GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלכס מילר: דבר שלישי, מה כרגע המצב בפועל באותם המקומות שנשרפו והאם יש איזה שהיא פעילות של שיפוץ וזה מה שאנחנו רוצים לשמוע.
עיסא איהב: אני יו"ר ועדת המעקב.
עיסא איהב: נכון לעכשו, הילדים של הגנים נמצאים בבית שכור כשבעים ילדים של טרום חובה וחובה.
עיסא איהב: ולפי המצב הסטטי היום הם צריכים להיות לשלושה חודשים עד שעיריית לוד תקדם פנייה לגנים השרופים לפני חצי שנה.
אלכס מילר: בית שכור בקרבת מקום?
עיסא איהב: בשכונה, זה קרוב.
אלכס מילר: הם לא נוסעים רחוק?
עיסא איהב: לא, הם לא נוסעים רחוק, זה בשכונה אבל הטענות שלנו כלפי העירייה קודם כל על הזנחה של חצי שנה.
עיסא איהב: הם קמו והתחייבו לחודשיים, אנחנו אפילו נעתרנו לבקשת ראש העיר לקבל את בקשת ראש העיר לשכור את המקום על חשבוננו כי ראינו שיש פה ראש ועדה ממונה שרוצה לקדם ענייני חינוך ושומע ודואג לענייני חינוך.
עיסא איהב: הסכמנו לשכור מקום על חשבון ההורים אבל בחודשיים האלה לא נעשה דבר.
עיסא איהב: לפי מה שהבנתי מעיריית לוד זה היה הפיצוי מחברת הביטוח בסדר גודל שש מאות אלף שקל ובינתיים הבניה היא מיליון מאתיים.
אלכס מילר: באחריות מי עלות הבניה?
עיסא איהב: בבעלות העירייה.
אלכס מילר: זה של עמותה חיצונית?
עיסא איהב: לא של עמותה חיצונית, זה חינוך ממלכתי.
אלכס מילר: גני ילדים של שלטון מקומי?
עיסא איהב: זה גני ילדים ממלכתי של שלטון מקומי שהרשות המקומית ומשרד החינוך דואג.
עיסא איהב: ושהרשות חייבת לספק את מוסדות החינוך ומשרד החינוך צריך לספק ,
אלכס מילר: לפני שהגעתם לגני ילדים הלכתם לעירייה, הלכתם למחלקת חינוך, אמרו לכם זה הגן שהילדים שלכם צריכים להיות לפי מקום מגורים.
עיסא איהב: זה המקום שאנחנו נאכלס ונמקם בו את הילדים שלנו, זה המצב הסטטי.
אלכס מילר: זה הרישום הפורמאלי של השלטון המקומי ל 70 ילדים באותם שני המקומות שנשרפו.
עיסא איהב: נכון לרגע הזה.
עיסא איהב: זה היה גם נכון לראשון לספטמבר אדוני היו"ר, אמרו אנחנו נשכור מקום ונדאג לבניה אבל בין הבטחות ומעשים בפעול, שמים וארץ.
עיסא איהב: לא רואים.
עיסא איהב: אפילו הם התחייבו בכתב ובעל פה, אנחנו רוצים לשפץ לכם, לבנות לכם.
עיסא איהב: אני רוצה שהרשויות המוסמכות כאן יגידו את הדברים שלהם כאן שגם יתחייבו בפניכם שנראה עד כמה הדבר מעשי ויוצא לפועל.
עיסא איהב: הרי יש איזה נייר עבודה מסוכם, שהרשות המקומית ישבה ופעם ראשונה אחרי שביתה של שבוע ימים, אנחנו שבתנו שבוע ימים, הילדים שבתו שבוע ימים, מתכנסת בעירייה כל המנכ"לים שלהם וכל העובדים שלהם ונתנו איזה הנחיות ועשרות מטלות גם חשמל, גם בטיחות וגם מים, כל הדברים האלה ופיתוח וביטחון.
עיסא איהב: אני לא ראיתי במסמך הזה שום גישה לגבי, הרי הבעיה הייתה כסף ומאיפה הוא יימצא ?
עיסא איהב: האם ירד כמו גשם או יצמח?
עיסא איהב: אני לא רואה את הכסף של התקציב של הבניה ומצד שני גם אם תבטיחו לי, ההורים אמרו לי כאן אבדו אמון בעיריית לוד , ברשות המקומית ובמשרד החינוך.
עיסא איהב: גם משרד החינוך גברתי, אני פונה, היה צריך להפעיל את הסמכות שלו, להתריע.
עיסא איהב: לגבי הרשות המקומית, אתם לא מבצעים את העבודה שלכם.
אלכס מילר: כמה השתתפות של כל הורה בשכירות המבנה הזמני?
עיסא איהב: 2500 שקל בהתחלה.
אלכס מילר: המבנה עולה 5000 שקל וזה מחולק בין שבעים הורים?
עיסא איהב: הבעיה שהוציאו אותם מהדירה ששכרנו אותה אנחנו וכבר אין לנו כסף לשלם את זה אז הוציא אותנו, שעשינו את השביתה והגענו אל מול העירייה עם הילדים שלנו, הזמינו את המשטרה,
אלכס מילר: אתה מערבב, אני צריך להבין, אני חייב נתונים.
אלכס מילר: כרגע,
עיסא איהב: העירייה שכרה מבנה חדש לשלושה ארבעה חודשים.
