GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוחמד ברכה: אני מציע שתשקלו מחדש את האפשרות שעוד בשנת הלימודים הזו, יהיה אפשר לתת למוסד הזה תקצוב.
מוחמד ברכה: הדבר שאני תוהה עליו והוא חוזר מדי פעם, זה העניין של הפסיכומטרי, במיוחד העניין הסוציו אקונומי, או הסוציאלי שקשור בעניין הזה, בגלל מצב בתי הספר התיכון הערביים.
מוחמד ברכה: הפער בממוצע הוא 100 נקודות.
מוחמד ברכה: זה בעצם מהווה מכשלה כבר בנקודת ההתחלה.
מוחמד ברכה: אני חושב שיש מקום גם כן לתת תשובה.
מוחמד ברכה: אם אתה רוצה לקדם מיעוטים וחרדים אתה צריך גם כן לצאת מנקודת המוצא של המציאות הקיימת והמציאות הקיימת היא מאד עגומה, ועל כן צריך לתת לזה מקום.
מוחמד ברכה: הנושא של הגבלת הגיל בכמה מקצועות, זה נשמע מופרך לחלוטין.
מוחמד ברכה: אני לא יודע אם יש, אני באמת לא יודע אם יש מקומות אחרים בעולם שנוהגים כמנהג המועצה להשכלה גבוהה בישראל ולכן רציתי להעלות את הנקודות האלה.
מוחמד ברכה: יש גם נקודות אחרות, אבל כנראה שצריך לאפשר לאחרים גם.
אלכס מילר: כן, עליזה.
עליזה שנהר: מאד בקיצור אני אתייחס תחילה לשאלה שאלך, חבר הכנסת ברכה.
עליזה שנהר: הגמישות הניהולית באה לעזור לנו לגייס סגל אקדמאי במכללות.
עליזה שנהר: יש הסכם שנחתם שהשר דיבר עליו, שהוא ללא ספק שיפר את התנאים של חברי הסגל במכללות.
עליזה שנהר: התנאים שלהם כמובן אחרים ושונים מאשר באוניברסיטאות.
עליזה שנהר: השכר הוא יותר נמוך, התנאים הנלווים.
עליזה שנהר: יש לנו קושי עצום לגייס חברי סגל והקושי העצום הזה צריך לתת לו פתרון, כי אנחנו, המכללות הציבוריות, בעיקר בפריפריה, אחרונים בשרשרת המזון.
עליזה שנהר: אנחנו מתחרים עם האוניברסיטאות, אנחנו מתחרים עם המכללות הפרטיות, אנחנו מתחרים עם המכללות על גדות הירקון.
עליזה שנהר: לכן, נוצר סעיף שבא לאפשר לנו לקלוט חברי סגל טובים, שהיו יכולים להיקלט במוסד אקדמאי אוניברסיטאי, אבל בגלל העובדה שלא היו מספיק תקנים, או בתחום הזה אין צורך – אנחנו נוכל לקלוט אותם – אבל אם יבואו רק ניתן להם תנאים יותר טובים.
עליזה שנהר: כך שבזה יש הקלה, אין בזה פגיעה בסגל האקדמאי.
מוחמד ברכה: אני יודע ואת יודעת, פרופסור שנהר, שמצבם של אנשי הסגל הזוטר במכללות ---
עליזה שנהר: אני לא מדבר על הסגל הזוטר.
מוחמד ברכה: כן, כן, אני מבין, אבל בנוסף זה כמעט שוק עבדים.
עליזה שנהר: אבל אני לא מדברת כרגע על הזוטר, זה כרגע במשא ומתן.
עליזה שנהר: אני מדברת על ההתייחסות שלך לגמישות ---
מוחמד ברכה: המשא ומתן הזה כבר נמשך נדמה לי שנתיים ולא מסתיים.
עליזה שנהר: אבל זאת לא הייתה השאלה שלך.
אלכס מילר: רבותי, זה כבר לא קצר, זה כבר ויכוח.
עליזה שנהר: חבר הכנסת ברכה, זו לא הייתה השאלה שהפנית כלפי.
מוחמד ברכה: נכון, אני מוסיף עוד שאלה.
עליזה שנהר: זה בסדר, אבל זה צריך ---
מוחמד ברכה: אני לא צריך להיענש בגלל זה.
עליזה שנהר: יענה מי שממונה לענות.
עליזה שנהר: אני רוצה לומר רק שהגמישות הניהולית שלצערי עדיין לא הופעלה, אלא היא כתובה אבל עדיין לא מומשה מפני שעדיין התנאים לא נכתבו ועל כן אנחנו לא יכולים לממש אותה, באה להקל עלינו בגיוס של סגל.
עליזה שנהר: אני רוצה לומר, אתה העלית את הסוגיה של הסטודנטים הערבים שלומדים בחו"ל, וכפי שאתה יודע, חבר הכנסת ברכה, יש לי קשרים טובים מאד עם האליטה הערבית, והנושאים האלה נדונו בינינו.
עליזה שנהר: הם לומדים בחו"ל כי הם אינם מתקבלים בארץ.
עליזה שנהר: הם אינם מתקבלים בארץ כי רמת בתי הספר שהם באים מהם, התיכונים, איננה מספיק טובה.
עליזה שנהר: זאת אומרת הטיעונים לא יכולים להיות כלפינו כמי שאינם מקבלים אותם, לא מתוך חוסר רצון, אלא משום שצריך לעשות רביזיה מאד משמעותית במערכת החינוך הערבית.
