GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניר ברקת: אני טוען שבלי לייצר מערכות מדידה והערכה, בלי להסתכל על הפורטפוליו של בתי-הספר ולנהל אותם בצורה מרחבית לא ניתן להשיג הישגים דרמטיים ומשמעותיים.
ניר ברקת: או לחליפין, כשמסתכלים היום על השבחת בתי-הספר, כשסוכן השינוי הוא מנהל בית-הספר והוא המפתח לאיכות החינוכית במערכת המרחב העירוני, זו תפיסת עולמנו בעיר ירושלים.
ניר ברקת: לשמחתי הרבה, אנחנו כבר רואים דינמיקה של שינוי.
ניר ברקת: אתן לכם קצת נתונים ואחר כך נתייחס לקשר בינינו לבין משרד החינוך.
אלכס מילר: ברשותך, אדוני ראש העיר, נברך את תלמידות בית-ספר "פלך" מירושלים.
ניר ברקת: ברוכות הבאות.
אלכס מילר: ברוכות הבאות.
אלכס מילר: הגעתן ביום מאוד חגיגי, אנחנו חוגגים היום את יום ירושלים.
ניר ברקת: זה בית-ספר עם עודף ביקושים.
זבולון אורלב: נכון, ועדיין לא פתרנו לו את הבעיה של המבנה.
ניר ברקת: נכון, אבל אנחנו נעשה את זה.
אלכס מילר: בבקשה, אדוני ראש העיר.
ניר ברקת: ברוכות הבאות בנות "פלך".
ניר ברקת: קצת לגבי נתונים בשלוש השנים האחרונות.
ניר ברקת: קודם כול, כדי לסבר את האוזן, בקדנציה הקודמת הזרם הממלכתי בירושלים הצטמק ב-12% בחמש וחצי שנים והממלכתי-דתי הצטמק ב-7%.
ניר ברקת: בשנתיים שהיו, פלוס הרישום לתשע"ב – זה כבר שלוש שנים – יש לנו גידול בשניהם.
ניר ברקת: שנתיים היינו יציבים בממלכתי והיה גידול קל בממלכתי-דתי, בשנה הקרובה יש גידול בשניהם.
עינת וילף: על חשבון המוכר שאינו רשמי?
ניר ברקת: לא על חשבון אף אחד, באופן מוחלט.
ניר ברקת: הזרם הממלכתי בירושלים צומח בפעם הראשונה אחרי למעלה מעשר שנים.
עינת וילף: אבל האם אנחנו גם רואים - - -
ניר ברקת: לא, כל המגזרים צומחים.
זבולון אורלב: הפרופורציות השתנו.
עינת וילף: האם המוכר שאינו רשמי, מבחינת העוגה, יורד?
ניר ברקת: לפני המוכר שאינו רשמי - אני מר על הזרם הממלכתי.
ניר ברקת: בממלכתי יש מוכר ומוכר שאינו רשמי – זה הזרם הממלכתי, בתי-הספר החילונים.
עינת וילף: הבנתי, אתה מתייחס לזה כך.
ניר ברקת: ודאי, אני חושב שזו הגישה הנכונה – להסתכל על סך הכול הממלכתי בירושלים.
ניר ברקת: זה הצטמק ב-12% בקדנציה הקודמת והממלכתי-דתי, על הניואנסים שבו, הצטמק 7%.
ניר ברקת: היום, שלוש שנים אחרי – אני מר על תשע"ב כשנה שלישית של רישום – בפלוס בשניהם.
ניר ברקת: זה שינוי מגמה, זה כבר לא שנה, לא שנתיים, זה כבר שלוש שנים של שינוי מגמה.
ניר ברקת: אני חושב שזה אומר משהו, גם על האיכות של המערכת, גם על השינויים שחלים בפועל.
ניר ברקת: הזכאות לבגרות בשנה האחרונה – בממלכתי ובממלכתי-דתי עלתה ב-4%.
ניר ברקת: הכנסנו תוכנית תה"ל לעל-יסודיים.
ניר ברקת: זו תוכנית יפהפיה, בהשקעה של 6 מיליון שקלים לשנה מדינה-עירייה, והתוצאות לא מאחרות לבוא.
ניר ברקת: זו תוכנית שמי שמבין איך היא עובדת מבין מיד למה היא מצליחה.
ניר ברקת: יש לנו גידול של 17% בהיקפי הפעילות בתנועות הנוער בירושלים.
ניר ברקת: אני רואה את שלושת המדדים האלה כבשורה מעניינת.
ניר ברקת: זו התחלה טובה לשינוי אמיתי שמתחולל, שינוי איכותי.
ניר ברקת: זה נובע משינוי שיטת העבודה וגם, אני מניח, מתפיסת העולם שלנו, של השקעה.
ניר ברקת: כמחזיק תיק חינוך, אני אומר שאנחנו משקיעים בזה לא מעט משאבים, נתנו לזה עדיפות גבוהה.
ניר ברקת: אמנם התמקדתי בממלכתי ובממלכתי-דתי, אבל יש לנו צמצום פערים אדיר בכיתות במזרח העיר.
ניר ברקת: היום אנחנו מפתחים 350 כיתות במזרח העיר, שזה חסר תקדים.
ניר ברקת: לא היו מספרים כאלה בשנים קודמות מבחינת צמצום פערים במזרחה של העיר.