עיסא איהב: היא שלמה עבור זה 3500 שקל, מהעירייה בתנאי שמשך ארבעה חודשים יבנו את המבנה החדש.
עיסא איהב: אבל בתחילה נראה את התוצאות בפועל על השטח הקיים של הגנים.
אלכס מילר: ברגע שהעירייה השכירה את המקום, הייתה דרישה מההורים להשתתף בשכירות?
מוחמד ברכה: רק החודשיים הראשונים.
מוחמד ברכה: אחרי החודשיים, העירייה שכרה מקום לשלושה ארבעה חודשים על מנת שבמהלך התקופה הזו יבנו כתות חדשות.
מוחמד ברכה: אין ביצוע.
אלכס מילר: ממתי העירייה התחילה להשכיר מקום, מאיזה חודש?
מוחמד ברכה: בחודש נובמבר, חודש שעבר.
אלכס מילר: כלומר, מתחילת נובמבר.
אלכס מילר: יש לעירייה עכשו ארבעה חודשים לבנות את הכתות ויש לכם את ההתחייבות של העירייה, שאם זה לא ייגמר ממשיכים לשכור את המקום הזה?
עיסא איהב: לא.
עיסא איהב: להמשך שכירת המקום הזה, אין לנו.
עיסא איהב: ארבעה חודשים מהעירייה מתחייבת השכרת המבנה הזה ובמשך ארבעה חודשים האלה ייבנו שני הגנים.
אלכס מילר: ולא הוחזר הכסף עבור החודשיים הראשונים?
יוסף אלטורי: אדוני היו"ר, זה לא עניין הכסף הקטן הזה.
יוסף אלטורי: זה עניין של התייחסות לעניין שכונת הרכבת.
יוסף אלטורי: ערימות הזבל, אני גם רוצה שועדת איכות הסביבה תשב כאן ותראה את ערימת הזבל סביב מוסדות החינוך.
אלכס מילר: הבנו, תודה רבה.
אלכס מילר: נציג עיריית לוד, בבקשה.
יצחק בר-אושר: צהריים טובים, כבוד יו"ר הועדה, חבר הכנסת ברכה.
יצחק בר-אושר: שמי יצחק בר אושר אני מנהל אגף החינוך בעיריית לוד.
יצחק בר-אושר: מאד קשה לי לשבת מול עיסא ויוסוף וכל החברים הנכבדים כי אנחנו חברי נפש ועובדים בשיתוף פעולה אבל אנחנו נמשיך הלאה.
יצחק בר-אושר: לגבי העובדות, הגנים אכן נשרפו במהלך חודש אפריל ואני רוצה לציין את זה כאן שהדברים קרו בשל מעשה ונדליזם של נערים קטינים שאינם ברי ענישה וידועים למשטרה מתוך השכונה.
יצחק בר-אושר: זה דבר ראשון והייתה הסכמה ותמימות דעים ביננו לבין ראשי הקהילה שאנחנו בשותפות מלאה שהמעשה הזה הוא מעשה מגונה וייאמר לשבחה של הקהילה ולראשיה, הקהילה הוקירה את המעשה.
אלכס מילר: תקשיב, יש פה כמה שאלות.
אלכס מילר: שאלה ראשונה, הגנים בבעלות העירייה?
יצחק בר-אושר: כן.
אלכס מילר: היה ביטוח?
אלכס מילר: לאחר החקירה, האם ממצאי החקירה קבלו בעצם את המצב שהביטוח שולם?
יצחק בר-אושר: הביטוח שולם.
יצחק בר-אושר: אני אגיד את הכל הדברים.
אלכס מילר: כלומר, אין פה כרגע עכשו ביטוח על מה ששולם.
אלכס מילר: כם, מעכשו והלאה איך זה מתקדם?
יצחק בר-אושר: אני אגיד את כל הדברים והיה חשוב לי לפתוח באווירה שפתחתי ועכשו אני נכנס כרגע לעובדות.
יצחק בר-אושר: אלף , מדובר ב- 52 ילד ולא ב -70 וזו ספירה מדויקת ואותם 52 נמצאים כרגע בגנים, זה גם זמני שלכתחילה לא היינו עושים את זה אבל אין ברירה כי הילדים צריכים ללמוד והם לומדים במקום שנבדק על הקונסטרוקציה שבו, על החשמל שבו,
אלכס מילר: חייבים לפי חוק חינוך.
יצחק בר-אושר: לפי חוק חינוך, ובעיריית לוד חוק החינוך הוא בגיל 3.
יצחק בר-אושר: עיריית לוד מזה שנים רבות נמצאת במעקב של חשב מלווה ומי כמוך יודע כבוד יו"ר הועדה, שחשב מלווה שנמצא בעיר ולא משנה מיהו יו"ר הועדה הקרואה שכרגע זה מר מאיר ניצן.
יצחק בר-אושר: אין אפשרות בועדה קרואה להוציא שקל אם אין לך של תמורתו.
יצחק בר-אושר: לקח הרבה זמן עד שהגיעו כספי הביטוח ואני רוצה גם להתייחס לסוגיית,
אלכס מילר: מתי הגיעו כספי הביטוח?
יצחק בר-אושר: במהלך, השבוע האחרון של אוגוסט לפי מה שידוע לי.
