GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר פלג: אני חושב שנגעת בנקודה טובה ואני רק רוצה להוסיף שזה לא רק אלמנטים אדמיניסטרטיביים או פרוצדוראליים.
אופיר פלג: אנחנו גם נתקלים הרבה מאוד פעמים, ה- Credibility, האמינות שיש לסטודנטים כשהם פונים ומזמינים סטודנטים זרים, הרבה מאוד פעמים עולה על האמינות של מדינה, בגלל שכשבן-אדם רואה לוגו של מדינת ישראל אז אני חושב על סטודנט זר, הוא אומר – OK, זה מודל של מדינה, והשיתוף פעולה הזה, הבלתי אמצעי בין מדינה לבין NGO's, בעצם יכול לפתור גם את בעיית הפרוצדורה וגם את בעיית האמינות, שהיא הרבה פעמים גם.
אלכס מילר: אוניברסיטת חיפה, יש לנו את אגודת הסטודנטים, בבקשה.
אלכס מילר: מיכאל טפליצקי: כן.
אלכס מילר: אני בכובעי כסגן יושב ראש אגודת הסטודנטים, אבל אני גם מייצג פה את ישראל המאוחדת, שזה ארגון שתכף אני אסביר עליו, ספי פה אתי ביחד הקים.
אלכס מילר: איפה איציק?
ליטל שמש: איציק באוהל.
אלכס מילר: נזיפה חמורה תעבירו לו.
מיכאל טפליצקי: האמת היא שהדיון הזה מתקיים בתזמון מושלם.
מיכאל טפליצקי: בעוד שאנחנו מדברים פה במכללה למינהל בראשון, קורה אירוע שנקרא ישראמון.
מיכאל טפליצקי: 150 סטודנטים מהארץ ומהעולם, רובם מהעולם למעשה, מגיעים לכנס של מודל האו"ם, מודל האו"ם זו איזה שהיא תוכנית אקדמית שמנוהלת על-ידי סטודנטים, מתקיימת בכל העולם, כ- 400 כנסים, עשרות אלפי משתתפים.
מיכאל טפליצקי: הכנסים האלה מדמים בעצם פעולה של האו"ם, ועדות של האו"ם, מועצת הביטחון, ה- ICJ, למי שמכיר, בית המשפט הבינלאומי לצדק.
מיכאל טפליצקי: הסטודנטים מדמים מדינות, הסטודנטים משחקים דיפלומטים.
מיכאל טפליצקי: הם לעולם לא ידמו את המדינה שהם באים ממנה ובעצם הם משתתפים בכנסים האלה ברחבי העולם.
מיכאל טפליצקי: יש כנס אחד כזה בארץ אבל לא עליו נדבר.
מיכאל טפליצקי: אני רוצה לדבר על הארגון שהקמנו.
מיכאל טפליצקי: הקמנו ארגון שהוא ארגון גג לכל המועדוני מודל האו"ם בארץ.
מיכאל טפליצקי: יש כבר מספר מוסדות אקדמיים שיש בהם מועדונים כאלה.
מיכאל טפליצקי: המועדונים הם לא קשורים למוסד, הם לגמרי יוזמה עצמאית של הסטודנטים.
מיכאל טפליצקי: המועדונים האלה נוסעים לכל מיני כנסים בחו"ל.
מיכאל טפליצקי: אנחנו למשל השנה היינו ביורומון, שזה הכנס האירופאי.
מיכאל טפליצקי: היום שם למעלה מ- 600 סטודנטים מכל רחבי העולם.
מיכאל טפליצקי: אנחנו השתתפנו בכנס ואנחנו גם הבאנו פרסים.
מיכאל טפליצקי: רבע מהפרסים אנחנו גרפנו, כשהיינו אחוז מאוד מאוד קטן, 3% בעצם מהמשתתפים, הבאנו הרבה מאוד כבוד לישראל.
מיכאל טפליצקי: השנה אנחנו גם טסים להמבורג, לכנס נוסף שמתקיים.
מיכאל טפליצקי: אני חושב שיש חשיבות מאוד מאוד גדולה לעבודה.
אלכס מילר: מתי אתם לומדים?
מיכאל טפליצקי: תוך כדי.
מיכאל טפליצקי: יש חשיבות מאוד מאוד גדולה להסברה בלתי פורמאלית, כמו שהחבר'ה פה לפניי הציגו.
מיכאל טפליצקי: אנחנו מציגים פן קצת שונה.
מיכאל טפליצקי: אני חושב שאם יש כנס שבו משתתפים 600 סטודנטים שזה הסטודנטים הכי משפיעים שהולכים לעצב את דעת הקהל, סטודנטים שלומדים משפטים, משפט בינלאומי, דיפלומטיה וכו' וכו', זה סטודנטים שהולכים להיות הפוליטיקאים של מחר, אנשי התקשורת של מחר, חשוב מאוד שיהיו ישראלים שיהיו שם ויעסקו בהסברה לא פורמאלית ואני חושב שאפשר להרים את הכפפה ולתת איזו שהיא הכרה לארגון הזה.
מיכאל טפליצקי: אנחנו נשמח לעזרה, אנחנו מסוגלים להעמיד היום סטודנטים ברמה מאוד גבוהה, עם ידע טוב באנגלית ובשפות נוספות, שרוצים לנסוע לכנסים האלה ומוכנים להשתתף בהם, ואנחנו נשמח לכל עזרה שהיא.
