GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יחיאל שילה: אבל בסך הכל אני רוצה לשבח את מילה ואת בוגנים ואת ישי, שהם נשאו בעול לא פשוט, מורכב מאוד, שלא היתה בעצם בעלות, הבעלות שהיתה להם היתה לכאורה המדינה, מינהל החינוך ההתיישבותי במשרד החינוך שתמך בהם תמיכה לא רק מורלית, אלא גם תמיכה תקציבית וגם בסיוע של המפקחים שלנו, ואני חושב שהם ראויים לכל הערכה על עמידה איתנה.
יחיאל שילה: ואני אומר תמיד, מנהלים וגם מנהיגים נבחנים בזמן של משבר, לא בזמן רגיעה.
יחיאל שילה: בזמן רגיעה יש לנו כוחות שעוזרים לנו לסייע במקום הזה.
יחיאל שילה: אני בוחן מנהיגים ואני בוחן מנהלים גם בזמן משבר, ובכפר הזה היה משבר לפחות שנתיים שלוש.
יחיאל שילה: בשנה האחרונה, לנהל כפר נוער, שגם עבורי זה דבר חדש, שני כפרים היו שלנו, גם על"ה רזיאל וגם יוהנה ז'בוטינסקי, יש פה גם על"ה לוד, אבל הוא לא שייך אליי, שהתנהלו תחת מפרק של בית משפט שמצד אחד מנהל אותו עורך דין, מצד שני מנהל אותו רואה חשבון, להתנהל תחת בית משפט, זה לא היה תענוג הכי גדול.
יחיאל שילה: אם כי אני יכול לציין שהם עשו עבודה מאוד מאוד טובה, באמת טובה.
יחיאל שילה: בהתחלה היו חיכוכים עד שהם למדו את המערכת, כי הם רגילים לפרק חברות, אבל לא רגילים לפרק בתי ספר ובית ספר אי אפשר לפרק.
יחיאל שילה: אז מילה, אני באמת רוצה לחזק את ידייך ולברך אותך על עבודה טובה שאת עושה פה.
יחיאל שילה: לבוגנים, שהוא לא נמצא איתנו היום, אני שולח לו מכאן ברכה ותודה על כל המעשים שהוא עשה כאן, ולישי, מנהל הפנימייה.
יחיאל שילה: וכמובן בלי הצוות החינוכי, בלי המורים, בלי המדריכים בפנימייה, בלי העובדים הסוציאליים, אי אפשר להזיז את העגלה.
יחיאל שילה: אני חושב שבחינוך ההתיישבותי יש קרוב ל-400 מוסדות חינוך, מתוכם כ-280 פנימיות, כפרי נוער, ישיבות ואולפנות ועוד כ-120 בתי ספר אזוריים ברחבי הארץ, מרמת הגולן ועד הערבה התיכונה, מתחנכים בבתי הספר כ-70,000 תלמידים, מ-ז' עד י"ב, בפנימיות כ-40,000 תלמידים, המדינה מממנת קרוב ל-22,000 תלמידים, מחציתם של הילדים האלה מגיעים כעולים חדשים, בני עולים, שהם קרוב ל-4,000 יוצאי אתיופיה, מחבר העמים אנחנו מגיעים היום לסדר גודל, גם בני עולים וגם עולים, עם נעל"ה, של 1,800-1,700 תלמידים והיתר עולים מצרפת, מדרום אפריקה, מברזיל ומארגנטינה.
יחיאל שילה: אני יכול לבשר לך, אדוני היושב ראש, שבימים אלה, שאנחנו כרגע יושבים כאן, מגיעים ילדים מחבר העמים במסגרת תכנית נעל"ה, ילדים במסגרת עליית הנוער מצרפת ומארגנטינה והשאיפה שלנו היא להביא כמה שיותר ילדים ממדינות חבר העמים.
יחיאל שילה: לשמחתי הרבה, במסגרת תפקידי כמשנה למנכ"ל עליית הנוער, אני הקמתי את פרויקט נעל"ה, בשנים 91' עד 97' וזכורות לי השנים היפות שהבאנו לכאן לארץ בכל שנה כמעט 2,000 בני נוער בשנות ה-90 לכאן.
יחיאל שילה: אם אני מדבר על חבר העמים, אז בשנות ה-70 עליית הנוער קלטה למעלה מ-10,000 בני נוער, בעלייה הגדולה, שהתחנכו במוסדות הפנימייתיים של ...
יחיאל שילה: לכן אני חושב שהיום, אם אני יכול לומר ש-400,000 בני נוער שבגרו את המערכת הפנימייתית במדינת ישראל מאז קיומה ב-1933, אז אני יכול לומר שכמה, לפחות עם נעל"ה, למעלה מ-20,000 בני נוער מחבר העמים התחנכו במסגרת הזאת וקרוב ל-15,000 בוגרים יוצאי אתיופיה שהתחנכו במערכת הזאת.
יחיאל שילה: המערכת הפנימייתית היא מערכת מאוד מאוד ייחודית במדינת ישראל, אנחנו עוסקים באוכלוסיות קצה, מצד אחד ילדים שהם עולים חדשים, שמגיעים אלינו בגלל היותם עולים חדשים וההסתגלות לחברה הישראלית, לפי הניסיון ולפי המחקרים שנעשו במשך השנים, בפנימייה הרבה יותר קלה, הרבה יותר חלקה.
