GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גדעון סער: אני חושב שזה ייתן תחושה יותר טובה מבחינת מרחב הבחירה.
גדעון סער: כמובן גם זה יצטרך להיות מבוקר ולהתמודד עם נושאים סוציו אקונומיים.
אלכס מילר: אדוני השר, אנחנו ביקשנו בוועדה שקיימנו שיימצא פתרון ואיזה שהוא מענה לכל העניין שמתגלגל סביב כפרי הנוער.
אלכס מילר: אנחנו פשוט עומדים מול פניות שאנחנו מקבלים מהורים ומכל הסיטואציה הזאת אי אפשר להתעלם, שהעניין הזה של רצון גם של ההורים ושל הילדים ללמוד בבתי ספר כאלה ואחרים, זה פשוט מגיע עכשיו למימדים שלא אחד או שניים מבקשים, מדובר בעשרות, וזה כבר מביא אותנו גם ---
גדעון סער: מכיוון שהרשויות המקומיות, אדוני יושב הראש, גם עומדות על זה שלא תהיה סגרגציה ובריחה של התלמידים החזקים מבתי ספר – אני לא רוצה להשתמש בכינויים – בתי ספר טובים – אבל זה דבר שעלול להביא, בתפיסה חברתית, להעצמה של הפערים החברתיים והכלכליים דרך העצמה של הפערים בהישגים הלימודיים, ולכן זה נושא שאם יהיה צורך המנכ"ל ירחיב, כי הוא טיפל בנושא של הכפר הירוק ובנושאים אחרים.
אלכס מילר: אני פשוט אומר באופן כללי, אנחנו כבר אחרי הרשמה ואנחנו כרגע בטיפולים נקודתיים בילדים כאלה או אחרים בעניין של הפניות.
אלכס מילר: אני מדבר על השנה הבאה.
אלכס מילר: אנחנו לא יכולים להתעלם מהמצב הזה שנוצר, כשבעצם יש זרימה של תלמידים ממקומות שונים בארץ לבתי ספר שהם בתי ספר אשר לא רשומים בהיבט של רישום אזורי בתוך העיר.
אלכס מילר: צריך איך שהוא לתת פתרון ברור שגם הורים ----
גדעון סער: הפתרון שלנו הוא ברור, אבל הוא לא תמיד מקובל על כל ההורים, אדוני יושב הראש.
גדעון סער: אנחנו צריכים כתפיסת עולם להחליט איזו מערכת חינוך אנחנו רוצים.
גדעון סער: האם אנחנו רוצים מערכת חינוך מבודלת ומתבדלת וסגרגטיבית, שמפרידה בין חזקים וחלשים, או אינטגרטיבית.
גדעון סער: אם תהיה ישיבה אנחנו נציג פה את התפיסה שלנו בנושא הזה, אבל אין ספק אדוני יושב הראש, שאם תהיה בחירה מבוקרת בתוך הרשות, אז זה יכול להקטין לחצים לגבי יציאה מהרשות.
אלכס מילר: יכול להיות שזה גם ---
גדעון סער: ולכן יכול להיות שצריך להסתכל על זה גם כסוג של מענה לאותו רצון שאתה מתייחס אליו בצדק.
גדעון סער: אני לא מתעלם מהרצון הזה.
גדעון סער: אני לא מדחיק את העניין שיש רצון כזה.
גדעון סער: נושא אחרון שאולי אני רוצה לציין כאן, העובדה שרשת מעיין החינוך התורני, לאחר הידברות ובהסכמה, לא מתוך כפייה, נכנסה לבחינות המיצ"ב לאחר שנים שלא הייתה בבחינות המיצ"ב ---
זבולון אורלב: גם הבנים וגם הבנות.
גדעון סער: אני מייחס לזה חשיבות רבה.
גדעון סער: וגם נכנסה לתוכנית התקשוב הלאומית, בסייגים מסוימים שנוגעים, אני לא בדיוק מבין אותם, אולי עופר יידע להסביר את זה, אבל אני חושב שלא הצלחנו לעשות את זה עם החינוך העצמאי.
גדעון סער: הצלחנו יחד לעשות את זה עם מעיין החינוך התורני.
גדעון סער: אני רואה בזה חשיבות מאד גדולה.
גדעון סער: אני מקווה שנוכל להתקדם על בסיס של דיאלוג והבנה, גם עם החינוך העצמאי בעתיד בנושא הזה.
