GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אחמד טיבי: אפשר להעביר חלק מהאנשים האלה למקצועות הסיעוד, שהם חסרים ויש כאלה שמסכימים.
אחמד טיבי: מי שמסכים, אפשר להעביר אותו וזה מחייב גם תקציבים נוספים וקורסים מתאימים של הסבה מקצועית.
אחמד טיבי: אני העליתי את הנושא של גנים טרום-חובה, אשכול 3 באזור המשולש בעיקר, לפני היציאה לפגרה והזכרתי את המספרים באזור המשולש, שם יש 7269 ילדים בגיל הזה.
אחמד טיבי: 4046 מהם בגנים פרטיים ו-3223 ללא מסגרת.
אחמד טיבי: בישוב טייבה, הישוב שבו אני מתגורר, יש 1793 ילדים בגילאים האלה והשר, ואני מברך על כך, הודיע מעל הדוכן שהוא החליט להכניס 4 ישובים במשולש וגם את אבו-גוש כנוסף: טייבה, כפר ברא, ג'לג'וליה, כפר קאסם ואבו-גוש.
אחמד טיבי: זה מחייב.
אחמד טיבי: הוא אמר שהוא יעשה את זה.
אחמד טיבי: 80% מהעלויות יכוסו במשך 3 שנים.
אחמד טיבי: הנושא השני שאני רוצה לדבר עליו זה היעדר מתקנים.
אחמד טיבי: אתה מביא בית ספר יהודי וערבי ואתה רואה שיש הבדל סטרוקטורה, מכשירים, מתקנים, מעבדות.
אחמד טיבי: זה הבדל ברור.
אחמד טיבי: מתקנים, אני מתכוון למתקני ספורט, מעבדות וספריות וכדומה.
אחמד טיבי: הפער הוא אדיר, הפער ניכר והמצב צורם.
אחמד טיבי: לכן, נשאלת השאלה מה לגבי תקציב מתקנים בתוך בתי הספר הערביים.
אחמד טיבי: הנושא השני שאני רוצה להדגיש אותו הוא אמנם - -
אלכס מילר: אתה כבר בפעם החמישית בנושא השני.
אחמד טיבי: זה נושא שני שמתחלק לא' תג וב' סיגמה...
אחמד טיבי: יש פיזיות
אחמד טיבי: רפיסטים ומקצועות פרה-רפואיים, שעובדים למשל במתי"א, בדרום, שהבטיחו להם שהם יהיו חלק מאופק חדש, דוקטור שמחון, למרות שאת ממונה על מחוז הצפון אבל יועץ השר, עבדאללה חטיב כאן, ואנשים אחרים הבטיחו להם בכל שנה שהם יהיו חלק באופק חדש, פיזיותרפיסטים שעובדים במתי"א ודוחים אותם כל שנה.
אחמד טיבי: האנשים האלה פנו אלי וכל שנה ההבטחה הזאת ניתנת ולא מתממשת.
אחמד טיבי: למה לא להכניס את האנשים האלה, שהם חלק ממערכת החינוך, ממשרד החינוך, מועסקים בבתי ספר במתי"א, למה לא הכניסו אותם לאופק חדש?
אחמד טיבי: יש נושא רגיש שבדרך כלל או בישיבות פרטיות או לפעמים בעיתונות ערבית של סוף השבוע מעלים אותו או במסעדות או בבתי קפה, אני רוצה להעלות אותו פה פעם שנייה או שלישית וזה התנהגות לא מקצועית של מפקחים במשרד החינוך.
אחמד טיבי: מפקחים במשרד החינוך מתנהגים כאילו הם אלוהים.
אחמד טיבי: בשלב זה לא אזכיר שמות אבל אם המצב יישאר כך, אני אאלץ להזכיר שמות מעל הדוכן, של אנשים שמתנהגים באופן משפיל למורים וגם למנהלים.
אחמד טיבי: הם חושבים שהמינוי שלהם הוא מינוי נצחי ושהם חשובים יותר ממי שמעליהם וממי שתחתם, ולעתים המינויים שלהם, לרבות נפוטיזם, מינוי מקורבים, קרובי משפחה וכדומה, הם מקוממים את כל הישוב, את כל הסביבה, את כל המרחב, עד כדי כך שאנשים כופרים במערכת.
אחמד טיבי: תשאל כל מורה והוא יגיד לך את המינויים הלא מקצועיים שעשה מפקח א' ומפקח ב'.
אחמד טיבי: אני מתכוון להציע הצעת חוק להגביל את הכהונה של מפקחים אזוריים, כמו שעשיתי לגבי מנהלי מחלקות בבתי חולים וכמו מנהלי בתי חולים.
אחמד טיבי: אין פריבילגיה מיוחדת למפקחים, במיוחד מפקחים שמשפילים מורים ומשתמשים בסטאטוס שלהם כאילו מדובר בעריצים.
אחמד טיבי: בתקופה הזאת גם עריצים ודיקטאטורים נופלים, והגיע הזמן שהמצב הזה יחול גם על העריצים במשרד החינוך, ואני מתכוון למפקחים ערבים במשרד החינוך.
אחמד טיבי: בנוסף, אדוני היושב ראש, יש מחסור במסגרות של חינוך מיוחד.
אחמד טיבי: אני מציע שיהיה יחס רציני לאפשרות של הגדלת התקציב לחינוך מיוחד כדי להגדיל את המסגרות.