עליזה שנהר: אנחנו הצענו לכמה בתי ספר ערבים את עזרתנו בכך, וזה לא יצא לפועל בגלל הסתייגויות שלהם.
עליזה שנהר: זכותם, אני מכבדת אותם.
עליזה שנהר: אבל אני חושבת שהשינוי לא צריך להיות אצלנו.
עליזה שנהר: אולי עוד הערה אחת, אני מאד מקווה שהתהליך הזה של השארת מוחות, יהיה גם השבת מוחות אל המכללות הציבוריות ולא רק אל המוסדות האקדמאיים האחרים, כי על אף השיפור שחל, אני חושבת שצריך להיות שיפור נוסף, וקליטה של סגל אקדמאי צריכה להיות רק קליטה של סגל אקדמאי איכותי, כזה שראוי באמת למלא תפקיד במוסד להשכלה גבוהה.
אלכס מילר: ניסים, בבקשה.
נסים זאב: קודם כל אנחנו רואים ירידה דרסטית בין תואר ראשון לתואר שני, באופן מדהים, כמעט ב-80%.
נסים זאב: מאלה שמסיימים תואר ראשון לתואר שני, כמה ממשיכים לתואר שני מתואר ראשון – זו ירידה דרסטית.
מנואל טרכטנברג: זה פירמידה מקובלת.
נסים זאב: אנחנו רואים שזה בעצם נעצר שם, תואר ראשון ותו לא, אין המשכיות.
נסים זאב: ואני אומר לך ---
עליזה שנהר: וודאי שיש.
קריאה: וודאי שיש עלייה, להיפך.
נסים זאב: יש עלייה באופן יחסי, אבל כשאני רואה כמה עוברים מתואר ראשון לתואר שני, אתה רואה בחתך ---
אלכס מילר: אבל בשביל מה?
נסים זאב: או, אז כנראה שאין צורך.
נסים זאב: בוא נצא מנקודת הנחה שאין צורך, שההשכלה שלנו שם נעצרת בתואר ראשון, אין לי בעיה, אבל זאת הנחה, זאת עובדה, בסדר?
נסים זאב: אני לא מתלונן על זה.
אלכס מילר: אוקי, לא משנה, לא נתווכח על זה.
נסים זאב: אני יודע למה אני אומר את זה, אולי בהמשך.
נסים זאב: דבר שני, אני קודם כל מברך על הנושא של בית ספר לרפואה ואני רק רוצה לומר שהבעיה שלנו זה לא פתיחת בית הספר לרפואה.
נסים זאב: יכול להיות שאנחנו נמצא בסוף תהליך רופאים שמגיעים למצב של מתמחים ועוזבים את מדינת ישראל, בגלל שלא מאפשרים להם, הייתי אומר, ולא נותנים להם כספים כדי לפתח מדעים משלהם וטכנולוגיות רפואיות שהם היו רוצים אולי להיות גם מובילים ויש להם את היכולות האלה.
נסים זאב: למשל אני רוצה לומר לך, אני דיברתי עם רופא מומחה גדול, שאולי היחידי במדינת ישראל שעשה השתלות כבד והוא עזב והלך לקנדה ולי מאד כאב, כי הנכד שלי היה מאושפז באותו בית חולים וזה היה נושא מאד רגיש אצלי.
נסים זאב: והוא אמר לי – מה אני אעשה?
נסים זאב: אם היו נותנים לי את הכלים להישאר פה, הייתי נשאר.
נסים זאב: עכשיו אגב, אני שומע את זה מרופאים רבים, עוזבים את הארץ.
נסים זאב: אז אנחנו באמת נעזור לסטודנטים, נגיע לאיזה שהוא שלב מסוים וכאשר הם מגיעים לבשלות של מתמחים ואחר כך גם מומחים, אנחנו לא נראה אותם פה וזה הצער שלנו.
אלכס מילר: כן, אבל זה לא אליהם.
נסים זאב: בסדר, אבל כל זה מתחיל מהתחלה, אדוני.
אלכס מילר: הוא חייב להוציא אותו ---
נסים זאב: אז אני לא אדבר.
נסים זאב: טוב, אני אדבר רק על המגזר החרדי ובזה אני אסיים.
נסים זאב: אני רוצה לומר, כפי שאמר אדוני הפרופסור, שיש היענות מצד המגזר החרדי להשתלב במערכות האלה, ואני אחד מהם.
נסים זאב: יש לי בית ספר, היה אצלי ידידנו משה שבאמת עושה עבודת קודש ואני אומר לך – שליח נאמן – מסתכל מקרוב, בוחן מקרוב ואני רוצה שיהיה לו את היכולות להכריע יחד איתך, אדוני הפרופסור, בעניין הזה.
נסים זאב: וגם להתחשב במגזר החרדי.
נסים זאב: דהיינו, לדוגמא אני הבאתי איזו שהיא הצעת חוק, שאולי נראית כאן שולית, אבל היא מאד יסוד, שמבחני סאלד יהיו זהים לבגרות.
נסים זאב: עד 2004 היו מוכרים מבחני סאלד כמבחני בגרות.
אלכס מילר: היה לנו דיון על הנושא זה פעם.