גדעון סער: האם סיימנו?
גדעון סער: אם תרצה, אני אתייחס לעוד נושאים.
אלכס מילר: בעניין הסעיף הראשון, מעבר לניהול עצמי של בתי ספר, אני מבין שהסמכויות של מנהל בתי ספר זה גם כן חלק מהעניין שנמצא אצלכם בדיון במשרד החינוך.
אלכס מילר: היה לנו כאן דיון בוועדת החינוך בנושא הגדרת המנהל.
אלכס מילר: כבוד השר, אני מעביר לך את נוסח הצעת החוק לעיון בעניין של הגדרת מנהל בחוק.
אלכס מילר: עלינו כאן על כל מיני סוגיות שבחוק אין בכלל הגדרת מנהל, והסמכויות כמובן הן סביב העניין של הגדרות.
אלכס מילר: בחלק מהחקיקה יש התייחסות, בחלק פחות, אז כל העניין הזה מבחינתנו ומבחינת המחקרים שנערכו ומבחינת כל הסוגיות שהועלו, גם בהשוואה למדינות בעולם מבחינת הגדרות חוקיות כלפי מנהל בית הספר וסמכויותיו, אני חושב שהגיע הזמן שתהיה הבהרה בצורה חד משמעית בחוק – מי הוא מנהל – וסמכויותיו כמובן כפופות להוראות המנכ"ל.
אלכס מילר: אז בעניין זה ---
גדעון סער: אנחנו נידרש לזה.
גדעון סער: אנחנו שוחחנו על זה גם בעבר ואני חושב שזה נושא חשוב.
גדעון סער: אם אני יכול, אדוני יושב הראש, רק לומר עוד משפט אחד, מסכם.
גדעון סער: אנחנו בעצם פותחים שנה שלישית בצורה טובה ועדיין יש, כאשר המערכת תקינה ומתחילה שנה בסדר, מטבע הדברים אנחנו בימים האלה מעניקים תשומת לב לפתרון של בעיות מקומיות.
גדעון סער: אני קורא לכולם, לרשויות מקומיות, למחלקות חינוך, למנהלי המחוזות הרלבנטיים שאני מתעדכן איתם כמה פעמים ביום, לוועדי הורים, לכולם לעשות מאמץ לפתוח בצורה תקינה בכל הארץ, בכל בית ספר, את שנת הלימודים.
גדעון סער: לחשוב על התלמידים ולחשוב על הילדים, לא לעשות מאבק על גב של תלמידים ולא להאמין ששימוש בשיטות כאלה, יביא אצלנו לאיזה שינוי בתפיסות החינוכיות.
חזי מנדלוביץ: מה עם הילדים עם הצרכים המיוחדים בכל זה?
אלכס מילר: סליחה גברתי, לא להתפרץ.
חזי מנדלוביץ: איפה החינוך המיוחד?
אלכס מילר: סליחה, לא להתפרץ כאן.
אלכס מילר: לא מתפרצים כאן בדיון.
אלכס מילר: את רוצה לדבר?
גדעון סער: אנחנו כמובן נוכל להתייחס לכל סוגיה, אדוני יושב הראש.
אלכס מילר: את יכולה להעביר לי את זה בכתב.
רויטל לן כהן: אני ביקשתי גם בישיבה הקודמת.
אלכס מילר: אני לא קיבלתי ממך כלום, גברתי.
גדעון סער: אני לא הייתי אמנם בישיבה הקודמת, אדוני יושב הראש, אבל אנחנו נשמח להתייחס לכל נקודה שהוועדה תראה כנקודה עקרונית, אם זה אני ואם זה המנהל הכללי.
זבולון אורלב: כן, כבוד השר, קודם כל אני רוצה לפתוח בדברי שבח.
זבולון אורלב: שמעתי את ההצהרה שלך ביחס לבתי הספר של התלמידים העולים מאתיופיה, ואני חושב שקיבלת החלטה אמיצה, חשובה, שאני רק חושב שיצטרכו גם לעגן אותה בחקיקה, כי אני רוצה להזכיר שבראשית שנות ה-90 הייתה מדיניות של משרד החינוך באמת שלא יקרה מצב שיהיו בתי ספר שהם על טהרת העולים, מתוך הבנה שיש כאן קושי חינוכי-מקצועי קשה מאד ואז בשכונת בית אליעזר בחדרה, ביקשו מהתלמידים העולים להתפזר בבתי הספר בחדרה ועמותות מסוימות של העולים מאתיופיה הגישו בג"ץ ---
גדעון סער: גרמו נזק לעולים.