ניר ברקת: יש לנו 150 כיתות במגזר החרדי – זה מספר חסר תקדים של צמצום פערים בצרכים של המגזר החרדי ויש מה שאנחנו קוראים לו ספיל-אובר.
ניר ברקת: חלק לא מבוטל מהפרויקטים שאנחנו מפעילים במגזר הממלכתי וממלכתי דתי, יש לו ביקוש גם במגזר הערבי במזרח העיר ואנחנו יותר מאשר שמחים להעניק ולתת יותר משאבים ייחודיים, כמו מחשב לכל מורה שהכנסנו בבתי-ספר יסודיים במספרים אדירים.
ניר ברקת: 2,200 מחשבים חילקנו בממלכתי, ממלכתי-דתי ובמגזר הערבי, ועוד היד נטויה.
ניר ברקת: אנחנו מציעים, לפי בקשת בתי-הספר במזרח העיר, שאני יושב אתם לא מעט, יותר ויותר תוכניות חינוכיות מהשיטה הישראלית שהיא שיטה, גם לתפיסתם, הרבה יותר טובה מהשיטה שנהוגה שם, של התווג'יה.
ניר ברקת: אנחנו שמחים מאוד לאפשר להם כאופציה - הם לא חייבים – לקחת שיטות נוספות.
ניר ברקת: הם רעבים מאוד לקחת פרויקטים מירושלים כמכלול.
ניר ברקת: מערכת היחסים עם המדינה עדיין לא הוסדרה במובן הבא, שכל ניהול מרחב חינוכי, לתפיסתי, כן חייב הסדרה.
ניר ברקת: אנחנו עדיין לא שם, יש כפילות בין התהליכים שקורים במינהל חינוך ירושלים בעירייה לבין משרד החינוך.
ניר ברקת: זה פחות יעיל, לעתים יש קונפליקטים, שהמשרד חושב ר אחד ואנחנו חושבים ר אחר.
ניר ברקת: אני מאמין שהגישה הנכונה, שאליה צריך לשאוף, בין מח"א – מרחב חינוכי אזורי – לבין המדינה זו אותה פילוסופיה שאנחנו פועלים לפיה עם מנהלי בתי-הספר.
ניר ברקת: כלומר, צריך לתת לעיריות לנהל, לתת להן משאבים, לתת להן כלים, כפי שאנחנו עושים למנהלי בתי-הספר כי בסוף איכות החינוך זה איכות המנהל, שמביא ומכשיר מורים טובים בכיתה.
ניר ברקת: אנחנו צריכים לתת לו שירותים והמדינה צריכה לתת לנו, בעיריות, שירותים.
ניר ברקת: אני מעריך ומאמין שכשניכנס קצת יותר לתהליכים זה יפשט את צורת העבודה, כי נכון להיום יש מנהלי בתי-ספר עם למעלה מ-30 מפקחים: לכל מקצוע, לכל נושא וכו'.
ניר ברקת: מערכת החינוך במדינה עובדת היום top down ולא עובדת bottom up.
ניר ברקת: כלומר, אם אנחנו מבינים שהאיכות החינוכית היא המפתח ואנחנו צריכים לבנות מנהיגות חזקה בתוך בתי-הספר אז אנחנו צריכים לפשט, להקטין את כמות הפיקוח, לייעל את הפיקוח, לתת כלים, כפי שאנחנו נותנים למנהלי בתי-ספר כדי שיוכלו, כל אחד במרחב שלו, להשתפר ולתת לטובים להצליח.
ניר ברקת: השיטה שאני מר עליה מאפשרת למנהלים טובים להצליח, היא מציפה אתגרים של מנהלים אחרים.
ניר ברקת: מנהל שיש לו קושי שנה אחרי שנה, הוא מבין שיש בעיה וגם קל יותר להתמודד – זה לא משהו מערכתי, זה משהו טקטי שאנחנו מתקנים.
אלכס מילר: אתה מוכן לפתיחה יותר מוקדמת של שנת הלימודים?
ניר ברקת: קראתי את זה אתמול בעיתונות פעם ראשונה.
ניר ברקת: אנחנו נהיה מוכנים, ברור שנהיה מוכנים.
ניר ברקת: אבל אין לי דעה מגובשת אם זה טוב או לא טוב.
ניר ברקת: אני מניח שיש בזה יתרונות וחסרונות.
ניר ברקת: צריך לחשוב על זה, לעשות עבודת מטה ואנחנו נתארגן.
אלכס מילר: רבותי, יש לנו עוד עשר דקות ויש עוד כמה אנשים שרוצים לר.
אלכס מילר: חבר מועצת העיר אללו, בבקשה.
יוסף פפה אללו: קודם כול, עד לפני שנה וחצי החזקתי את תיק החינוך במזרח העיר, לפי סמכויות שהאציל לי ראש העיר.
יוסף פפה אללו: אני רוצה לומר כמה מלים על החינוך במזרח העיר.
יוסף פפה אללו: לא על העניין של הכיתות, כי כולם כבר יודעים שחסרות 1,000 כיתות ושאנחנו לא מיקים את הפער.
יוסף פפה אללו: לא משנה כמה אנחנו בונים, זה רק מספק את הגידול הטבעי של האוכלוסייה וכל הזמן 1,000 כיתות חסרות.
יוסף פפה אללו: השנה, למשל, יהיה בית-ספר אחד ובשנה הבאה עוד בית-ספר.