נסים זאב: ואני אומר לך אדוני, שהם לא יורדים ברמתם ואם יורדים ברמתם, אז בוא תגיד לי מה צריך להשלים כדי שיהיה שווה לבגרות.
נסים זאב: אל תכריח אותם בבגרויות, מטעמים אידיאולוגים שהתכנים קצת שונים, אבל רמת האנגלית, רמת המתמטיקה, רמת התנ"ך, בכל המקצועות וזה מחולק ליחידות.
נסים זאב: אני רוצה את התמיכה שלכם.
נסים זאב: אני יודע ששר החינוך, ועדת שרים דחתה את זה.
נסים זאב: אני אומר לך שאין בסיס לדחייה כזו, אם רוצים באמת לקדם את המגזר החרדי ולהעלות אותם באמת על הפסים.
נסים זאב: עכשיו, גם דבר נוסף ובזה אני מסיים.
נסים זאב: הנושא של לתת חסות לבתי ספר קיימים שרוצים B.A בתואר, ואנחנו שלוחה של מי או של מה – למה לא לתת את זה?
נסים זאב: למה אני לא יכול, למה אתם לא מאפשרים לנו לתת את אורח החיים של בנות ישראל, שחפצות להישאר באותו מוסד, מבחינת הצביון?
נסים זאב: יש לכם את כל הרשות לבקר מבחינת רמת הלימודים והתכנים, אבל לעמוד על זה שהבנות האלה ילכו דווקא לאותה מכללה, לאותה אוניברסיטה כשלוחה, אני חושב שבזה אתם צריכים קצת להתגמש, אם באמת אתם מעוניינים להעלות את רמת המגזר החרדי לאותה השכלה גבוהה, ואני מאד מאד מבקש שתעזרו לנו בזה.
אלכס מילר: רבקה, בבקשה וענת אחריה.
רבקה כרמי: אני אשתדל להיות מאד מאד קצרה וגם כללית.
רבקה כרמי: קודם כל אין לי הרבה מה להוסיף על ההצגה של פרופסור טרכטנברג, חוץ מאשר לומר שבאמת אנחנו באמת בעידן חדש מבחינת לא רק ההגדרה של הוועדה לתכנון ותקצוב, אלא גם הפעולה שלה.
רבקה כרמי: לא רק תקצוב אלא גם תכנון ויש לזה משמעות גדולה ביותר ואני חושבת שמתקיימים פה מהלכים ברמה לאומית ובעיני גם ברמה היסטורית.
רבקה כרמי: כמובן שאלוהים הוא בפרטים הקטנים, והרבה מאד פרטים קטנים הם מאד מאד מורכבים ובעייתיים.
רבקה כרמי: אני מוכרחה לומר ולשים את זה כאן על שולחן הפרוטוקול, שאנחנו עדיין, האוניברסיטאות בישראל, עדיין מתמודדות עם התוצאות הקשות מאד של מה שאני קורית תרבות מצוקה.
רבקה כרמי: כאשר יש מצוקה כלכלית קשה ביותר, נוצרת איזו שהיא תרבות של הישרדות שרוצה גם לעשות איזו שהיא התקדמות.
רבקה כרמי: ובעשר השנים הללו נוצרו כל מיני תהליכים בתוך האוניברסיטאות וכל מיני עובדות בשטח, שאתם יודעים מה – עזרו לנו לא רק לשרוד, אלא גם להתקדם ובעשר השנים, לא יאומן כמה דברים, למרות הכל, התקדמו והתפתחו באוניברסיטאות, למרות המצוקה הנוראית.
רבקה כרמי: ועם הבעיות האלה שנוצרו כתוצאה מתרבות מצוקה, אנחנו היום מתמודדים בכל מיני רמות ואנחנו צריכים למצוא להם מענים והמענים נמצאים, המענים אפשריים.
רבקה כרמי: הם לא פשוטים, הם מורכבים ביותר, אני במיוחד מדברת על הנושא הזה של הסכסוך הקיים עם הסגל הזוטר.
רבקה כרמי: הבעיות הן לא פשוטות, אבל הן לדעתי ב-99% אפשריות לפתרון.
רבקה כרמי: וזה מה שחשוב לציין, זה מה שחשוב לומר.
רבקה כרמי: זה מה שחשוב לשדר גם לאנשים שאני יודעת יש להם איתך, אלכס, ממש קשר בלתי אמצעי ומאד מאד ישיר.
רבקה כרמי: אנחנו רוצים לשבת, אנחנו רוצים לפתור את הבעיות.
רבקה כרמי: אפשר לפתור אותן.
רבקה כרמי: צריך ככל שניתן להיות עם ראש פתוח ולב חפץ.
רבקה כרמי: והדבר האחרון שאני מוכרחה לומר לפרוטוקול, בכל זאת, זה לשים לב למה שקורה בדרום הארץ.
רבקה כרמי: בדרום הארץ נוצרת מציאות חדשה, בעייתית ביותר ביותר.
רבקה כרמי: יש שם כמה מוסדות רציניים, גדולים, מכללות ואוניברסיטה מאד מאד מכובדת, שאמנם על פי חוק החיילים המשוחררים הוחרגה מהפריפריה.
רבקה כרמי: על פי החוק הזה היא לא שייכת לפריפריה, אבל היא יושבת בבאר שבע, היא מקבלת את כל אותן בעיות בסביבה, בדיוק כמו הפריפריה, ואני חושבת שאין לי כרגע שום דבר קונקרטי לשים על השולחן, אלא לשים את זה בפרוטוקול ולומר – אנחנו לפני מציאות חדשה.