זבולון אורלב: אני חושב שגרמו נזק חמור.
זבולון אורלב: אני חושב שגם הבג"ץ כאן קבע נזק חמור, ויתכן ש ---
גדעון סער: זו דוגמא לנזק שהמערכת המשפטית גורמת ---
זבולון אורלב: אני מסכים איתך ואני קודם כל חושב שקיבלת החלטה חשובה ואמיצה.
זבולון אורלב: רק אני אומר לך שכדאי שתבדוק גם את העניין המשפטי.
זבולון אורלב: יכול להיות שצריכים להגן ולעגן את העניין הזה גם בעניין המשפטי וגם אני בודק את הדבר הזה, כי אני חושב שהחלטה שלך היא החלטה חשובה מאין כמוה, ואני מברך אותך וגם אם יהיו קשיים וכו', אני גם קורא לוועדה לתת לך את הגיבוי המתאים לדבר הזה.
זבולון אורלב: אותו דבר כמובן גם בעניין ההחלטה החשובה שלך בעניין בית שמש.
זבולון אורלב: אני רואה בה החלטה מאד עקרונית, להפסיק את המערב הפרוע במדינת ישראל ולא לתת לפורעי חוק לעשות מה שהם רוצים.
זבולון אורלב: הדבר הנוסף שאני רוצה לבקש ממך, אני חושב שמגיע לך גם כן שבחים וכמובן למנכ"ל, שאני מבין שהוא מי שעבד כאן קשה מאד בעניין הזה, בהשגת ההסכם גם עם ארגון המורים.
זבולון אורלב: הטעות שנעשתה בתקופת קודמתך, שחתמה רק עם הסתדרות המורים - ואני מברך את הסתדרות המורים על ההסכם הזה – הייתה שגיאה קשה מאד.
זבולון אורלב: תמיד צריכים לחתום עם שני הארגונים, אבל עדיין נותרה הבעיה של חטיבות הביניים.
זבולון אורלב: אני מאד מאד מבקש, אני חושב שוועדה תצטרף לבקשה, להקדיש עכשיו את כל המאמץ, ונמצא פה גם מזכ"ל הסתדרות המורים, שאני מברך אותו על עבודתו ועל מנהיגותו הראויה כראש הסתדרות המורים – לעשות מאמץ עליון לטובת הילדים, להגיע להסכם לחטיבות הביניים, אחרת זה ישבש את העבודה וזה משבש את העבודה בחטיבות הביניים ובבתי הספר השש שנתיים.
זבולון אורלב: אי אפשר לנהל בית ספר שבחטיבות הביניים יש בלגן.
זבולון אורלב: צריך לגמור את הבלגן הזה ואני בטוח ששני ראשי הארגונים הם אנשים אחראיים ויבינו את הדבר הזה, שחייבים להגיע להסכם והסכם תמיד הוא בפשרות, אין מה לעשות, בחיים יש פשרות.
זבולון אורלב: הדבר הרביעי שרציתי לומר, בקצרה ---
גדעון סער: בגלל זה אני שם, כי אני ידוע כאיש של פשרות.
זבולון אורלב: לא, במקום שלא צריכים פשרות – כמו בית שמש – לא יהיו פשרות.
זבולון אורלב: במקום שצריכים פשרות – יהיו פשרות – כל הסכם הוא פשרה.
זבולון אורלב: בחקיקה, אגב, גם חקיקה היא פשרה בסופו של דבר.
זבולון אורלב: יש דעות שונות ומגיעים לאותו נוסח שאפשר להעביר אותו ברוב.
גדעון סער: יש שיטות שונות.
זבולון אורלב: שיטות שונות.
זבולון אורלב: הדבר הנוסף שאני רוצה לומר זה לגבי סוגית ההזנה.
זבולון אורלב: אני כמובן מאלה שמברכים שגם 'אופק חדש' וגם 'עוז לתמורה' מאריכים את זמן הלימודים גם בגני הילדים, גם בבתי הספר, אבל סוגית ההזנה עדיין נותרה בעינה.
זבולון אורלב: מה עוד שאלה שבגיל הרך, שהולכים לצהרונים, הצהרונים נותנים את ארוחת הצהריים בשלוש.
