GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נסים זאב: אני מסכים שהיה פה שיבוץ בעל כורחם של משפחות, אולי מתוך אילוץ של הרגע האחרון, שלא היתה ברירה, כי אמא לא רוצה להשאיר את הילד שלה מחוץ למסגרת.
אלכס מילר: יש עוד מישהו שרצה לדבר?
אביגיל פרידמן: שמי אביגיל פרידמן, ואני מפקחת על גני הילדים בגבעת מרדכי, בין היתר---
אלכס מילר: מטעם משרד החינוך.
אביגיל פרידמן: נכון.
אביגיל פרידמן: אין ספק שחב"ד וגנים רגילים הם בפיקוח שלי, ומה שאני רוצה לבקש, שצריך לראות את הצרכים של השכונה.
אביגיל פרידמן: כאן מועלים הצרכים של האופי המיוחד של חב"ד, לגיטימי ביותר, אני בעד, אבל ריבוי של מספר הילדים בגנים, שנתונים מעורבים, זה לא רק בגן חב"ד, זה בכל הגנים שיש לנו בשכונה.
אביגיל פרידמן: אז צריך לראות את הדברים בצורה שכונתית, ושניהם שייכים לממ"ד, כך שמבחינתי אין כל אפליה, נהפוך הוא.
אביגיל פרידמן: אבל אני מבקשת לראות את ההסברים ברמה שכונתית, לא רק להתייחס למה שמוצג פה כדבר בלעדי.
אלכס מילר: שאלה שנשאלת, אם יפתחו כיתה, יש לכם בעיה?
דבורה גבעתי: בוודאי, זה לפזר כיתה.
אלכס מילר: שאלתי אותך?
אביגיל פרידמן: הנתונים הרשמיים הם אכן מהרשות.
אביגיל פרידמן: הרי הרישום גם מתבצע ברשות, כך שמשם מגיעים הנתונים ודבורה צריכה לענות---
אלכס מילר: עזבי אותך עכשיו רשות.
אלכס מילר: אני שאלתי אותך כנציגת משרד החינוך, אם היתה נפתחת כיתה, לכם יש בעיה עם זה?
אביגיל פרידמן: לפי מה שידוע לי כיום, מה שאני קיבלתי נתונים מהרשות, וכפי שאני אומרת, הרישום לא נעשה אצלי, הוא לא עובר דרכי.
אביגיל פרידמן: הגנים בגבעת מרדכי, כולם מלאים.
אביגיל פרידמן: הגנים, גם בממלכתי דתי, שאינו משויך לזרם של חב"ד, יש בו שני גילאים, לא רק גיל אחד.
אביגיל פרידמן: זאת אומרת שזה לא משהו שהוא ייחודי, זה משהו שהוא כללי.
אביגיל פרידמן: ההצעה שהוצעה, להוציא מספר ילדים מגן קיים ולפתוח גן חב"ד עם הוצאה של ילדים, אני לא ממליצה על כך, כי לא נכון לפתור בעיה, ביצירת בעיה אחרת---
אלכס מילר: כן, אבל המנגנון היה הפוך.
אלכס מילר: הם הגיעו לשמה בגלל שהם לא קיבלו כיתה.
אביגיל פרידמן: המידע שהיה ברשותי מעיריית ירושלים, שכל הילדים, שרצו שיבוץ קיבלו.
אביגיל פרידמן: לא היו ערעורים מיוחדים.
אלכס מילר: מחוסר ברירה, כי לא היתה כיתה.
אביגיל פרידמן: אני לא יודעת.
יעקב סלונים: יש לי פה מיילים של כל ההורים.
יעקב ליצמן: לפרוטוקול מידע כוזב, לפרוטוקול.
אביגיל פרידמן: את זה צריך לבדוק מול הרישום אחד לאחד, אבל צריך לראות את זווית הראיה של השכונה---
יעקב סלונים: אני אוכיח, יש לי מיילים ופניות של הורים שביקשו ולא נתנו להם.
יעקב סלונים: בבקשה, משפט אחד.
יעקב סלונים: המידע שיש לי מגברת גבעתי; לשתי הכיתות החדשות, עשרים וחמישה ילדים בכיתה אחת, שבע עשרה ילדים בכיתה השנייה---
דבורה גבעתי: לא קיבלת ממני.
יעקב סלונים: ---אותם ילדים, שאמרו להם אין מקום בחב"ד ונרשמו לממ"ד, שיחזרו לחב"ד, ואותם שבע עשרה, שיתנו את כיתת חב"ד.
יעקב סלונים: פתור בצורה של רצון טוב, של שנייה.
אלכס מילר: רבותיי, אני רוצה לסכם את הדיון הזה, ואני פונה לעיריית ירושלים, והפנייה שלי היא כזאת: יש כאן נציגים, אחת, שתיים, שלוש, ארבע, ואחד יצא, חמש.
אלכס מילר: חמש סיעות בכנסת, שכולם נרתמים לסיוע בכל דרך אפשרית לירושלים והשאלה היא כזו, האם חשוב לכם קודם כל יחסים עם ועדת חינוך.
אלכס מילר: ודבר שני, עם שאר חברי הכנסת, מבחינת המאמץ, שלפעמים צריך לעיריית ירושלים בפתרון בעיות כאלו ואחרות כאן בכנסת, אם כן, תפתחו כיתה.