יוסף פפה אללו: זה לא מספק אפילו את הגידול הטבעי, עם כל המספרים הגדולים.
יוסף פפה אללו: אני רוצה לספר קצת על האיכות של החינוך.
יוסף פפה אללו: כפי שאתה יודע, ירושלים מחולקת לשלושה סקטורים: החרדי, הכללי ומזרח העיר.
יוסף פפה אללו: לא במקרה אין פה אחד מהסקטור הערבי.
יוסף פפה אללו: זה לא במקרה, זה בכל מקום, גם כשבונים את התקציב, גם כשיש דיונים חשובים - מזרח העיר, אף על פי שהם מהווים 35% של אוכלוסיית הילדים והתלמידים, הם לא נחשבים לשום דיון, ואת זה אני יכול להוכיח שחור על גבי לבן.
יוסף פפה אללו: מבחינת תקציב – אני מר על איכות – אפשר לראות את מספר תוכניות הלימודים שמקבל מזרח העיר ביחס למה שמקבל מערב העיר, אף על פי שזה סודי; אני לא מקבל את הנתונים אבל אני יודע איך לקבל אותם מהצד.
יוסף פפה אללו: ביקשתי אותם, אבל אני לא מקבל את הנתונים כי רוצים להסתיר את המציאות.
יוסף פפה אללו: המציאות היא שהם באמת לא מקבלים תוכניות לימודים, לא מקבלים ניהול עצמי.
יוסף פפה אללו: ניהול עצמי זה 16 מיליון שיש במערב העיר – 6 מיליון ממשרד החינוך, 10 מיליון.
יוסף פפה אללו: נכון שאומרים שהם מקבלים כספים אחרים, אבל זה לפי הצרכים – לנסיעות.
יוסף פפה אללו: אף אחד לא מבקש שלא יהיה בית-ספר ליד הבית ובוודאי שבגלל זה יש כספים לנסיעות.
יוסף פפה אללו: בירושלים יש שני אגפים: האגף החרדי – ויש לי את כל הכבוד, עושים הרבה למען האגף החרדי – יש את האגף הכללי ויש מעל זה מינהל, אבל אין אגף ערבי של חינוך ערבי.
יוסף פפה אללו: דרך אגב, בעירייה יש 30 אגפים, אין אף ערבי בראש אגף.
יוסף פפה אללו: אנחנו נשלם מחיר יקר.
יוסף פפה אללו: הם תושבים, קודם כול מגיע להם.
יוסף פפה אללו: בנוסף, לפני שנה כשהייתי פה הזמנתי את מר אורלב ואמרתי לו שייקח את ועדת החינוך ויעשה סיור בבתי-הספר במזרח העיר והוא יראה.
אלכס מילר: סליחה, אדוני.
אלכס מילר: אני לא ראיתי אותך כאן כשלפני כמה שבועות - - -
יוסף פפה אללו: נכון, הייתי בחוץ לארץ.
יוסף פפה אללו: קראתי את הכול.
אלכס מילר: זה חשוב אדוני, חבל.
אלכס מילר: עשינו כאן ישיבה על תוכניות לימוד במזרח ירושלים, עשינו ישיבה על כך שאנחנו מבקשים ודוחפים לכך שהתוכנית במזרח ירושלים, שהיא מתוקצבת על-ידי מדינת ישראל, תהיה תוכנית לימודים ישראלית.
אלכס מילר: מבחינתנו יש חשיבות רבה בכך שתהיה אחדות, לא רק בהיבט הגבולות אלא גם בהיבט החינוך.
אלכס מילר: אשמח לבקר בבתי-ספר, יחד עם - - -
זבולון אורלב: אני מבקר שם הרבה מאוד.
יוסף פפה אללו: אנחנו פה בכנסת - - -
אלכס מילר: אדוני, תשמע - - -
יוסף פפה אללו: מותר לי גם לחלוק.
יוסף פפה אללו: אני לא חושב שתוכנית - - -
אלכס מילר: אתה יכול לחלוק, אבל אתה חולק אחרי שאני מסיים לר.
אלכס מילר: מה שאני רוצה להגיד זה שאין שום בעיה לבקר גם בבתי-ספר בירושלים, במזרח ירושלים.
אלכס מילר: אנחנו עושים את זה המון.
אלכס מילר: יש עובדה, שאני כיושב ראש ועדה הבהרתי את זה, ולא פעם אחת, שחייב להיות מנגנון מסודר במערכת החינוך בכל הארץ, אם זה בהיבט של ספרים, אם זה בהיבט של תכנים ואם זה בהיבט של תוכנית הלימודים.
אלכס מילר: אם תשאף לשם – אברך אותך.
אלכס מילר: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס, לברך?
אלכס מילר: בבקשה, חברת הכנסת וילף.
עינת וילף: אפשר רק לברך?
אלכס מילר: אנחנו ביום חגיגי.
אלכס מילר: בסופו של ר, כל ר יצטרך ישיבה מסודרת, עם המומחים, עם כל מה שאנחנו יודעים לעשות.
אלכס מילר: ביום חג אנחנו חוגגים, ביום אחר - -
עינת וילף: - - נשאל שאלות מביכות.
עינת וילף: קודם כול, אני מברכת על ההשקעה בחינוך ועל המאמץ הרב.
עינת וילף: יש שני רים שאני רוצה להתייחס אליהם.