מיכאל טפליצקי: אנחנו גם מתואמים עם התאחדות הסטודנטים.
מיכאל טפליצקי: זהו, בגדול.
ספי שלם: אני מבקש להוסיף מילה אחת.
ספי שלם: אני מנהל את המועדון מודלים באוניברסיטת חיפה, חבר ועד של הארגון שלנו, שנקרא ישראל המאוחדת, United Israel.
ספי שלם: שני דברים חשובים בקשר לזה.
ספי שלם: קודם כל, כשאנחנו נסענו לכנס האחרון במסטריכט בהולנד, קיבלנו סיקור תקשורתי מאוד רחב שם.
ספי שלם: אנחנו היינו במשלחת מעורבת של יהודים וערבים מישראל, הם מאוד התלהבו מהרעיון לגלות שלערבים במדינת ישראל יש אפשרויות שוות ליהודים, הם לא ידעו את זה וקיבלנו סיקור תקשורתי בעצם מכל גוף תקשורת שהיה שם.
ספי שלם: מעבר לזה, האנשים כמו שמיכאל אמר, האנשים שמגיעים לשם, ברחבי העולם, כל מי שטיפה חושב על להיות פוליטיקאי או להיות עיתונאי או משהו, משתתף בכנסים של מודל או"ם ובעצם אנחנו מגיעים ישירות לאנשים האלה.
ספי שלם: הרבה מהם מגיעים אלינו.
ספי שלם: אנחנו כבר אירחנו אצלנו שלוש משלחות של אנשים שפגשנו בחו"ל והם הגיעו אלינו בחזרה והם מאוד מתלהבים מהנושא הזה.
שיר מנוחין: אני יכולה להוסיף רק מילה בשם אגודת הסטודנטים בבן גוריון?
אלכס מילר: רגע, משרד החינוך נרשם כאן.
הדרה רוזנבלום: תודה.
הדרה רוזנבלום: אנחנו במשרד החינוך בהחלט עוסקים לא מספיק לטעמי, בחילופי נוער ומשלחות.
אלכס מילר: גם לטעמי.
הדרה רוזנבלום: אחד הפרויקטים המאוד יפים שאנחנו עשינו, אני דרך אגב, חושבת שההסברה צריכה להתחיל לא רק באוניברסיטה, אלא הרבה לפני כן.
הדרה רוזנבלום: אחד הדברים שאנחנו עשינו וזה עשינו לאורך שנים, היה יחד עם משרד החוץ שותפות מדהימה בנושא של שגרירים צעירים.
הדרה רוזנבלום: לצערי, לפני חמש שנים זה הפסיק, עד היום יש שגרירויות שפונות אלי ומבקשות מדוע אנחנו לא ממשיכים עם זה.
הדרה רוזנבלום: זה נעצר בזמנו בגלל חוסר תקציב ואחר-כך העברת המשוגעים לעניין להיות קונסולים ושגרירים במדינות שונות.
הדרה רוזנבלום: לצערי, זה מאוד חבל.
הדרה רוזנבלום: דרך אגב, אם הוצאנו בשנה 45 ילדים, לפחות בין עשרה ל- 15 אחר-כך הפכו להיות צוערים צעירים בקורס, כי זה דבק בהם ואני חושבת שהסברה כלפי חוץ זה לא רק כל דבר עם משלחת, אלא אנחנו בהחלט מאוד רוצים, יחד עם משרד החוץ, אנחנו צריכים עזרה.
אלכס מילר: מה התקציב שלכם, יש לכם מחלקה לחילופי נוער, נכון?
הדרה רוזנבלום: יש מחלקה לחילופי נוער שהיא בתקציב מאוד מאוד נמוך, הם עכשיו הופכים להיות רשות.
אלכס מילר: אבל אתם מנצלים אותו עד הסוף?
אלכס מילר: כל שנה הוא מנוצל?
אלכס מילר: כל התקציב?
הדרה רוזנבלום: לדעתי, כן.
לילך מאיר: אתם עובדים דרך המועצה?
הדרה רוזנבלום: לא רק, ממש לא רק.
אלכס מילר: לא לא, סליחה.
הדרה רוזנבלום: יש לנו גם מחלקה לקשרי חוץ במרד, שהיא בדרך-כלל, כשיש פרויקט או דברים, היא מקבלת תקציבים, זה לא דבר שיש, יש לנו בעיה בעניין הזה.
הדרה רוזנבלום: אנחנו פשוט לא מספיק עובדים בקשר עם משרד החוץ, לטעמי, והרבה מאוד פעמים בגלל שגם שם יש בעיה של חוסר אדם ותקציבים, אבל אנחנו בהחלט רוצים, אני אחראית על כל הנושא, אני מפקחת ארצית על כל הנושא של מנהיגות צעירה, נבחרת וייעודית, מועצות וכו', והרבה מאוד פעמים אנחנו עושים להם פעילויות של הסברה, כי לדעתנו, בכל נסיעה ובכל מסע ובכל התנהגות של נוער בחו"ל, יש מן ההסברה.
הדרה רוזנבלום: כי הם הראשונים שמכירים.