יצחק בר-אושר: דבר נוסף, זה לא פעם ראשונה שנשרפים מבני חינוך בעיר במהלך השנים האחרונות, אני לא יודע את התאריכים כי אני די חדש בתפקיד, אבל אני יודע שזה קרה לא פעם אחת ולאו דווקא בשכונת הרכבת אולי גם בשכונות אחרות.
יצחק בר-אושר: דבר זה יוצר לעירייה עם ועדה קרואה, קושי רב להגיע לחברות הביטוח שתסכמנה לבטח את המבנים בעלות הראויה להם.
אלכס מילר: עובד אצלכם "עיר ללא אלימות"?
אלכס מילר: שמתם מצלמות?
יצחק בר-אושר: עובדת.
יצחק בר-אושר: הולכים להיכנס המצלמות גם בשכונת הרכבת, בכל העיר.
יצחק בר-אושר: בעלות מאד גבוהה ב"ה זה נחתם ממש לפני שבוע שבועיים.
יצחק בר-אושר: אז סוגיית חברת הביטוח היא סוגיה מאד קשה.
אלכס מילר: אבל קיבלת כסף.
יצחק בר-אושר: כמה קיבלתי?
יצחק בר-אושר: צוין פה 600, קיבלנו 360,000 ₪ שזה אפילו לא מתקרב, בוא נאמר זה מתקרב לשליש מהעלות.
יצחק בר-אושר: העלות הצפויה להערכתנו לשני המבנים ואני אסביר למה אנחנו מתמקדים דווקא במקום שהגנים בהם נשרפו, כי ניסינו בכל מיני דרכים אחרות כולל בבתי הספר נווה שלום ויסמין שנמצאים בסמיכות לגנים אבל הג"א לא יתן לנו את האישור כי אין מספיק מיקלוט והעיר לוד נכנסת לטווח הטילים ואף אחד לא יקח סיכון על כך.
יצחק בר-אושר: באזור הגנים השרופים, המקלטים זה הדבר היחיד שנשאר בשימוש שאפשר בטיפול קל להשמיש אותם ולהצמיד להם מבנה שישמש את הגנים .
יצחק בר-אושר: כרגע כפי שאתה יודע בועדה קרואה, יש צורך בנהלים מוסדרים של יציאה למכרזים, של תחרות עם משקל של יציאה מסודרת.
אלכס מילר: יצאתם כבר?
יצחק בר-אושר: יצאנו כבר.
יצחק בר-אושר: ממש לפני שבועיים.
יצחק בר-אושר: להשמיש את המבנה עד הזמן שייעדנו לו.
אלכס מילר: מבחינת המכרז מה הזמן שלקחתם?
יצחק בר-אושר: הערכה שלי עד אפריל, זה ייגמר.
אלכס מילר: כתוב במכרז שהקבלן יתחייב עד מרץ אפריל לסיים?
יצחק בר-אושר: זה מה שהתחייב במכרז.
יצחק בר-אושר: אגב יש התחייבות כזו כלפי הקהילה
אלכס מילר: אוקי מה קורה עם ההתחייבות ל4 חודשים, אם זה לא ייגמר, אתם מתחייבים להשכיר את המקום.
יצחק בר-אושר: אני מעריך שכך יהיה.
יצחק בר-אושר: כן אני מעריך.
יצחק בר-אושר: אני לא גזבר העירייה ולא ראש העיר.
אלכס מילר: משרד החינוך אתם נמצאים כאן?
אלכס מילר: אני רוצה לשמוע אם אתם שותפים?
מוזנה טיבי: אני מפקחת כוללת בלוד.
מוזנה טיבי: אני מוזנה טיבי ואני הייתי שותפה לכל סיטואציה הלא נעימה הזו שאנחנו נקלענו אליה כי הילדים שלנו בגני ילדים וגם היינו בועד הורים, בישיבות, במאמצים למצוא פתרון לילדים במסגרת מתאימה.
מוזנה טיבי: עכשו יש פתרון אבל אני רוצה לדבר על הבחינה הפדגוגית והלווי לאורך כל הזמו עם המדריכה הפדגוגית יש לה ארבעה ימי הדרכה שהיא נמצאת יום יום אם בתקשורת פיזית שהיא נמצאת שם וגם אני בישיבות שלנו וגם משרד החינוך פעל לאורך כל הדרך במאמצים כדי ללחוץ על הרשות כמובן, למציאת פתרון.
מוחמד ברכה: את יכולה בבקשה להגיד לנו מה עשיתם בפועל?
מוחמד ברכה: איזה צעדים על מנת ללחוץ על העירייה לפתור את הבעיה?
מוחמד ברכה: ואיך יכול להיות שמאז אפריל ועד היום אנחנו באותו מקום?
מוזנה טיבי: כמובן המפקח המרכז שלנו ומנהלת המחוז באופן אישי פנתה לראש העיר ופנתה למנהל מחלקת חינוך ואנחנו לא יכולים לבוא ולהכריח זה היה דרך תקשורת כמעט יומיומית על מנת למצוא פתרונות.
אלכס מילר: קיבלתם שלטון מקומי של לוד, בקשה להשתתף תקציבית בנושא של השיפוצים, הרי יש לכם תקציב.
אלכס מילר: פניתם למשרד החינוך שיעזרו לכם בתקציבים?
מוחמד ברכה: משרד החינוך גילה נכונות לעזור בשיפוצים באופן זמני?