אלכס מילר: אם לא, נפעל בהתאם.
אלכס מילר: אני מבקש ממכם, גם כסיכום של ועדת החינוך, אני חושב שכל החברים כאן יקבלו את עמדתי, אני פונה לעירית ירושלים בבקשה של ועדת החינוך לתת כיתה---
קריאה: זה חינוך ממלכתי דתי רגיל, גם זה וגם זה, אז מה קרה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זאת אומרת מה קרה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש זרמים שונים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואתם עושים הכול לא להפוך את השכונה הזאת לדתית ואני מרגישה בגישה פה רע מאוד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זו מדינה יהודית, שאתם, כאילו, איפה אני עכשיו, ברוסיה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בגרמניה?
אלכס מילר: סליחה, אני מסכם.
אלכס מילר: אני לא צריך להתייחס לכל הערה שנשמעת כאן.
אלכס מילר: חד משמעית, הבקשה של משרד החינוך לתת להורים את בקשתם לפתיחת כיתה, לא יקרה שום דבר.
אלכס מילר: היה גן בעבר ויכול להיות גם בעתיד.
אלכס מילר: את השיקולים הפוליטיים שלכם לצד א' אנחנו יודעים, אז יהיו שיקולים פוליטיים גם לצד ב'.
אלכס מילר: אני מבקש, אני פונה לעירית ירושלים.
אלכס מילר: זה הסיכום שיעבור לראש העיר.
אלכס מילר: כמו שהוא יודע לפנות, כך גם אנחנו יודעים לפנות.
אלכס מילר: תודה רבה הישיבה הזו נעולה.
זבולון אורלב: בוקר טוב, אני פותח את ישיבת ועדת המשנה של ועדת החינוך.
זבולון אורלב: מלכתחילה היה אמור להיות עוד נושא בסדר-היום - פנה המוסד בקדומים, ששמו "בני חיל" ופנה עוד מוסד אחד שנמצא בכוכב השחר, "אהבת חיים".
זבולון אורלב: בזמנו הבעיה הזאת עלתה גם עם המוסד שניהלה סיסי בירושלים – שכחתי את שמו של המוסד הזה – כשמשרד החינוך מגביל את הילדים עם צרכים מיוחדים, שהוכרו על-ידי ועדת השמה, עד 40%.
זבולון אורלב: אם יש 41% הם לא מקבלים את התקצוב של החינוך המיוחד.
זבולון אורלב: על זה היה אמור להיות הדיון היום, אלא שמנהלת אגף החינוך המיוחד, מסיבות אישיות, לא הייתה יכולה להשתתף ופנה אליי מנכ"ל המשרד וביקש שהדיון הזה יתקיים בהשתתפותה, כי היא המומחית לנושא הזה.
זבולון אורלב: אם יש פנייה של משרד החינוך אז חזקה עלי מורשת המר, אף פעם לא להתווכח על המועד כי גם המועד החדש מגיע, אז נעשה את זה בישיבה הבאה כי זה דיון מאוד עקרוני לגישה החינוכית, האם ילדים שעברו ועדות השמה, כדי לקבל את זכויותיהם חייבים ללמוד אך ורק במוסדות החינוך המיוחד.
זבולון אורלב: בטח מטון ריי אתם מבינים שאני לא חושב כך, כי אני גם בעל חוק השילוב, שמאמין מאוד ביכולת של ילדים מהחינוך המיוחד להשתלב.
זבולון אורלב: הנושא הראשון שנעסוק בו, הואיל ונמצאים פה שני ראשי המועצות הקשורים בעניין, זה בית-ספר "אורות עציון".
זבולון אורלב: ראשית כל, אני מקדם בברכה את שני המועצות – שאול גולדשטיין, ראש המועצה האזורית גוש עציון ועודד רביבי, ראש המועצה המקומית באפרת.
זבולון אורלב: צלצל אליי שאול גולדשטיין ואמר לי שבפרוטוקול של הישיבה הקודמת יש התבטאויות שהוא סבור שהן לא לעניין.
זבולון אורלב: אז קודם כול, אם יש התבטאויות שלא לעניין אני רוצה לחזור בי מההתבטאויות האלה.
זבולון אורלב: אנחנו תמיד משתדלים להתבטא לעניין וראו את כל כוונותינו אך ורק לטובה.
זבולון אורלב: אנחנו יודעים להעריך כל מי שעושה עבודה ראויה.
זבולון אורלב: הר השני הוא שקיבלנו פנייה מוועד ההורים של "אורות עציון".
זבולון אורלב: במקרה זה בית-ספר שאני חתום, כמנכ"ל משרד החינוך לפני 20 שנה, על הקמתו כבית-ספר משותף לשתי הרשויות.
זבולון אורלב: הם פנו אלינו בטענה שהמועצות לא מגיעות להסכמה על מנת לתת מענה במבנה הפיזי של בית-הספר - יש תלמידים ואין כיתות.
זבולון אורלב: אשר על כן הם מבקשים מאוד את התערבותנו, ולכן אנחנו מקיימים כאן את הדיון.
זבולון אורלב: אני מציע לסדר הדיון לאפשר לוועד ההורים, בתמציתיות – כי קיבלתי קלסר עבה – לומר את עיקרי ריהם.
זבולון אורלב: לאחר מכן, נמצאים פה אנשי משרד החינוך.