זבולון אורלב: צריך לעשות איזו שהיא סינכרוניזציה, של מצד אחד הארכת יום הלימודים, שכפי שאמרתי הוא מבורך, ומצד שני הזנה.
זבולון אורלב: אני לא יודע אם מאריכים, אם יש הגדלה של כמות התלמידים האוכלים, אם יש איזה שהוא טיפול בסוגיה הזאת של ההזנה, שאני חושב שהיא צריכה לקבל גם כן התייחסות בסוגיה הזאת.
זבולון אורלב: ההערה האחרונה, אני שמתי לב לכך שאתה היית מהשרים שהיו ערניים מאד לתנועת המחאה, השר.
זבולון אורלב: הייתי מהשרים, לצערי הבודדים, אבל גם פה אתה ראוי לברכה על כך שידעת להתייחס כראוי לתנועת המחאה, ולא להתעלם ממנה, המחאה החברתית.
זבולון אורלב: אני חושב שנקטת בדרך נכונה.
זבולון אורלב: אני אשמח אם תוכל לומר גם כמה מילים, שהרי מערכת החינוך היא משקפת את המתרחש בחברה.
זבולון אורלב: היא לא יכולה להתעלם ממה שמתרחש בחברה וכיצד אתה מנחה את מערכת החינוך להתייחס לסוגיה הזאת ---
גדעון סער: זה נושא חשוב, אני אתייחס אליו.
זבולון אורלב: לכן אני מעיר אותה, כי אני חושב שחשוב מאד שמשרד החינוך יתווה מדיניות חינוכית במערכת החינוך בהתייחס למערכת המחאה, שאני סבור כמוך שגם אם תופסים עליה טרמפים כאלה ואחרים, טרפים פוליטיים לא ראויים וכדומה, שלפעמים מקלקלים למחאה, מהצד השמאלני, לצערי גם הקיצוני וקוראים לא לשתף פעולה ונגד ראש הממשלה, ואני חושב שההערות האלה ראויות לגינוי, המחאה היא אותנטית, היא מקורית, היא מצביעה על בעיה אמיתית ואם יש בעיה אמיתית בחברה, מערכת החינוך צריכה להתייחס אליה.
אלכס מילר: חבר הכנסת אלקין, בבקשה.
זאב אלקין: תודה רבה, אדוני יושב הראש.
זאב אלקין: תודה רבה אדוני השר על הסקירה.
זאב אלקין: אני גם כן אפתח כקודמי, בדברי שבח, בעיני על שני דברים בסיסיים מאד שעולים ממה שהצגת.
זאב אלקין: אחד זה שקט תעשייתי במערכת, זה לא דבר של מה בכך.
זאב אלקין: אני זוכר את הקדנציה הקודמת וזה שהצלחת בשיתוף פעולה עם ראשי ארגוני המורים וגם בהשגת תקציבים שהיו חסרים למערכת, להביא לשקט תעשייתי כבר פתיחת שנת לימודים שלישית ברצף, זה דבר מאד מרכזי, כי חשוב לשנות, אבל אי אפשר לשנות כשיש בלגן.
זאב אלקין: זה איזה שהוא נדבך בסיסי.
זאב אלקין: דבר שני, אני חושב שיש דבר מהפכני בהסכם החדש וזה שכר דיפרנציאלי, ואני חושב שזאת מגמה שחשוב מאד שהיא תימשך.
זאב אלקין: אני לא יודע אם יש סיכוי לשקול אותה ביחד עם הסתדרות המורים ולהפעיל אותה גם שם, אני לא יודע אם אתם בכלל, זו גם שאלה – אם אתם חושבים ללכת לכיוון הזה – אבל זה בהחלט בעיני דבר מאד מאד חשוב לשינוי מאד עמוק במערכת.
גדעון סער: רק בהערת ביניים, אני לא רוצה להפריע כי יש הרבה נקודות, אני אגיד שבהסכם 'אופק חדש' יש הערכת מורים שהיא רלבנטית לדרגות השכר העליונות, בהשפעה על דרגות השכר העליונות.
גדעון סער: ולכן לא באותו אופן, אבל נושא ההערכה והזיקה שלו על קידום בדרגות שכר, הוא קיים בצורה אחרת ואנחנו מיישמים את זה.
זאב אלקין: עכשיו, הזכרת, וגם כן בעיני זה הישג מאד מאד חשוב, את הכנסת מעיין החינוך התורני למערכת של מיצ"ב, וגם למערכת של תקשוב.