מוחמד ברכה: יש חובה לתפעל את זה באופן ראוי על פי החוק.
אלכס מילר: רבותי, אני הבנתי הכל.
חביבה קינה: אני נציגה של הסתדרות המורים בלוד של הגננות.
חביבה קינה: אני באה לפה להגן על הגנים כי פה מדברים על המבנה, אתם ההורים אני מכבדת אתכם מאד, את הפיקוח ואת מר יצחק שהוא מייצג פה את העירייה.
חביבה קינה: איפה הגננת?
חביבה קינה: הגן נשרף בשנה שעברה בחופשת האביב שלהם.
חביבה קינה: בקשו משתי גננות להבין את המצב, שמו אותם בגן אחד שבקושי מאכלס גן אחד, המבנה מאד קטן וגן אחר שמו אותו בקרוון.
חביבה קינה: אחד חולק, השני בקרוון שזה לא היה ראוי למגורים.
חביבה קינה: אני לא מדברת על ראוי לגן או לא.
חביבה קינה: המבנה עבד תוך כדי שהילדים בגן, העירייה עשתה מאמצים עילאיים לשפץ אותו אבל זה היה על חשבון שהגננת הייתה יחד עם הילדים בגן.
חביבה קינה: והבטיחו להם שעד סוף שנת הלימודים הכל יסתדר.
חביבה קינה: ולשתי הגננות שעשו מאמצים עילאיים להבין את העירייה ולהבין את הפיקוח ולהבין את כל הגורמים ופנו להורים ואמרו להם תהיו סבלניים עד סוף השנה, יולי, אוגוסט כמו שאני יודעת וכמו שכולם יודעים לא נעשה דבר.
חביבה קינה: ואז באה תמונה של הדירה השכורה ושל המיקום הזמני והתקציבים של היום.
חביבה קינה: זה לא ייתכן שמאפריל עד היום מצב כזה.
אלכס מילר: הגננות השתלבו בכתות החדשות או שנשארו בבית?
מוזנה טיבי: הגננות קבלו הוראה גם מהפיקוח וגם מאיתנו לבוא לעבודה גם כשההורים השביתו את הגנים.
מוזנה טיבי: הגננת התייצבה משמונה או רבע לשמונה עד שלוש.
מוזנה טיבי: היה לחץ גדול מאד על הגננות לא להיות שם.
מוזנה טיבי: הם היו בבעיה מצד אחד ההורים כי הם לטובתם כי הם המחנכים של הילדים שלהם ומצד שני הוראות המשרד.
אורנה פז: אני מפקחת מתאמת קדם יסודי במחוז.
אורנה פז: אני רוצה לדבר על רישא של חבר כנסת ברכה שאין פיקוח בגני ילדים בלוד.
אורנה פז: אני רוצה למחות על כך.
אורנה פז: יש מפקחת במשרה מלאה בעיר לוד שהיא הגברת מוזנה טיבי שהיא בקשר רציף עם הגננות.
אורנה פז: יש מדריכה ששמה חאולה שנמצאת בקשר יומיומי עם הגננות.
אורנה פז: יש מערך של השתלמויות.
אורנה פז: יש מערך של הדרכות לכל גני הילדים.
אלכס מילר: בפיקוח שלכם בעניין של חובת חוק חינוך חובה, איך יצא ככה שההורים השתתפו בהוצאות עבור המבנה?
אורנה פז: אני רוצה לומר שאנחנו כמו שאמרה מוזנה, הפעלנו לחץ גדול.
אורנה פז: אני אישית דברתי עם מר ניצן לא פעם ולא פעמיים כדי לפתור את הסוגיה.
אורנה פז: מנהלת המחוז דברה.
אורנה פז: הפעלנו לחצים אבל זה בקצב ועל פי היכולות של העירייה, זה לא היה מקובל עלינו.
אלכס מילר: זה עבירה על החוק, אתם יודעים את זה נכון?
אורנה פז: נכון.
אורנה פז: אנחנו התרענו על כך שזו עבירה על החוק.
מוחמד ברכה: אני לא מייחס כוונות זדון לאף אחד.
מוחמד ברכה: אבל אני מסתכל על העובדות.
מוחמד ברכה: הדברים של האחראי על תיק חינוך בעירייה.
מוחמד ברכה: אני יודע מזה ועדה קרואה ואני יודע מה זה חשב מלווה אבל אני יודע גם מהי החובה כלפי ילדים שאין להם קורת גג ללמוד בה.
מוחמד ברכה: ואני לא יכול ואני חושב שהועדה לא יכולה לקבל הסברים כלשהם היות וזו האחריות גם של העירייה וגם של משרד החינוך.
מוחמד ברכה: אני גם לא מתכוון לייחס כוונות זדון לפיקוח אבל אני אומר, בפיקוח אי אפשר לקבל מצב שיש 38-40 ילדים במקום שבקושי יכול להכיל 20-25 .
מוחמד ברכה: לכן הדברים הם כפי שהועלו , אני לא מתייחס למי אמור לפקח ולקבל החלטה מהעירייה, כועדת החינוך אנחנו מתסכלים מה יש בתוך הכיתה, מה קורה לילדים והדבר הוא בלתי סביר לחלוטין.
אלכס מילר: טוב, רבותי אני רוצה לסכם.
