא: כמה מפקחים כוללים יש במדינת ישראל?
קריאה: הם לא יודעים כמה מורים יש, אז איך הם יידעו כמה מפקחים יש?
דב חנין: לצחוק או לבכות?
אלכס מילר: מי אחראי על אישור של בן אדם, שייכנס ללמד בבית הספר?
דני בר גיורא: אני חוזר שוב, מנהל בית ספר, שצריך לקבל את אישורו של המפקח הכולל של בית הספר.
אלכס מילר: המפקח הכולל של בית הספר או מפקח מחוז?
דני בר גיורא: מפקח כולל של בית הספר.
אלכס מילר: זאת אומרת, שיש היום 300 מפקחים כוללים שמוסרים את המידע.
אלכס מילר: האם הם חייבים למסור את המידע למפקח מחוז או לא?
דני בר גיורא: למנהל מחוז, בוודאי.
אלכס מילר: כמה מנהלי מחוז יש, 4?
דני בר גיורא: 6 מנהלי מחוז.
אלכס מילר: זאת אומרת, 6 אנשים צריכים להחזיק באינפורמציה, כמה אנשים מסתובבים במערכת שאין להם קביעות או חוזה.
דני בר גיורא: כן, רק שבמערכת הלימוד הרשמית מקצועות הליבה נלמדים על ידי מורים עובדי מדינה.
מאירה בסוק: בבית ספר זיו בירושלים זה לא כך.
דני בר גיורא: תיכף נדבר על בית ספר זיו.
אלכס מילר: אני לא מדבר פר בית ספר.
מאירה בסוק: אני נותנת דוגמא.
אלכס מילר: לא, תודה.
אלכס מילר: לא צריך לעזור.
אלכס מילר: את רוצה לדבר, תירשמי ואני אתן לך זכות דיבור.
אלכס מילר: לא בהתפרצויות.
דני בר גיורא: בוודאי שאת מקצועות הליבה בבתי הספר הרשמיים, היסודיים וחטיבות הביניים, מלמדים מורים עובדי מדינה.
דני בר גיורא: בנוסף, יש תוכניות גדולות שהמדינה מפעילה, כמו קרן קרב.
אלכס מילר: זאת אומרת, אתה אומר שעד חטיבת ביניים אין שום עובד חוץ שנכנס ללמד.
דני בר גיורא: לא אמרתי שאין שום עובד חוץ, אבל הבעיה היא בוודאי בעיה בשוליים.
דני בר גיורא: אנחנו בודקים, וממפים את זה.
אלכס מילר: זאת אומרת, בסך הכל הריכוז הוא בחטיבות עליונות.
דני בר גיורא: בגדול, כן.
דב חנין: בתל-אביב הנתונים הם הפוכים.
דב חנין: בתל אביב רוב המורים הם דווקא בחינוך היסודי, או שתל אביב היא מחוץ למדינת ישראל.
אלכס מילר: יש מדינת תל אביב.
אלכס מילר: גם ברמת גן, לדעתי, זה אותו דבר.
אלכס מילר: רבותיי, אני מציע שאנחנו נעשה כאן דיון כללי, ובעוד שבועיים נקיים ישיבה כאשר אתם תביאו לכאן את כל הנתונים.
אלכס מילר: היום אני אשב עם חה"כ רוני בראון, ואני אגיד לו שאם לא יהיו נתונים ברורים – כי אתם מבינים, שאת המידע הזה לא תוכלו להסתיר.
אלכס מילר: בסופו של דבר זה ייצא כמידע שרק יפגע במשרד ולא ישפר את המצב.
אלכס מילר: – אני מציע, שכאשר אתם מגיעים לכאן, תגיעו לכאן עם נתונים ברורים.
אלכס מילר: אם יש בעיה לאסוף אותם, תוציאו חוזר מנכ"ל שמחייב להוציא דיווח על כל תנועה של מורה שנכנס לכיתה והוא לא עובד של משרד החינוך.
אלכס מילר: שיהיה לכם קובץ מסודר של אנשים במערכת, לפי קריטריונים שהמשרד קבע שאלה האנשים שיכולים להיכנס וללמד.
אלכס מילר: זה יהיה גם בפול שלכם.
אלכס מילר: אם מחר אתה מחפש מורה למתמטיקה, האם יש לך מאגר שאתה יכול לפנות אליו?