זבולון אורלב: מישהו מהחינוך הדתי במחוז ירושלים נמצא פה?
זבולון אורלב: ולאחר מכן ראשי משרד החינוך במינהל הפיתוח וראשי המועצות יאמרו את ריהם ונראה איך ניתן להגיע להסכמה.
שרה בוימל: אני אחת ההורים שהקימו את בית-הספר, באמת בעזרת זבולון אורלב ועוד יותר בעזרת השר המנוח המר, קיבלנו הכרה כבית-ספר משותף לשתי המועצות.
שרה בוימל: היום האוכלוסייה בגוש עציון, ברוך השם, גדלה מאוד.
יעקב כץ: למרות ההקפאה.
שרה בוימל: עדיין מחכים לבנייה.
שרה בוימל: התלמידים היום, בערך חצי מגיעים מגוש עציון וחצי מאפרת.
שרה בוימל: עברנו כמה מקומות.
שרה בוימל: התחלנו באפרת, היינו בגוש עציון כמה שנים ואז בנו את הבניין הראשון באפרת ועברנו לשם.
שרה בוימל: היום יש כ-1,500 תלמידים בבית-הספר, ומספר הכיתות החסרות היום, לפי מספר התלמידים, זה 12 כיתות בנויות.
שרה בוימל: הילדים נמצאים בקרוונים או במקלטים או בספרייה או בכיתות שחולקו.
שרה בוימל: המצב באמת קשה מאוד, החצר לא מספיק גדולה.
שרה בוימל: אני, כאמא וסבתא בבית-הספר, חושבת שזה ממש סכנת נפשות לתת לילדים להסתובב בהפסקות, כי אין מספיק מקום.
שרה בוימל: אנחנו פונים כבר חמש שנים לקבל תוספת בנייה על סמך זה, וכרגע זה עומד על זה שהיות ששתי המועצות, או שני ראשי המועצות, לא הצליחו להגיש בקשה לבנייה יחד, משרד החינוך לא מאשר בנייה, והתלמידים סובלים.
שרה בוימל: בלי אפילו לר על העתיד, רק 12 הכיתות שחסרות היום – אנחנו עומדים על כך שמשרד החינוך יבנה עבור התלמידים האלה.
שרה בוימל: שתי המועצות יחד נכנסו לתהליך של תכנון החינוך לעתיד.
שרה בוימל: בכל סצנריו שאפשר לדמיין, עדיין יש מספר של לפחות 500 תלמידים שאמורים להגיע מגוש עציון לאפרת.
שרה בוימל: אז גם אם המספר שם ירד בגלל בינוי של בתי-ספר אחרים, שחסרים בגוש עציון גם כן, האוכלוסייה באפרת תגדל - - -
חיים ליבנה: 13 כיתות.
שרה בוימל: 13, סליחה.
שרה בוימל: בכל מקרה, הכיתות האלה יאוכלסו ולא יעמדו ריקות, לזה אין דאגה.
שרה בוימל: ר אחרון שאני רוצה להוסיף: בגלל המצב הקשה, לפני חמש שנים ההורים החליטו שהם לא יכולים לחכות יותר - גם רצינו גם לשפר את בית-הספר על-ידי בניית ספרייה ועוד חדר מחשבים וכדומה – הם תרמו 2.5 מיליון שקלים כדי להוסיף בנייה.
שרה בוימל: לולא זה הילדים היו ברחוב עד עכשיו.
שרה בוימל: ההורים של בית-הספר הזה הם אזרחים משלמי מסים, משרתים בצבא וכו', ואנחנו עומדים על זה שייבנו את הכיתות שמגיעות לילדים שלנו ולא יעכבו את זה בגלל הבעיה של אי-הסכמה בין הרשויות.
שרה בוימל: הילדים קיימים כבר, זה לא ר שחולמים עליו.
זבולון אורלב: אני חושב שהוצגה כאן הבעיה כפי שההורים רואים אותה.
זבולון אורלב: אני מבין שמדובר בבית-ספר ממלכתי-דתי לכל ר ועניין.
זבולון אורלב: מי הגברת שמהנהנת בראשה?
רחל פדאל: רחל פדאל, נציגת הסתדרות המורים.
רחל פדאל: אבל אני תושבת האזור, כך שאני מודעת למה שיש.
זבולון אורלב: אולי משרד החינוך יגיד לנו, לפני ראשי המועצות - - -
יעקב כץ: בפעם הקודמת, אדוני היושב ראש, פנית למשרד החינוך ושאלת למה צריך לחכות להחלטה של ראשי המועצות.
יעקב כץ: שאלת: למה שלא תקבלו את ההחלטה בעצמכם?
זבולון אורלב: הנה, שאל חבר הכנסת יעקב כץ את השאלה.
גנאדי קמנצקי: מי שאחראי על תכנון מערכת החינוך זה קודם כול הרשות המקומית.
גנאדי קמנצקי: אנחנו אף פעם לא מקבלים החלטה בלי בקשה ובלי הסכמה של הרשות המקומית.
גנאדי קמנצקי: גם טכנית בלתי אפשרי לעשות את זה וגם לא נכון, אני חושב, מבחינה תכנונית ומבחינת הגישה למערכת.
זבולון אורלב: אבל כשצריך להתערב אתם מתערבים.
זבולון אורלב: למשל, כמו שהתערבתם, באופן נכון, בבית-שמש.