הדרה רוזנבלום: אני כן רציתי להדגיש את הנושא של שגרירים צעירים, כי בגיל צעיר, כשהחבר'ה האלה היו יוצאים לשבועיים או לשלושה, ביקרו בבתי-ספר, נמצאו ממש ישירות בערים השונות, במפגשים עם סטודנטים צעירים, עם קולג'ים, זה עשה אפקט מדהים ועד היום יש לנו לזה המשכים.
אלכס מילר: חיים, בבקשה.
חיים בן עמי: אני נציג מערכת הביטחון ומייצג פה גם את משרד הביטחון וגם את צה"ל, אבל אני אתייחס בייחוד לחלק של משרד הביטחון ולחלקים נוספים.
חיים בן עמי: קודם כל, אני מזמין את כולם לראות פעילות של הסברה שנעשית בשיתוף פעולה בין תנועת נוער צבר, שהיא תנועת בת של תנועת הצופים, משרד הקליטה ומערכת הביטחון, מחר בשעה שש בבוקר נוחת מטוס 320 ילדים יהודיים מתייצבים פה במדינת ישראל, באים לשרת בצה"ל, 70% מהם נשארים במדינת ישראל וחצי מהאוכלוסייה הזאת, ההורים שלהם מגיעים גם.
חיים בן עמי: וזה בחלק של ההתפארות ואני ממש מרגיש ציוני גאה להיות חלק מהעניין הזה, כי זה מתנהל בין היתר עם האגף שלי.
חיים בן עמי: אבל לצורך העניין, אני רוצה לפתוח את הסוגיה ואני רוצה לומר – אני בהחלט חושב שאחת הסוגיות הגדולות זה היתרון שהדיון מתנהל פה על פעילות של נוער צעירים, יש לה יתרון בניגוד למה שנאמר פה קודם שצריך יותר נוכחות מדינה, כי אני חושב שהחלק הבלתי פורמאלי פחות סובל מהסטיגמה שזה המסר של המדינה, יש בו יתרון.
חיים בן עמי: אבל הוא צריך לקבל הנחיה מסוימת, צריך להיות איזה מערכת מתכללת שמקנה כלים של ידע, הבנה, מסרים, ואני רוצה לומר, באגף שלי מתנהל בין היתר תהליך שאנחנו מתכללים הרבה פעילות של תנועות נוער.
חיים בן עמי: מירב תנועות הנוער הציוניות, יש להן גם תנועות עולמיות.
חיים בן עמי: צופים, בית"ר, מכבי הצעיר, השומר הצעיר, הנוער העובד, כולן יש להן גם.
אלכס מילר: עזרא יושבים לידך.
חיים בן עמי: לא, גם בני עקיבא, אני אומר כל מיני, יש להם.
חיים בן עמי: אני חושב שזה מכשיר ענק.
חיים בן עמי: הם נוגעים בקהילות בשטח.
חיים בן עמי: ממילא הם נמצאים שם, ואנחנו צריכים להיות חכמים, לנווט, לעשות שיתוף פעולה ולנווט וליצור מהלכים.
חיים בן עמי: הם עושים, חלקו ממילא, כי זה המשמעות של הפעילות שלהם, זה פן אחד שבזה אני מוכן לקחת על עצמי, בהנחה שיוחלט, שאני אצור את התכלול של הישיבות עם הדברים האלה, בתיאום עם משרד החוץ, אין בכלל בעיה.
חיים בן עמי: סוגיה שנייה ואני לוקח כובע אחר, שעשיתי אותו לפני שנים, פה אני מתחבר לגברת ממשרד החינוך, אני הייתי מנכ"ל אורט ישראל ואני חושב שמפתח שהתחלנו בעבר וצריכים לעבות אותו בגדול זה ליזום בפירוש מהלכים, אני לא מדבר על חילופי נוער בשלב הזה, אני מדבר על תקשורת אינטרנטית.
חיים בן עמי: אנחנו הזדקנו.
חיים בן עמי: הדור הצעיר יודע לדבר לא רק במגעים פנים אל פנים.
חיים בן עמי: ואפשר לעשות איחוד של בתי-ספר, לקחת את רשת אורט ולהגיד לה – הנה רשימת בתי-הספר, תלכו להתחבר.
חיים בן עמי: אני מציע את זה גם לסטודנטים.
חיים בן עמי: לפלח, אלה ישבו מול הרווארד ואלה מול פרינסטון ואלה מול ייל ולהתחיל ליצור איזה שהוא חיבור שהוא יביא גם למגע אישי.
חיים בן עמי: הוא יביא.
חיים בן עמי: כמו שנעשה פה מין תוכנית ריאליטי, איזה שהוא קשר שיוצר, וכלים אינטרנטיים או כלים של הווב, בתי-ספר הוא מכשיר ענק ואני בהחלט חושב שצריכים להתחיל עם תנועות הנוער ועם בתי-ספר, מרמת הילדים, מרמת הנוער.
חיים בן עמי: אחר-כך לטפס לרמת הסטודנטים ואחר-כך מגיעים ממילא גם להורים ומגיעים, אני אומר, ממילא, גם להמשך הדרך.
חיים בן עמי: נדמה לי שבתהליך הזה, באיזה שהיא ישיבה מסודרת, אם זה ייווצר עם משרד החוץ, אפשר יהיה לחבר את הגורמים שהמדינה תצטרך לתת אולי חלק סיוע, אבל הסיוע המרכזי שאני רואה הוא הנחיה נכונה איך לעשות את זה.