אחמד טיבי: אני אסיים במסקנה של דוח מקינזי, אדוני היושב ראש, ששם המאמץ צריך להיות מופנה גם לאיכות של המורה, והזכיר לי חבר הכנסת אורלב את המשפט שנאמר שם, שאיכות מערכת החינוך לא צריכה להיות גבוהה יותר מאיכות המורה.
אחמד טיבי: אני חושב שהנושא הזה חשוב.
אחמד טיבי: המורה הוא גורם מכריע בעיצוב דמותו של התלמיד, רמתו, רמת מערכת החינוך ולכן, חשוב גם להשקיע במורים מצטיינים אבל במורה בכלל לצד לוגיסטיקה, סטרוקטורה, מבנים, מערכות וכדומה.
אחמד טיבי: אני מודה לך אדוני.
זבולון אורלב: אשתדל לעשות הכל בקצרה.
זבולון אורלב: ראשית, אני חושב שחשוב מאוד, אדוני היושב ראש, שוועדת החינוך תראה לעצמה משימה מאוד חשובה לפקח על משרד החינוך ועל יתר הגורמים כדי להבטיח שהחינוך במגזר הלא-יהודי בכלל, והיום אנחנו דנים במגזר הערבי בפרט, תהיה העדפה מתקנת עד אשר יוסדרו כל הדברים והמבחנים הם מבחנים מאוד פשוטים: הישגים לימודיים, סוגיית הנשירה, סוגיית העבריינות.
זבולון אורלב: הייתי רוצה לראות מדינה שכל המגזרים שווים ומקבלים את אותם תנאים, וילד לא צריך להיות שייך למגזר כזה או אחר כדי שיוכל לנצל את כל הפוטנציאל שלו.
זבולון אורלב: אני מברך על כך שמשרד החינוך, שמאז שהייתי "אבא" של תכנית החומש הראשונה, ממשיך בתכניות האלה.
זבולון אורלב: אני חושב שמינהל הפיתוח עושה עבודה חשובה.
זבולון אורלב: לומר לך, חבר הכנסת ברכה, אם 500 כיתות בחומש מתקציב של 2600 כיתות, אם זה ראוי או לא, לא הייתי מבטל את זה.
זבולון אורלב: צריך יותר, אני מסכים שצריך יותר אבל לא לבטל כי לצערנו, אני מבין שהאוצר לא צובע תקציב מיוחד להעדפות מתקנות אלא המשרד צריך לעשות את סדרי העדיפויות שלו, הפנימיים, וכל דבר בא על חשבון.
זבולון אורלב: אל תציירו פה תמונה כאילו במגזר היהודי כולם לומדים בבניינים מפוארים.
זבולון אורלב: אני יכול להביא אתכם למקומות כמו במגזר הערבי, ואני יודע שיש במגזר הערבי מקומות בלתי אפשריים - -
מוחמד ברכה: זה לא מנחם, לא אותי ולא אותך.
זבולון אורלב: אני רק אומר שמשרד החינוך צריך להתמודד עם מה שיש לו.
זבולון אורלב: אם היו פעם מקבלים את השיטה, את ה-BOT, שכמו שהבנין הזה שאנחנו יושבים בו נבנה בשיטה הזאת, כלומר, שזכיינים יוכלו לבנות והמבנה חוזר למדינה אחרי כך וכך שנים, אני חושב שבזמנו האוצר ומשרד החינוך תכננו אבל כל עוד הבנייה היא תקציבית, צריך לעשות מאמץ והוועדה צריכה לפקח על הממשלה, שהיא תמשיך בתכניות האלה של הצמצום לא ל-60 שנה אלא לזמנים יותר סבירים.
זבולון אורלב: אני מסכים מאוד עם כל אלה שדיברו באשר לתכנים.
זבולון אורלב: הסוגיה של הפיתוח המקצועי של המורים זאת נקודת הכובד.
זבולון אורלב: אני בהחלט מסכים עם הדבר הזה.
זבולון אורלב: אם אנחנו יכולים לגבש בהמלצות שלנו שהסוגיה הזאת, של הפיתוח המקצועי של המורים במגזר הערבי, צריכה לקבל את הדגשים המיוחדים.
זבולון אורלב: למשל, לפענח את השאלה שהיא חשובה מאוד לפענוח שהציג דוקטור זחאלקה, מה הפער בין הבנים לבנות, שזה באמת דבר שמחייב בדיקה.
זבולון אורלב: אמרתי פעם בהומור, אולי נחליף את המורים של הבנים והבנות, אז אולי לפי שיטת מקינזי זה צריך להעלות את רמת החינוך וההישגים הלימודיים אבל הסוגיה הזאת של הפיתוח המקצועי של המורים צריכה לקבל דגש ואולי גם פה צריכים לעשות את ההעדפות המתקנות בהשתלמויות, בהכשרות, בליווי המקצועי וכדומה.
זבולון אורלב: הדבר השלישי שאני רוצה לומר: הרשויות המקומיות לא יושבות כאן.
אלכס מילר: השלטון המקומי כאן.
זבולון אורלב: השלטון המקומי ולא הרשויות המקומיות.
זבולון אורלב: אני יודע להתנסח, קצת למדתי בסוגיה הזאת.
אלכס מילר: אחד יגיע.