עינת וילף: גם ברים שנכתבו, גם ברי שאמרת – יכול להיות שזה פשוט לא רשום – לא דובר על שיתוף המורים, לא בסקרים, לא בקביעת המדדים.
עינת וילף: היה דגש מאוד גדול על המנהלים.
עינת וילף: אני לא אוהבת את זה והר קצת מטריד.
עינת וילף: בעיניי זה מאוד חשוב.
עינת וילף: יכול להיות שסתם זה לא רשום, ואם כך – אשמח לשמוע אחרת.
עינת וילף: הר הנוסף – אני יודעת שהגורם שממנו לקחת הרבה מהרעיונות והמודל זה מה שנעשה בניו-יורק.
עינת וילף: כבר היום מתחילים לצאת סיפורים על ההיבטים המאוד הרסניים של מה שנעשה שם: הדגש האדיר על מדידה, שיצר לחץ – אנחנו כבר רואים את התופעות האלה בהקשרים אחרים – לסוג של רמאויות בדרגים שונים על מנת לייצר את התוצאות, כי לתוצאות יש משמעות כלכלית, משמעות של תעסוקה.
עינת וילף: לכן כדאי מאוד להיזהר בהרבה מהנתונים האלה כי הרבה פעמים הם דווקא מרחיקים אותנו מרים שהם חינוכיים, בשם שיפור החינוך.
ניר ברקת: אני מסכים אתך לגבי הסיכונים שיש – בכל שיטה, אגב.
ניר ברקת: אני לא מכיר שיטה שהיא מושלמת.
ניר ברקת: זה כמו דמוקרטיה, שהיא השיטה שהיא הכי פחות גרועה לניהול, ואני מאוד מאמין בה.
ניר ברקת: אי-אפשר להתחמק ממדידה והערכה אם רוצים לקדם מנהלים.
ניר ברקת: ביו-יורק הם עושים את זה עד רמת כיתה, עד רמת מורה, והם הראו בשמונה השנים האחרונות גידול דרמטי, דיפרנציאל מאוד גדול משאר הערים בארצות-הברית.
ניר ברקת: זה משהו מובהק שמגדיל את האיכות.
ניר ברקת: ברור שבכל שיטה יש גם כאלה שמשתמשים בה בצורה מעוותת או מנצלים אותה לרעה.
ניר ברקת: זו לא סיבה לא להפעיל את השיטה.
ניר ברקת: אנחנו בהחלט צריכים להוקיע מי שמשתמש בה לרעה, לשדרג אותה כל הזמן.
ניר ברקת: בחרנו להתחיל ממנהלים כי הם סוכני השינוי.
ניר ברקת: לתפיסתי.
ניר ברקת: אנחנו רואים, בית-ספר שהייתה לו בעיה והתחלף המנהל, הכול ממריא, כל בית-הספר ממריא.
ניר ברקת: מהמקום שבו אנחנו נמצאים היום, לשים את הדגש על המנהלים זה בוודאי השלב הנכון בטיפוס בתהליך.
ניר ברקת: אני בהחלט מסכים אתך שיש מקום להרחיב את הכלים ולשדרג אותם על מנת לתת פיק לרמת מורה.
ניר ברקת: אנחנו עוד לא שם, זה מאמץ מאוד גדול.
עינת וילף: התכוונתי לשתף את המורים בבניית המדדים ובחשיבה.
ניר ברקת: מבחינתי, אם אנחנו משתפים את פורום המנהלים אז הם גם מייצגים את המורים.
ניר ברקת: אין בעיה, אנחנו פתוחים להערות.
ניר ברקת: מה שאתם רואים זה טיוטה, זה לא משהו סופי.
ניר ברקת: נראה את הטיוטות למנהלים, המנהלים יעירו את ההערות.
ניר ברקת: אני מניח שנשפר.
ניר ברקת: אגב, דעו שמשרד החינוך לא נותן לפרסם מידע.
ניר ברקת: אני מאמין שכן צריך לפרסם מידע.
ניר ברקת: השאיפה שלנו היא להביא בשלב כזה או אחר את המידע הזה, כשהוא כבר סופי, לעיון הציבור כי זה לא פצצות אטום, זו מערכת חינוך.
ניר ברקת: לכן, זו צריכה להיות שאיפתי.
ניר ברקת: אני מקווה שנצליח, שנשכנע את משרד החינוך שנוכל לפרסם את המדדים האלה.
אלכס מילר: רבותי, אני רוצה לסגור את הישיבה.
אלכס מילר: קודם כול, אני רוצה לברך את כל תושבי ירושלים וכמובן, כל אזרחי מדינת ישראל.
אלכס מילר: אבל אנחנו כאן ביום ירושלים, אז נברך את כל תושבי ירושלים וכמובן אותך, כמי שמוביל את מדיניות העיר.
אלכס מילר: יש כאן נציגים של סיעות שונות במועצת העיר שלך: נמצאת פה סגנית ראש העיר מאשה, נמצאים כאן חברי מועצת העיר וכמובן, אנשי המקצוע, שהם לב ליבה של הפעילות המוצלחת שאתם מובילים בעירייה.
אלכס מילר: אני רוצה לברך את כולכם ולאחל הצלחה.
אלכס מילר: אין ספק שהתמודדות עם המטרופולין שלכם זה לא ר פשוט.
אלכס מילר: אני מכיר את הבעיות שיש אצלך בעיר.
ניר ברקת: איזה בעיות יש בעיר?
עינת וילף: אתגרים, זה המונח.