זבולון אורלב: כשלפני פתיחת שנת הלימודים עיריית בית-שמש לא אמרה את רה באשר לבית-הספר הממלכתי דתי לבנות, "אורות נריה", אז שר החינוך ומנכ"ל החינוך אמרו את רם, שהואיל ובית-הספר נבנה מלכתחילה למען החינוך הממלכתי-דתי הוא ישרת את ייעודו המקורי ואין העירייה יכולה כרגע לעשות שינוי.
זבולון אורלב: זה לא שמשרד החינוך הוא שחקן צדדי שאין לו מה לומר.
גנאדי קמנצקי: תמיד יש לנו מה לומר, אבל אני כבר אפרוש את היריעה, כי זה לא המקרה היחיד בארץ.
גנאדי קמנצקי: מה קורה?
גנאדי קמנצקי: בשלב מסוים רשויות לא צריכות כמות מסוימת של בתי-ספר, אז מקימים בתי-ספר משותפים, וזה בסדר גמור.
גנאדי קמנצקי: אחר כך הרבה פעמים הרשויות גדלות ומגיע הזמן לחלק את בתי-הספר, ואז אנחנו לוקחים בחשבון עמדה של הרשות המקומית.
גנאדי קמנצקי: הרי בית-הספר הזה הוא חצי-חצי – חצי מהילדים מאפרת וחצי מגוש עציון, וגוש עציון גדל.
גנאדי קמנצקי: קיימת בקשה של גוש עציון להקמת בית-ספר נוסף בגוש עציון, ואנחנו מסכימים לזה.
גנאדי קמנצקי: בית-הספר הזה ייתן מענה לתלמידים שהיום לומדים בבית-הספר באפרת.
גנאדי קמנצקי: מבחינת מערכת החינוך, מספר הילדים בגוש עציון מצדיק הקמת בית-ספר נוסף.
גנאדי קמנצקי: מכיוון שהעמדה של גוש עציון היא שהילדים שלה צריכים ללמוד אצלה, וזו בקשה לגיטימית - - -
זבולון אורלב: בית-הספר החדש שאישרתם הוא כדי להעביר חזרה מ"אורות עציון" לגוש עציון או שהוא עבור הגידול בתלמידים?
גנאדי קמנצקי: את זה שהרשויות יחליטו.
גנאדי קמנצקי: בדרך כלל זה תלמידים חדשים, לא מוציאים ילד מבית-הספר שהוא לומד בו.
זבולון אורלב: אבל בינתיים אומרים לך: אוקיי, בית-הספר יישאר ככה והגידול ילך לפי התוכנית, אבל בבית-הספר – כמו שהם מציגים את זה, אני לא נוקט עמדה כרגע - יש 1,500 תלמידים וחסרים 12 חללים של כיתות.
זבולון אורלב: מה התשובה לזה?
גנאדי קמנצקי: בית-הספר גם היום – אני לא מר על השנה הנוכחית - לא חייב לקלוט את כל הילדים שנרשמים לבית הספר.
גנאדי קמנצקי: אם מסתכלים על מספר התלמידים בשכבה, זה נע בין 79 ל-85, כלומר בדיוק כמות שמאפשרת לפצל כיתה לשלוש כיתות בשכבת גיל, עם מספר תלמידים מאוד צנוע.
זבולון אורלב: אבל לא היה בגוש עציון פתרון לילדים האלה, רק עכשיו אתם בונים את בית-הספר החדש.
גנאדי קמנצקי: גם לבנות פה זה פחות או יותר אותו זמן.
גנאדי קמנצקי: אם צריך מבנים יבילים אנחנו נעזור.
גנאדי קמנצקי: זה פתרון שהוא סביר לכמה שנים, הרי אנחנו לא מרים על עשרות שנים.
גנאדי קמנצקי: ברגע שנקבל מסמכי קרקע נקדם את הבנייה של בית-ספר בגוש עציון.
זבולון אורלב: אני רוצה לחדד את זה, ואני בכוונה מחדד כי תיכף ראשי המועצות ירו והם בוודאי ישימו לב לחידודי השאלות, כי השאלה היא מעשית.
זבולון אורלב: אני שוב אומר – עד שלא נשמע את ראשי המועצות, לוועדה אין עמדה בסוגיה הזאת.
זבולון אורלב: בא בית-ספר ואומר: ברשות ובסמכות קיבלנו תלמידים.
זבולון אורלב: אם אני מבין נכון, המועצות, באישור משרד החינוך, מסיעות את התלמידים האלה.
זבולון אורלב: יש 1,500 תלמידים וחסרים 12 חללים של חדרי כיתות.
זבולון אורלב: אתה אומר: באשר לעתיד, קיבלנו את עמדת המועצה האזורית ובעתיד אנחנו מתכוונים לתת פתרון לתלמידים האלה בגוש עציון כי האוכלוסייה גדלה ברוך השם.
זבולון אורלב: בזה לוועדה יש עמדה - ברוך השם שהאוכלוסייה גדלה ומספר התלמידים גדל, אף על פי שלפחות באפרת לא בונים כבר עשר שנים.
יעקב כץ: אישרו להם 40 יחידות, ואת 40 היחידות האלה גם לא בונים.
זבולון אורלב: זה המון, כן.
זבולון אורלב: אז השאלה היא מה קורה, יש 1,500 תלמידים.