זבולון אורלב: תראו, השיטה הנוהגת במדינת ישראל, שהחינוך בנוי על שותפות בין משרד החינוך לבין הרשויות המקומיות.
זבולון אורלב: אני חושב שאחת הבעיות הקשות של החינוך במגזר הערבי זאת הבעיה של הרשויות המקומיות, שאינן מתפקדות כראוי בסוגיה הזאת של החינוך.
זבולון אורלב: הן לא מקצות את ההקצאות הנכונות, את סדרי העדיפויות, הנפוטיזם וכל הסיפורים האחרים ואני באמת חושב שצריכים לקיים דיון מיוחד בסוגיה הזאת עם ראשי הרשויות, על מנת שגם פה יהיה שוויון בין היחס שנותנים.
זבולון אורלב: לא כל הרשויות המקומיות היהודיות אגב, אבל חלק בולט בהן, שיתנו גם במגזר הערבי את אותה תנופה, את אותו יחס, את אותה חשיבות, את אותו מעמד שיש למגזר הערבי.
זבולון אורלב: דוגמה, אני לא יודע את הנתונים אבל אני מנחש שהניצול של התקציבים שהמשרד מעמיד לרשות הרשויות המקומיות בכל הדברים הפיסיים, אני חותם לך שהניצול במגזר הערבי הוא נמוך יותר מהממוצע במגזר היהודי.
זבולון אורלב: יש תקציבים ולא מנצלים - -
מוחמד ברכה: זה לא נכון.
מוחמד ברכה: זה בפירוש לא נכון.
מוחמד ברכה: להיפך, מוציאים על החינוך מהתקציב השוטף.
זבולון אורלב: חבר הכנסת ברכה, אני לא יודע את הנתון אבל אני מנחש.
זבולון אורלב: יושב פה סמנכ"ל בכיר של משרד החינוך - -
מוחמד ברכה: אני יודע ע שני מקומות: על עיריית שפרעם ועיריית נצרת שזה אחרת.
זבולון אורלב: אני מסיים.
זבולון אורלב: הבנתי מתגובת הפנים של יגאל צרפתי שאני צודק.
סאהר איסמעיל: יש רשימה ארוכה של ישובים שלא ניצלו תקציבים מ-2008.
זבולון אורלב: עזוב אותי מרשימה, אני לא בעד שמות.
זבולון אורלב: אני מדבר כרגע על ממוצע ולא על רשות זו או רשות אחרת.
זבולון אורלב: דבר אחרון בקש לתכנים: באחת הישיבות הקודמות שלנו התברר שבניגוד מוחלט למדיניות משרד החינוך לעידוד השירות האזרחי, יש במגזר הערבי כניסה למוסדות החינוך של אנשים לא מורשים, שמסיתים נגד השירות האזרחי.
זבולון אורלב: אני מזכיר את הדבר הזה ואם משרד החינוך יגיב או לא, הייתי רוצה לדעת מה המשרד עושה בענין הזה על מנת שהמדיניות של מדינת ישראל ומשרד החינוך תתקיים בבתי הספר.
מוחמד ברכה: שישמעו מגוון דעות ויחליטו.
אלכס מילר: גברת שמחון תתייחס לנקודות שהעלו כאן בקצרה כי אנחנו אמורים לסיים את הישיבה.
אלכס מילר: לא, כי אין זמן.
קריאה: אי אפשר להזמין אנשים לבוא מרחוק - -
אלכס מילר: סליחה, אתה רוצה לצאת מכאן?
אלכס מילר: זה מקובל, אין מה לעשות, זה וועדה של הכנסת.
אלכס מילר: מי שמדבר כאן ומתייחס זה קודם כל חברי הכנסת, אין מה לעשות.
מוחמד ברכה: היא יושב ראש של ועדת המעקב לענייני החינוך הערבי, וזה דבר שהוא פרופר התחום שלה.
אלכס מילר: תודה רבותי, לא צריך לנהל אותי.
אחמד טיבי: אתה מתכוון קטגורית לא לתת לה או שיש תור?
אלכס מילר: לא, פשוט נגמר לנו הזמן.
אורנה שמחון: אני אתייחס בקצרה לדברים שהעלו חברי הכנסת ואנסה לתת תשובות לחלקם: לגבי איכות ההוראה: אני רוצה לומר לחברי הכנסת שאני יותר מאשר מסכימה אתכם, שאיכות ההוראה במגזר הערבי היא גורם מספר 1 להישגים הנמוכים ואנחנו עושים מהלך מאוד גדול סביב הסוגיה הזאת.
אורנה שמחון: אני רק אתן מספרים ממחוז הצפון: מתוך 350 מכסת פרישות שקיבלתי, מחציתם הוקצו למגזר הערבי תוך פיטורי המורים והמנהלים פיטרנו השנה 25 מורים ומנהלים, מחציתם מהמגזר היהודי והערבי בגלל איכות ההוראה.
אורנה שמחון: זה כמובן תהליך מאורגן ומסודר.
ג'מאל זחאלקה: זה פיטורים או פנסיה מוקדמת?
אורנה שמחון: אמרתי פרישות.
אורנה שמחון: היתה לי מכסה של 335, מחציתם הוקצו למגזר הלא-יהודי.
אורנה שמחון: לגבי פיטורים פדגוגיים בתהליך פדגוגי מסודר וסדור, היו לי 25 פיטורים פדגוגיים, חצי מהם מהמגזר הלא-יהודי.