יחיאל שילה: רק היום קיבלתי נתונים על יוצאי אתיופיה שנקלטו, ילדים שהגיעו לארץ במסגרת הפלשמורה, בשלוש-ארבע השנים האחרונות, בשנה הזו סיימו בגרויות בכמה מקומות עם 70% תוצאות, 80%, יש כאלה עם 100% בגרויות, ואנחנו מתעסקים גם עם הילדים הוותיקים שמגיעים אלינו מאוכלוסיות מצוקה וממשפחות מצוקה.
יחיאל שילה: נחזור ליוהנה ז'בוטינסקי.
יחיאל שילה: יש פה פנימייה, יש פה בית ספר, יש פה משק חקלאי, זה בעצם כפר, יישוב, גם שגרים בו אנשי חינוך, קהילייה חינוכית, ואני מאוד מאוד מקווה שעם כניסתה של רשת עתיד, לפחות כרגע על פי ההסכם, לפחות בשש השנים האחרונות, יש לנו רגיעה של שש שנים.
יחיאל שילה: אני חושב שהמינהל לחינוך התיישבותי במשרד החינוך תומך, תמך וימשיך לתמוך ביוהנה ז'בוטינסקי בתקציבים מאוד מאוד גדולים, גם בשעות, גם בהדרכות, גם בילדי פנימייה, גם בבית הספר, ואני חושב שהמנהלים יכולים להעיד על התמיכה התקציבית וגם על התמיכה המורלית והייעוץ שקיבלו מאת המפקחים שלנו.
יחיאל שילה: בהזדמנות הזאת אני רוצה לומר גם תודה למפקחים על העבודה שלכם.
יחיאל שילה: מילה, בבקשה, הבמה שלך.
מילה ספיבק: יוהנה ז'בוטינסקי, זה השם המקורי, ובגלל זה, דרך אגב, משפחת ז'בוטינסקי, היא מחרימה אותנו, בגלל ששינינו, במקום ע' כתבנו ה', ואנחנו החלטנו שאנחנו---
יחיאל שילה: אבל המקום הזה קיים עוד מעט 50 שנה ואנחנו משתמשים במושג של יוהנה ז'בוטניסקי.
מילה ספיבק: לפני שאני מציגה את כפר הנוער, אני רוצה לפנות למר אלכס מילר, למר יחיאל שילה, לכל המפקחים, שממש תמכו בנו ועזרו לנו לאורך כל השנים הקשות שאנחנו עברנו, יום ולילה אני ובוגי וישי והסגנית שלי היינו פה ולא חשוב באיזה יום ובאיזה תקופה ובאיזה עונה, יום ולילה, כי לא היה בהתחלה ברור לנו ודבר מובטח שאנחנו נפתח את תשע"ב.
מילה ספיבק: תודה רבה לכם שלאורך כל הדרך הייתם איתנו ואנחנו פותחים את השנה.
מילה ספיבק: עברנו לרשת עתיד, ואתם יודעים מה המשפט הראשון שהיה לנו?
מילה ספיבק: שיש עתיד עם רשת עתיד.
מילה ספיבק: אז אני מקווה שאף אחד לא יהיה מאוכזב וממש יש לנו עתיד עם רשת עתיד.
מילה ספיבק: בכפר הנוער לומדים כמעט 900 ילדים, אנחנו עלינו בכמות הילדים, סיימנו ב-840 ילדים ועכשיו יש לנו 890 ועוד משהו, ועד יום ראשון אני חושבת שנגיע ל-900 ילדים.
מילה ספיבק: מתוכם יש לנו 175 תלמידי פנימייה.
מילה ספיבק: סיימנו השנה עם 160 תלמידי פנימייה, ואני רוצה להגיד שזה לא היה ברור מאליו שילדים יבואו, למה?
מילה ספיבק: כי כולם שמעו על המשבר, כי כל פעם ההורים ותלמידים התקשרו ושאלו אותנו, האם אנחנו נהיה על המפה בשנה הזאת, ואנחנו על המפה, אנחנו כאן.
מילה ספיבק: אנחנו קולטים ילדים מהסביבה, זה ברור, ואנחנו גם קולטים ילדים מהמקומות הכי מרוחקים, בית שמש, גן יבנה, אשדוד, בצד השני זה גם בת ים וחולון.
מילה ספיבק: למה ילדים בוחרים בנו?
מילה ספיבק: למה הורים בוחרים בנו?
מילה ספיבק: כי אנחנו נותנים להם את כל המענה הנדרש, כל מה שמגיע לילד, גם יחס, גם חינוך, גם לימודים.
מילה ספיבק: המגמות של בית הספר מאוד מגוונות, אנחנו יכולים לתת לכל ילד שבא הנה, אם הוא מוכשר במחשבים, הוא מתקבל למגמת מחשבים, אם ילד אוהב נגיד ביולוגיה, אז יש לנו פינת חי ויש לנו כוורת ויש לנו פינת חקלאות ויש לנו ביולוגיה 5 ו-3 יחידות, מה שבא לו.
מילה ספיבק: אם ילד לא אוהב את הדברים האלה, מותר לו, אם הוא רוצה להיות מנהל חשבונות, בבקשה, גם פה הוא יכול לקבל הכל, מ-א' עד ת', עם בגרות מלאה והוא גם מקבל סוג 2 בהנהלת חשבונות.