גנאדי קמנצקי: בינתיים, אם צריך, ניתן מבנים יבילים.
זבולון אורלב: למה יבילים, למה לא מבנים קבועים?
זבולון אורלב: הרי התלמידים נמצאים שם.
גנאדי קמנצקי: לבנות שם ולבנות פה זה פחות או יותר אותו זמן.
גנאדי קמנצקי: אין קיצורי דרך.
זבולון אורלב: לא, זה עבור התלמידים הקיימים ואתה מר על תלמידים עתידיים – אם הבנתי אותך נכון.
יעקב כץ: והכול גדל, גדל, גדל.
יעקב כץ: עד שאתה תגמור כבר יצטרכו - - -
זבולון אורלב: גנאדי, אנחנו מכירים כבר כמה ימים, ומכירים לטובה.
זבולון אורלב: נראה לי שאו שאתה לא רוצה להבין את השאלה שלי או שאתה באמת לא מבין אותה.
זבולון אורלב: באה המועצה האזורית בטענה, לדעתי הגיונית.
זבולון אורלב: היא אומרת שהאוכלוסייה גדלה, אי-אפשר להגדיל הלאה והיא רוצה לפצל את בית-הספר ורוצה לתת מענה לתלמידים שלה, במועצה שלה.
זבולון אורלב: זו הטענה, שאתם קיבלתם אותה.
זבולון אורלב: מאה אחוזים, אבל בינתיים יש בית-ספר עם 1,500 תלמידים, והוא יישאר עם 1,500 תלמידים, אלא אם כן הוא לא יישאר עם 1,500 תלמידים, ואת זה גם תגידו.
זבולון אורלב: השאלה היא - אחרי שייפתח בית-הספר החדש בגוש עציון, אני מניח שעדיין X תלמידים ימשיכו לנסוע ל"אורות עציון".
גנאדי קמנצקי: זה תלוי במועצה.
גנאדי קמנצקי: זו לא חובה בכלל.
גנאדי קמנצקי: המועצה יכולה להחליט שהיא לא נותנת אישורים.
זבולון אורלב: אבל בית-הספר שאתה בונה נותן לכל הילדים שנוסעים מגוש עציון ל"אורות עציון", והכוונה היא שמאז שבית-הספר הזה ייבנה יותר אין ילדים מגוש עציון שנוסעים ל"אורות עציון"?
גנאדי קמנצקי: זו תהיה החלטה של המועצה.
זבולון אורלב: השאלה היא איזה גודל בית-ספר אתה בונה.
גנאדי קמנצקי: אנחנו נבנה שלוש-ארבע כיתות.
זבולון אורלב: אתה הרי עושה פרוגרמה, ובפרוגרמה יש לך צפי תלמידים.
זבולון אורלב: אז תסביר לי מה צפי התלמידים שלכם: האם מבחינת
זבולון אורלב: כם צפי התלמידים, שאישרתם, זה צפי תלמידים שיותר גוש עציון לא שולח ל"אורות עציון"?
גנאדי קמנצקי: זאת העמדה.
זבולון אורלב: אוקיי, שמעתי.
זבולון אורלב: זאת העמדה כפי שהבנתם מגוש עציון, ואתם קיבלתם אותה.
זבולון אורלב: את זה לא שמענו בישיבה הקודמת.
זבולון אורלב: בסדר, הבנתי.
זבולון אורלב: אתה אומר שבינתיים, אם יש קשיים ל-1,500 תלמידים, יפנו מי שיפנו, ויקבלו מבנים יבילים.
זבולון אורלב: לא נשאיר תלמידים ללא קורת גג.
גנאדי קמנצקי: חס וחלילה.
יעקב כץ: כבוד היושב ראש, השאלה שלי היא כזאת: לפי הצפי שנראה כרגע, ואני מניח שראשי המועצה יאשרו את זה – הם גם שמחים על כך - ובעזרת השם, אולי לקראת הבחירות שתהיינה תוך שנתיים, אולי גם משרד ראש הממשלה יאשר יותר בנייה באפרת ובגוש עציון - - -
שאול גולדשטיין: כששלי יחימוביץ תהיה שר הביטחון?
יעקב כץ: אנחנו מתפללים, הרב גולדשטיין.
יעקב כץ: אנחנו כל החיים מתפללים.
יעקב כץ: בהנחה שכל מה שאומר גנאדי זה נכון - -
זבולון אורלב: אין הנחה – כל מה שהוא אומר זה נכון.
יעקב כץ: - - שאפרת לא תגדל יותר, ואז לעתיד, כשייגמרו החללים בגוש עציון פתאום נראה - - -
זבולון אורלב: הוא אמר שמבחינת הפרוגרמה העתידית הם לוקחים בחשבון שילדי גוש עציון, לא צריך לבנות עבורם באפרת כיוון שילדי גוש עציון ילמדו בגוש עציון.
זבולון אורלב: זה מה שהוא אמר.
זבולון אורלב: לא דובר על הגידול הטבעי של אפרת.
יעקב כץ: הבנתי את זה.
יעקב כץ: אבל מה שארעי הוא בדרך כלל הקבוע, ואנחנו יודעים מניסיון העבר שבמקומות האלה מעולם לא היה צריך לבטל כיתות אלא רק להוסיף כיתות, אז יש להניח שאם נבנה היום גם פה וגם שם, תבוא פנייה מרביבי להוסיף כיתות לימוד פה ושם, שני המקומות יתמלאו ואף אחד לא יישאר חסר.