אלכס מילר: האם אתה יודע כמה מורים, שהם עובדי חוץ ויכולים ללמד מתמטיקה, מסתובבים?
אלכס מילר: מי כן ומי לא, מה הישגיו?
אלכס מילר: על סמך מה בודקים את זה?
אלכס מילר: אם יש מורים שרוצים להכניס היום לתוך המערכת ולא לאבד אותם למקומות אחרים, כמו היי-טק, יש לכם אפשרות לעקוב אחרי זה?
אלכס מילר: בן אדם לימד שנה שלמה בכיתה, האם יש הישגים או אין הישגים?
אלכס מילר: יש לכם כמות כל כך גדולה של אנשי חינוך המסתובבים היום במערכת, מבלי שנדע מה המספר שלהם.
אלכס מילר: אף אחד לא יכול לתת לנו דיווח מלא.
אלכס מילר: אם זה לקח כל כך הרבה זמן וזה מה שיובל קיבל מכם, אז המצב הוא קטסטרופאלי.
אלכס מילר: אני מציע, שתוציאו חוזר מנכ"ל, שמחייב להעביר את המידע אליכם, ותעבירו לנו תוך שבועיים נתונים.
אלכס מילר: אתם לא צריכים בכל פעם שאנחנו מנהלים פה דיונים בנוגע להוראה, לעשות 380 טלפונים לכל מפקח על בית ספר כדי לבקש ממנו מידע מה קורה אצלו.
דני בר גיורא: המהלך הזה נעשה כבר, וחומר שהגיע לצוות הבדיקה נמצא.
דני בר גיורא: אנחנו פשוט מאמתים את הנתונים האלה.
דני בר גיורא: אני יכול למסור כרגע, שמהדיווח הראשון שקיבלנו ממנהלי מחוזות מדובר על משהו כמו 1,900 מורים בכל רחבי הארץ.
אלכס מילר: גם בחטיבות עליונות.
דב חנין: שהם מועסקים דרך משרד החינוך באופן ישיר?
דני בר גיורא: שהם אינם מועסקים על ידי משרד החינוך.
דב חנין: האם אתה רוצה להגיד לי שתל אביב זה שליש?
דני בר גיורא: בתל אביב זה 795, כן.
דב חנין: אנחנו ידענו שלתל אביב יש מדיניות של הפרטה והתנגדות לכל דבר מתקדם, אבל לא עד כדי כך.
דב חנין: עם כל הביקורת שלי על תל אביב, אני לא חושב שבתל אביב זה שליש.
דב חנין: אני חושב, שמשהו בנתונים שלכם מצריך בדיקה.
דני בר גיורא: אנחנו רק התחלנו את עבודתנו.
אלכס מילר: האם בדקת באיזה מקצועות?
דני בר גיורא: לא, אנחנו רק מתחילים את עבודתנו.
אלכס מילר: מה הזמן שהוקצה למשרד בכל הנושא הזה של הוועדה והמסקנות?
דני בר גיורא: אני אינני רוצה להתחייב כרגע על זמנים.
אלכס מילר: אני אתן עכשיו לדב חנין להגיד כמה מילים, ואתם תחשבו מה אתם עוד רוצים להגיד לי בעניין הזה, כי בינתיים זה נשמע קצת לא מובן, בהיבט של עד כמה אתם יודעים בכלל מה קורה אצלכם במערכת.
דב חנין: יובל, ברכות על עבודת הבלשות שעשיתם.
דב חנין: אכן, מסמך שנקרא כמו עבודה בלשית.
דב חנין: זה אכן נייר מקיף.
דב חנין: אדוני היו"ר, העסקה לא ישירה במערכת החינוך היא חלק מתהליך מסוכן ומדאיג במיוחד של ההפרטה רב ממדית.
דב חנין: ההפרטה הזו מתחילה בהפרדה פדגוגית.
דב חנין: המדינה נסוגה מעיצוב של תכנים חינוכיים, מעיצוב של השפעה על דרכי העברה של התכנים.
דב חנין: ההפרטה מתמשכת בתחום המימון: יותר ויותר תשלומי הורים, יותר ויותר תרומות וגיוסי כספים מבחוץ, הפרטה מנהלית – ניהול בתי הספר כיחידות עסקיות.
דב חנין: זה מהלך מאוד כולל, מאוד בעייתי, מאוד מסוכן, של המערכת האחרונה שצריך להפריט.