אורנה שמחון: הבעיה המרכזית שאנחנו נתקלים בה בעיקר היא בעלויות בחטיבות העליונות, חלק מהם בעלויות פרטיות, רשתות או בעלות של רשות מקומית, ששם סוגיית העסקת המורים מאוד מורכבת.
אורנה שמחון: הנושא הזה נמצא על סדר יומי ואני עובדת צמוד עם ראשי הרשויות והבעלויות על מנת לסגור את הפער שאתה ציינת אותו, של קליטת מורים מהסיבות הלא נכונות.
אורנה שמחון: זאת סוגיה כבדה שאנחנו צריכים לעמול ולעבוד עליה.
אורנה שמחון: הנושא השני שאני רוצה להתייחס אליו הוא הנושא של מינוי מנהלים.
אורנה שמחון: מינינו 87 מנהלים חדשים במחוז שלנו, כמעט מחצית מהם מהמגזר הלא-יהודי וזה אומר שהזרמנו דם חדש למערכת והתרבות הארגונית מתחילה ממנהל בית הספר.
אורנה שמחון: אז גם כאן עשינו איזה שהוא שינוי.
אורנה שמחון: לגבי שעות הלימוד: אני מוכרחה לשים סימן שאלה לנתונים שעלו כאן מכיוון שמשרד החינוך איננו עושה הבדלה בין תלמיד במגזר היהודי למגזר הערבי.
אורנה שמחון: יש שעות שצריכות להינתן במקצועות לימוד לכל תלמידי ישראל.
אורנה שמחון: עליהן, משרד החינוך מוסיף שעות תוספתיות שזה תקציב החומש למגזר הערבי, הבדואי והדרוזי, שהן שעות תוספתיות למערכת.
אורנה שמחון: יש לנו שעות יוח"א, שמוקצות גם למגזר הערבי ולכן, הסוגיה של שעות לימוד, אני רוצה להפריך אותה.
אורנה שמחון: לגבי הסוגיה של מחסור במסגרות חינוך מיוחד - -
ג'מאל זחאלקה: גברת שמחון, דווקא את, באופן אישי, יש שעות של מנהל מחוז, והטענה שאני שומע, אני רוצה להגיד לך את זה דוגרי, שזה מקור האפליה העיקרי.
ג'מאל זחאלקה: את ומנהלי המחוזות הם מקור האפליה העיקרי.
ג'מאל זחאלקה: צריך להגיד את זה בצורה בוטה בלי דיפלומטיה.
ג'מאל זחאלקה: זה מה שאני שומע.
אורנה שמחון: אני רוצה לומר לך שיש 4000 שעות שמגיעות למנהל מחוז לתקציב, שהתפקיד שלו הוא לתקן עיוותים, והתקציב שלו הוא לעודד יוזמות פדגוגיות.
אורנה שמחון: מימים ימימה השעות האלה הלכו לכיסוי שעות פרופסיונאליות לעודפי מורים, ואני חושבת שזה שגוי וזה לא נכון.
אורנה שמחון: אם יש עודפי מורים שהם לא טובים צריך לשלוח אותם מחוץ למערכת, אז עשינו הסדרה בנושא הזה.
אורנה שמחון: אני יכולה לתת לך פירוט של שעות שאני מקצה מתקציב סל מחוז לתיקון עיוותים ללא שום אבחנה בין מגזר למגזר.
אורנה שמחון: שעות מוסיקה, שעות אמנות וכן הלאה או לפעמים לבתי ספר קטנים שרק נפתחים ואני צריכה להוסיף כ-100 שעות לבית הספר כדי שיוכל ללמד את מקצועות הליבה.
אורנה שמחון: אני יכולה לספק לך את הנתונים.
אורנה שמחון: אולי נתון נוסף לגבי הפסיכולוגים: השר מודע לסוגיה של הפערים בפסיכולוגים.
אורנה שמחון: אגב, זה לא רק במגזר הלא-יהודי.
ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לעמוד על זה כי זאת שאלה חשובה מאוד והיא אמנם נוגעת לך, אישית, אבל זו אחת הטענות שאני שומע בכל מקום של מנהלי המחוזות.
ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה לצטט מי אמר אבל נאמר לי לא רק ממורים וממנהלים, וגם אנשים ממשרד החינוך אומרים: אנחנו, באופן מרכזי מסתדרים אבל פה, במחוזות, מנהלת או מנהל המחוז עושה אפליה בהקצאת שעות שלו, סל המנכ"ל.
ג'מאל זחאלקה: אני מאוד מבקש, גם מכבוד יושב ראש הוועדה, אנחנו רוצים נתונים על הנושא הזה.
זבולון אורלב: אי אפשר לשבת פה, ויושב חבר כנסת ומטיח האשמות.
זבולון אורלב: זה לא מתאים, זה לא ראוי.
ג'מאל זחאלקה: זה לא אשמה, זו שאלה.
ג'מאל זחאלקה: מה זה לא ראוי?
ג'מאל זחאלקה: זה נכון.
ג'מאל זחאלקה: במקרה זה נכון.
זבולון אורלב: תפסיקו לשחק את האסטרטגיה של - -
ג'מאל זחאלקה: אני אגיד לך, אם אני רוצה לנתח את המספר של שעות לתלמיד ערבי ושעות לתלמיד יהודי, אחת התיאוריות של הפער היא סל מנהל המחוז.
ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שלא הגברת שמחון - -
זבולון אורלב: אני מוכן לנתח את זה אתך.
אלכס מילר: אם יש לכם נתונים חד משמעיים, חבר הכנסת זחאלקה, אתה מוזמן - -
ג'מאל זחאלקה: הנתונים אצלם ואני רוצה לשמוע נתונים, זכותי לבקש נתונים.
ג'מאל זחאלקה: אתה צריך לברך אותי על זה שאני דורש את זה, שאני שם את האצבע על המקור.
זבולון אורלב: לבקש נתונים כן אבל לא - -
ג'מאל זחאלקה: אתה יודע למה צעקת?
ג'מאל זחאלקה: כי אתה יודע שזה נכון.
ג'מאל זחאלקה: שמתי את היד שלי על האצבע הנכונה.
זבולון אורלב: הואיל ואני יודע יותר ממך - -
ג'מאל זחאלקה: אני יודע שזה נכון.
ג'מאל זחאלקה: זה נכון וזה נמסר על ידי אנשים ממשרד החינוך.
זבולון אורלב: זאת עלילה מה שאתה אומר.
אורנה שמחון: אני רוצה לסיים, אני לא מבינה על מה הויכוח.
אורנה שמחון: אנחנו יכולים לתת נתונים.
אורנה שמחון: זה לא חשבון בנק של מנהל מחוז.
אורנה שמחון: התפקיד של מנהל מחוז זה לפתור בעיות בשטח.
אורנה שמחון: אתה נתת את הנתון הזה ואני לא רוצה להתווכח אתך.
אורנה שמחון: אנחנו נעביר את הנתונים בצורה מסודרת ותיווכח בזה בעצמך.
ג'מאל זחאלקה: את לא הכחשת.
אורנה שמחון: לא משנה, אני לא נכנסת אתך לויכוח.
אורנה שמחון: לגבי 100 תקנים לפסיכולוגים - השר הוסיף 100 תקנים ואנחנו חילקנו אותם בצורה מאוד מסודרת.
אורנה שמחון: יש קריטריונים שמגיעים מהמטה למי זה הולך, לפי פערים וכן הלאה ואני מקווה מאוד, חנה שדמי יושבת כאן, שהיא מנהלת את הסוגיה הזאת, היא יודעת שיש מחסור ואנחנו מקווים לסגור את הנושא.
אורנה שמחון: לגבי המתי"אות באופק חדש: אני רוצה לומר שאנחנו מובילים מהלכים של כניסה מדורגת של מפקחים, של מתי"אות לאופק חדש.
אורנה שמחון: זה נתון להסכם של הסתדרות המורים וזה נמצא על שולחננו, ואני מקווה שגם על זה ניתן פתרון.
אורנה שמחון: דבר אחרון לגבי הסוגיה של המפקחים: אני מאוד אשמח אם חבר הכנסת טיבי יעביר למנהלי המחוזות הרלוונטיים תלונה קונקרטית.
אורנה שמחון: אני מוחה על זה ואני מקווה שלא התכוונת לזה.
אורנה שמחון: המפקחים שלנו עושים עבודה טובה מאוד.
אורנה שמחון: אני החלפתי 40% מהמפקחים שלנו - -
אחמד טיבי: לא כולם.
אורנה שמחון: - - 40% מהמפקחים, לפחות אצלי במחוז מהמגזר הערבי הוחלפו בכוונת מכוון ונכנס דם חדש למערכת אבל תקלות יכולות לקרות ואם יש מקרה קונקרטי, אשמח לשמוע.
אלכס מילר: רבותי, ראשית, אני רוצה לברך את המורים והילדים וכל העוסקים בחינוך לפתיחת שנת הלימודים ולאחל שנה פוריה ומוצלחת.
אלכס מילר: עלו כאן סוגיות שונות וכמובן שאנחנו מברכים על אותה השקעה.
אלכס מילר: אמנם זו השקעה לא גדולה אבל מקסימאלית מבחינת התקציב ומשרד החינוך שהוא יכול להביא.
אלכס מילר: כמובן שאותן תכניות החומש שקובע המשרד, אנחנו נקיים דיונים כאן, בוועדה, מבחינת הדיווח והסידור בענין הפיזי של מערכת החינוך במגזר הלא-יהודי והפדגוגי.
אלכס מילר: יש פה סוגיות שהועלו על ידי חברי הכנס ת ואני מציע שחברי הכנסת שמעלים את הסוגיות המסוימות יעבירו לוועדה, אם אכן קיימות טענות כאלה ואחרות בנתונים שהם יכולים להביא כדי שנוכל לבדוק אותם בפועל.
אלכס מילר: אנחנו לא מסתמכים על שמועות אלא על דברים שקורים בפועל כי בסופו של דבר, כשמתחילים לבדוק דברים לעומק, לפעמים הם גם נראים אחרת.
אלכס מילר: אני חושב שלסוגיות שנעלה כאן בחודשים הקרובים הקשורות לחינוך מיוחד, לענין האבטחה - -
קריאה: תכנית החומש החדשה.