יעקב כץ: נכון שיביל פותר בעיה לרגע, אבל בהנחה שהרים האלה יקרו, למה לא ללכת לבנייה פרוגרמטית בשני המקומות?
יעקב כץ: את מה שגוש עציון חפצה לבנות בבתי קבע ואת אפרת, כפי שכבר היום אנחנו רואים שהם צריכים ומתוך הנחה שזה מה שיהיה, לבנות גם שם, להגדיל את הפרוגרמה בעוד 13 חללים.
גנאדי קמנצקי: ההחלטה שלנו היא לא החלטה עכשיו ולעיל.
גנאדי קמנצקי: אנחנו עוקבים אחרי מה שקורה גם באפרת ונמשיך לעקוב.
גנאדי קמנצקי: במידה שיהיו שם תוכניות וביצוע של הבנייה - - -
יעקב כץ: של המציאות.
גנאדי קמנצקי: לא, המציאות קיימת לגבי המצב של היום מבחינת מספר התלמידים.
יעקב כץ: אבל בעתיד הכול גדל.
גנאדי קמנצקי: אבל מבחינה אורבנית עוד לא קורים רים אמיתיים.
גנאדי קמנצקי: אם נראה שקורה משהו אז נבדוק את זה, כי גם בסיטואציה - - -
יעקב כץ: הייתה פניה אליכם מאפרת להוסיף את כיתות הלימוד?
גנאדי קמנצקי: אנחנו לא יכולים לבנות גם וגם.
גנאדי קמנצקי: לצערנו, התקציב שלנו, של המינהל לפיתוח, לא גדול.
יעקב כץ: למה לא יכולים לבנות גם וגם?
יעקב כץ: אני לא מבין.
יעקב כץ: אם פה צריך ופה צריך - - -
גנאדי קמנצקי: כי אין בזה צורך לטווח של שלוש-חמש שנים.
גנאדי קמנצקי: מספר התלמידים ירד באופן כאשר יהיה בית-ספר בגוש עציון.
גנאדי קמנצקי: ואם באפרת הרים ישתנו אז אנחנו נשנה, נוסיף גם באפרת.
יעקב כץ: אם הייתי שר החינוך הייתי אומר לך שאתה לא צודק, אבל אני רק חבר ועדה.
זבולון אורלב: מי מר קודם?
זבולון אורלב: עודד, אתה בעל הבית של בית-הספר, לא? בבקשה.
עודד רביבי: ר ראשון, בניגוד למה שחוזר כחוט השני בפרוטוקול שחברי שאול הראה לי הבוקר, ביני לבין שאול יש הירות, יש הסכמה, יש הבנה.
עודד רביבי: להציג את הרים כאילו הסיבה היחידה שבית-הספר "אורות עציון" לא גדל באפרת היא שאנחנו לא מרים, זה פשוט מאוד סילוף של העובדות.
זבולון אורלב: חשוב מאוד שאמרת.
עודד רביבי: גם היוזמה לצאת לתוכנית אסטרטגית משותפת לחינוך נולדה מתוך התובנה שבמרחב הגיאוגרפי שבו אנחנו חיים הילדים לא מבינים מה הגבולות של הרשויות, ואנחנו צריכים לתת מענה כולל לכלל הילדים.
עודד רביבי: יחד עם זאת, יש רים שאנחנו, כראשי רשויות, לא יודעים לעשות.
עודד רביבי: אני חושב שאתה בכוונה ולא בכדי החלטת לפני 20 שנה לפתוח בית-ספר משותף ולא בית-ספר אזורי, כי ההגדרות הן שונות.
עודד רביבי: אפרת היא מועצה מקומית, היא לא מועצה אזורית.
עודד רביבי: היא לא יודעת לתת את המענה לצרכים שיש במועצה אזורית.
עודד רביבי: תסתכל איך נראית קריית החינוך של גוש עציון ואיך נראים בתי-הספר של אפרת - זה הבדל של שמיים וארץ.
עודד רביבי: אין לי אף בית-ספר באפרת שיש לו סובה לאוטובוסים.
עודד רביבי: היום יש מציאות שלאפרת נכנסים כל בוקר 17 אוטובוסים של גוש עציון, שמביאים ילדים של גוש עציון, לתוך הכבישים הצרים של אפרת ויוצרים פגיעה באיכות החיים של תושבי אפרת.
עודד רביבי: לצורך כך, רק בשנתיים האחרונות השקענו למעלה מ-3 מיליון שקל כדי לנסות להסדיר את התנועה מחוץ לבית-ספר "אורות עציון" בנות ועכשיו אנחנו עובדים על בית-ספר "אורות עציון" בנים, כדי להתמודד עם מאסת האוטובוסים הזאת שנכנסת לתוך היישוב, כשהיישוב לא תוכנן לתת מענה לבית-ספר אזורי.
עודד רביבי: העובדה שיש באפרת הקפאה זה לא סוד, אתם מכירים את זה טוב מאתנו, כשותפים לממשלות ישראל לדורותיהן.
עודד רביבי: הסיפור נותן את אותותיו, בסופו של ר, במספרים.