רבקה כרמי: זה לא נגמר אתמול.
רבקה כרמי: אנחנו כבר שמענו שהממשלה קיבלה החלטה אם תהיה עוד הפצצה רצינית, יהיה מבצע רגלי ולדברים האלה יש משמעות מאד מאד בעייתית וקשה לנהל אוניברסיטה, לנהל מכללה גדולה, עם איום כזה ---
אלכס מילר: חבר הכנסת ברכה, ברשותך, אם תוכל להחליף אותי כי יש לי שם שאילתא שעולה במליאה.
אלכס מילר: אני רק מבקש ממך לתת זכות דיבור לענת פלדמן ולשמוליק.
רבקה כרמי: ולפני שאתה קם, מילה אחרונה שלי זה באמת תודה לוועדה הזאת, ששמה על השולחן שלה סוגיות מאד מאד בעייתיות, מאד קשות.
רבקה כרמי: אני מחמיאה לך על הירידה לרזולוציה ועל ההכרה של המטרייה בצורה באמת מאד מאד רצינית ובסופו של דבר דברים טובים קורים פה.
רבקה כרמי: תודה לך.
רבקה כרמי: חילופי יו"ר – היו"ר מוחמד ברכה
מוחמד ברכה: המשפט הראשון שלי בתור יושב ראש, שהוועדה הזאת מאז ומתמיד הייתה ועדה רצינית.
מוחמד ברכה: ד"ר פלדמן עכשיו, בבקשה.
ענת פלדמן: שלום.
ענת פלדמן: אני גם כן אעשה את זה בקיצור.
ענת פלדמן: אני מייצגת כאן את כל המרצים במכללות הציבוריות המתוקצבות.
ענת פלדמן: עכשיו, על סדר היום שלנו אנחנו השגנו הסכם שכר קיבוצי מיוחד, פעם ראשונה מזה דורות שלא היה בכלל, לא הייתה שום הסדרה של ההעסקה במכללות.
ענת פלדמן: אנחנו הסדרנו את זה.
ענת פלדמן: עכשיו על הפרק עומד הנושא של מורים מן החוץ.
ענת פלדמן: זה דובר כאן גם על ידיך וגם על ידי חבר הכנסת זאב ומיכאלי.
ענת פלדמן: אנחנו עכשיו אוספים נתונים מכל המכללות, אבל בערך כ-70% ממרצי המכללות הם מורים מן החוץ, והם עובדים בתנאי העסקה משפילים.
ענת פלדמן: כלומר, הם מרוויחים משהו כמו סמסטר בשנה, כמה חודשים בשנה.
ענת פלדמן: אין להם שום ביטחון תעסוקתי.
ענת פלדמן: כלומר, הם יכולים לבנות קורס ואז יגידו להם שהקורס לא ייפתח ואין להם תעסוקה.
ענת פלדמן: אין להם פשוט פרנסה.
ענת פלדמן: אנחנו אוספים את הנתונים עכשיו כי אנחנו עכשיו לפני משא ומתן עם ור"מ – ועד ראשי המכללות, בנושא של הסדרת כל נושא ההעסקה של המורים מן החוץ.
ענת פלדמן: אני מקווה מאד שאנחנו נגיע איתם, בשבילם להסכם הוגן.
ענת פלדמן: עכשיו, ברוב המכללות המורים מן החוץ הם חברי ועד.
ענת פלדמן: אנחנו צרפנו, אנחנו עשינו ועדים של סגל בכיר ומורים מן החוץ.
ענת פלדמן: זה לא כמו באוניברסיטאות שהם נפרדים לסגל זוטר.
ענת פלדמן: אצלנו קורים להם מורים מן החוץ.
ענת פלדמן: הם בתוך הסגלים של המכללות ומה שאני מבקשת, אני אעשה את זה מאד בקיצור, אם תרצה אני אדבר איתך אחר כך, להסביר את זה.
ענת פלדמן: אני אעשה את זה בקיצור.
ענת פלדמן: מה שאני מבקשת זה שהכנסת, יושב ראש הועדה אלכס מילר שהלך וחבר הכנסת אברהם מיכאלי שהלך, שניהם למליאה, אני מבקשת שהם יעקבו אחרי הנושא הזה, כמו שהם עקבו אחרי ההסכם שאנחנו עשינו לסגל הבכיר ואני גם מבקשת שמשה ויגדור יעזור לנו במשא ומתן, כי הוא חילץ אותנו מהמשא ומתן ותודה רבה למשה ויגדור מנכ"ל ות"ת מל"ג.
ענת פלדמן: הוא חילץ אותנו במשא ומתן מהמון קשיים ובעיות שהיו לנו, לסגל הבכיר, ואנחנו מבקשים גם את עזרתו עכשיו במשא ומתן ובהגעה לפתרון של העסקה הוגנת למורים מן החוץ במכללות.
ענת פלדמן: תודה רבה.
מוחמד ברכה: נדמה לי אחרון הדוברים, יו"ר התאחדות הסטודנטים, שמולי, בבקשה.
מוחמד ברכה: מישהו אחר ביקש רשות דיבור?
איציק שמולי: טוב, אנחנו שלחנו גם לחברי הוועדה נתונים על פרופיל הסטודנט.