זאב אלקין: הנתונים של מיצ"ב שראיתי פה במצגת, הם עד שנת תש"ע.
זאב אלקין: אני מבין שזה לא כולל את השנה שבה מעיין החינוך התורני נכנס, נכון?
זאב אלקין: זה חידוש של השנה.
גדעון סער: כן, זה תשע"א.
זאב אלקין: הציפייה שלכם שזה ישפיע על התוצאה?
זאב אלקין: כי מן הסתם ---
גדעון סער: יכול להיות שזה ישפיע.
גדעון סער: אני לא מחפש להגיע, אינני יודע איך זה ישפיע, אינני יודע אם זה ישפיע.
זאב אלקין: זו שאלה מרתקת ----
גדעון סער: אני לא מחפש להגיע לתוצאה מלאכותית על ידי בידוד מרכיבים בציבור.
גדעון סער: נראה.
זאב אלקין: אבל זו שאלה מעניינת.
אורי מקלב: זו מערכת לא גדולה, היא מערכת של 20,000 תלמידים.
אורי מקלב: ההשפעה לא יכולה להיות השפעה גדולה.
אלכס מילר: סיימת, חבר הכנסת אלקין?
זאב אלקין: עכשיו, שאלה נוספת קשורה לתחום שככה התחילו לגעת בו במשרד החינוך בשלהי הקדנציה הקודמת, ורציתי לשאול אותך איפה זה עומד.
זאב אלקין: זה כל הסוגיה של עובדי ההוראה.
זאב אלקין: היה אפילו חוק של עובדי ההוראה שהוא איך שהוא הגיע לכנסת, עבר קריאה ראשונה ונעצר, כאשר בעיני השאלה המרכזית שהייתה רלבנטית לחוק הזה, היו בו הרבה מרכיבים, כן, אבל השאלה המרכזית בעיני היה הניסיון להביא בהדרגה ובהידברות עם ארגוני המורים, להתאמה בין תחום שהמורה מלמד, לבין תחום שבו הוא קיבל השכלתו.
זאב אלקין: כי המערכת מתגמלת היום על אקדמיזציה, אבל היא כמעט ולא דואגת להתאמה בין זה שהמקצוע שהמורה מלמד, זה המקצוע שבו הוא קיבל את ההשכלה האקדמית שלו, והסטטיסטיקה כאן היא מאד בעייתית.
זאב אלקין: למשל, בתחום המתמטיקה בזמנו העמקתי, וגיליתי שאחוזים, סדרי גודל בחטיבות ביניים אפילו, אני לא מדבר על יסודי, אלא אפילו בחטיבות ביניים, היא יותר מ-50% של מורים למתמטיקה, השכלתם האקדמאית היא לא מתאימה.
זבולון אורלב: אתה יושב ראש ועדת משנה.
זאב אלקין: נכון, נכון מאד.
זאב אלקין: וזה דבר כמובן שמעלה הרבה מאד שאלות, כי אקדמיזציה לכשעצמה יש בה ערך, אבל הרבה פחות אם זה לא בקורלציה לתחום שאותו המורה מלמד.
זאב אלקין: ולכן, כאן מאד חשוב בעיני לעשות סדר, כמובן כפי שאמרתי, זה לא סיפור של זבנג וגמרנו, ואי אפשר לשנות את זה במכה אחת, אבל זה בעיני נושא מאד מאד מרכזי לכל המערכת, בכל התחומים, כי כמובן מורה שלא למד מקצוע רלבנטי, קשה מאד ללמד אותו.
זאב אלקין: עד כאן.
אלכס מילר: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.
אורי מקלב: תודה רבה לך אדוני יושב הראש, חברי, חברי הכנסת.
אורי מקלב: גם אני מצטרף אדוני.
אורי מקלב: אני שמעתי, שלא תחשוב שלא שמעתי את דברי השר, אולי כולם וודאי וודאי רובם, ולא רק כשנכנסתי, רק ששמעתי שהתייחסתם בסוף למבחני המיצ"ב.
אורי מקלב: הייתי בחדרי ושמעתי, אבל אני גם מצטרף לדברי הברכה וההערכה, גם על הסקירה שלך וגם על פתיחה של שנה שלישית של שנת הלימודים ללא שביתות וגם נקווה ללא תקלות, אבל במיוחד דברי ההערכה בשנה הזאת, על הציר הזה של פתיחת שנת הלימודים בתקופה כזאת, שבכל אופן מצליחים לפתוח דבר אחד, שקט, זה ראוי להערכה מיוחדת.