אלכס מילר: ראשית שמענו כאן את כל הצדדים, ועדת החינוך מבקשת מעיריית לוד לעמוד בתאריכים שנמסרו כאן בועדה וזה אומר שבחודש אפריל תסתיים בניית המבנה שעליו יצא המכרז.
אלכס מילר: אנחנו גם חושבים לנכון שעיריית לוד תפנה גם למשרד החינוך לאגף לפיתוח בסיוע תקציבי לעניין של הבינוי.
אלכס מילר: אנחנו מבקשים מעיריית לוד לתת מיקום למבנה זמני שהוא מתאים לפי הקריטריונים בהם צריכים להיות הילדים לפי חוק חינוך ולפי אותם חוזרי מנכ"ל שבמערכת.
אלכס מילר: אנחנו גם דורשים מעיריית לוד להחזיר את כל ההוצאות של ההורים כמובן לפי הקריטריונים ולפי חוק חינוך חינם להורים שהוציאו מכיסם, זה דבר שהוא אסור לפי החוק מבחינת השתתפות ההורים שבעצם לא מאושרים על ידי ועדת חינוך של הכנסת שתשלומי ההורים מן המנין.
אלכס מילר: ממשרד החינוך, אני מציע לכם באופן כללי, שכל פעם שסוגיות מסוג זה עולות, אנא טפלו בזה מיידית ואם יש בעיה אז תעבירו את זה לכנסת.
אלכס מילר: יש לכם שיתוף פעולה מלא עם ועדת החינוך.
אלכס מילר: אם אתם מגיעים למצב שיש לכם קבוצה של הורים שנאלצים להוציא מכיסם תשלומים עבור חינוך שהוא נמצא בחוק, זה דבר שהוא לא מקובל.
אלכס מילר: אם אתם צריכים שיח, אם אתם צריכים בדיקה, אישורים גם לעיריית לוד, עשו הרבה מהלכים שבעצם קצרו את כל הביורוקרטיות בעולם שהפרויקטים יכנסו.
אלכס מילר: אבל תבואו תדברו.
אלכס מילר: לא יכול להיות שאנחנו חצי שנה אחרי שנשרפו המבנים ואנחנו עדיין מרחפים פה באיזה שהיא אווירה של אי ודאות.
אלכס מילר: ותאמינו לי אם הייתם באים בצורה מסודרת, יושבים עם ההורים, מכריזים על הזמנים מתי נכנסים, מתי מתחיל הבינוי, אם אתם צריכים לחלק את הילדים כי מי שבחובה זה השנה היחידה שלו, משם הוא הולך לבית הספר, אז תקחו קצת ילדים שהם צריכים להיות בחובה ואם אין לכם מבנה , שימו אותם בגנים אחרים, תממנו להם את הנושא של ההסעות ויכול להיות שגם זה יכול להיות פתרון אבל שלא יקרה מצב שבגלל הביורוקרטיה תהיה בעיה בחינוך שאותם ילדים נכנסים עם פגע בדרכם הראשונה במערכת החינוך כבר מרגישים שמישהו מזניח אותם.
יצחק בר-אושר: רציתי להוסיף משהו כבוד היו"ר.
יצחק בר-אושר: משהו שקשור לעובדות.
יצחק בר-אושר: בספטמבר, העירייה לא הציעה את השכירות, זו הייתה הצעה של ההורים, אנחנו הצענו הצעה חלופית לרכז את הילדים במקומות שאפשר היה ניתן בגלל גנים שיש בהם פחות תלמידים וכולי.
יצחק בר-אושר: נתנו הצעה כזו.
יצחק בר-אושר: אני עוד פעם, מכבד את רצון ההורים, הם לא רצו את זה.
יצחק בר-אושר: הם פנו,
אלכס מילר: אתה צודק.
אלכס מילר: אבל לפעמים אנחנו חיים במדינת חוק.
אלכס מילר: אני אסביר לך איך זה עובד.
אלכס מילר: אם במדינה מחויבת לשבץ את הילדים, ההורים אם אין משא ומתן, אז הם פותחים במשא ומתן, אם מיציתם את המשא ומתן אז בסופו של דבר אתם מקבלים משהו באמצע.
אלכס מילר: אבל האחריות שלכם שילדים יהיו בתוך המסגרת החינוכית ואתם גם יכולים לבוא ולהגיד זה המקום לשם הולכים.
אלכס מילר: בגלל הבעיה אני אתקצב לך את הנושא של ההגעה וחזרה.
אלכס מילר: זה צריך להיות דבר שהוא מקובל שזה לא יוצר בעיה בקרב ההורים, אנחנו חיים פה בעולם של יחסים מיוחדים שקיימים בכל מיני מגזרים וצריך להביא את זה בחשבון וצריך בהתחשבות, אני לא יודע כמה העניין הזה היה עולה לך יותר מ-5000 ₪ בחודש, אם כבר השכירו משהו אז היה עדיף ללכת, אני לא נכנס לזה.
אלכס מילר: היה פה מצב שכנראה קבלתם אותו כי לא הפעלתם חוק בעצם חובת השיבוץ.
אלכס מילר: אם הייתם מפעילים היינו בדיון אחר, ואם לא הפעלתם אותו וזה מה שהיה, חייבים בתביעה אחת להחזיר את הכסף למה לבוא לבית המשפט?