מילה ספיבק: אם ילד מוכשר והוא לא אוהב מתמטיקה, הוא לא אוהב את המקצועות המדויקים, הוא יכול לבחור מגמת עיצוב.
מילה ספיבק: אם הילד מוכשר והוא יודע לצייר והוא יודע לעשות שלטים, אז בבקשה, גם פה אנחנו נותנים לו מענה.
מילה ספיבק: זאת אומרת, אנחנו בית ספר למדעים ולאמנויות.
מילה ספיבק: לכל האוכלוסייה, לכל רמת לימודים, אנחנו יכולים לתת מענה.
מילה ספיבק: בשנה שעברה פתחנו כאן, בעזרת משרד החינוך והמינהל ההתיישבותי, מגמה שנקראת 'הזנק לתעשייה'.
מילה ספיבק: אמת, הייתי סקפטית בהתחלה, כי היו יותר מ-20 ילדים, בנים רובם, רק 2 בנות, שרמת הלימודים שלהם היתה כמעט על אפס וכמות החיסורים שלהם היתה גבוהה ואנחנו נלחמנו איתם על כל שעה שהם יהיו בבית הספר, ואת כל הילדים האלה אנחנו רשמנו, בהתחלה קצת בכוח, למגמה הזאת.
מילה ספיבק: אני רוצה להגיד לכם שהיום קיבלנו תוצאות בגרות.
מילה ספיבק: הילדים האלה, כולם, בלי יוצא מן הכלל, עברו מתמטיקה בממוצע 90, לא חשוב שזו יחידה ראשונה, אבל 90, הילדים כולם עברו בחשמל ופיזיקה יחידה אחת.
מילה ספיבק: אתם מבינים מה זה פיזיקה יחידה 1?
מילה ספיבק: הילדים האלה עברו.
מילה ספיבק: זאת אומרת שאנחנו יכולים לתת לכל ילד את המענה.
מילה ספיבק: אם נחשוב ובעזרת
מילה ספיבק: כם אנחנו יכולים לעשות לתלמידים הכל.
יחיאל שילה: ממוצע הבגרות לכלל הילדים עומד היום על 50% בערך?
מילה ספיבק: לא, עלינו ל-64, השנה.
יחיאל שילה: עליתם ואתם כבר כמעט בממוצע של החינוך ההתיישבותי, זה יותר מהממוצע הארצי.
מילה ספיבק: כן.
אלכס מילר: שאלה, מבחינת התלמידים שאת מקבלת כאן, עושים בעיות בשלטון המקומי?
מילה ספיבק: לא.
אלכס מילר: זאת אומרת כל מי שרוצה, משחררים אותו.
יחיאל שילה: אבל ההנחיה שלנו היא שיקבלו אותם על פי אישורים של הרשויות.
אלכס מילר: גם אם אלה תלמידים חזקים במערכת?
יחיאל שילה: אגב, זו תופעה מעניינת.
יחיאל שילה: כמה מאשדוד מגיעים?
מילה ספיבק: יותר מ-40 ילדים, אוטובוס מלא.
מילה ספיבק: מראשון 240 ילדים.
יחיאל שילה: מאשקלון?
ורוניקה קופר: מאשקלון אין לנו.
יחיאל שילה: ובראשון מאשרים?
יחיאל שילה: יש להם מערכת חינוך מפוארת, ובכל זאת 240 ילדים מגיעים לפה.
מילה ספיבק: כי אנחנו קולטים ילדים שלא יכולים לקלוט אצלם.
ורוניקה קופר: אין להם מגמות.
מילה ספיבק: כן, וחוץ מזה עולים חדשים.
מילה ספיבק: דוגמה קטנה, כבר מהשנה הקודמת, מחודש מרס, אנחנו מקבלים מיילים מסנט פטרסבורג, ממוסקבה, הורים שרוצים לעלות ארצה שולחים לנו מיילים, הם שמעו על בית ספרנו והם רוצים שהילדים ילמדו כאן.
מילה ספיבק: הם שאלו איפה כדאי להם להשכיר דירה, איפה כדאי להם לגור כדי להיות ממש קרובים לבית הספר.
מילה ספיבק: יש לנו משפחה אחת, משפחת לוריא שהגיעה, ועוד משפחה, שכחתי את השם---
ורוניקה קופר: שתי משפחות ממוסקבה שהגיעו בקיץ.
יחיאל שילה: אם הפנימייה תתייצב, כי גם ההורים שלהם שומעים על המשברים וכולי וכולי, אין מניעה שאנחנו נתחיל לחשוב עליכם גם כמקום שיכול לקלוט ילדים יוצאי חבר העמים במסגרת תכנית נעל"ה.
יחיאל שילה: יש להם פה ילדים מחבר העמים, זה הכי מתאים.
אלכס מילר: אני רק יכול להגיד שאדוני, כדאי לו לחשוב על זה מהר כי אני, מבחינתי, חשוב לי שבית הספר הזה ימשיך לצמוח.
אלכס מילר: כמו שאתה יודע, מבחינת היבטים של המשרדים שיכולים להיות שותפים עיקריים לכל הפעילות הזאת, אם זה משרד הקליטה וגם משרד החוץ וכל מי שיכול להתגייס לטובת הפיתוח של העניין הזה, אני אשמח לסייע, כדאי באמת שזה יהיה---
יחיאל שילה: מקובל.