אורי מקלב: ובוודאי אני גם אוסיף מילות ברכה על המאמצים שאתה עושה גם במגזר החרדי, על כל בעיותיו ויש שם בעיות לא קלות, וודאי גם בעיות קשות במבנים, שנעשים בסבלנות, תוך הידברות ותוך תיאום, ואנחנו נקווה שנוכל באמת להתקדם האלה.
אורי מקלב: אבל אני בכל אופן רוצה להעלות סוגיה שכבר עלתה כמה פעמים, וזה ההסעות של ילדי חינוך מיוחד, שמשולבים בבתי ספר רגילים ובגני ילדים.
אורי מקלב: סוגיה שעלתה לפני זמן רב, והבטיחו שתהיה איזו התקדמות ועד לרגע הזה אין התקדמות.
אורי מקלב: יוצא שגם בשנת הלימודים תשע"ב, ילדים שלומדים בגני ילדים, ילדים קטנים ויכול להיות אפילו עם תסמונת דאון קלה, והם צריכים להגיע לגני ילדים שהם שובצו שם על ידי ועדות ההשמה העירוניות ואין להם הסעה למקום.
אורי מקלב: כמו כן, גם ילדים בבתי ספר שנאלצים מכיתה ג' ללכת מרחקים של .
אורי מקלב: המערכת החדשה שמעודדת מרחקים, לא מתחשבת לא בתנאים טופוגרפיים ולא אם יש אוטובוסים או אין אוטובוסים, והילדים האלה נאלצים ללכת מרחקים גדולים מאוד, או שההורים צריכים לקחת אותם וממילא יש השלכות לגבי העבודה שלהם, ואנחנו כוועדה לבריאות הציבור דנו בזה לפני כמה חודשים.
אורי מקלב: גם במחלקות החינוך דנו בוועדה לזכויות הילד בעבר, ועדיין לא שמענו פתרון.
אורי מקלב: אני גם בררתי את זה הבוקר במחלקות החינוך – האם יש שינוי במצב הזה – אין בינתיים שינוי.
אורי מקלב: רק לסבר את האוזן, אדוני השר, לדוגמא, אתה וודאי מכיר את ירושלים, אבל מהמדרחוב או מהמשביר המרכזי בירושלים, רחוב קינג ג'ורג', עד בית ספר 'דרור' בבית הכרם, שזה מרחק אדיר גם בנסיעה ברכב, על כל המשמעות של המרחק הזה – ילד ששיבצו אותו ב-'דרור' וגר במרכז העיר או נמצא – לא מקבל הסעה ואין לו גם קו אוטובוס ישיר, הוא גם צריך לעבור במרחקים במקומות בודדים, מבודדים, מי שעשה את המהלך הזה, המערכת לא מתחשבת בכל הדברים האלה.
אורי מקלב: אני לא מדבר איתך על מרחקים אחרים משוק מחנה יהודה עד קטמון הישנה.
אורי מקלב: זה גם מקרה שהיה השנה.
אורי מקלב: קטמון הישנה, מגרש הפועל, בית ספר יהודה הלוי, במרחק הזה ילד לא זכאי להסעה והוא נאלץ ללכת ברגל.
אורי מקלב: ואני לא מדבר על גני ילדים, גם יש שם הפרעות התנהגויות של ילדים קטנים ממש, שאין להם שום הסעה ולא שום אפשרות אחרת להגיע, לולא שההורים לוקחים אותם.
אורי מקלב: מעבר לכך, אני רק באמת רוצה להגיד שהנושא שלא קשור אליך באופן ישיר, הנושא של סייעות לילדים קטנים, שעדיין נמצאים מתחת לגיל 4, מתחת לקדם חובה או לטרום חובה שבכל אופן נמצאים בתוך הגנים, והם ילדים של חינוך מיוחד או שהם זקוקים לסייעות בגלל שיש להם זונדה או שיש להם מחלות אחרות, שהן מצריכות נניח אינסולין ודברים כאלה.
אורי מקלב: נניח חולי סוכרת שצריכים סייעות, הם לא מקבלים והם לא יכולים להשתלב והמערכות לא מוכנות לשלב אותם בגנים והם מפסידים את השנים האלה, או שהם לוקחים משהו פרטי שלא כולם יכולים לעמוד בזה.