איציק שמולי: אני חושב שכדאי להציץ בנתונים.
איציק שמולי: היום הוצגו הנתונים מכיוונה של כלל המערכת, מעניין לראות גם את הנתונים מהצד של הסטודנטים.
איציק שמולי: אני רק אתן נתון אחד שמדגיש, שאולי מתקשר למחאה החברתית ובכלל גם פרופסור טרכטנברג ודוברים אחרים דיברו על המצב, על עניין הנגישות, וזה כמובן מתקשר גם ליוקר המחייה.
איציק שמולי: אז כדי לסבר את האוזן – כ-74% מן הסטודנטים עובדים היום.
איציק שמולי: ההוצאה הממוצעת שלהם לפני שכר לימוד זה 4,750 ₪ לחודש, וההשתכרות, השכר הממוצע של הסטודנט הוא קרוב ל-3,100 ₪.
איציק שמולי: הנתון שכ-50% מהסטודנטים נעזרים בהוריהם כדי לשרוד את האקדמיה – מלמד אולי במשהו על הצורך של המערכת להשקיע גם בכיוון הזה.
איציק שמולי: שכר הלימוד הולך וקטן מבחינת סל ההוצאות של הסטודנט.
איציק שמולי: היום יוקר המחייה, בעיקר הדיור הוא שבעיקר מכביד על הסטודנטים.
איציק שמולי: אם הגדרה של דיור בר השגה נוגעת ל-30% מסך ההוצאה, אצל הסטודנטים זה מתקרב לאזור ה-40%.
איציק שמולי: ודיברו פה גם על עניין המעונות.
איציק שמולי: אז יש היום 100% תפוסה במעונות וזה בהחלט, הבשורה של פרופסור טרכטנברג בעניין הרחבת המעונות, היא בשורה משמעותית.
מוחמד ברכה: התפוסה של 100% זה הדבר הנורמאלי, אבל יש לכם הערכה על המחסור?
איציק שמולי: יש לנו נתון שאומר שרק 12% מתוך הסטודנטים מתגוררים במעונות.
יהודית גידלי: כי זה ההיצע או כי זה הביקוש?
איציק שמולי: לא, לא, זה לא כלל הביקוש, זה ההיצע.
איציק שמולי: המוסדות, גם פרופסור כרמי וגם פרופסור שנהר אולי תוכלנה להעיד על רשימות הממתינים בכל מה שקשור למעונות.
איציק שמולי: יש בעיה נוספת עם המעונות, מעונות שעוברים הפרטה בחלק מן המקומות וזה לא במעט מוסדות.
איציק שמולי: זו תופעה שהולכת ומתפשטת בעולם האקדמי, והמל"ג עדיין לא נתנה את דעתה לעניין הזה.
איציק שמולי: יש גם תהליך של האמרה דרסטית של המחירים ולא פחות חמור מכך – פגיעה אנושה בזכויות פרט של סטודנטים, החל באין כניסה להורים או לבת זוג או בין זוג של סטודנט או סטודנטית למעונות, וכלה בכך שניתן להעיף פשוט סטודנט מהמעונות בהתראה כל כך קצרה.
איציק שמולי: אני רוצה ברשותך אדוני להתייחס בקצרה לעוד שתיים או שלוש נקודות.
איציק שמולי: דובר כאן ארוכות על הרפורמה, אנחנו כמובן מברכים עליה.
איציק שמולי: אנחנו כן סבורים שצריכים לשים דגש רב יותר ברפורמה על הוראה ונגישות.
איציק שמולי: דובר על השליש החסר במקורות, אבל אותו שליש חסר גם מבחינת השימושים.
איציק שמולי: אני חושב שלא ניתן מספיק ביטוי לצרכי הסטודנטים ברפורמה וההצדקה לתת מלגות לסטודנטים כדי לתמוך בעניין הנגישות, זאת לא צריכה להיות נגזרת של האם הסטודנטים חתמו על הסכם או לא חתמו על הסכם.
איציק שמולי: זה נכון מבחינה עקרונית, ולכן זה צריך להיות בפנים.
איציק שמולי: אני באמת מנסה לקצר.
איציק שמולי: השר דיבר על בחירתה של מל"ג חדשה.
איציק שמולי: אני חושב שזו הזדמנות לא רק לבחור חברים חדשים למל"ג, אלא גם לעסוק בסוגיות שהן יותר מבניות במערכת האקדמית.
איציק שמולי: גם לתת ביטוי הולם יותר בשני שליש מהרכב המועצה לשאר המוסדות, ובשליש של נציגי הציבור להגדיל את נציגות הסטודנטים במל"ג.
איציק שמולי: ראוי שהמועצה תשקף, תהיה כמה שיותר פלורליסטית ותשקף את מגוון המוסדות בהשכלה הגבוהה.
איציק שמולי: יזמה שאנחנו מנסים לקדם כבר כמה זמן במל"ג זה הקמה של ועדת משנה לענייני סטודנטים.
איציק שמולי: זה משהו שכבר היה צריך מזמן לקרום עור וגידים, ואני מקווה שבעזרת רוחות השינוי שמביא איתו פרופסור טרכטנברג, אנחנו נראה את זה קורה כבר השנה.