מילה ספיבק: וכל פעם השאלה למה הילדים באים הנה, זה גם היחס והכל, אבל עוד דבר אחד שמאפיין את בית ספרנו, זה הפרויקטים המוצלחים ביותר בבית ספרנו.
מילה ספיבק: הפרויקט הראשון נקרא 'הזנק למצוינות'.
מילה ספיבק: שתדעו לכם שהתלמידים המצטיינים הטובים מקבלים עונש בימי שישי, למה?
מילה ספיבק: כי כל התלמידים לומדים רק חמישה ימים בשבוע ורק הילדים הטובים באים גם ביום שישי, וזה בערך 400 ילדים שבאים כל יום שישי בגלל שהם מקבלים תגבור, כי אנחנו כבר שמונה שנים עובדים עם חברה שנקראת 'הזנק לעתיד'.
יחיאל מילה: כמה ילדים של חברת הכנסת לומדים פה?
אנסטסיה מיכאלי: שניים.
יחיאל שילה: בשלב זה.
מילה ספיבק: 'הזנק לתעשייה', כבר הסברתי לכם, זה מה שאנחנו פתחנו בשנה שעברה וזה פרויקט מאוד מוצלח ו'לגעת באופק'.
מילה ספיבק: אנחנו עובדים עם חברה 'פתחון לב' והם לקחו את כל האחריות על כיתה אחת, זו כיתת חשבונאות, והם עוזרים לילדים, נותנים תוספת שעות ויש הסכמים, אבל הילדים שלנו עוזרים להם בעמותה, נגיד לחלק מזון, לסדר במחסנים שלהם.
מילה ספיבק: זו פשוט עזרה ועבודה הדדית.
מילה ספיבק: אחר כך תכנית ליבה, תכנית של משרד החינוך ושל המינהל לחינוך התיישבותי.
מילה ספיבק: זו גם עזרה לילדים מתקשים.
מילה ספיבק: אנחנו מקבלים דרכם את התכנית.
מילה ספיבק: אנחנו כבר המון שנים עובדים עם מרכז תאיר כחול-לבן, זה נקרא זהות יהודית ציונית.
מילה ספיבק: רבותיי, זה לא סוד שבבית הספר שלנו יש הרבה הרבה ילדים שהם לא יהודים, אבל בכל זאת, שתדעו, הם ישראלים לכל דבר.
מילה ספיבק: מה מראה לנו שהם ישראלים נאמנים?
מילה ספיבק: בגלל שכולם הולכים לצבא והילדים האלה ממש נמצאים במרכז הזה והרבה ילדים מתגיירים ורוצים להיות יהודים ואנחנו לא פוסלים פה אף ילד, יהודי או לא יהודי.
יחיאל שילה: מילה, תהליך הגיור מתחיל פה או רק בצבא?
מילה ספיבק: לא, אצלנו.
מילה ספיבק: משלחת לפולין, זה פרויקט מאוד מוצלח.
מילה ספיבק: התחלתי אותו לפני כחמש שנים ושתדעו שכל המדריכים של פולין תמיד רבים ביניהם מי ייצא עם המשלחת של יוהנה ז'בוטינסקי, כי אצלנו הילדים יודעים, אם אומרים שבשבע בבוקר צריך להיות על יד האוטובוס, בחמישה לשבע כולם עומדים.
אלכס מילר: יש משמעת.
מילה ספיבק: כן, זה משמעת.
מילה ספיבק: כי אני אומרת לפעמים, סליחה שאני אומרת מולכם, שהדמוקרטיה בבית הספר זה אני.
מילה ספיבק: אחר כך החלפת משלחת נוער עם גרמניה.
מילה ספיבק: הפרויקט הזה כבר ארבע שנים.
מילה ספיבק: אני התחלתי אתה פרויקט ואני רוצה להגיד לכם שזה מאוד מוצלח.
מילה ספיבק: שנה אחת המשלחת שלנו נוסעים לגרמניה.
מילה ספיבק: זו עיר קטנה, גיינכינכן, על ידי אאכן.
מילה ספיבק: אני רוצה לה להגיד שבית הספר שאנחנו עובדים איתם הוא בית הספר היחיד בגרמניה על שם ילדה יהודייה שנספתה בשואה, כמו אנה פרנק, קוראים לה אניטה ליכטנשטיין.
מילה ספיבק: הנהלת בית הספר נאבקו מול רייכסטאג ומול הבונדסטאג כדי לתת לבית הספר הזה את השם אניטה ליכטנשטיין, כי הם לא רצו, כי אמרו שזו היסטוריה ולא צריך להעלות את כל הדברים מחדש, ובכל זאת בית הספר קיבל את השם של אניטה ליכטנשטיין ואנחנו עובדים איתם מאוד יפה.
מילה ספיבק: השנה אנחנו מקבלים את המשלחת בבית ספרנו בכפר.
מילה ספיבק: מנהיגות עסקית צעירה.
מילה ספיבק: תודה ל'הזנק עתידים', הם מביאים לנו לכאן המון מדריכים והמדריכים האלה עובדים עם הילדים שלנו.
מילה ספיבק: אנחנו מגדלים פה את המנהיגים של העתיד.
מילה ספיבק: סיורים, הכל בסדר.
מילה ספיבק: תכנית גישור; תכנית הגישור שבפנימייה היא כבר שבע שנים, זה מאוד מוצלח.