אלכס מילר: מטעם אל"וט, מי מדבר?
שמואל מירון: קודם כל אני אציג את עצמי.
שמואל מירון: שמי ד"ר שמואל מירון, אני יושב ראש הוועד המנהל של אל"וט.
שמואל מירון: צר לי מאד שגם בשנה האחרונה וגם במצגת שהייתה פה עכשיו, אין התייחסות לתכניות חדשות בחינוך המיוחד בכלל.
שמואל מירון: תקציב החינוך המיוחד במשרד החינוך הוא 10% - 3 מיליארד שקל – אם אני לא טועה ויש סדרה של בעיות מתמשכות, שאין לנו אפשרות לפתור אותן מול הנהלת המשרד, כי לא מאפשרים לנו להיפגש עם הנהלת המשרד.
שמואל מירון: לפני יומיים הורים לילדים אוטיסטים ---
שמשון שושני: אדוני, רק שאלה, לאלו"ט לא מאפשרים להיפגש עם הנהלת המשרד?
שמואל מירון: כן.
שמואל מירון: יש לי כאן הוכחה כתובה.
שמואל מירון: כבוד השר קרא לחבורה של הורים שהפגינו מול בחיפה וגם בחולון, אם אני לא טועה, שהם לא דוברים אמת, או שמשתמשים באינפורמציה שקרית.
שמואל מירון: נכון?
שמואל מירון: הנה, הוא מהנהן בראשו, הוא אומר כן.
שמואל מירון: אז הנה, אני רוצה להגיש לכבודו, לפני 40 יום הוגשה באמצעות הפקס בקשה לזימון פגישה אצל כבוד שר החינוך, ועד היום לא נענינו.
שמואל מירון: הפגישה הייתה בנושא מדיניות משרד החינוך בעניין תקופת הלימודים של אוטיסטים.
שמואל מירון: למה לא נענינו לפגישה הזאת?
שמואל מירון: אחר כך ---
גדעון סער: נעניתם ונפגשתם עם, נמצאת פה ---
שמואל מירון: לא, לא, לא.
שמואל מירון: יש לך טעות אדוני השר, לא נפגשנו איתה.
שמואל מירון: הפגישה הזאת היא הייתה בנושא אחר.
שמואל מירון: בנושא כל הבעיות שקיימות בנושא לימודי הקיץ ואני חושב שעשית טעות ואני מראה לך כאן את המכתב ואני מוכן לתת לך העתק ---
גדעון סער: גם אני יכול להראות לך מכתבים שבהם השתמשו בלשון ביבים כלפי מנכ"ל המשרד, בדיוק באותו סגנון של צרחות, צעקות והשמצות ----
קריאה: סליחה – אני כתבתי לו את המכתבים ---
אלכס מילר: סליחה, סליחה, לא להתפרץ כאן.
שמואל מירון: אנחנו לא השתמשנו, הצגת עובדות זה לא לשון ביבים.
גדעון סער: לא הצגת אתה.
גדעון סער: " לא תשכח את מה שנעשה לך בימים האחרונים לכהונתך" זה סגנון של איומים.
קריאה: אני מבקש שתקריא לנו.
קריאה: זה לא נכון מה שאתה אומר.
שמואל מירון: לא, זה לא סגנון של איומים.
גדעון סער: בסגנון- אני מבקש לאתר לי את המכתב, כדי שאני אקריא אותו בפני הוועדה כעת.
גדעון סער: עכשיו אני רוצה לומר, אנחנו מוכנים תמיד להיפגש עם כל אחד, אבל כל מי שחושב שבשיטה של הכפשות, השמצות, סילוף האמת ---
שמואל מירון: אין כאן שום הכפשות והשמצות.
שמואל מירון: איזה סילוף אמת?
גדעון סער: אנחנו נתייחס להכל, הרי אין איזה דבר שאנחנו לא נתייחס אליו ---
שמואל מירון: אז בוא ניפגש.
שמואל מירון: אנחנו כבר 40 יום רוצים להיפגש, יש לנו בעיות בוערות ואתה לא מוכן להיפגש איתנו.
גדעון סער: גם דחיתם בקשה להיפגש והתניתם תנאים איך אתם מוכנים להיפגש עם המנכ"ל, ולכן, קודם כל תצאו מנקודת הנחה שבשיטות האלה לא ניתן להגיע להישגים שאין בדיאלוג מכובד ומכבד.