אלכס מילר: בעיות שצריכות פתרון.
ניר ברקת: אתגרים, לא בעיות.
אלכס מילר: דנו עליהן לא פעם.
אלכס מילר: אני מקווה מאוד שתצליחו לפתור אותן.
אלכס מילר: צריך הרבה סבלנות, צריך מאמץ.
אלכס מילר: אני מכיר אותך, אדוני ראש העיר, כמישהו שבאמת יודע להגיע להישגים, יחד עם שותפיך.
אלכס מילר: ברכות והצלחה.
אלכס מילר: נקיים כאן ישיבות על סוגיות שונות.
ניר ברקת: תודה רבה ליושב ראש.
ניר ברקת: כבוד הוא לנו.
אלכס מילר: תודה, אני נועל את הישיבה.
זבולון אורלב: אנחנו מתחילים את השיעור קצת באיחור אבל נסיים אותו בזמן.
זבולון אורלב: ברוכים הבאים וברוכות הבאות גם, לתלמידות, לתלמידים וגם להורים המאושרים ואנחנו ממשיכים לקיים מסורת בועדת החינוך כדי גם לומר מסר ציבורי באשר לחשיבות של הפרויקט "מסע אל הדרשה", התוכנית המיוחדת להכנת בת מצווה ובר מצווה שהיא תוכנית חינוכית שאני חושב שהיא ראשונה במעלה ויש לה חשיבות רבה מאד, ומתוך הניסיון של שנים קודמות, אנחנו גם מאד התרגשנו כל פעם לשמוע מחדש את הדרשות שהתלמידות והתלמידים הכינו.
זבולון אורלב: אני באמת רוצה לחזק את הנוגעים בדבר את כל המטפלים בסוגיה הזו, כמובן את מכון "עתים" ואת העומד בראשו, הרב פרבר, על פעולתם בסוגיה החשובה הזו .
זבולון אורלב: אני יודע ששר החינוך גדעון סער הכריז כבר כמה וכמה פעמים שהמדיניות שהוא רוצה להוביל קשורה בקשר ישיר להעמקה של החינוך לערכים, גם ערכים ציוניים וגם ערכים יהודיים, ובוודאי הפרויקט הזה משתלב היטב במדיניות הזו.
זבולון אורלב: אנחנו נשמע כמה דרשות אני מקווה שאחרי הראשון/הראשונה יתרגשו כבר פחות.
זבולון אורלב: תרגישו בנוח.
זבולון אורלב: אין מבחן ואין ציונים, אז ממש תרגישו בנוח כשאתם דורשים את הדרשות.
זבולון אורלב: אני יודע שעבורכם זה קהל חדש בפני כל מי שדורש או דורשת, זו הכנסת, ועדת חינוך, אבל כולנו בני אדם ואנחנו יודעים גם להקשיב היטב.
זבולון אורלב: אנחנו נתחיל עם זהבה בלטה וחיים אלעזר מבית הספר נורדאו בנתניה.
זבולון אורלב: אתם הכנתם את הדרשה ביחד.
זבולון אורלב: זהבה?
זהבה בלטה: אני וחיים?
זהבה בלטה: לא.
זבולון אורלב: כל אחד בנפרד.
זבולון אורלב: אכלת ארוחת בוקר?
זבולון אורלב: תדברי קצת יותר בקול.
זבולון אורלב: זהבה, את ילידת הארץ או עלית לארץ?
זהבה בלטה: עליתי לארץ בגיל שנה.
זבולון אורלב: שכחת כבר, נכון?
זבולון אורלב: באיזו כיתה את?
זהבה בלטה: כתה ו' עולה לכתה ז' בחטיבת ביניים.
זהבה בלטה: אלדד.
זבולון אורלב: בהצלחה, תקריאי את הדרשה ומה שאנו מבקשים זה לאט ובקול רם.
זהבה בלטה: הדרשה שלי, שמי הוא זהבה, נקראתי כך משום שכשנולדתי הוריי לא ידעו איך לקרוא לי.
זהבה בלטה: אבי טילפן לאחיו והזמין אותו מישראל לאתיופיה לכבוד לידתי.
זהבה בלטה: כשדודי הגיע מישראל וראה אותי הוא אמר להורי שאני כל כך יפה וזוהרת כמו זהב טהור.
זהבה בלטה: דודי חשב וחשב איזה שם כדאי לבחור לי ואז מצא ואמר ששמי יהיה זהבה כי אני טהורה ויפה כמו זהב.
זהבה בלטה: הוריי התרגשו מאד מבואו של דודי שמקום מגוריו הוא בישראל ולאות כבוד העניק לי שם שהוא בחר.
זהבה בלטה: תחביבי הם: לשחק במחשב, להאזין למוזיקה אני אוהבת מאד שירים, כמו כן לבשל עם אימי או אחיותיי ולנקות.
זהבה בלטה: הורי עלו לארץ מאתיופיה לפני שנים רבות ואנו גרים בשכונת נאות גולדה בנתניה.
זהבה בלטה: חקוק בזיכרוני אירוע משפחתי משמעותי והוא חתונתו של אחי הגדול, אני מאד התרגשתי וכשהגיע יום חתונתו זה היה יום עמוס בשבילי, גם רגשית וגם הסידורים להספיק.
זהבה בלטה: הלכתי לעשות תסרוקת מיוחדת, לקנות בגדים, נעליים, תכשיטים ועוד.