מילה ספיבק: שתדעו שהתלמידים שלומדים בגישור הם מגשרים לא רק בין תלמידי הפנימייה, הם גם בין המבוגרים שיש, אם יש משהו, ובין תלמידים בבית הספר ובין עובדים---
ישי כרמי: ובקהילה גם, קהילת באר יעקב.
מילה ספיבק: זאת אומרת שהתכנית מאוד מאוד מוצלחת.
יחיאל שילה: מילה, כמה משפטים על מרכז הלימודים אחר הצהריים.
מילה ספיבק: אני עכשיו רוצה להגיע לזה.
מילה ספיבק: המינהל לחינוך התיישבותי נותן לנו שעות מעל מה שאנחנו צריכים לקבל, שעות שמיועדות לתלמידי הפנימייה אחר הצהריים.
מילה ספיבק: אנחנו כבר שנה שלישית.
מילה ספיבק: בשנה הראשונה ניסינו, בדקנו, אבל בשנה שעברה פתחנו בית ספר, זה נקרא מרכז למידה.
מילה ספיבק: 64 שעות שבועיות, התלמידים לומדים.
מילה ספיבק: בהתחלה זה היה קשה, כי ישי וכל המדריכים היו צריכים להכניס את הילדים ללימודי ערב.
מילה ספיבק: הילד יוצא מבית הספר בשלוש ורבע, הוא מסיים את בית הספר, הוא צריך קצת לנוח ובארבע שוב מכניסים אותו ללימודים, זה לא כל כך קל.
מילה ספיבק: בהתחלה זה היה כמו גלגל כשהוא לא משומן, זה הלך לאט לאט, בסופו של דבר ראינו שיש תוצאות.
מילה ספיבק: איזה תוצאות?
מילה ספיבק: קודם כל תוצאות הבגרות.
מילה ספיבק: תוצאות הבגרות בפנייה עלו תוך שלוש שנים מ-8% ל-36%.
ישי כרמי: זה עלה בהדרגה, תשס"ט 18%, תש"ע 25%, תשע"א 36%.
יחיאל שילה: אתמול שאלו את המנהל הכללי בוועדת החינוך של הכנסת כמה בשנה הבאה יעלו, אז הוא דיבר על 1.5%.
יחיאל שילה: אני בעניין הזה לא מסתכן אם אני מדבר על 10%-5%.
מילה ספיבק: זו המציאות, זה מה שיש.
מילה ספיבק: זאת אומרת שכל השעות שמיועדות לילדי הפנימייה, ילדי הפנימייה מקבלים את השעות האלה ויש לימודים.
מילה ספיבק: אנחנו מגייסים מורים, לא רק מורי בית הספר, אני נגד לגייס את מורי בית הספר, להיפך, אני רוצה לגייס מורים מבחוץ.
מילה ספיבק: למה?
מילה ספיבק: כי לא כדאי שהמורה מסביר בכיתה ואחר כך עוד פעם יושב עם התלמיד---
אלכס מילר: מילה, שאלה.
אלכס מילר: מה המרחב כאן מבחינת מקצועות הבחירה לבגרויות?
מילה ספיבק: זה מגמות---
אלכס מילר: אני רציתי לשאול אותך, אני לא יודע אם בדקתם את זה, השנה משרד החינוך הודיע על כך שהם רוצים להתחיל להכניס את כל לימודי, נגיד, כלכלה אישית, כחלק מהבחירה בבגרויות, שזה נותן כלים לתלמידים בכל מה שקשור לכלכלה ולניהול עסקי אישי והתקציב המשפחתי.
אלכס מילר: השאלה אם התחלתם לבנות את העניין הזה.
ורוניקה קופר: לפני שנה, כשפתחנו 'הזנק לתעשייה', אנחנו הזמנו לכאן אנשים שעושים ניהול עצמי, קואוצ'ינג, ובמסגרת הפרויקט הזה, גם לתלמידים של 'הזנק למצוינות' וגם לתלמידים של 'הזנק לתעשייה'---
אלכס מילר: לא, אני אומר שהשנה זה חלק ממקצועות בחירה לבגרויות, ככה הגדיר לנו המנהל הכללי בוועדת החינוך.
אלכס מילר: השאלה אם אתם התעניינתם בזה.
מילה ספיבק: לא, כי יש לנו מספיק מגמות והיינו עסוקים בקיום שלנו, והאמת, לא התעניינו בדברים האלה.
מילה ספיבק: אני חושבת שהדבר שנקרא קואוצ'ינג ואימון אישי, שאנחנו עושים גם לתלמידי 'הזנק' ונעביר את זה גם לתלמידים האחרים, זה ממש---
אנסטסיה מיכאלי: יש לי שאלה בעקבות השאלות האלה, האם משרד החינוך דאג לכך שכל מנהלת של בית ספר לא תמצא את עצמה בסיטואציה שהיא לא יודעת מה לענות בשאלה הזאת?
אנסטסיה מיכאלי: אני חושבת שאם הולכים ללמד כלכלה, אז מוציאים אי-מייל לכולם, מדברים עם כל מנהל בית ספר ונותנים הוראות ותהליך הסברתי.
יחיאל שילה: לא, יכול להיות שיש תכנית, אולי התחלה של תכנית, התחלה של רעיון.
יחיאל שילה: שמענו גם יוזמות מקומיות, אגב, לאו דווקא... איזה בית ספר יוזם תכנית והמשרד רואה שזה טוב ומתלבש גם על העניין הזה.