נורית טזזו: אני מייצגת פה את מנהלת שירות אזרחי לאומי.
נורית טזזו: במסגרת השירות לאומי למעשה יש תוכנית של אפשרות לעשות שירות לאומי בתפוצות.
נורית טזזו: כ- 200 בנות יוצאות לחוץ לארץ, רובן הן לארצות-הברית.
נורית טזזו: המטרה של התוכנית היא למעשה חיזוק הזהות היהודית והזיקה לישראל והזיקה לציונות.
נורית טזזו: אמנם הפוקוס פה בוועדה היה הסברה לאותם אלה שהם לא יהודים, אבל אני חושבת שיש לא מעט, שהחלק של העבודה הפנים קהילתית, של יהודי התפוצות, היא חשובה, היא חשובה לא פחות.
נורית טזזו: אותם צעירים שמסיימים את בתי-הספר ומגיעים לתיכון, גם בסופו של דבר גם מגיעים לקמפוסים והם אותם אנשים שנמצאים בהלל או הם אותם אנשים שלמעשה אנחנו בסופו של דבר, גם מתחברים אליהם.
נורית טזזו: אני חושבת שיש חשיבות מאוד רבה למקום של בנות השירות הלאומי בתפוצות.
נורית טזזו: הן עושות עבודת קודש ומדובר על 200 בנות והן נמצאות שם בארצות הברית, הן נמצאות באירופה – בצרפת, באוסטרליה, באורוגוואי.
נורית טזזו: שיתוף הפעולה מתבקש ואני גם מאוד מתחברת למה שהחברים פה אמרו, שזה פורום שאני בכל אופן שומעת פעם ראשונה על כמה מהתוכניות פה, ויש מקום פה לתכלל ולנסות איזה שהוא מפגש, לעשות משהו ביחד, בהמשך הדרך ויישר כוח.
נורית טזזו: ואני עצמי, למעשה, גם בוגרת שירות הלאומי בתפוצות וזה ממש עוד בתחילת הדרך, לפני 14 שנים ובאתי רק ככה להציג את הדברים האלה ואנחנו קוראים בשמחה לשיתוף פעולה.
רעות פורטוגל: שלום.
רעות פורטוגל: אני מייצגת פה את קבוצת What Israel, יחד עם נדב.
רעות פורטוגל: אנחנו קבוצה שהוקמה בינואר על-ידי סטודנט מתואר שני, יוזמה אישית, בראש ובראשונה, הקבוצה היתה במטרה לתת מענה לשבוע Israel apartheid, שהיה באירופה במרץ והוא בעצם הצליח לארגן סטודנטים מתואר שני ומעלה, עם ידע על הסכסוך.
רעות פורטוגל: המטרה שלנו היתה בעצם לתת מענה אותנטי להציג את ישראל בפנים היפות שלה.
רעות פורטוגל: הייחודיות שלנו בעצם שאנחנו לא ייצגנו ממשלה, לא ייצגנו אף מוסד אחר וזה מה שהביא להצלחה שם וראינו שזה עובד.
רעות פורטוגל: אנחנו עכשיו, נדב יסביר קצת על ההישגים שלנו שם.
נדב עטר: אנחנו יצאנו לבריטניה בינואר ועכשיו יש קבוצה שממש בימים אלו מצאים כרגע בדרום אפריקה, עם ווג'ס.
נדב עטר: יש לנו עוד ארבע משלחות על הקנה, כלומר שמתוכננות בשלושת החודשים הקרובים.
נדב עטר: יש כמה נקודות מרכזיות, אחת הנקודות המרכזיות שאני גיליתי זה השיתוף פעולה שאני חושב שהוא חסר, כמה שנים היה פה וזה לא רק בין הארגונים בתוך הארץ, אלא זה בין הארגונים הבינלאומיים וגם יצא לי להיות בכמה כנסים, אחד מהם בוושינגטון, ואתה רואה פשוט שקהילות יהודיות בכל העולם יושבות, נפגשות, מדברות, על מדינת ישראל, וישראלים אין שם.
נדב עטר: לא צעירים ישראלים, לפחות יש נציגי מדינה קצת, אבל זה הכל.
נדב עטר: ואנחנו לא חלק מהתהליך.
נדב עטר: אני, מה שהבנתי שם, תראו, יש משהו מאוד מבלבל שם בחוץ לארץ.
נדב עטר: יש מושג בעצם שלושה מושגים מבלבלים – ישראלי, ציוני, יהודי.
נדב עטר: וזה מאוד מבלבל.
נדב עטר: אלה שמנסים ליצור דה-לגיטימציה לישראל מנסים לקעקע את הקשר בין המשתנים האלה ובעצם מנסים להגיד לחבר'ה שם, לקהילות היהודיות – אתם יהודים, נכון, אבל ציונות וישראליות, זה דבר רע והם משתכנעים מזה כי זה הקול המרכזי שנשמע שם ואני אומר לכם ששני דברים, מבחינתי, מזה שאנחנו פשוט הולכים לקמפוסים.
נדב עטר: פשוט, איך אמר לנו השגריר בבריטניה?
נדב עטר: הנה החיילים שאין לי.
נדב עטר: כי אנחנו פה כמה אנשים, אתם החיילים.