איציק שמולי: יש המון נכונות מצד פרופסור טרכטנברג וגם משה ויגדור לפתור בעיות שצצות במערכת האקדמית שנוגעות לסטודנטים, אבל אי אפשר להתחמק מן התחושה שיש יותר מדי פעמים שדברים נופלים בין הכיסאות, עד אשר הם מגיעים לידי פתרון, וכמובן שהעניין הזה לא צריך להיות פרסונאלי, כלומר לא צריך להיות נתון לזה שעומד בראש ות"ת אדם ראוי שבעיות הסטודנטים נוגעות לליבו.
איציק שמולי: צריך לפתור את הבעיה הזאת בצורה מבנית.
איציק שמולי: אנחנו מדברים גם על בעצם הכנסה של נציג סטודנטים לות"ת.
איציק שמולי: זה משהו שדובר בו רבות וזה משהו שאנחנו הולכים להתעקש עליו השנה.
איציק שמולי: בסוף בגלל נסיבות היסטוריות ההחלטות, או חלק מן ההחלטות החשובות במערכת האקדמית, מתקבלות בות"ת, גם בענייני רגולציה וגם בענייני תקציב ודי כדי לקרוא את דו"ח המבקר משנת 2009, כדי להבין מה נחיצות פתיחת הדלתות של שערי הות"ת.
איציק שמולי: נקודה אחרונה, ברשותך אדוני.
איציק שמולי: אנחנו מדברים הרבה על התפקיד החברתי של האקדמיה, ואני חושב שחלק מהעניין אולי מהבשורה במחאה, זה לא רק להטיל את כל האחריות על הממשלה ועל המדינה, אלא גם לשאול את עצמנו הצעירים, וגם האקדמיה - מה אנחנו יכולים לעשות כדי שהמקום הזה שנקרא החברה הישראלית – יהיה מקום טוב יותר.
איציק שמולי: אז אני מאד מאד מקווה שהיזמה שלנו, של קידום מעורבות חברתית תמורת נקודת זכות, לא כאפשרות אלא כחובה של המוסדות האקדמאיים, כי כאשר זה קורה כאפשרות זה פשוט לא קורה בצורה מספקת.
איציק שמולי: זה כבר משהו שיקרה השנה.
איציק שמולי: זה פשוט מרכיב חסר.
איציק שמולי: תחשבו לרגע, חברי ועדת החינוך, מה תוכלו לעשות עם "צבא אזרחי" של 160,000 סטודנטים לתואר ראשון, שתעמיד המערכת האקדמית לרשות הוועדה.
איציק שמולי: אפשר לדבר על יום לימודים ארוך, אפשר לדבר על הרבה מאד דברים שאנחנו הסטודנטים יכולים לעשות ורוצים לעשות, אבל זה גם תלוי ברצונה הטוב של המערכת האקדמית, ולצערי עד עכשיו זה תקוע שם.
מוחמד ברכה: כמה מילות סיכום שלא יגזלו הרבה זמן.
מוחמד ברכה: אני חושב שהנושאים שהעלה יושב ראש התאחדות הסטודנטים ראויים לישיבה.
מוחמד ברכה: אני אמליץ בפני יושב ראש הוועדה, שבישיבה אחרת נהפוך את הסדר של האורחים, שהסטודנטים ישבו כאן והאחרים יתנו תשובה.
מוחמד ברכה: אני חושב שהנושאים האלה שהועלו לקראת סוף הישיבה, הם נושאים מאד חשובים, מאד כבדים, שיש חשיבות שהמערכת האקדמית והמערכת הציבורית תתייחס אליהם.
מוחמד ברכה: הדבר השני, אנחנו כוועדה רושמים בפנינו את הדו"ח המקיף והממצה של ראש הות"ת, פרופסור טרכטנברג, ויש כמה סוגיות שעלו במהלך הדיון, שאני בטוח שהות"ת והעומד בראשה ייקחו את זה לתשומת ליבם, גם לגבי דברים שהתנהלו עד עכשיו ושטעונים שיפור, וגם כן לגבי האתגרים בעתיד, כפי שפרופסור טרכטנברג בעצמו הציג אותם.
מוחמד ברכה: נותר לנו רק להודות לכם, גם לפרופסור כרמי, גם לפרופסור טרכטנברג, וכמובן לכל האורחים.
מוחמד ברכה: ועדת החינוך מאחלת גם לסטודנטים גם למרצים – שנת לימודים פוריה ומוצלחת.
אלכס מילר: סליחה על האיחור, הייתה תאונה לא קטנה בחוצה שומרון, אז תקעו אותנו שם.
אלכס מילר: גברותי ורבותי, אנחנו נפתח ישיבת ועדת חינוך.
אלכס מילר: אנחנו בתאריך 2.11.2011, ה' בחשוון תשע"ב.
אלכס מילר: הנושא – סכנת סגירת בית הספר לרפואה באוניברסיטת בן גוריון.
אלכס מילר: רבותי, במשך חודש, אפילו קצת יותר, מאחר שקיבלתי כמה מכתבים מאגודת הסטודנטים ועוד כל מיני גורמים אחרים, אנחנו גם מברכים כאן את נשיאת אוניברסיטת בן גוריון – רבקה כרמי, וגם כמובן כל הנציגים שלנו שהגיעו.
אלכס מילר: ניסינו להבין את הבעיה, להיכנס למהות הבעיה.
אלכס מילר: אני הייתי בקשר גם עם האוניברסיטה, גם עם שירותי בריאות כללית, וכמובן גם עם נציגי המועצה להשכלה גבוהה והות"ת, וניסינו להגיע לפתרון.