יחיאל שילה: אבל הרעיון כרעיון, כשלעצמו, אפשר להעביר את זה במסגרת מגמה, אפשר גם במסגרת חוק.
יחיאל שילה: לילדי פנימייה למשל, כל הילדים הייתי מעביר להם את הדברים האלה, כי יש להם זמן אחר הצהריים, לעשות את הדבר הזה כחוג.
אנסטסיה מיכאלי: המלצה גם ללמוד משפטים באותה מידה.
ענת בן מורה: אבל צריכים להבין שכל מגמה נוספת סוגרת מגמה קיימת.
ענת בן מורה: דווקא ליוהנה יש מבנה מגמות מצוין, יש להם ארבע מגמות מרכזיות שנותנות מענה לטווח רחב של תלמידים, גם למצוינים שבהם וגם למתקשים, וכל המגמות הן מגמות טכנולוגיות שיש בצידן קבלה של הרבה מאוד שעות.
ענת בן מורה: זה אחד מבתי הספר שבנוי, מבחינה קונספטואלית וכלכלית ביחד, מאוד חכם מבחינת המגמות.
מילה ספיבק: ולסיכום אני רוצה להגיד שיש לנו, למרות הכל, למרות כל הקושי, ודאי כשאנחנו כבר עברנו לרשת עתיד, למרות כל הקשיים שהיו לנו...
מילה ספיבק: ואני חושבת שאנחנו לא חושבים שיכולים לקחת את המקל ולעשות כבר הכל שיהיה ממש יפה ובצבע ורוד, ברור שלא, מחכים לנו עוד הרבה קשיים, ואני כבר רשמתי בסיכום שאנחנו צריכים עזרה, עזרה ראשונה.
מילה ספיבק: אני פונה לאלכס וגם ליחיאל שילה, אתם יודעים שיש לנו מבנים בפנימייה שאפשר לשפץ אותם ולקבל ילדים ולתת לילדים תנאים יותר טובים, כי יש לנו בניין אחד שאנחנו יכולים לשפץ ושלכל ילד בחדר יהיו גם שירותים וגם מקלחות.
מילה ספיבק: זה דבר אחד.
מילה ספיבק: דבר שני, ברור שזה החקלאות.
מילה ספיבק: השטח החקלאי שלנו הוא בתוך הדם שלנו, כי אנחנו כפר נוער.
מילה ספיבק: אם אנחנו כפר נוער, חייב להיות שטח חקלאי שאנחנו חייבים לעבד אותו ואנחנו רוצים לעבד אותו, כי יש לנו הכל, אבל באר המים שיש לנו, שזה בינתיים נמצא במחלוקת, האם יקבלו כסף על באר המים, כאילו מוכרים אותו, או משאירים לנו את באר המים ושאנחנו יכולים לעבד את השטח החקלאי שלנו, כי יש לנו הכל; יש לנו רצון, יש לנו אנשים, יש לנו מורים, יש לנו בעלות.
אלכס מילר: בהתייחסות לעניין הזה, אני מבקש אחרי הישיבה של הלא ייעודיים בפתיחת שנת הלימודים לשים שעה וחצי של העניין של פתח תקווה, כי מה שהולך שם זה מזעזע, פשוט מזעזע.
אלכס מילר: ב'נר עציון' כל הילדים שם בחוץ, ב'גורדון' כל הילדים בחוץ, משטרה, מפקחים, הרסו שם לקבוצה של 600-500 ילדים את פתיחת שנת הלימודים.
אלכס מילר: לא היה דבר כזה בחיים.
יוחנן דורון: קודם כל ברוכים הבאים.
יוחנן דורון: האמת היא שגם אני פה, כנציג רשת עתיד, אני יכול להחיל את הברכה הזו על עצמו, ובאמת בשמו של המנהל הכללי של הרשת, רואה חשבון עמיעד גורביץ, אני מברך אתכם שאתם באים ובאמת בחרתם לבוא לכפר הנוער על שם יוהנה ז'בוטינסקי, לבית הספר, כשזה היום הראשון שלמעשה באופן פורמלי אנחנו מנהלים את בית הספר בכפר.
יוחנן דורון: אני כשלעצמי חבר ותיק במינהל לחינוך התיישבותי, בשבילי זו סגירת מעגל.
יוחנן דורון: אני ניהלתי הרבה שנים בית ספר של המינהל לחינוך התיישבותי ופשוט תענוג לי לפגוש את האנשים שבאמת הלכתי איתם כברת דרך מאוד ארוכה.
יוחנן דורון: אני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת ויושב ראש ועדת החינוך, שיש מינהל במשרד החינוך שתמך לאורך כל הדרך ואלה לא היו שלוש שנים קשות, אלה היו עשר שנים קשות שעברו על הכפר.
יוחנן דורון: בזכות המינהל לחינוך התיישבותי, וזה לא רק לתפארת המליצה או כדי לומר דברים שאינם במקומם, בזכות המקום הזה שרד, כי ללא התמיכה המסיבית, הן ברמה של הפיקוח והן ברמה של התמיכה התקציבית והכספית זה לא היה קורה.
יוחנן דורון: זה באמת מעל ומעבר ההקשבה לצרכים של הכפר היתה מצוינת.
יוחנן דורון: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולהודות מכל הלב למר דוד בוגנים, שהחזיק את הכפר בשנתיים האחרונות בצורה יוצאת דופן, באמת צריך לאחל לו מכל טוב עם היציאה לדרך החדשה.