דב חנין: אדוני היו"ר, הוזכר כאן הדיון של ועדת החינוך משנת 2006.
דב חנין: גם אני השתתפתי בדיון הזה.
דב חנין: זה היה אחד הדיונים הראשונים בהם השתתפתי בכנסת, ואני זוכר לטובה את הסיכום החד משמעי של הדיון.
דב חנין: הסיכום החד משמעי מפי היו"ר דאז, הרב מלכיאור, היה: "ועדת החינוך מגנה את מתכונת העסקה הלא ישירה במערכת החינוך.
דב חנין: אנחנו חושבים שזו מתכונת לא ראויה, לא נכונה, פוגעת במורים, פוגעת בתלמידים, פוגעת בחינוך ואין לה מקום".
דב חנין: למרות זאת, 5 שנים מאוחר יותר, אנחנו רואים שהתופעה רק התפשטה והתרחבה.
דב חנין: אני הזכרתי את הנתונים של תל-אביב.
דב חנין: אני לוקח את תל-אביב כדוגמא, כי תל-אביב היא עיר עשירה.
דב חנין: אין שום הצדקה לגלגול החוצה של אחריות להעסקתם של עובדי הוראה באמצעות חברת "יובל חינוך".
דב חנין: מדובר על מאות מורים רק בתל-אביב, שרובם מלמדים מקצועות ליבה, רובם בחינוך היסודי, בניגוד מוחלט למה שאומר שר החינוך בדצמבר שנה שעברה.
דב חנין: בדצמבר שנה שעברה אומר שר החינוך: במקצועות ליבה, מדיניות משרד החינוך היא רק העסקה ישירה.
דב חנין: יש בפנינו את המאבק של עובדי תוכנית היל"ה.
דב חנין: אני מניח, שאנחנו נשמע אותם בהמשך הדיון.
דב חנין: אנחנו רואים דוגמא איך נרמסות לחלוטין זכויות המורים, כאשר הם עובדים בצורה הלא ישירה הזו.
דב חנין: הם מועסקים בשעות אפקטיביות, וזה אומר שאין להם תשלום על חופשות וחגים.
דב חנין: הם לא מקבלים שכר עבור שיעורים שהתבטלו, גם כאשר הביטול נעשה ברגע האחרון.
דב חנין: אין להם שום ביטחון תעסוקתי, שום יציבות תעסוקתית, תנאי השכר שלהם נמוכים בהרבה מאלה של מורה העוסק באותו דבר, באותו ותק ואותה דרגה.
דב חנין: זה פוגע במורים, וזה פוגע גם בנוער המנותק שלשמו נועדה תוכנית היל"ה.
דב חנין: זו מתכונת המוכיחה כמה היא רעה.
דב חנין: בתחום מערכת החינוך, אדוני היו"ר, אנחנו יודעים היום לסכם ניסיון, והניסיון הוא ניסיון קטסטרופאלי של הפרטה של אחיות בריאות הציבור.
דב חנין: כולם מסביב לשולחן מסכימים, שזה אסון.
דב חנין: הפרטת אחיות בריאות הציבור היתה אסון, למרות שהיא נדחפה בהסכמה כללית של רוב הגורמים במערכת הממשלתית.
דב חנין: היום כל הגורמים המקצועיים מסכימים שזה היה רע.
דב חנין: בדיוק את אותו מהלך אנחנו עושים עכשיו לגבי עובדי הוראה.
דב חנין: כמה שקשה לנו היום להחזיר את הגלגל אחורה ולהחזיר את אחיות בריאות הציבור לעבודה בתוך המערכת הממשלתית, נהיה באותו מצב לגבי עובדי ההוראה.
דב חנין: אדוני היו"ר, גם מה שקורה בתוך המערכת האקדמית מתחיל להידמות למה שקורה במערכת החינוך.
דב חנין: המרצים מן החוץ ברמה הפורמאלית לא מועסקים במתכונת משולשת, אבל צורת העסקה שלהם היא בדיוק העתקה של אותו מודל משובש, לא נכון, לא יציב, פוגע בעובדים, פוגע בהשכלה וכו'.
דב חנין: לסיכום – אדוני היו"ר, אני לגמרי מצטרף לסיכום הביניים שלך.
דב חנין: אני חושב, שאנחנו צריכים לדרוש ממשרד החינוך את הנתונים המלאים תוך שבועיים.