אלכס מילר: גם לפתרון שהוא לא רק כיבוי שריפה השנה, אלא גם שבסופו של דבר יהיה מתווה מסודר גם לעתיד, בכל מה שקשור ליחסים בין מוסדות להשכלה גבוהה, לבין שירותי בריאות כללית, ואני מקווה מאד שמכאן והלאה אנחנו נתעסק רק בהרחבה של כל מה שקשור לנושא, לדעתי אחד מהחשובים למדינת ישראל, שזה נושא של לימודי הרפואה, ולא למצבים של איומים או סגירה או איזה שהן בעיות בתחום הזה.
אלכס מילר: אז אנחנו נפתח אולי גברתי איתך, ואולי תוכלי להציג לנו באופן כללי מה המצב היום ואנחנו נשמע גם את הנציגים של שירותי בריאות כללית וכמובן המועצה להשכלה גבוהה, סטודנטים וכל מי שרוצה להתייחס.
אלכס מילר: אני רק אבקש בעוד עשר דקות מאנסטסיה מיכאלי כמה דקות להחליף אותי, חמש דקות ואנחנו נמשיך לדון, אז אני מתנצל מראש.
רבקה כרמי: בוקר טוב לכולם.
רבקה כרמי: אני רוצה באמת לפתוח בתודה רבה לחבר הכנסת אלכס מילר על המעורבות שלו, שהייתה באמת בסדר זמנים מאד מאד קצר, הודעה אחת, טלפון אחד והוא נכנס לעניינים, ואני חושבת שלא מטע מהצלחת הסיבוב הזה היה בזכותך, ואני באמת מודה לך על העניין הזה.
רבקה כרמי: היינו צריכים איזו שהיא התערבות של מישהו מבחוץ באמת, שהוא לא צד לעניין, בשביל שהדברים יזוזו, כי בסך הכל אנחנו בתהליך ארוך מול שירותי בריאות כללית.
רבקה כרמי: ועבור מי שלא יודע, אני רק מוכרחה לציין בשתי מילים, שכמעט 40 שנה יש לפקולטה למדעי הבריאות קשר יוצא מן הכלל עם שירותי בריאות כללית, לשעבר קופת חולים, בהסכם היסטורי שאין כמותו לא רק בארץ אלא גם בעולם, בין שירותי בריאות, בין HMO מה שנקרא בעולם, לבין אוניברסיטה.
רבקה כרמי: ושנים רבות באמת זה חוזה שבאמת, אנחנו כבר בכל העולם כמודל לשיתוף פעולה.
רבקה כרמי: בשנים האחרונות, לצערי הרב, הייתי אומרת בצוק העיתים, כולנו נכנסנו למצוקה תקציבית, גם בתי החולים, גם האוניברסיטאות.
רבקה כרמי: נוצרה סיטואציה מאד לא נעימה שבה התחלנו לדבר במונחים של מכירת שירותים, שירותי הוראה וכך הלאה.
רבקה כרמי: זו לא הייתה כוונת המחוקק, זו לא הייתה כוונת המייסדים.
רבקה כרמי: המייסדים דיברו על איזה שהוא פרויקט שהוא משותף לכולם והוא מזין לא רק את הוראות הרפואה בארץ, אלא את כל שירותי הבריאות בנגב.
רבקה כרמי: ולפני שהגיע בית הספר לאזור הזה, אני מוכרחה לומר, היה בית חולים קטן מאד, ללא שירותי בריאות בקהילה בכלל, ובזכות בית הספר הזה כל נושא הבריאות והרפואה בדרום, בעצם הפכו להיות מודל.
רבקה כרמי: מודל לרפואת משפחה, מודל רפואה בקהילה, משהו מאד מאד מפואר, גם לתפארת שירותי בריאות.
רבקה כרמי: לצערי הרב, כפי שאמרתי קודם לכן, אנחנו בשנת 2000 בערך נאלצנו להגיע להסכם די כואב מבחינה כלכלית, שבמסגרתו האוניברסיטה העבירה כספים תמורת ההוראה, שאני רוצה לציין – הוראה מעולה, משובחת, מצוינת.
רבקה כרמי: ללא ההוראה בית חולים סורוקה, לא יכולנו לקיים בית ספר לרפואה, לא ספק.
רבקה כרמי: כמובן, הצד השני של המטבע הוא שללא בית הספר לרפואה הזה לא היו שירותי הבריאות בנגב כל כך מפוארים.
רבקה כרמי: והגענו לאיזה שהוא סכום מקובל על שני הצדדים, אבל עברה שנה, עברו שנתיים, הנושא הזה עלה שוב על סדר היום, שוב ושוב.
רבקה כרמי: אני מוכרחה לציין שלפחות בתקופה ההיא, היינו אולי האוניברסיטה היחידה ששילמה לשירותי בריאות כללית עבור הוראה.
רבקה כרמי: במרוצת השנים היו אוניברסיטות אחרות שהעבירו כספים כאלה ואחרים לבתי חולים תמורת הוראה, אבל בדרך כלל בתי החולים, רוב בתי החולים, חיפשו את האוניברסיטאות, משום שהתואר של בית חולים אוניברסיטאי, שהרופאים שלו יכולים לקדם תארים אקדמאים, פרופסורה וכך הלאה, זה הוא משהו שיש לו ערך לא כספי, אבל שווה כסף מאד מאד משמעותי.