יוחנן דורון: לצוות של בית הספר והפנימייה, לישי, למילה, לוורוניקה, לעליזה, לכולם.
יוחנן דורון: וכמובן לא הזכרתי את חיים אדחוח, וסליחה, גם אותך נזכיר, באמת אנשים שמאוד מאוד אכפת להם, זה לא סתם שהם גרים בכפר, אלא באמת אנשים שתרמו הכל.
יוחנן דורון: אשר לנו, לרשת עתיד, יודע מר יחיאל שילה היטב שאנחנו בנושא של חינוך לקחנו את המוסדות האלה של מה שהיה על"ה וכפר הנוער יוהנה ז'בוטינסקי מתוך אסטרטגיה לקדם את החינוך.
יוחנן דורון: אנחנו לא באים כאן כנדל"ניסטים חלילה או משהו, אנחנו באים לקדם את החינוך ויחיאל יודע היטב, אני מקווה שגם אתם, שהשקענו את כל נשמתנו ובהחלט גם הרבה מאוד כספים יחד עם המינהל בבקעת כנרות כדי להציל את בית הספר ובאמת אנחנו רואים שם ברכה בעמלנו, יש מספר תלמידים שגדל באופן משמעותי כאשר בית הספר עמד על סף סגירה.
יוחנן דורון: אנחנו כאן כדי להישאר, אנחנו כאן לא רק לשש השנים הקרובות, אנחנו באמת רואים את עצמנו מטפחים את הכפר, מקדמים את הכפר, והולכים בדרך שבה הולך הכפר.
יוחנן דורון: באמת מאוד מאוד חשוב לנו.
יוחנן דורון: דיברתי איתך, חבר הכנסת מילר, לפני הישיבה ואמרתי שאני מבקש, 'קיים דיון על הנושא של החינוך החקלאי', הוא הולך ונעלם.
אלכס מילר: לא היה לנו דיון?
יוחנן דורון: אני הייתי רוצה לקרב אותם.
אלכס מילר: אני חושב שהיה משהו.
אלכס מילר: לפני כמה חודשים, לא?
יוחנן דורון: אני אומר לך ככה, אני עוד שייך לדור שבבית הספר היסודי הלך ל...
יוחנן דורון: קודם כל בגינת בית הספר היו לנו ירקות, גידלנו ירקות, אני דאגתי לכך שאני אגור כל השנים עם בית על הקרקע, אני מושבניק וגר בבקעת הירדן, הנושא של החיבור עם הקרקע מאוד חשוב לי, ואני חושב שמה ששמענו בדברים של מילה, שבאמת יוצאים מהלב, אנחנו רוצים חיבור לאדמה.
יוחנן דורון: זה חלק מהעניין, מה גם שזה מתקשר לאחד מהענפים היותר בולטים במדינת ישראל---
יחיאל שילה: זה אחד הנושאים המרכזיים של החינוך ההתיישבותי.
יוחנן דורון: כן, זה הלב.
יוחנן דורון: כמנהל של בית ספר אזורי, גם בעצמי הכנסתי חממה לתוך בית הספר, מתוך הראייה שהנושא של חיבור לאדמה הוא מאוד מאוד חשוב.
יוחנן דורון: אנחנו נמשיך לפתח את הכפר, נקודה.
יוחנן דורון: נעשה את הכל כדי לעזור לכפר לצאת מהשנים הרעות שלו, נקדם אותו קדימה, אנחנו עושים פה באמת בדחילו וברחימו כמה שינויים שהם מחייבים כדי להחזיק את הכפר בצורה שלא יהיה גירעוני.
יוחנן דורון: אין שום סיבה שהכפר הזה לא ישגשג.
יוחנן דורון: אנחנו נעשה את הכל כדי לעזור לאנשי הכפר להתקדם לאן שהם רוצים לקדם את הכפר.
יוחנן דורון: ושוב אני רוצה לאחל לכם שנה טובה ותודה רבה לכל מי שטורח ועוזר, ולך באופן אישי, יחיאל.
יחיאל שילה: גם היושב ראש וגם חברת הכנסת מיכאלי, שיידעו בדיוק איפה אנחנו עומדים.
יחיאל שילה: כל הסיפור של הקרקעות נמצא כרגע עדיין אצל המפרק.
יחיאל שילה: בהחלטת בית המשפט עשו שני חלקים, אחד נושא הניהול ורשת עתיד זכתה בעניין הזה.
יחיאל שילה: כל מה שקשור בנושא קרקעות זה עסק מורכב, עסק מסובך מאוד ולכן הוא נמצא עדיין ברשותו של המפרק על פי צו של בית המשפט.
יחיאל שילה: לכן בעניין הזה אני מציע להירגע, אנחנו צריכים רק לדעת, אם יש דברים שקשורים למכנה של הכפר, לעבודה החקלאית, למשק החקלאי, עם נאמר תצרוכת מים, כל מה שקשור לקיומו של הכפר, אנחנו צריכים לעמוד, היתר, תשאירו לטיפול ה---
אלכס מילר: העניין ברור.
אלכס מילר: טוב, אנחנו צריכים ללכת.