נדב עטר: ובסופו של דבר אנחנו מגיעים לקמפוסים ובמגוון פעילויות שונות ובמפגשי פנים אל פנים.
נדב עטר: דרך אגב, הקהילה שלנו, האוכלוסייה שאנחנו פונים אליה זה לא אלו שמנסים ליצור את הדה-לגיטימציה, למרות שגם אתם נפגשנו, אלא זה בעצם הערב רב שבאמת או רוב האנשים שם, רוב הציבור, שהוא פשוט ניזון מדברים, כלומר ממי שיוזם ומי שיוזם זה לא אנחנו.
נדב עטר: ואנחנו רצינו פשוט, אנחנו אומרים שאנחנו צריכים ליזום וההבאה שלנו את הקבוצות הישראליות לשם, לתוך השטח, אני חושב שגם הוא נתן יוזמה למאבק, ויוזמה טובה, כי גם במפגשי הפנים אל פנים וגם הפאנלים, שדרך אגב, היו פאנלים עם אוכלוסיות, אני יכול להגיד אולי עוינות בחלקן, פשוט המפגש עם הרבה אנשים, גם ממדינות ערב, אנחנו זוכים שם למחיאות כפיים גדולות וגם מבחינת הקהילות היהודיות.
נדב עטר: המפגש הזה איתם, כך אני הרגשתי כמו סיירת מטכ"ל שהגיעה לאנטבה.
נדב עטר: כלומר הם תמיד הולכים על ראש שפוף, הם מיעוט שם, הם מותקפים, הם לא באמת מבינים את המציאות, את המורכבות שלה ופתאום אנחנו מגיעים לשם ובסופו של דבר הם אלה שנשארים שם כל השנה, הם אלה שמתמודדים עם הדברים ואני קראתי לזה מעין, רק בשביל הדימוי, מעין תגלית הפוכה.
נדב עטר: כלומר, ההכרה או להבין שבעצם ישראל, ציונות ויהודים, זה דבר, מקשה אחת ובסופו של דבר, שכל המאבק שלנו הוא מאבק אחד של, איך אומרים היום?
נדב עטר: נהוג להגיד סולידאריות חברתית, ערבות הדדית, זה לא רק בתור חברה ישראלית זה בכל הקהילות היהודיות בכל העולם.
יעקב חגואל: שלום.
יעקב חגואל: אני מהסוכנות היהודית, ראש המחלקה לפעילות בישראל במאבק באנטישמיות ובהסתדרות הציונית.
יעקב חגואל: יושב פה איתנו גם אלון פרידמן ממסע וגם אילן ואגנר מהסוכנות היהודים והם ירחיבו קצת אחריי.
יעקב חגואל: אני רוצה לגעת בשני הכובעים שאני אחראי עליהם ובהקשרים של נושא הדיון.
יעקב חגואל: אחד, ראשית, הסוכנות היהודית שהוא גוף חינוכי בזרוע החינוכית שלו, הן בצפון אמריקה והן בשאר העולם, יש לנו פרישה גדולה מאוד של שליחים, הן בקמפוסים, שאני מדבר על כ- 50 שליחים שפרושים בעיקר בצפון אמריקה, והן שליחי תנועות נוער, שהם זרוע חינוכית כמו שדיבר פה חיים ממשרד הביטחון, הם שליחים שעובדים עם תנועות הנוער והם שליחים שיוצרים את התשתית בקרב הקהילות היהודיות בהקשר גדול של כלי חינוכי, אבל אין ספק שהוא גם נותן איזה שהוא אפקט הסברתי בעניין הזה.
יעקב חגואל: זה בכובע של הסוכנות היהודית.
יעקב חגואל: בכובע של ההסתדרות הציונית, אני רוצה לספר שבשנה האחרונה אנחנו הקמנו חדר שנקרא מרכז תקשורת עם התפוצות ומאבק באנטישמיות.
יעקב חגואל: המרכז הזה הוא מרכז מאוד מאוד משוכלל, ברמה אינטרנטית גבוהה, שהאחוז הגבוה של העבודה איתו היא עבודה עם מה שנקרא אנטישמיות ודה-לגיטימציה נגד ישראל, בכל הנושא של ניו-מדיה.
יעקב חגואל: המרכז בנוי מאנשי מקצוע, אבל בעיקר ממתנדבים שרובם הגדול הוא ממסע, שזה חבר'ה שמגיעים הנה לתוכניות ארוכות שאתם בטח מכירים ומתנדבים אצלנו בתוך המרכז הזה.
יעקב חגואל: היתרון שלהם על כל ישראלי היושב בחדר הזה, הוא, אחד זה השפה, ושניים, היכרות טובה מאוד עם קהל היעד.
יעקב חגואל: אתם יכולים לתת תגובות וליזום דברים מדהימים.
יעקב חגואל: אני מזמין גם את החבר'ה מאגודת הסטודנטים וגם מארגונים אחרים שדיברו פה היום ואלה שעוד לא, גם להיות אתנו בקשר בעניין הזה, כי אנחנו מחפשים אנשים שיש להם שפות ויש להם את הרוח הציונית הזאת, לתת עבודה ברגליים פה בארץ.
יעקב חגואל: לא צריך, עוד לא צריך עוד לטוס, אפשר לתת גם פה את התגובה וגם את היזימה ואני קורא לכם לבוא ולהצטרף אלינו למאבק הזה.