עודד רביבי: בעשר השנים האחרונות הממוצע של משפחה באפרת ירד מ-4.9 נפשות למשפחה ל-4.2 נפשות למשפחה.
עודד רביבי: באפרת יש גני ילדים ריקים, חבר הכנסת כץ.
יעקב כץ: זה מזעזע.
עודד רביבי: אנחנו גם נגיע למצב של כיתות ריקות, כי כמות הילדים באפרת הולכת ומתמעטת, האוכלוסייה הולכת ומתבגרת.
עודד רביבי: לכן, במציאות הזאת, כל בנייה שאני יכול להביא לאפרת, ולא משנה אם זו בנייה של חינוך, בנייה של מסחר או בנייה של תעשייה - בוודאי שאני בעד.
עודד רביבי: בגלל זה גם יצאה הקריאה שלי למשרד החינוך לבנות את בית-הספר הנוסף של "אורות עציון" באפרת, אבל צריך להבין שיש לזה משמעויות.
זבולון אורלב: פנית למשרד החינוך להגדיל את הבנייה ב"אורות עציון"?
עודד רביבי: כן.
עודד רביבי: גם לא הסתירו את זה, אמרו את זה פה לפני כן.
זבולון אורלב: אבל אמרת שיש לך בעיה עם האוטובוסים.
עודד רביבי: נכון.
עודד רביבי: למרות זאת – מאחר שתושבי אפרת בסופו של ר בוחנים אותי אם אני בונה או לא בונה, כאילו שסמכותי לבנות, כל יסודות שאני מצליח לשים באדמה – אני בעד.
עודד רביבי: אבל אני אומר שבסופו של ר גם את זה צריך לבחון במבחן המינהל, אם הוא יכול לאשר לי או לא.
עודד רביבי: משרד החינוך אמר תשובה מאוד ברורה: לך, באפרת, אין צורך בכיתות נוספות כי גם היום אתה במצב של יתר כיתות על כמות הילדים שיש לך באפרת.
עודד רביבי: המצב ב"אורות עציון", למיטב הבנתי – ואני לא רוצה לנהל פה פינג-פונג ודו-שיח – אנחנו פותחים את שנת הלימודים ב-1 בספטמבר באפס פערים של כיתות לימוד עבור ילדים.
עודד רביבי: הנתונים שאומרים שיש פערים נובעים מכמה רים: מהחלטות מבורכות של עמותות, וזה קורה גם ב"אורות עציון" וגם ב"עשה חיל", על כך שמקטינים את מספר הילדים בכיתה.
עודד רביבי: ברגע שמקטינים את מספר הילדים בכיתה נוצר צורך בחללים נוספים.
עודד רביבי: אז גם ב"עשה חיל", שאין שם צפיפות ובית-הספר בנוי על-פי הפרוגרמה, יש לי בסופו של ר חוסר בחללים כי בית-הספר חולק ליותר כיתות ממה שמשרד החינוך בונה חללים.
עודד רביבי: אבל אם משרד החינוך ייקח את המטראז' הבנוי של בית-הספר, יחלק אותו ל-40 ילדים פר כיתה, למיטב ידיעתי אין לנו פער.
עודד רביבי: כשהיה פער, כמו שהיה בתחילת השנה שעברה, ידענו להביא מבנים יבילים, למרות שאני אומר לפרוטוקול שאנחנו נגד מבנים יבילים.
עודד רביבי: מבנים יבילים גוררים את הרשויות להוצאות כי, כמו שאמר חבר הכנסת כץ, המבנים היבילים הופכים להיות קבועים ואחרי שלוש שנים מתחילים להתגלות פערים במערכות כיבוי אש ובתקני בטיחות, וזה בור בלי תחתית שהוא לא טוב לנו.
עודד רביבי: אנחנו בעד בינוי קבע ולא מבנים יבילים.
עודד רביבי: המצב שנוצר ב"אורות עציון", בעיני – ואמרתי את זה לחברי העמותה אין-ספור פעמים - מקפח את ילדי אפרת, ואסביר למה.
עודד רביבי: אם בית-הספר "אורות עציון" הוא כזה מבוקש ונוצרת שם צפיפות, ותנאי המחייה של התלמידים הם פחות טובים מאשר בבית-ספר אחר, ילדי אפרת מקופחים.
עודד רביבי: אם יש לי יותר ילדים שנאבקים על פיסת קרקע בחצר, זה פוגע באיכות החיים של התלמידים האלה.
עודד רביבי: נוצרת מציאות נוספת.
עודד רביבי: היום לאפרת יש שלושה בתי-ספר יסודיים: "עשה חיל" - כולו אפרת, "אורות עציון" בנים ובנות – חצי-חצי אפרת וגוש עציון.
עודד רביבי: נוצר מצב שמחלקת החינוך של אפרת מטפלת בבית-ספר יסודי שלם של ילדי גוש עציון, על כל המשתמע מכך: ועדות השמה, שירות פסיכולוגי, תקורות של מחלקת חינוך.
עודד רביבי: כל הליווי של מחלקת החינוך על בית-הספר השלישי הוא לא עבור ילדי אפרת.
זבולון אורלב: אתה מקבל אגרת תלמידי חוץ?
עודד רביבי: אני מקבל את האגרה, אבל האגרה, אנחנו יודעים, לא מכסה את כל העלויות.