זהבה בלטה: אצלנו בעדה אוהבים מאד לשמוח ובכל אירוע משפחתי משקיעים ומתכננים, מזמינים המון אורחים וזה כיף גדול.
זהבה בלטה: משפחתי מונה 11 נפשות כולל הורי, יש לי שמונה אחיות ואח אחד, אני הילדה לפני האחרונה, יש לי אחות קטנה ממני ויש לי שבעה אחים הגדולים ממני זה נעים לחיות בבית שיש בו גם אחים גדולים וגם צעירים יותר.
זהבה בלטה: אף פעם לא משעמם, גם אם לפעמים קצת צפוף.
זהבה בלטה: נחמד לי מאד שיש לי אחיין שהוא ממש בגילי, בן של אחותי רחל, ולומד איתי באותה הכיתה.
זהבה בלטה: במשפחתי יש מנהג שכל המשפחה המורחבת מאלו שגרים בארץ באים אלינו הביתה להתארח, זה צפוף אך נעים וכיף.
זהבה בלטה: חשוב לנו לשמור על קשר עם בני משפחתנו שפעם גרו באתיופיה בתוך כפר ואילו כשהגיעו ארצה התפזרו ברחבי ארץ ישראל .
זהבה בלטה: לפעמים גם אנחנו מבקרים אותם אני מאד נרגשת לראות את משפחתי המורחבת לאחר זמן רב שלא נפגשנו.
זהבה בלטה: נולדתי בתאריך י"ח באלול תשנ"ח 9.9.1998, פרשת השבוע שלי היא פרשת ניצבים בספר במדבר.
זהבה בלטה: בפרשה הזו משה מסביר לעם כי התורה ניתנה גם לדורות הבאים ולא להם לבד.
זהבה בלטה: העם הוזהר שאם יעבדו אלוהים אחרים הארץ תהפוך לשממה, אך כאשר יתחרטו על מעשיהם אלוקים ישוב ויקבצם בארץ ישראל ויגמול להם על מעשיהם.
זהבה בלטה: עוד בפרשה מסופר על כך שמצוות התורה לא קשות לביצוע וביצוע המצוות הוא בחירה בין טוב לרע, אך הבחירה בקיום המצוות תיתן להם חיים.
זהבה בלטה: בפרשה שלי אני מתחברת לערך של בחירה חופשית בין טוב ורע.
זהבה בלטה: גם אני בחיים האישיים שלי נאלצת לבחור הרבה בין טוב ורע, אך מה שמכריע את בחירתי הוא מבחן התוצאה.
זהבה בלטה: כמתבגרת עלי לחשוב על תוצאות מעשיי ולקחת אחריות על מעשיי, לימודיי וחיי, ובנוסף לפעמים אני גם מתחרטת על מה שאני עושה.
זהבה בלטה: אנו במשפחה מאמינים באלוקים ובכך שמעשים טובים מקבלים רק טוב.
זהבה בלטה: לסיום אני מודה להוריי היקרים שהביאוני עד הלום, על עזרתם ועצותיהם הטובות.
זהבה בלטה: אני רוצה לברך את סבי וסבתי שיזכו לאריכות ימים שיהיה להם אושר ועושר, בריאות ויושר, ולמשפחתי אני מאחלת הצלחה ובריאות, שיזכו לחיים טובים ויצליחו בכל מעשה ידיהם.
זבולון אורלב: שכחתי להגיד שכנסת לא מוחאים כפיים.
זבולון אורלב: פעם אחרונה.
זבולון אורלב: זה חלק מהמנהג של הכנסת שלא מוחאים כפיים, כי אז יש בעיה למי כן ולמי לא, אז לא מוחאים כפיים.
זבולון אורלב: חוץ מזה זה לא מופע בידורי זה עניין רציני.
זבולון אורלב: זהבה, תגידי מה את אוהבת לבשל עם אמא שלך?
זבולון אורלב: אמא שלך יושבת לידך?
זהבה בלטה: כן.
זבולון אורלב: מה את אוהבת לבשל ?
זהבה בלטה: דברים שמכינים ביום שישי.
זבולון אורלב: בן כמה הבכור של המשפחה?
זהבה בלטה: בן 29.
זבולון אורלב: ואת לפני אחרונה מפונקת או האחרונה היא המפונקת?
זהבה בלטה: האחרונה מפונקת ...
זבולון אורלב: אני מאחל לך הצלחה רבה, ואמא יודעת עברית?
זבולון אורלב: תתרגמי לה את הכול, אז תגידי לאמא שאנחנו אומרים שהיא יכולה להתגאות בך .
זבולון אורלב: גם יתר הציונים שלך ביתר המקצועות הם בסדר?
זבולון אורלב: טוב, אנחנו עוברים לתלמיד הבא.
זבולון אורלב: מבית ספר ניצנים בשוהם, בירן ליאור' ליאור, שלום מה שלומך?
ליאור בירן: לא.
זבולון אורלב: בדרך כלל אתה אוכל?
ליאור בירן: שוקו.
זבולון אורלב: איזה כיתה סיימת?
ליאור בירן: כתה ו'
זבולון אורלב: עולה לחטיבת הביניים?
ליאור בירן: יהלום שוהם.
זבולון אורלב: איך התעודה, בסדר?
ליאור בירן: כן.
זבולון אורלב: אתה הולך לתנועת נוער?