יעקב חגואל: דבר נוסף שאנחנו יוצרים דרך המרכז הזה, אנחנו מצליחים ליצור וכבר עברנו את ה- 10,000, רק בשנה האחרונה, של פעילים שמחוברים אלינו דרך פלטפורמה אינטרנטית, אל המרכז הזה ופעילים בעולם כולו.
יעקב חגואל: זאת אומרת, לא צריך לבוא אל החדר שלנו פיסית, אלא היום, בכפר הגלובאלי, אנחנו מפעילים פעילים בכל העולם, דרך אגב, הדגש שלנו זה לאו דווקא יהודים.
יעקב חגואל: אנחנו חושבים שלא מעט, אנחנו חושבים שיש יתרון גדול לאנשים שהם לא יהודים, לתת הסברה בעד ישראל ונגד הדה-לגיטימציה ובטח נגד גילוי אנטישמיות שיש בעולם ובעניין הזה אנחנו בהחלט יוצרים רשת פעילות כזאת שרובה ככולה זה באמת צעירים סטודנטים, אבל לא רק.
יעקב חגואל: יש לנו אחרים בעולם.
יעקב חגואל: דבר אחרון שאני אומר – אנחנו משתדלים גם ליצור כנסים אזוריים לאותם פעילים בעולם.
יעקב חגואל: עשינו כנס אזורי באירופה, בדצמבר, שמרכזו היה בפריז.
יעקב חגואל: אנחנו עושים בספטמבר לא סתם, בניו יורק, כנס כזה, ואנחנו בנובמבר עושים כנס באמל"ט, בארגנטינה.
יעקב חגואל: אלה הדברים שיש לי לומר.
יעקב חגואל: יש פה את אילן ואת אלון, שירחיבו בתחומים שהם אחראיים עליהם.
אלכס מילר: בבקשה בקצרה.
אילן וגנר: מילה קצרה, רק לגבי השליחים בקמפוסים ואני מאוד שמח על הארגונים שנמצאים פה.
אילן וגנר: החזון של הפרויקט הזה הוא להגיע בעצם שיהיה שליח ישראלי בכל קמפוס עם 1,000 סטודנטים יהודים בעולם.
אילן וגנר: בצפון אמריקה יש 90 קמפוסים כאלו.
אילן וגנר: אנחנו התחלנו עם שליח אחד לפני שש שנים והיום אנחנו עומדים על 50 ואנחנו גילינו שהדבר הזה הוא כלי מאוד אפקטיבי לחיבור צעירים לארץ, להביא אותם בנסיעות לארץ, לחזק אותם בתור ארגונים שעוסקים בהסברה שם והאתגר הגדול שלנו בהרחבת התוכנית הזאת, אחד מהאתגרים, זה מציאת הישראלים המתאימים שמוכנים לצאת לשליחות כזאת ואני חושב שאחת התועלות שיכולות לצאת מישיבה כזו זה הידוק החיבור בין הארגונים הסטודנטיאליים שאנשים בעצם עוסקים בתחום הזה במשלחות, בפעילות אינטרנטית, בדברים שהם נמצאים כאן, ולהכשיר אותם להיות בעצם שליחים לעתיד.
אילן וגנר: ואני אשמח מאוד להמשיך את השיחה הזאת ונראה לי שאם אנחנו נוכל להבטיח 100 ישראלים מצוינים שיוצאים כל שנה לשליחות, יש לנו 100 מקומות לשים אותם ויש כאן כלי מאוד מאוד אפקטיבי לכל היעדים שמדברים עליהם פה.
אלון פרידמן: אני מנהל הפעילות בישראל של חברת מסע.
אלון פרידמן: חברת מסע הוקמה בשנת 2004 בשותפות של משרד ראש הממשלה והסוכנות היהודית ומטרתה להביא לארץ צעירים יהודיים מהתפוצות לתוכניות ארוכות בישראל וזו בעצם הזווית הייחודית שאנחנו מכניסים לדיון הזה.
אלון פרידמן: אין ספק שיש חשיבות רבה בלהוציא משלחות של ישראלים כדי שייראו את הפנים הישראליות בקמפוסים ובקהילות היהודיות ובכל המקומות החשובים האחרים.
אלון פרידמן: היתרון שלנו שיש לנו את החבר'ה מחו"ל, שנמצאים פה בתקופות של חצי שנה עד שנה וחוזרים אחר-כך לבלות ארבע שנים והרבה מהם את יתרת חייהם בקמפוסים ובעוד כל מיני צמתים מרכזיים כאלה.
אלון פרידמן: מה שאנחנו עשינו בשנה האחרונה, זה פתחנו מסלול ייחודי של הכשרת מנהיגות, קראנו לו Building future leadership, ומתוך 10,000 משתתפי תוכניות שנמצאים תחת המטרייה שלנו בארץ בכל שנה, לקחנו 450 מצטיינים והתחלנו להכשיר אותם בכל מיני מסלולי מנהיגות.
אלון פרידמן: 80 מתוכם בחרו להיות, לקבל הכשרה בנושאים של הסברה ישראלית ועסקו שבוע שלם בקבלת כלים לעניין הזה.