עודד רביבי: כשאני בא במיזם ורוצה לטעת 8,000 עצים בט"ו בשבט, אני לוקח את כל ילדי בתי-הספר לנטיעות, בלי לבדוק בתעודת הזהות של הוריהם איפה הם גרים.
עודד רביבי: שאול גולדשטיין, בצדק, החליט שהוא לא רוצה לטעת נטיעות, הוא רוצה להניף את דגל ישראל.
עודד רביבי: לקח את הכסף והשקיע בבתי-הספר שלו.
עודד רביבי: אבל אני, בסופו של ר אני לוקח כסף של משלמי המסים של אפרת ומשקיע בילדי גוש עציון.
עודד רביבי: היום אני לא יודע להגיד למשרד החינוך שיש לי צורך בבינוי נוסף עבור ילדי אפרת.
עודד רביבי: אני אחראי כרגע רק על ילדי אפרת.
זבולון אורלב: אמרת שכן פנית להגדיל.
עודד רביבי: פניתי בהתחלה, כמו שהצגתי.
עודד רביבי: בסופו של ר, התשובה של משרד החינוך אומרת: אין ילדים שמצדיקים בינוי נוסף.
זבולון אורלב: ואתה לא חולק על זה.
עודד רביבי: לצערי.
זבולון אורלב: שאול, בבקשה.
שאול גולדשטיין: האמת היא שאחרי מה שעודד אמר אין לי הרבה מה להוסיף, אבל צריך להגיד משהו אז אגיד.
זבולון אורלב: אם אני מבין נכון, ואני חושב שאני מבין נכון, חלק מהאישור של מנכ"ל משרד החינוך לפני 20 שנה לאשר בית-ספר משותף היה בגלל ש"אורות עציון" מקיים תוכנית ממלכתית-דתית מיוחדת, שקוראים לה "ברקאי".
זבולון אורלב: זו שיטה חינוכית שיש לה תומכים ויש לה חולקים, כל אחד בעמדותיו וזה לגיטימי.
זבולון אורלב: יש בתי-ספר ממלכתיים-דתיים לא מעטים שפועלים בשיטת "ברקאי", וכך הוכר הצורך.
זבולון אורלב: באים הורים מגוש עציון ואומרים שרוצים שיטת "ברקאי".
זבולון אורלב: באה המועצה האזורית ואומרת: עד כאן.
זבולון אורלב: כל עוד היינו קטנים ואי-אפשר היה שכל אחד יקים לעצמו בית-ספר, אז הסכמנו שיהיה בית-ספר משותף.
זבולון אורלב: ברוך השם, האוכלוסייה גדלה וגוש עציון רוצה לקיים לעצמו את מוסדות החינוך שלו.
זבולון אורלב: התשובה תהיה: מה לגבי ההורים שרוצים שיטת "ברקאי"?
שאול גולדשטיין: קיימנו תוכנית אב לחינוך בשנתיים האחרונות.
שאול גולדשטיין: הוביל אותה סמנכ"ל משרד החינוך לשעבר, איציק כהן.
שאול גולדשטיין: הוא עשה עבודה ארוכה וגדולה.
שאול גולדשטיין: לצורך תוכנית האב הקמנו חמש קבוצות עבודה, יחד עם אפרת.
שאול גולדשטיין: דנו בכל הנושאים החינוכיים של גוש עציון, מתוך מחשבה שגם אם אנחנו חושבים שהחינוך שלנו מצוין – והוא מצוין, אנחנו רואים את הבוגרים שלנו, את הילדים שלנו ואנחנו מאוד גאים בילדים שלנו - - -
זבולון אורלב: אני מבין שיש עכשיו מנהל מחלקה לחינוך חדש, אריה ניסן.
שאול גולדשטיין: נכון.
זבולון אורלב: אז אני מברך אותו בשם הוועדה בהצלחה.
שאול גולדשטיין: הוא נכנס לעבודה ביום חמישי הקרוב באופן פורמלי.
זבולון אורלב: קיבלתם אדם ראוי ומשובח.
שאול גולדשטיין: תודה רבה, נמסור לו.
שאול גולדשטיין: עשינו תהליך חינוך עם התושבים.
שאול גולדשטיין: הקמנו קבוצות עבודה, למעלה מ-70 הורים לקחו חלק שוטף בכל התהליך, לראשונה בהיסטוריה של גוש עציון.
שאול גולדשטיין: דרך אגב, כשאני אומר גוש עציון, אצלי אפרת וגוש עציון זה יחד.
שאול גולדשטיין: אנחנו מכבדים אחד את השני ברשויות, אבל האזור הגיאוגרפי שלנו לא מבחין בגבולות של משרד הפנים.
שאול גולדשטיין: התהליך הזה דן בכל האלמנטים של החינוך בגוש עציון, גם זה בתי-הספר השונים והכיוונים השונים, אם זה חינוך מיוחד, אם זה יחסים עם ההורים, חינוך לא פורמלי.
שאול גולדשטיין: באמת לקחנו את כל הנושאים הכי כבדים של החינוך ודנו בהם, כולל נושאים שלא תמיד אתה יכול לר עליהם, כמו חינוך פרטי מול חינוך ציבורי וכן הלאה.
שאול גולדשטיין: הוועדה הזאת, שדנה בבתי-הספר היסודיים, החליטה פה אחד שבתי-הספר החדשים של גוש עציון יוקמו באזור המרכזי שלנו.