דב חנין: יש לכם מנהלי מחוזות ורשימה של רשויות מקומיות.
דב חנין: תפנו לכל הרשויות המקומיות, ותדרשו מכל רשות מקומית לתת תוך שבוע תמונה לגבי מה קורה שם.
דב חנין: הרי אצל מישהו יש את הנתונים האלה.
דב חנין: אם אתם תעבירו אלינו את הנתונים האלה תוך שבועיים, נוכל לראות מה היקף התופעה.
דב חנין: אדוני היו"ר, אני מציע שבנושא הזה אנחנו נזמין את השר לדיון.
אלכס מילר: השר תמיד מוזמן.
דב חנין: נזמין אותו לדיון, כדי להציב בפני הוועדה תוכנית, עם לוח זמנים, איך מתמודדים עם התופעה הזו.
דב חנין: יש לי תחושה, שאנחנו עובדים פה, מבחינת ההתמודדות, בהילוך איטי מול מערכת שנמצאת בפסט פורד.
דב חנין: התהליכים האלה מתפשטים בצורה מהירה וקטלנית.
דב חנין: לכן, אני מציע, שנקיים פה דיון עם השר, כדי שיציג בפנינו תוכנית עם לוחות זמנים כדי להתמודד עם העניין הזה.
דב חנין: אני מסיים בהתנצלות: יש לי דיון מהיר בוועדת הכספים.
דב חנין: אני אשתדל להגיע לאחר הדיון המהיר שלי, אם עדיין הדיון הזה יתמשך.
אלכס מילר: רן ארז, בבקשה.
רן ארז: תודה, כבוד היו"ר.
רן ארז: אני רוצה לומר, שבמשרד החינוך אין מושג כמה מורים עובדים בחטיבות העליונות בבעלויות השונות.
רן ארז: הנושא הזה עלה גם בהסכם הקיבוצי האחרון ב-14 באוגוסט.
רן ארז: הבעלויות התחייבו – דבר שהיה מובן מאליו - שידווחו על כל עובד שעובד אצלן.
רן ארז: הבעיה היא בעיה כספית, ואני רוצה להסביר לאדוני למה הכוונה.
רן ארז: משרד החינוך מתקצב את העיריות בכסף השווה לשעות לימוד, כאשר ערך השעה הוא בהתאם לפרופיל המורים בבית הספר.
רן ארז: אם יש מורים משכילים, ותק וגמולי השתלמות רבים, ערך השעה גדל.
רן ארז: בסוגריים אני רוצה לומר, שכתוצאה מכך ליישובים מבוססים נותנים יותר כסף מאשר ליישובים עניים, שם הדרגה של המורה היא יותר נמוכה.
רן ארז: כלומר, הם נותנים את הכסף בהתאם לפרופיל המורים.
רן ארז: העיריות העשירות מעסיקות מורים בכסף נוסף שבא מארנונה ומכל מיני גורמים חיצוניים.
רן ארז: המורים האלה הם בדרך כלל מורים צעירים, מורים מתחילים, עם דרגה יותר נמוכה, עם תואר ראשון במקום תואר שני ופחות גמולי השתלמות.
רן ארז: הם עלולים להוריד את הפרופיל של בית הספר.
רן ארז: הם עלולים לגרום לכך, שהפרופיל שבגינו מתקצבים את בית הספר ירד.
רן ארז: הממוצע ירד.
אלכס מילר: אתה רוצה להגיד לי, שברגע שאותן עיריות רואות שיש מורה עם ותק וניסיון, שצריך להיכנס לכיתה ועולה להם איקס כסף, הן אומרות: עדיף שהוא לא ייכנס.
יובל וורגן: ההפך.
יובל וורגן: הן מקבלות יותר כסף.
רן ארז: לא, אדוני.
רן ארז: אני חוזר עוד פעם.
רן ארז: נניח שמשרד החינוך מתקצב בית ספר מסוים ב-1,000 שעות, וב-1,000 שעות שבועיות מעסיקים 100 מורים.
רן ארז: זה לצורך הדוגמא בלבד.
רן ארז: העירייה באה ואומרת: אני רוצה להעסיק עוד מורים, כי זה לא מספיק 1,000 שעות.
רן ארז: אני מביאה עוד 100 שעות מהתקציב שלי.