אלכס מילר: זה כבר נגמר בישיבה במרץ וכבר אמרתי אבל כל אותם דברים שלא הצלחנו לתת כאן התייחסות, אני מציע שאנחנו נקיים ישיבות נפרדות בנושא של חינוך מיוחד במגזר הלא-יהודי בנושא של האבטחה במגזר הלא-יהודי ובכל אותם נושאים שלא הצלחנו להעלות, אני מציע שכל מי שהגיע לכאן ולא הצליח לקבל זכות דיבור, שיביא לנו את זה בצורה מסודרת ואנחנו נעלה את זה בישיבות הקרובות.
אלכס מילר: צהריים טובים לכולם, רבותיי אנחנו ממשיכים בסדר היום.
אלכס מילר: אנחנו מקיימים כאן דיון משותף לוועדת החינוך וועדת חוץ וביטחון.
אלכס מילר: אנחנו בתאריך 27.6.2011, כ"ה בסיוון תשע"א.
אלכס מילר: יש לנו נושא – הצעה לסדר היום (דיון מהיר) תפילת "יזכור" של חברת הכנסת עינת וילף והצעה לסדר (דיון מהיר) החלטת הרמטכ"ל על שינוי בנוסח ה-"יזכור" של חברת הכנסת אילן גילאון.
אלכס מילר: אנחנו בפרוטוקול 433 של וועדת חינוך.
אלכס מילר: אני אתן לחברי הכנסת לנמק את הבקשה לדיון, ואחר כך אנחנו נשמע את כל מי שרוצה להתייחס.
אלכס מילר: אני רק מבקש רבותיי, כל מי שבעצם לא מייצג את הפונים אליהם כמו משרד הביטחון וכו', אנא להירשם בצורה מסודרת – שם, שם משפחה ותפקיד.
עינת וילף: תודה רבה יושב הראש ואני מברכת על כך שהדיון מתקיים בכנסת, ובמיוחד על כך שהוא משותף גם לוועדת החינוך וגם לוועדת משנה של וועדת חוץ וביטחון.
עינת וילף: אני רוצה להתחיל, יש כאן בעצם ---
אילן גילאון: מי זה חברי וועדת המשנה?
עינת וילף: זה בסדר, היה אמור להיות חיבור.
אלכס מילר: אין פה ---
נסים זאב: אני חבר ועדה.
עינת וילף: אני רוצה להתייחס לשני היבטים - אחד בקצרה ואחד באריכות.
עינת וילף: אחד זה הנושא בעצם של הדיון האזרחי אל מול הדיון הצבאי.
עינת וילף: יש היבט אחד שהוא ההיבט של הטכסים הצבאיים, הוא ההיבט של פקודת מטכ"ל, ועל כך מבחינתי אני מברכת על הקמת הוועדה על ידי הרמטכ"ל.
עינת וילף: כולנו כבר בינתיים דווחנו על הדרך שבה התגלגלה כל הפרשה, ושתשובה לקונית, על ידי המזכירות, יצרה בעצם סוג של פיצוץ לגבי הנושא של מה הנוסח הראוי.
עינת וילף: עם זאת, הטכסים הצבאיים אינם הטכסים היחידים, יש בעיקר את הטכס הממלכתי המרכזי, ובמיוחד בנושא הזה, למרות שאני חושבת שגם בהקשר רחב יותר, בעיני יש לממשלת ישראל ולכנסת מקום חשוב לומר את דברם.
עינת וילף: כי לא מדובר כאן אך ורק בהחלטה צבאית ובפקודת מטכ"ל, אלא בטכס שהוא טכס ממלכתי, וכל הדיון כאן הוא בעצם אני חושבת דיון על שאלת מהות הממלכתיות.
עינת וילף: ולכן בעיני ראוי שלכל הפחות גם יתקיים הדיון, ובהחלט הדבר עלה גם בשיחות מקדימות, האפשרות שהוועדה לטכסים וסמלים תעסוק בנושא הזה, ותגיד את דברה לכל הפחות במה שנוגע לטכס הממלכתי, כי כאן אני חושבת ---
אלכס מילר: את מתכוונת לוועדת שרים.
עינת וילף: כן, לוועדת שרים.
עינת וילף: שיגיד את דברה בכל מה שנוגע לטכס הממלכתי בנוסף לכנסת, כי אני חושבת שכאן בכל זאת חשוב להבהיר שלא מדובר אך ורק בדבר שהוא צבאי ושנתון להחלטתו הבלעדית של הרמטכ"ל.
עינת וילף: עכשיו לשאלה היותר גדולה.
עינת וילף: מאז שהנושא הזה עלה על סדר היום, נוצר הרושם כאילו מדובר בעצם בגלגול אחר, נוסף, של מאבק בין חילונים לדתיים, למרות שאם היו רואים, הרבה מהדוברים אפילו נגד, כלומר הדוברים שביקשו להשאיר את הנוסח 'יזכור עם ישראל', רבים מהם היו דתיים, אבל נוצר הרושם כאילו מדובר כאן במאבק שבין חילונים ודתיים.
עינת וילף: ולכן חשוב לי קצת לחזור טיפה לאישיותו של כותב ההפסד, שהוא היווה את הבסיס להספד, לטקסט של 'יזכור' הממלכתי, והוא ברל כצנלסון.
עינת וילף: עכשיו, כשברל כצנלסון כתב את ההפסד בעקבות מאורעות תל חי, הוא עשה את זה כאדם שהייתה לו חשיבות מיוחדת לחיבור בין ההיסטוריה.