אלכס מילר: אנחנו בכנסת, רשות מחוקקת, אנחנו חייבים לשמור על החוק, אנחנו רק אתמול הקפאנו את כל הנושא של לימודי שחייה במערכת החינוך כי הייתה גבייה של כסף מההורים שלא כחוק.
אלכס מילר: כי אסור.
אלכס מילר: אז בעניין זה אני מבקש שהשיח יהיה יותר בהיבט הזמן.
אלכס מילר: הוצאתם מכרז, יש לכם מכתבים?
יצחק בר-אושר: לפני שבוע.
אלכס מילר: אז במכרז חייב להיות לוח זמנים.
אלכס מילר: אתם תעדכנו אותנו בשני עדכונים.
אלכס מילר: קודם כל בסיום המכרז, אני מבקש מכתב מעיריית לוד שהמכרז יסתיים, זכה הקבלן הזה והזה.
אלכס מילר: עד התאריך הזה הוא צריך לסיים את עבודתו ומכתב שני שהילדים בתאריך המיועד נכנסו לתוך המבנה.
אלכס מילר: אני מבקש שכל נושא משרד החינוך, כל נושא העובדים והגננות שיטופל בצורה כמו שצריך להיות מטופל שלא יפגע בהיבט של זה שיקבלו את הטיפול הראוי והמגיע לכל עובד חינוך בישראל בכלל ופה לא צריך להיות שונה.
אלכס מילר: בסדר, זה בעניין זה.
אלכס מילר: אני גם רוצה להורים לא לקחת כל דבר בראש ובמלחמות, אם אתם מזהים בעיה, לפני שאתם יוצאים לשביתה, לפני שאתם שמים ילדים בבית ולא נותנים להם להיכנס, תפנו לחבר הכנסת ברכה, אנחנו יודעים לטפל בדברים בצורה רגועה ומסודרת לפני שהולכים למהלכים שיכולים לפגוע בחינוך הילדים.
אלכס מילר: הסתדרות המורים, שמעתי שאתם רוצים להכריז על שביתה אז גם לכם בדיוק מה שפניתי.
אלכס מילר: לפני שאתם הולכים למהלכים קיצוניים של השבתת לימודים וגני ילדים, תמצו את הדיון שלכם עם משרד החינוך, אני בטוח שתגיעו להבנות.
אלכס מילר: אנחנו רוצים שהילדים יקבלו מקסימום חינוך וכל יום שהילדים נמצאים בבית ולא במערכת, הם נפגעים בהיבט ההשכלה שלכם.
אלכס מילר: הנושא: לימודי השפה הרוסית כשפה זרה שניה.
אלכס מילר: אנחנו מברכים את אורחינו, סגן ראש העיר ממעלות וחבר מועצת העיר וכמובן, חברת הכנסת מרינה סולודקין.
אלכס מילר: זו ישיבת עדכון.
אלכס מילר: לפני כחצי שנה העלינו את הסוגיה הזאת שוב על סדר היום ועד עכשיו אני לא מצליח להבין למה לא מגדירים את הרוסית כשפה זרה שניה לכל התלמידים ומגבילים את זה רק לעולים, זה דבר ראשון.
אלכס מילר: כמובן, בכפוף לביקוש שקיים היום במערכת.
אלכס מילר: האם קיים בכלל איזשהו כיוון להגדרה?
אלכס מילר: אני יודע שתחת שושני אמורה היתה להיות ועדה שצריכה היתה לתת מסקנות על הנושא הזה.
אלכס מילר: לא עדכנו אותי אם היתה בכלל ועדה, אם יש מסקנות.
אלכס מילר: חשוב לי לשמוע ממשרד החינוך איפה הדברים עומדים ואיך אנחנו מתקדמים הלאה.
אלכס מילר: גברתי, את נציגת משרד החינוך, נכון?
אלכס מילר: תוכלי לעדכן אותנו?
דליה פניג: שלום לכולם.
דליה פניג: בסך הכול בשנים האחרונות לימודי השפה הרוסית עלו על דרך המלך בשנים האחרונות.
דליה פניג: הנושא הזה חשוב לשר והוא עוקב אחריו באופן אישי.
דליה פניג: יש היום לימודי רוסית גם בחטיבת הביניים וגם בחטיבה העליונה, זה פתוח למי שרוצה לבחור בזה בחטיבה העליונה כמקצוע בחירה.
דליה פניג: יש לי פה נתונים מספריים: 1,063 תלמידים ניגשו לחמש יחידות; 500 ניגשו לשלוש יחידות.
אלכס מילר: בסדר, זה חטיבה עליונה.
דליה פניג: זה חטיבה עליונה, נכון.
דליה פניג: את מתעניינים רק בחטיבת הביניים.
אלכס מילר: אנחנו גם ביקשנו להרחיב את הבונוס למי שלוקח רוסית כבגרות.
אלכס מילר: בישיבה הקודמת, על נושא הערבית, ביקשנו להרחיב את הבונוס ולהעלות אותו עד 20%, מה שקיים היום בשפה הערבית ליהודים למי שלומד ערבית כשפה זרה שניה.
אלכס מילר: אני מבקש, כשאתם מביאים את המסקנות לשר, להזכיר גם את ההחלטה סביב נושא הזה.
אלכס מילר: מה שמעניין אותי, האם מאז שהעלינו את הסוגיה הזאת על סדר היום היו שינויים בחטיבות הביניים?