אלון פרידמן: בנוסף, כל 450 המשתתפים קיבלו סדנת כלים בהסברת ישראל באמצעות גופים מקצועיים, בין היתר חברינו ב- Stand with us וגופים אחרים.
אלון פרידמן: אנחנו עומדים להמשיך עם הסיפור גם בשנת הפעילות הנוכחית, ב- 2011 – 2012, תשע"ב לצורך העניין, עם מסלול הסברה נוסף במסגרת אותו סמינר מנהיגות.
אלון פרידמן: אבל גולת הכותרת של העניין היא דווקא באמת הרחבת שיתוף הפעולה עם משרד החוץ.
אלון פרידמן: אני שמח על נוכחותו של אורי רזניק והשר כמובן מודע ליוזמה והוא היה זה שפתח אותה והעביר אותה הלאה, דרך מנכ"ל המשרד לאנשי המקצוע.
אלון פרידמן: אנחנו הולכים בשיתוף עם משרד החוץ להעביר סמינר של ארבעה ימים מרוכזים ל- 400 עד 500 משתתפים, מקרב החו"לניקים שנמצאים בתוכניות מסע בארץ.
אלון פרידמן: בעיקר לבוגרי תיכון שהולכים לבלות ארבע שנים בקמפוסים, בעיקר בצפון אמריקה.
אלון פרידמן: אנחנו נתפעל את זה במשותף עם משרד החוץ ונממן את זה במשותף עם משרד החוץ.
אלון פרידמן: אני לא רוצה להיכנס לפרטים ולהסתייגויות של Foreign agents ובעיות אחרות שנצטרך לפתור, אבל השותפות הזאת כבר מונחת על השולחן ועומדת לצאת לפועל ובמסגרתה אנחנו גם הולכים לקיים שני שבתונים מרוכזים בחוף המערבי ובחוף המזרחי של ארצות הברית, לאותם בוגרי מסע שיוכשרו כאן, כדי להמשיך ולתת להם את הכלים תוך כדי תנועה במהלך השהות שלהם בקמפוס.
אלון פרידמן: אני רק אגיד, בגלל שאנחנו עובדים עם הקהל הזה ויש לנו 10,000 משתתפים כאלה כל שנה, אנחנו גם יודעים למפות אותם וללמוד אותם.
אלון פרידמן: אולי בנימה קצת פסימית, לא כולם יכולים לעסוק בהסברה ולא כולם מעוניינים לעסוק בהסברה וכשאנחנו מדברים היום על שדות הפעולה המעניינים את אותם יהודים צעירים שכבר מחויבים באיזה שהוא אופן לעשות עבודה פרו ישראלית בחזרה בארצות המוצא שלהם, אנחנו רואים שהנושא של תיקון עולם ושל זהות יהודית כזאת או אחרת, באים הרבה פעמים לפני הנושא של הסברה.
אלון פרידמן: אנחנו חושבים עדיין שהידע כן צריך להיות אצל כולם.
אלון פרידמן: מי שיכול להשתמש בו, אנחנו נמצא אותו, נאתר אותו ונספק לו את הכלים.
אלון פרידמן: אני חושב שאין כאן ארגון אחד סביב השולחן שהציג את עצמו עד כה, שלא נמצא באיזה שהוא שיתוף פעולה איתנו, ולכן אני שמח על ההזדמנות להציד את הדברים.
שיר מנוחין: אני רוצה רק להתייחס ממש בקצרה.
שיר מנוחין: אני רכזת קשרי חוץ באגודת הסטודנטים של בן גוריון.
שיר מנוחין: אני שמחה מאוד על ההזדמנות הזאת, גם לראות את כל הארגונים שבאמת משתפים פעולה, אני רואה שאנחנו גם תומכים מאוד נלהבים של What Israel שנמצאים עכשיו בדרום אפריקה ועושים עבודת קודש וגם של Stand with us, אני רוצה פשוט לגעת בנקודה שטרם זכתה להתייחסות.
שיר מנוחין: באוניברסיטת בן גוריון יש כל שנה משהו כמו בין 400 ל- 600 סטודנטים בינלאומיים.
שיר מנוחין: מדובר בסטודנטים שהם חלקם יהודים וחלקם לא יהודים ואנחנו באגודה רואים בהם נכס אדיר, במיוחד כשחושבים מה קורה כשאותם סטודנטים חוזרים לארץ המוצא שלהם.
שיר מנוחין: אוניברסיטת בן גוריון באופן ספציפי החליטה להגדיל את המכסות של הסטודנטים הבינלאומיים שמגיעים בכל שנה אלינו והולך להיות מדובר במספר של משהו כמו 2,000 סטודנטים בכל שנה ובאגודת הסטודנטים אנחנו באמת משקיעים מאמצים אדירים לבנות תוכנית שנתית מלאה, לכל הסטודנטים האלה, שתחשוף אותם לסוגיות בחברה הישראלית ובאמת תכשיר אותם במועד החזרה שלהם לארץ המוצא שלהם, לעשות לנו שירות טוב כשגרירים טובים עבורנו בארץ המוצא שלהם.
דניאל אילון: אני מנכ"ל עזרא, התנועה העולמית.
דניאל אילון: באמת, אומרים פה דברים יפהפיים על עבודה מאוד יפה שעושים בכל הארגונים השונים.
דניאל אילון: השאלה היא איך אנחנו נוגעים במסות, במסות של האנשים, במסות של היהודים הצעירים ברחבי העולם.