עינת וילף: אני רוצה להקריא כמה משפטים ממאסה מופלאה, ואני ממליצה עליה בחום של אסף ענברי, הוא כתב גם את הספר 'הביתה' על הקיבוץ, והוא כותב על האופציה של ברל.
עינת וילף: וזו מאסה נהדרת מבחינת החשיבה של ברל ביחס להתחדשות של עם ישראל.
עינת וילף: הוא כותב ככה – "דרסטי ככל שהיה המפעל הציוני, ברל ראה אותו כפרק מאוחר בתולדות עם ישראל, לא כפרק ראשון בספר שהתחיל להיכתב זה עתה.
עינת וילף: הוא דגל בהמשכיות, בהתפתחות, בנביעת ההווה הארץ ישראלי מן העבר היהודי.
עינת וילף: הוא לא היה מסורתי במובן הדתי של המילה, אך הוא חיפש את יסודותיה הרלבנטיים עדיין של המורשת, שעליהם אפשר להשתית את הציונות".
עינת וילף: והוא כתב במאמר בשנת 1934, הוא כתב – "דור מחדש ויוצר אינו זורק אל גל האשפה את ירושת הדורות.
עינת וילף: הוא בוחן ובודק, מרחיק ומקרב, ויש שהוא נאחז במסורת קיים ומוסיף עליה.
עינת וילף: ויש שהוא יורד לגלי גרוטאות, חושף נשכבות, ממרק אותן מחלודתן, מחזיר לתחייה מסורת קדומה שיש בה כדי להזין את נפש הדור המחדש.
עינת וילף: אם יש בחיי העם משהו קדום מאד ועמוק מאד, שיש בו כדי לחנך את האדם ולחסן אותו לקראת הבאות, האם יהיה בזה ממידת המהפכה להתנכר לו".
עינת וילף: כלומר, הוא אדם שבכל מהותו ובשל כך גם לא עברת את שמו, האמין בהמשכיות של המפעל הציוני ביחס למורשת היהודית, ותמיד חיפש לייצר את החיבור.
עינת וילף: לכן, כשהוא כתב את ההפסד והשתמש במילה הראשונה בהספד במילה 'יזכור', הוא רצה בעצם להתייחס למסורת היהודית ולהעלות את התפילה בתוך ההספד, והוא יצר בעצם משהו חדש, והגדולה שלו הייתה להיעזר במסורת, לגשת אליה, ויחד עם זאת לחדש משהו שמתאים לחיים הציוניים ולתקומתו של עם ישראל בארץ ישראל.
עינת וילף: והוא יצר כאן דבר גדול שיש בו איזון עדין, ולכן כשהוא כתב 'יזכור עם ישראל', זו לא הייתה תפיסה חילונית.
עינת וילף: זו הייתה תפיסה מאזנת.
עינת וילף: תפיסה שמסתכל אל המורשת ויחד עם זאת מייצרת משהו חדש, שמתאים למאבק באותה עת של תל חי, מאוחר יותר מלחמת העצמאות, שכבר נכתב על ידי משהו אחר בהשארת הטקסט של ברל כצנלסון.
עינת וילף: אבל הוא חיפש את החיבור, הוא חיפש את האיזון.
עינת וילף: ולכן, ברגע שבא הרב הראשי גורן והכניס לפקודת מטכ"ל את הנושא של 'יזכור אלוהים', הוא בעצם מחק את האיזון העדין שאליו שאף ברל, ושהוא יצר בטקסט הייחודי הזה.
עינת וילף: הוא בעצם אמר אמירה שהיא מאד בעייתית.
עינת וילף: הוא אמר – אנחנו לא נהיה מוכנים לכך שתיצרו טקסטים שמשלבים, טקסטים שמתייחסים בכבוד למסורת, אך עם זאת יוצרים משהו חדש.
עינת וילף: אני בעצם אומר לכם, כרב ראשי, מרגש שהשתמשתם במילה 'יזכור', בעצם אנחנו מיד מחויבים ללכת עם התפילה, כי הטקסט יש לו רק את ההיבט של התפילה, ובעצם גזל מעם ישראל, מהציונות וכמובן ממי שכתבו את הטקסטים, את האפשרות לייצר את האיזון החכם והעדין הזה.
עינת וילף: ולכן, בעיני אין כאן דבר של חילוניות מול דתיות, חילונים מול דתיים.
עינת וילף: כי הטקסט המקורי היה גאוני באיזון שלו, בחיפוש שלו לשלב בין ההליכה למסורת לבין ההתחדשות הציונית.
עינת וילף: ולכן בעיני מאד חשוב שאלה שיישבו, בין אם זה בוועדת השרים לטכסים וסמלים, בין אם זה בוועדה של הרמטכ"ל, שתבינו מראש שהגדולה של ברל הייתה בעצם העובדה שהוא כבר שילב.
עינת וילף: שבמקום לכתוב הספד שהוא רק מודרני, הוא הלך אל המקורות, השתמש במילה 'יזכור', שנותנת לאנשים את ההקשר המסורתי, וכתב טקסט שמתאים לזמניו ולהתחדשות ולמאבק הציוני.