ליאור בירן: בתחילת השנה אני נרשמתי לצופים אבל במשך השנה לא כל כך הלכתי לפעולות, כי יש לי גם אימוני כדורסל בדיוק על השעות של הצופים.
זבולון אורלב: עבדת קשה על הדרשה?
זבולון אורלב: אתה רוצה להקריא אותה?
זבולון אורלב: רק לאט ובקול רם.
ליאור בירן: רגע לפני בר המצווה הוא רגע גדול ומרגש עבורי, המסמל את המעבר מילדות לבגרות, יציאה לפרק חיים חדש בחיי.
ליאור בירן: נולדתי להורי טלי וצביקה בירן בי"ז בכסלו תשנ"ט.
ליאור בירן: הורי קראו לי ליאור, השם הזה מבטא את תחושתם, אשר הבאתי אור לחייהם.
ליאור בירן: האור הוא סמל חיוביות, חכמה וטוהר.
ליאור בירן: בשם ליאור טמונה גם ברכה שאזכה לראות בחיי אורות רבים של שמחה חכמה והצלחה.
ליאור בירן: השם ליאור אינו מופיע בתנ"ך אך רצף המילים מופיע בספר מיכה כאשר הנביא מצהיר שאין מאיר את דרכו ויושב בחושך, "אדוני אור לי" מיכה ז' 8.
ליאור בירן: נולדתי בחג החנוכה המכונה חג האורים, בו חוגגים את ניצחון הטוב והאור על החושך בתקווה שכך יהיו חיי.
ליאור בירן: משפחתי הינה קיבוץ גלויות מצד אימי, סבי וסבתי נולדו בירושלים צאצאים של יהודים אנוסים מהעיר משט שבפרס.
ליאור בירן: הוריהם עלו לארץ הקודש בדרך לא דרך עשו דרכם ברגל ע"י חמורים במסווה של עולי רגל שיעיים מעירק.
ליאור בירן: משם המשיכו את הדרכם לישראל דרך סוריה ולבנון לנקודת הגבול בראש פינה.
ליאור בירן: מצד אבי, סבי היה ניצול שואה וסבתי עלתה מעירק בהיותה נערה.
ליאור בירן: הורי גם חגגו את הגיעם לגיל המצוות, לאימי ערכו חגיגת בת מצווה מפוארת לכיתה ולחברים ולאבי חגגו את עליית התורה בבית כנסת של סבו העירקי שהיה רב ולאחר מכן הם חגגו באולם באבן גבירול בתל אביב.
ליאור בירן: קרובי משפחה וחברים באו לשמוח איתו.
ליאור בירן: המילה אחריות מתחילה באות א' ומסתיימת באות ת' מילה זו מבהירה שיש לקחת אחריות בכל מעשינו מא' ועד ת' ולהיות ילד בר מצווה פירושו להיות עצמאי בוגר ואחראי.
ליאור בירן: נוספים לתחומי אחריות היכולת להבדיל בין טוב לרע ומותר ואסור כל זה מאפשר לי לקחת אחריות על מעשיי ומחשבותיי.
ליאור בירן: במהלך היום יום אני נדרש לקחת אחריות ללמידה שלי ולהתנהגות היומית שלי, מצד זה קיבלתי כבוגר זכויות שלא היו לי קודם, לכן כמו ללכת לישון מאוחר, לבלות עם חברים, להשתמש ברשת חברתית תוך כדי הקפדה על הכללים ועם שיקול דעת.
ליאור בירן: בצד הזכויות שקיבלתי כבוגר עלי לציין את החובות המוטלות עליי ומתמקדות בעזרה להורים, השגחה על אחותי הצעירה ממני, התעניינות בסבי שאינו בקו הבריאות ועמידה בלוחות זמנים ובמשימות.
ליאור בירן: הפרשה שלי בבר מצווה הינה פרשת וישב בספר בראשית פרק ל"ז פסוק א, עד פרק מ' פסוק כ"ג.
ליאור בירן: בפרשה מסופר על יוסף ושנאת אחיו משום שיעקב אביהם הפלה את יוסף באהבתו אליו ובחלומות יוסף.
ליאור בירן: בפרשה זו בפרק ל"ז פס' ד' כתוב: "ויראו אחיו כי אותו אהב אביהם מכל אחיו וישנאו אותו ולא יכלו דברו לשלום", מכאן לומדים שיעקב אהב את יוסף מכל ילדיו, דבר שגרם לקנאה ושנאה בין האחים וסופו של דבר הביא את מכירת יוסף למדיינים.
ליאור בירן: ממקרה הזה חשוב ללמוד לקח, אהבת הורים לילדים חשוב שתהיה שוויונית.
ליאור בירן: אם הורים רוצים שילדיהם יחיו בכבוד וזה את זה יעריכו יכבדו ובעתיד יהיו חברים טובים יש לתת להם דוגמא ולגדל אותם עם תחושות שכולם אהובים ובמידה שווה, אחרת שנאה, התנשאות וקנאה תהיה ביניהם לעולם.
ליאור בירן: התנשאות וקנאה בין האחים היא דבר שלילי.
ליאור בירן: לדעתי תפקיד ההורים מרכזי וחשוב ליצור אווירה טובה וכבוד בין האחים.
ליאור בירן: הפרשה שלי גורמת למחשבות על חיי היום יום במשפחות רעות.