דניאל אילון: אני חייב לומר שכמובן גם אנחנו בעזרא נתקלים במה שהמשתתפים שלנו והחניכים שלנו אומרים, שתי הבעיות העיקריות של הסברה זה גם בקמפוסים וגם ברשתות החברתיות ואיך אנחנו נוגעים במסות.
דניאל אילון: איך אנחנו מגיעים לכל, לכמה שיותר יהודים צעירים וכמה שיותר ברחבי העולם ומה שאני קורא, אני קורא פה, כמו שכבר נאמר פה לשולחן שישבו שם נציגים ממשרדי הממשלה השונים, ממשרד התיירות, משרד התקשורת, משרד ראש הממשלה, משרד התפוצות, ההסברה והתפוצות, משרד החוץ.
דניאל אילון: אתן לכם סתם לדוגמה, בישיבה כזאת מה אפשר לעשות.
דניאל אילון: תראו, למשל מגיעים לארץ כל שנה כחמישה מיליון תיירים, למדינת ישראל.
דניאל אילון: מישהו חשב פעם אולי להכשיר את כל מורי הדרך בנושא ההסברה?
דניאל אילון: כל מורי הדרך חייבים כל שנה לעבור הכשרות על-מנת שיקבלו את הרישיון שלהם מדי שנה, אז במקום שהם יעשו הכשרה בנושא של נחל תל דן או בנושא של מצודה, שכמובן אני מאוד מעריך, שיעשו הכשרה בנושא הסברה.
דניאל אילון: אמנם הם לא ייגעו בחמישה מיליון אנשים, כי מורי הדרך, הם לא נוגעים בכל חמשת מיליון התיירים שמגיעים למדינת ישראל, אבל הם ייגעו בהרבה מאוד אנשים ואם אנחנו פה יושבים במשרד החינוך, תראו, תנועות הנוער הציוניות העולמיות, נוגעות בהרבה מאוד קהילות ברחבי העולם, כמעט בכל מקום שיש קוקה-קולה יש תנועת נוער יהודית ציונית, חוץ ממדינות מוסלמיות ששם כמובן אין יהודים, אבל יש שם קוקה-קולה, אבל חוץ מזה אנחנו נמצאים בכל מקום.
דניאל אילון: ואנחנו דיברנו קודם, גברתי ממשרד החינוך, שיש להם יחידה לקשרי חוץ וביחידה לקשרי חוץ, אני אגיד לכם, יש שם את התקצוב של תנועות הנוער העולמיות, שבמקרה התקציב שעומד לרשות התנועות האלה שמגיעות באמת לעשרות אלפים, עומד על 60,000 שקל בשנה.
דניאל אילון: כלומר 3,000 שקל לתנועה.
אלכס מילר: אתה מדבר על אותה תקנה שאז הקצבנו?
דניאל אילון: בדיוק.
דניאל אילון: נכון, בדיוק.
דניאל אילון: ואדוני שם שיושב, אמר לפני כן שמי החיילים, מי החיילים שנמצאים?
דניאל אילון: תראו, יש הרבה מאוד ארגונים יהודיים שנמצאים בתפוצות, אבל ארגונים ציוניים, ישראליים, שנמצאים בתפוצות, אין הרבה.
דניאל אילון: ותנועות הנוער, אני חושב, זה כלי אדיר עבור מדינת ישראל.
דניאל אילון: אנחנו באמצעים שלנו מגיעים ל- 15,000 איש והיום כל תנועת נוער פתחה רזולוציות.
דניאל אילון: עזרא ידועה פה בארץ בתור תנועה דתית ציונית, אבל אנחנו פתחנו רזולוציה בכלל לאוכלוסייה היהודית דוברת השפה הרוסית בכל רחבי העולם, שעל-פי מחקר שהיה לאחרונה על-ידי פרופ' מיטרייב בארצות הברית, התנועה הציונית היא בין המשפיעות ביותר בארצות-הברית, בקרב האוכלוסייה היהודית דוברת השפה הרוסית ואני חושב שהיום, במצב של היום, שהסוכנות היהודית כבר יורדת לאט לאט בתקציבים שלה ויש להם פחות משאבים בשביל לתמוך בתנועות הנוער הציוניות העולמיות, אני קורא פה לממשלת ישראל ולמשרד החינוך לחשוב איך אפשר לעשות דברים ביחד, איך אפשר לתקצב את תנועות הנוער הציוניות העולמיות, על-מנת שבאמת יהיו לנו יותר משאבים כדי לגעת בהסברה כי אנחנו נמצאים בשטח.
דניאל אילון: אנחנו נמצאים שם, במקום.
אלכס מילר: רבותיי, עוד מישהו, לפני שאני מסכם?
אלכס מילר: בבקשה, חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.
אברהם מיכאלי: ראשית כל, יישר כוח על היוזמה של הקיום של הדיון הזה ולדעתי דיון כזה צריך להתקיים מדי כמה חודשים.
אברהם מיכאלי: אנחנו גם בוועדות אחרות קיימנו כבר את הדיונים מן הסוג הזה, אפילו ועדת המדע, אפילו שני דיונים.
אלכס מילר: אפילו.
אברהם מיכאלי: לא לא, אפילו בוועדת מדע, רואים בזה דרג מדע, אפילו.