דליה פניג: בנושא הבונוסים - כרגע יש דיונים, הנושא הזה בכלל לא סגור.
אלכס מילר: בגלל זה אנחנו מעלים את זה, כי ברגע שתסגרו כבר לא יהיה מה להעלות.
דליה פניג: אז נכון להיום גם לגבי ערבית היתה רק המלצה.
אלכס מילר: שמעתי את מי שנמצא היום בוועדה הזאת, אחרי הדיון שלנו בוועדת החינוך.
אלכס מילר: הייתה הכרזה ברשת ב', אני חושב, שהוחלט סופית שלא יהיה שום שינוי בלימודי השפה הערבית כשפה זרה שניה בכל מה שקשור לבונוסים.
אלכס מילר: את זה כבר שמענו, עכשיו מעניין אותי מה קורה בנושא הזה.
אלכס מילר: אני מבקש להעלות, במסגרת הדיונים שיש עם ועד ראשי האוניברסיטאות ומשרד החינוך, את הסוגיה הזאת, שקשורה לבונוסים גם ברוסית.
דליה פניג: בסדר גמור, אעביר את המסר.
דליה פניג: לגבי חטיבות הביניים - יש לי פה את הנתונים: יותר מ-50 חטיבות ביניים, כ-150 כיתות וכ-3,500 תלמידים לומדים בחטיבות הביניים רוסית.
אלכס מילר: שכולם עולים.
דליה פניג: אני מניחה.
אלכס מילר: כן, היום מי שלא עולה אין לו שום אפשרות להיכנס למנגנון הזה.
דליה פניג: כן, אבל אלה שלומדים את הרוסית בחטיבות הביניים, לא מחייבים אותם בשפה זרה שניה אחרת.
אלכס מילר: ברור, הם בוחרים מי שעולה היום ויש כיתה ל-20 אנשים בשכבה.
אלכס מילר: זה מה שקיים במערכת כבר שנים.
אלכס מילר: מעל 20 אנשים אפשר להרכיב כיתה, וזה במקום ערבית או צרפתית.
אלכס מילר: השאלה שנשאלה כל הזמן היא למה צרפתית היא השפה שניתן לכולם ללמוד אותה ורוסית זה רק לעולים.
אלכס מילר: אם יש היום יותר ממיליון ומשהו עולים מצרפת, אז יכול להיות שזה לגיטימי.
אלכס מילר: אבל לדעתי, אי-אפשר להשוות אפילו.
אלכס מילר: הסוגיות של הסכם התרבות שהיה – בדקנו, ואין שום סעיף בהסכם התרבות עם צרפת שקשור ללימודי שפה מתוקצבים על-ידי צרפת.
אלכס מילר: זאת אומרת, הם לא מתקצבים שעות הוראה או משהו כזה.
דליה פניג: הסיפור של הערבית ברור לגמרי, ולגבי צרפתית – באמת יש פה עניין היסטורי.
דליה פניג: הנושא הזה צריך להיבדק שוב.
אלכס מילר: הבטחתם לי לבדוק את זה כבר לפני שנה.
אלכס מילר: אני יכול להוציא לך פרוטוקול, גברתי, היה כאן שושני והצהיר בוועדה בדיוק לפני שנה שהוא מתכוון בחודשים הקרובים אחרי הישיבה לקיים צוות ועדה שיבחן את הנושא הזה.
אלכס מילר: גם שמעתי שכנראה הולכים להרחיב את הנגישות למי שנולד בישראל ללימודי רוסית כשפה זרה שניה, שיוכלו לבחור בין צרפתית לערבית.
דליה פניג: במזכירות הפדגוגית יש עכשיו תהליך של ארגון מחדש כללי.
דליה פניג: במסגרתו מוקמים ממש בימי אלה אגפים לפי תחומי דעת,ו אחד האגפים זה אגף שפות.
דליה פניג: ממש בימים אלה נבחר ראש אגף, ואנחנו רוצים להסתכל על כל מערכת השפות כמערכת אחת גדולה ולבחון את כל סוגיית השפות מחדש.
דליה פניג: זה קורה ממש בימים אלה.
אלכס מילר: מה ההערכה התקציבית להרחבת הרוסית כשפה זרה שניה?
דליה פניג: ברגע שיש חובה של שפה זרה שניה זה אומר שהשעות האלה מתוקצבות במערכת.
דליה פניג: זאת אומרת, אין כאן עניין של תוספת תקציבית משום שיש כזאת מסגרת.
דליה פניג: יש עניין אחר, העניין הוא קביעת מדיניות, קודם כול, ואחר כך יש עניין של הכשרת מורים.
אלכס מילר: אני חושב שלא חסר היום בארץ מי שיכול ללמד רוסית.
דליה פניג: לא מספיקה ידיעת השפה, צריך יכולת הוראה ו- - -
אלכס מילר: יש תעודת הוראה.
אלכס מילר: אנשים מגיעים לארץ, עושים תעודת הוראה.
דליה פניג: צריך התאמה - - -
אלכס מילר: את רוצה שנעבור ונבדוק מי מגיע לקריטריונים שמשרד החינוך קבע, מבחינת ההוראה בבתי-הספר?
אלכס מילר: מי שמלמד מתמטיקה בתיכונים היום, 60% מהם אין להם שום השכלה ללמד מתמטיקה.