מנחה: בוקר טוב, מורים, אורחים , תלמידים יקרים ומכובדינו; אלכס מילר, יושב ראש ועדת החינוך בכנסת, יחיאל שילה, מנהל המינהל ההתיישבותי, ענת בן מורה, מפקחת כללית של בית הספר ומר יוחנן דורון מרשת עתיד.
מנחה: שלום וברכה לכולכם וברוכים הבאים לשערי כפר הנוער יוהנה ז'בוטינסקי.
מנחה: אנו שמחים מאוד לראות אתכם כאן איתנו היום, אנו פותחים היום שנה חדשה, יש התרגשות באוויר, הכיתות התלבשו בבגדי חג.
מנחה: המרחבים צבועים ונקיים, החצר מטופחת ומוכנה לקראתנו.
מנחה: אני מתכבד להזמין את מילה ספיבק, מנהלת בית הספר, לשאת דבריה.
מילה ספיבק: שלום לכולם, בוקר טוב.
מילה ספיבק: כבוד היושב ראש ועדת החינוך, מר אלכס מילר, מר יחיאל שילה, מנהל המינהל ההתיישבותי, מפקחים, היקרים שלנו, ענת בן מורה, מר מיטלמן, נציגי הוועד, ועדת החינוך של הכנסת, אורחים יקרים, מורים, עובדים, ואתם התלמידים היקרים שלנו.
מילה ספיבק: אני שמחה לפתוח את שנת הלימודים תשע"ב בתקווה גדולה והתחלה חדשה.
מילה ספיבק: ביוהנה ז'בוטינסקי ההתחלה היא לאחר שאנחנו עברנו לרשת עתיד.
מילה ספיבק: כולנו תקווה שהשנה הזאת וכל השנים שאנחנו ביחד נעבור עם רשת עתיד אנחנו נראה בית ספר והכפר הכי טובים, הכי טובים בארץ, הכי טובים בעולם, גם בהישגים, גם בכל הפרויקטים שלנו, גם באחוזי בגרות.
מילה ספיבק: אני רוצה להגיד שכל ילד וילד בחטיבה הבינונית, חטיבה עליונה, קיבל כל מה שמגיע לו, כל מה שהוא רצה, לפי הכישרונות שלנו ולפי רמת הלימודים שלו, ואנחנו רוצים את כל הילדים שהגיעו לכפר...
מילה ספיבק: לא חשוב שאתם באים שעה וחצי, יש כמה תלמידים ששעה וחצי נוסעים לבית הספר ושעה וחצי בדרך חזרה, ובכל זאת אתם בחרתם בנו, תודה לכם ואנחנו נעמוד בכל הקריטריונים שלכם, על כל הבקשות שלכם, ואני רוצה להגיד שכפר הנוער יוהנה ז'בוטינסקי זה כפר מיוחד ואנחנו נמשיך להיות הכפר הכי טוב שיכול להיות.
מילה ספיבק: תודה.
מנחה: אני מתכבד להזמין את דר' יחיאל שילה, מנהל המינהל ההתיישבותי, לשאת דבריו.
יחיאל שילה: אדוני היושב ראש ועדת החינוך של הכנסת, מר אלכס מילר, חברת הכנסת מיכאלי, שהיא תושבת ראשון לציון.
יחיאל שילה: אלכס, גם אתה תושב ראשון, לא?
אלכס מילר: לשעבר.
אלכס מילר: אני עכשיו מתיישב באריאל.
יחיאל שילה: אוקי, זה גם חשוב.
יחיאל שילה: מר יוחנן דורון, חבריי המפקחים, גב' מילה ספיבק, מנהלת בית הספר, תלמידות ותלמידים יקרים.
יחיאל שילה: קודם כל, בראשיתה של שנה חדשה, אני מבקש לשלוח לכם ברכה בשמי ובשם כל ההנהלה לחינוך התיישבותי במשרד החינוך, שתהיה לכם שנה טובה ומוצלחת ושגם תעלו ברמת ההישגים.
יחיאל שילה: אני שמח לשמוע שבשנת הלימודים תש"ע הישגי יוהנה ז'בוטינסקי, עלו באופן משמעותי מבחינת אחוזי בגרות.
יחיאל שילה: בעיקר אני שולח לכם ברכה, התלמידים, וכמובן ברכה למורים ולמדריכים בפנימייה שעושים מאמצים, ואני מצפה גם שאחוזי הבגרות יילכו ויגדלו.
יחיאל שילה: אבל בתי הספר שלנו הם לא בתי חרושת לציונים.
יחיאל שילה: בתי הספר שלנו הם בתי חינוך שבהם אנחנו גם מקנים ערכים לילדים.
יחיאל שילה: ביום שלישי ציינו את ראש חודש אלול שהוא חודש שלכל יהודי זה חלון ההזדמנות לבקש סליחה מחברים וגם סליחה מהבורא, אם עשית איזה שהוא דבר רע.
יחיאל שילה: נדמה לי שזאת ההזדמנות גם לומר למורינו ולמדריכינו שאנחנו מצפים לחנך את תלמידינו לחינוך לערכים, לסובלנות, לאהבת הבריות, לאהוב את השונה, לקבל את העולה החדש, גם אם שפתו לא כמו שפתנו.
יחיאל שילה: אתם רובכם עולים חדשים, אבל אתם כבר ותיקים ואתם גם קולטים עולים חדשים שהגיעו לא מזמן, ובעצם אני מקפל את כל הערכים, לאהוב את הארץ, לאהוב את המולדת שלנו.