רן ארז: בשעות האלה הן מקבלות בדרך כלל מורים פחות ותיקים.
אלכס מילר: השאלה היא, האם זה בונוס או שזה מס למערכת.
רן ארז: זה בונוס למערכת, כי זו תוספת שבאה מכספי ארנונה ולא מכספי משרד החינוך, לא מהתקן.
רן ארז: אלא מה?
רן ארז: כאשר הם מדווחים למשרד החינוך, הם מדווחים רק על המורים הכבדים – אלה שיש להם דרגות גבוהות, ותק גבוה וגמולי השתלמות רבים.
רן ארז: מה שקורה אז זה שהם מעלים את הפרופיל של ערך השעה.
רן ארז: אם היו מדווחים על המורים החדשים שהם פחות כבדים, היו מורידים את הפרופיל ואז הם היו מקבלים על כל שעת לימוד פחות כסף.
רן ארז: לכן, יש היום בחטיבות העליונות בעיריות השונות כ-4,000 מורים, שעובדים, חיים ונושמים במערכת החינוך, ומשרד החינוך לא יודע עליהם.
עינת וילף: כלומר, יש אינטרס להסתיר את המורים הצעירים.
רן ארז: יש אינטרס להסתיר, כי זה מאפשר להם לקבל יותר כסף.
רן ארז: לכן, משרד החינוך היום לא יודע על כ-4,000 מורים, שעובדים בחטיבות העליונות, חיים ונושמים.
רן ארז: אגב, משרד החינוך נותן להם את רישיון ההוראה ומפקח עליהם.
רן ארז: הוא לא יודע על קיומם, כי מסתירים אותם על מנת שפרופיל התקצוב של בית הספר יעלה.
רן ארז: הגורם השני, אלה תשלומי ההורים.
רן ארז: היום יש לא מעט מוסדות, שגובים המון כסף מההורים – אפילו 1,000 שקלים לחודש על כל ילד שיש בבית הספר.
רן ארז: יותר משכר לימוד אוניברסיטאי - ובזה מעסיקים עוד מורים, שעליהם לא מדווחים למשרד החינוך.
רן ארז: ברגע שמדווחים עליהם, הפרופיל עלול שוב לרדת.
רן ארז: הם גם לא רוצים להודות שהם גובים יותר כסף מזה שוועדת החינוך של הכנסת מציעה ומאפשרת.
רן ארז: לכן, יש פה מערכת של הסתרה תמידית.
רן ארז: הם לא יודעים, וגם מנהלי המחוזות לא יודעים.
רן ארז: הם לא יודעים, כי מסתירים מהם.
אלכס מילר: אז מי יודע, ראש העיר, מנהל מחלקת החינוך של העירייה?
רן ארז: הם אמורים לדעת.
אלכס מילר: יש מישהו שאמור לדעת, כי הוא משלם משכורת.
רן ארז: נכון.
רן ארז: העירייה יודעת, אבל היא לא מעבירה את הנתונים למשרד החינוך.
קריאה: כל גזבר של עירייה יודע.
רן ארז: יפה.
רן ארז: כל מחלקת משכורות יודעת.
רן ארז: בהסכם הקיבוצי שעשינו עכשיו, ב-14 לחודש, הכנסנו את זה כחובה שהם חייבים בה.
רן ארז: עד עכשיו לא היתה חובה סטטוטורית לדווח, ועכשיו יש חובה הסכמית.
רן ארז: אם זה יתבצע או לא, זה עניין של אכיפה.
רן ארז: אני רוצה שתדעו, שיש אינטרס לא לדווח.
רן ארז: האינטרס הזה ברור, הוא כספי.
רן ארז: תשלומי הורים זו רעה חולה במערכת החינוך.
אלכס מילר: זה כרגע לא הנושא.
רן ארז: אבל גם במסגרת הזו מעסיקים מורים, שמשרד החינוך לא יודע עליהם.
אלכס מילר: את זה אני יודע.
אלכס מילר: השאלה שנשאלת היום: מהי ההשפעה על המערכת באופן כללי - מה ההשכלה שמקבלים התלמידים, ואיך זה משפיע באופן כללי על התלמידים.
אלכס מילר: מצד שני – התנאים של אותם אנשים שנכנסים למערכת.
אלכס מילר: כלומר, יש לנו שני מישורים.
אלכס מילר: באיזו דרך עושים את זה, אנחנו יודעים.