רבקה כרמי: שוב, המציאות שלנו היום במדינת ישראל חדשה.
רבקה כרמי: התקציבים מקוצצים ואנשים מחפשים מקורות מכל מיני צדדים ונכנסו לתוך מתווה מאד מאד קשה ולא נעים עם שירותי בריאות כללית בשנתיים האחרונות, לצערי הרב מאד.
רבקה כרמי: אני כבר לא מדברת על הכספים שנכנסו לתוך המתווה, אני לא מדברת כבר על הגישורים למיניהם.
רבקה כרמי: אני מדברת על האווירה הכללית.
רבקה כרמי: משיתוף פעולה באמת יוצא מן הכלל של שנים, הפכנו להיות למן גורם, מן שיח כלכלי בלבד, לא ערכי בכלל, כאשר הקופה אמרה שחוק שירות בריאות ממלכתי מחייב אותנו לתת שירות בריאות ולא שום דבר אחר.
רבקה כרמי: הדברים האחרים לא מתוקצבים, זה על חשבון התקציב השוטף שלנו.
רבקה כרמי: זאת אומרת יכולתי גם להתייחס באמפתיה למצב של הקופה.
רבקה כרמי: אבל בשנה האחרונה באמת נכנסנו לאיזה שהוא סוג של סחרור.
רבקה כרמי: בסופו של דבר היה גישור.
רבקה כרמי: הקישור פסק סכום מסוים שהאוניברסיטה צריכה להעביר לקופה והוא התלה את ביצוע ההחלטה הזאת, בהמלצות של ועדה שבאותה עת הוקמה על ידי הות"ת, ועדת אבי ישראלי וקובי גלזר מאוניברסיטת תל אביב, שמטרתה הייתה, אחרי מיליון שנה, כמו שאמרת קודם, להסדיר את כל נושא התקצוב של לימודי הרפואה ומדעי הבריאות בכלל, בין האוניברסיטאות לבין בתי החולים.
רבקה כרמי: תהליך שצריך היה להתקיים כבר לפני שנים רבות מאד, ואני שמחה מאד שבסופו של דבר יצא לדרך, ואוטוטו, באמת בקרוב מאד – עומד להסתיים.
רבקה כרמי: וכל מה שאנחנו ביקשנו זה לחכות ליישם את מסקנות המגשר לתוצאות הוועדה הזאת.
רבקה כרמי: כיוון שהדיון בוועדת ישראלי גלזר התעכב מסיבות שונות, הנושא הוא באמת נורא מורכב.
רבקה כרמי: זה לא סתם שמישהו גרר רגליים.
רבקה כרמי: הם עבדו בצורה מאד אינטנסיבית, אבל הנושא הוא באמת מאד מורכב וכולל הרבה מאד מה שנקרא סטייט הולדרס בתוך הסיפור הזה.
רבקה כרמי: ביקשנו אורכה ולאורכה הזאת הקופה לא כל כך הסכימה, ובנקודה מסוימת היא הודיעה על כך שהיא לא תאפשר התחלת לימודים, לימודי השנה הזאת, בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת בן גוריון.
רבקה כרמי: ואז באמת לא הותירה בידינו ברירה אלא לפנות לכל מי שרק יכולנו לפנות, על מנת להעביר את רוע הגזרה.
רבקה כרמי: כל מה שביקשנו הוא להמתין לתוצאות הוועדה.
רבקה כרמי: מה שהוועדה תחליט – אנחנו נקבל.
רבקה כרמי: כל מה שאוניברסיטה אחרת תשלם לבית חולים אחר במדינת ישראל עבור הוראה, אנחנו נשלם, ללא קשר למקור התקציבי.
רבקה כרמי: זאת אומרת גם אם תהיה בעיה של מקור תקציבי, כי זה אחד הדברים שעומדים על הפרק, כמובן נשלם, רק מאיפה יבוא הכסף.
רבקה כרמי: כיוון שאנחנו מחויבים, כיוון שעברנו תהליך גישור אמרנו – כאשר יהיו מסקנות – אנחנו נפעל לפיהן ללא תלות במקור התקציבי, כאשר אנחנו מבחינה תזרימית, זה יהיה נכון לתשע"ב.
רחל אדטו: כרגע הלימודים כסדרם.
רבקה כרמי: ואחרי הקביעה הזאת ואחרי שהקופה בעצם הסכימה למתווה הזה, הלימודים התחילו.
רבקה כרמי: הלימודים כבר נמשכים אני חושבת שבוע ימים.
רחל אדטו: ואין איום על שנת הלימודים הנוכחית.
רבקה כרמי: ואין איום על השנה ואנחנו מאד מאד שמחים ושוב תודה רבה.
אלכס מילר: אני קיבלתי בעצם את המסר הזה כבר לפני כמה ימים.
אלכס מילר: אני רק רציתי שיהיה מובן גם לצד השני, שמבחינתנו, ולא שאנחנו, זאת אומרת זה גם היה המתווה שלי שאני בעצם הצעתי לשירותי בריאות כללית, אבל כמובן שאני שמתי בעצם את מילתי לאחר שיחה שלי עם ויגדור, על כך שיהיו בסופו של דבר מסקנות בצורה מסודרת, ושאנחנו לא נחזור לשיח הזה שנה הבאה.