ליאור בירן: לעיתים במשפחתי יש קצת מריבות וויכוחים מיותרים שבאמת מזכירים מהפרשה שלנו, אך אצלנו במשפחה, לעומת הפרשה אנחנו סולחים, מבליגים, נותנים כבוד זה לזה וממשיכים הלאה יחד לחיות בכבוד.
ליאור בירן: הבלגה ואיפוק מאפשרים ליצור דרכים להידברות ,להבנה, לפשרה ולהקשבה לזולת.
ליאור בירן: בפרשה יש פסוק מסוים אשר הביא אותי למחשבות רבות.
ליאור בירן: הפסוק נוגע ברקמת היחסים העדינה ולעיתים השבירה בין בני האדם.
ליאור בירן: כאן מדובר על אהבה לה זוכה אחד האחים מצד אביו אשר אינו צופה את הבאות, האחים כבני אנוש אינם יכולים להתגבר על יצר הקנאה שקיים בכל אחד מאיתנו אשר אנו כבוגרים אמורים להתגבר עליו עם רצון חזק.
ליאור בירן: בעולם החברתי שלי אני נפגש לא פעם באפליה ושנאה כמו המתואר בפסוק שבחרתי, לדוגמא העדפה של מאמן ששחקן מסוים ישחק במשחקים יותר מאחרים, דבר הגורם רגשי קנאה בין שאר ילדי הקבוצה.
ליאור בירן: לדעתי אם אחי יוסף היו נחושים להגיע לשלום בית ולפתור את הבעיה, הדבר היה ניתן כי אין דבר העומד בפני הרצון שלא ניתן להשיג.
ליאור בירן: אם הם היו מציבים לעצמם כמטרה את הדבר אז המקרה לא היה מידרדר.
ליאור בירן: כשאני מעמיד לעצמי מטרה כלשהי בתחום מסוים אני מבצע אותה הכי טוב שאני יכול ומסוגל.
ליאור בירן: לדוגמא אני מנגן בגיטרה ובכל שיעור המורה נותן לי להתאמן על שיר וכל יום אני יושב יותר משעה, מנגן אותו, מדקלם אותו ומגיע לשיעור מוכן.
ליאור בירן: גם כשהמורה שלי נותן לי שיעורים קשים משיעור לשיעור אני מצליח.
ליאור בירן: המשאלה שלי לעתיד היא שהמשפחה שלי תהיה משפחה יותר מגובשת, מאוחדת, פחות ריבים עם אחותי, שכל בוקר תהיה בבית תחושה נעימה ונוחה ובסוף נכבד איש את רעהו.
ליאור בירן: אנו משפחה קטנה וחשוב שנהיה אחד בשביל השני ולא אחד נגד השני.
ליאור בירן: תודות: לאמי שתמכה בי לכל אורך הדרך ולמורתי ריבי יעקב, שהאירה לי נקודות חשובות.
זבולון אורלב: ישר כוח.
זבולון אורלב: כתיבה בוגרת.
זבולון אורלב: אני אולי במקום ההורים שלך הייתי שם את זה במסגרת ושם את זה ליד המיטה, שלא תשכח את מה שכתבת פה.
זבולון אורלב: המורים שלך גם פה או רק אמא?
ליאור בירן: כן, המורה והמנהלת.
טלי בירן: וגם אבא וגם אחות.
זבולון אורלב: שלום לאחות מה שמה?
טלי בירן: רוני, ליאור ורוני שמחה גדולה.
זבולון אורלב: תרוו נחת ממנו.
זבולון אורלב: עומר לבנת מבית ספר איינשטיין בחיפה.
זבולון אורלב: גם את מסיימת כתה ו'?
עומר לבנת: כן.
זבולון אורלב: והולכת לאיזו חטיבת ביניים?
עומר לבנת: אורט טבעון.
זבולון אורלב: מה המקצוע הכי חזק שלך?
עומר לבנת: תנ"ך.
זבולון אורלב: משתלב יפה.
זבולון אורלב: איזה ספר למדתם השנה?
עומר לבנת: מלכים א וב' .
זבולון אורלב: תשמעי אומרים שזו דרשה מצטיינת, מחייב הא? מי איתך?
עומר לבנת: אמא, סבתא ושתי אחיות שלי.
זבולון אורלב: בתור סבא זה בסדר.
עומר לבנת: שתי אחיות ואבא.
זבולון אורלב: איך קוראים לאחיות?
עומר לבנת: עדי וענבר.
זבולון אורלב: יופי, אז בבקשה, מרגישה בסדר?
זבולון אורלב: לא מתוחה?
זבולון אורלב: קצת זה טבעי אז כמו שאני מבקש, לאט ובקול
עומר לבנת: ראשית אני רוצה לספר על שמי ומשמעותו.
עומר לבנת: לעומר משמעויות רבות כמו למשל ערימה או אלומה של שיבולים, יש ישוב ממזרח לבאר שבע, ואפילו בזמן שבית המקדש היה קיים בירושלים הוקרב העומר הראשון של השעורים כקורבן בחג הפסח ובקיצור עומר רב משמעויות.
עומר לבנת: בספר ויקרא נאמר "דבר אל בני ישראל ואמרת אליהם כי תבואו אל הארץ אשר אני נותן לכם וקצרתם את קצירה והבאתם את עומר ראשית קצירכם אל הכהן והניף את העומר לפני אדוני ממחרת וספרתם לכם ממחרת השבת מיום הביאכם את עומר התנופה שבע שבתות תמימות תהיינה".