דליה פניג: אבל אתה לא רוצה שזה מה שיקרה ברוסית.
מרינה סולודקין: וזה חבל מאוד.
אלכס מילר: גברתי, ברור שאלה שמגיעים לארץ היום הם לא אנשים שקיבלו הכשרה ללימודי רוסית כשפה זרה שניה כאן בארץ.
אלכס מילר: אלה אנשים שמגיעים עם הניסיון כבר משם, זה אומר שהם כן יודעים ללמד.
אלכס מילר: הנושא של עברית - עד כמה הם יודעים עברית או לא יודעים עברית, זה דבר שאתם בונים במסגרת לימודי תעודת ההוראה.
אלכס מילר: יש לכם מספיק שעות, יש לכם קורסים של שנה.
אלכס מילר: אני כבר אומר לך שאין שום בעיה עם זה, ואני מכיר המון אנשים – כולל אמא שלי - שעברו את הדברים האלה.
אלכס מילר: אז אין שום בעיה שמורה שמגיע היום כעולה לישראל ייכנס לכיתה אחרי שהוא לומד הוראה.
אלכס מילר: אני גם יודע שרוב המורים שהגיעו כעולים לישראל מכל מדינה בעולם, מי שמלמד מקצועות מדויקים חוטפים אותו ומכניסים ואין שום בעיה.
אלכס מילר: תאמיני לי לא יותר קשה ללמד רוסית מאשר פיזיקה או כימיה.
אלכס מילר: אז בן-אדם שצריך ללמד פיזיקה, כימיה או מתמטיקה ותוך שנה מקבל הכשרה מספיק טובה, אותו דבר יהיה גם עם העניין הזה.
אלכס מילר: אני רוצה להבין למה המערכת כל הזמן בולמת את העניין הזה.
אלכס מילר: אני לא רואה שום רציונאל כי כל המחקרים שראינו מוכיחים דבר מאוד פשוט: מי שלומד את שפת המקור, זה משפיע לטובה על הלימודים של כל שאר השפות ובכלל על כל הלימודים בבית-הספר.
אלכס מילר: ברגע שיש לו את שפת המקור, יש לו נגישות ויש לו יכולת להשתמש בשפה – אל תשכחי שיש פה סבים וסבתות שלא יודעים עברית.
אלכס מילר: הקשר היחיד שלהם עם הנכדים שלהם הוא רק בשפת המקור.
אלכס מילר: גם ההורים רוצים שהילדים ילמדו את השפה, אז למה המערכת מונעת את זה?
אלכס מילר: היום אין עלייה כמו של שנות ה-90', שאפשר היה להרכיב אין-סוף כיתות כי היו ילדים.
אלכס מילר: היום אנחנו מדברים על ילדים שנולדו להורים שהגיעו בשנות ה-90', והם כולם חסומים, הם לא יכולים ללמוד.
אלכס מילר: בנוסף לכך, יש גם המון אנשים שהם דור שני או דור שלישי בארץ שמעוניינים ללמוד.
אלכס מילר: הם בכלל לא יכולים להיכנס למערכת הזאת.
אלכס מילר: שוב אני אומר, אני לא מבין את ההתעקשות על הצרפתית למול הרוסית.
אלכס מילר: אין לי שום יכולת להבין למה המערכת נלחמת כל הזמן בנושא הזה.
אלכס מילר: כל הזמן אנחנו שומעים אותם סיפורים.
דליה פניג: אנחנו מדברים על שני דברים, ובוא נפריד אותם.
דליה פניג: המערכת מאפשרת לילדים עולים ללמוד רוסים באופן גורף, וזה עונה לכל מה שהצגת לגבי הקשר הבין-דורי.
דליה פניג: אתה אומר דבר נוסף:
דליה פניג: אני רוצה שהרוסית תהיה מונחת על המדף באותו מקום של הערבית והצרפתית לאלה שהם לאו דווקא עולים.
דליה פניג: זה כבר סיפור אחר, אלה שני דברים.
דליה פניג: המערכת כן מאפשרת - - -
אלכס מילר: זה לא סיפור אחר, זה הסיפור.
דליה פניג: אבל זה סיפור שונה, כי המערכת מאפשרת - - -
אלכס מילר: זו הסוגיה שאנחנו מעלים כבר קרוב לשנתיים.
דליה פניג: אני מבינה, זו סוגיה קיימת, אבל זו סוגיה שונה.
דליה פניג: המערכת – בוא נגיד את הדברים על דיוקם -מאפשרת לילדי העולים ללמוד את השפה הרוסית גם בחטיבות הביניים וגם - - -
אלכס מילר: לא לילדי העולים, היא מאפשרת לעולים ללמוד שפה.
אלכס מילר: אם היית מאפשרת לילדי עולים ללמוד רוסית לא היינו יושבים כאן.
אלכס מילר: אתם צריכים להבין מה בסופו של דבר יוצא.
אלכס מילר: אני לא מצליח להבין למה עד היום לא בדקתם לעומק את התרומה של לימודי שפת המקור במערכת החינוך.
אלכס מילר: כל המחקרים שאנחנו בדקנו – ונעשו מחקרים – דווקא מוכיחים את העניין הזה ובמערכת החינוך זה מין טייס אוטומטי, שקיים המון שנים ואף אחד לא רוצה לשנות אותו.
אלכס מילר: זו הבעיה שלי.