עינת וילף: כלומר, צריך להבין שהטקסט כפי שנכתב בראשיתו, היה לו כבר את האיזון, והניסיונות אחרי זה בעצם למחוק את 'יזכור עם ישראל' ולהפוך את זה ל-'יזכור אלוהים', מפרות את האיזון הזה באופן שבעיני אומר משהו מאד חמור ומאד מדאיג לגבי היכולת הציונית לשלב בין העבר לבין ההווה.
אלכס מילר: בבקשה, חבר הכנסת גילאון.
אילן גילאון: כן אדוני, אני אחסוך לי את האנתולוגיה הזאת, משום שאני מקבל את האנתולוגיה שחברת הכנסת עינת וילף עשתה פה במקרה הזה, ואני רק אעיד על עצמי שאני איש חילוני, יהודי בן חורין מול מורשתו, המורשת חשובה לי, אני נותן לה כבוד ואני בוחר לבחור ממנה כאדם בן חורין את מה שאני רוצה.
אילן גילאון: וכאשר ברל כצנלסון כתב את ה-'יזכור' לרגל הרוגי תל חי, הוא התכוון שעם ישראל יזכור וגם משום כך הצבא הוא צבא העם, הוא לא צבא השם.
אילן גילאון: הוא לא צבא אלוהי ישראל.
אילן גילאון: והחשוב הוא שהעם יזכור.
אילן גילאון: מה זאת אומרת לומר עוד בלשון ציווי – 'יזכור אלוהי ישראל'?
אילן גילאון: ואם לא?
אילן גילאון: המשמעות של יזכור העם היא משמעות כפולה ומכופלת, במובן הזה שזה לזיכרון, שזה ושמרתם לנפשותיכם, וברגע ובמחי ובאבחה אחת, הרב גורן למעשה שגה.
אילן גילאון: וחברת הכנסת וילף, זה לא נכנס ישר אז לפקודות המטכ"ל.
עינת וילף: בדיוק, הוא עשה מאבק ארוך.
אילן גילאון: זה היה לאט לאט, לאט לאט, ודווקא בעניין הזה אני הרבה יותר מוטרד, משום שיש כאן זליגה שמתחברת עם עוד דברים בתוך צבא העם, שלאט לאט מנסה ומבקש להפוך לצבא השם, כאילו יש תחרות בין הרבנות הצבאית לקצין חינוך ראשי.
אילן גילאון: ואני אגיד לך, אני מעוניין בעוד אלמנט.
אילן גילאון: אני עשיתי את שירותי הצבאי במפקדת קצין חינוך ראשי, אבל זה סתם בתור קוריוז אני אומר את הדברים הללו.
אילן גילאון: ומשום שהדבר החשוב הוא שעם ישראל יזכור את הדברים, השינוי הזה הוא בלתי מתקבל, כי אז אנחנו מבטלים באופן מוחלט את המשמעות של ה-'יזכור'.
אילן גילאון: שהחשיבות של ה-'יזכור' היא שהעם יזכור אותם.
אילן גילאון: וכאשר אני מחבר דבר לדבר, ותסלחו לי שאני ככה חושב קונספירטיבי קצת ולא אנתולוגית, אני בהחלט רואה שקיימת כאן איזו שהיא זליגה.
אילן גילאון: לפני שבוע התבשרנו שצנחנים שוב בוכים בכותל.
אילן גילאון: צנחנים בוכים בכותל, ולא מפאת ההתרגשות של כיבוש הכותל, אלא מפאת העייפות ומפאת כך שמישהו לקח אותם אל הכותל כדי לומר ברכת הגומל, ובמקרה לגמרי הם גם נפגשו באקראי עם הרב אבינר.
אילן גילאון: למי שלא יודע, הרב אבינר זה הרב שחתם על מכתב הרבנים בתמיכה בנשיא קצב, ואשר פסל לעדות את המתלוננת, משום שהיא אישה.
אילן גילאון: למה אני לא מקבל בהתנדבות לדבר עם האנשים האלה?
אילן גילאון: אני אפילו לא פסלתי אישה לעדות.
אילן גילאון: כלומר, צבא העם מנסה להפוך לצבא השם בצורה מסודרת ומסורתית מאד, ולכן הדברים האלה הם כל כך מדאיגים, כאשר אנחנו מסתכלים על משהו שאנחנו ייעדו לו להיות צבא העם.
אילן גילאון: ומה?
אילן גילאון: ואם יש אנשים שהם לא יהודים בצבא העם?
אילן גילאון: מה דינם בעניין של ה-'יזכור'?
אילן גילאון: ואני, אינני מאמין באלוהים על אף שאני אדם חרדי בכל המובנים של בן אדם לחברו, מה עלי לעשות מבחינת הזיכרון?
אילן גילאון: האם לי אין תפקיד לזכור?
אילן גילאון: או לבנים, או לילדים שלי, או לבנות שלי, שכולם משרתים בצבא באופן פעיל וששרתו בעבר?
אילן גילאון: מה זה אומר הניכוס הזה?
אילן גילאון: ומלבד כך, השם ישראל, ככה אמרו לי אנשי מסורת שאני סומך על דעתם, יש בו את שם השם.
אילן גילאון: הוא נמצא בתוך זה.
אילן גילאון: אז למה כפל הלשון הזה?
אילן גילאון: אני אומרת באבחת קולמוס פסק רב, במקרה הזה הרב הצבאי הראשי, שלמעשה ה-'יזכור' הופך לבטל ומבוטל.