גדעון סער: אם תרצו לקיים דיאלוג מכובד ומכבד, תוזמנו בשמחה לפגישה.
שמואל מירון: אז עכשיו אתה מתנה לנו תנאים?
גדעון סער: אם זה לא מספיק טוב בשבילך, אז אני מצטער, זה המצב.
שמואל מירון: סליחה, אנחנו בסך הכל מבקשים להיפגש לפגישה.
שמואל מירון: יש לנו ילדים שהיו בקיץ 10 ימים בחופשה ---
גדעון סער: אתם קיימתם פגישה.
גדעון סער: לא הצלחתם בפגישה להכתיב משהו שניסיתם לקבל דברים ---
שמואל מירון: הבעיות שלנו מעבר לפגישה הזאת.
גדעון סער: גם יפגשו איתכם בעתיד ככל שיהיה צורך.
גדעון סער: אם אתם מאמינים שבשיטות של הכפשות, של הפרעות במקומות ציבוריים ---
שמואל מירון: כשאין לנו ברירה – זה מה שאנחנו עושים.
גדעון סער: אז בבקשה.
שמואל מירון: אתה לא מוכן להיפגש.
שמואל מירון: הנה, אני מציג פה מכתב מול התקשורת, מלפני 40 יום, שלא נעשה ולא היית מוכן להיפגש איתנו, בבקשה.
שמואל מירון: אני מראה אותו לתקשורת.
שמואל מירון: לא היית מוכן להיפגש לפני 40 ימים, אז זה נראה לך בלגן, אז בוא נירגע ונגיע לפשרה.
אלכס מילר: אדוני, תקשיב לי ----
גדעון סער: אתה לא מספיק רגוע בשביל להיפגש איתי.
גדעון סער: כשתהיה רגוע, אני אפגש איתך.
שמואל מירון: אני מאד רגוע, אדוני.
שמואל מירון: אני יכול להיפגש איתך גם בעוד 5 דקות.
אלכס מילר: כבוד השר, רבותי, אתם במשך חמש דקות מדברים עם מי להיפגש ---
שמואל מירון: סיימתי, הצגתי את הבעיה.
אלכס מילר: אדוני, אתה נמצא כרגע לא בלשכת השר ואתה לא נמצא כרגע במשרד החינוך, אתה נמצא כרגע בכנסת, בוועדת החינוך.
אלכס מילר: אתה ביקשת זכות דיבור להתייחס לנושאים שרצית להתייחס.
אלכס מילר: האם אדוני סיים להתייחס לנושאים שרצית?
שמואל מירון: אני מוחה ---
אלכס מילר: אתה מוחה כלפי מי?
שמואל מירון: אני מוחה על זה שאין התייחסות ראויה בשנה האחרונה לחינוך המיוחד ולאוטיסטים בפרט, נקודה.
אלכס מילר: תקשיב אדוני ---
שמשון שושני: אתה מייצג את החינוך המיוחד כולו?
אלכס מילר: סליחה, אדוני המנכ"ל.
שמשון שושני: אני מייצג את האוטיסטים, הם לא יכולים להגיע, ביקשו שאני אגיד את זה בשמם.
אלכס מילר: אני מציע אדוני, האם סיימת להתייחס לסוגיות שרצית לדבר עליהן בחינוך המיוחד?
שמואל מירון: כן, סיימתי.
אלכס מילר: מועצת התלמידים והנוער, בבקשה, ביקשתם לדבר.
אופק הרניק: כן, תודה אדוני יושב הראש, כבוד השר, כבוד המנכ"ל, תודה רבה על רשות הדיבור.
אופק הרניק: אני רוצה ראשית לברך את המשרד ואת השר על המהלכים, אם זה 'עוז לתמורה', אנחנו מאמינים שככל שרמת המורים תעלה, כך גם אנחנו התלמידים, נרגיש את זה וזה יעזור לנו מאד, בנוסף לעלייה בהישגים ובבגרויות.
אופק הרניק: אני רוצה להתייחס למספר נקודות, זה גם מתקשר למה שחבר הכנסת זבולון אורלב העלה, בנושא המחאה, בנושא של ערכים, שמאד חשוב לנו להרגיש בבית הספר את הערכים ולאו דווקא את הרדיפה אחרי הציונים.
אופק הרניק: אנחנו רואים חשיבות רבה במצוינות ובציונים, וצריך לקדם את הנושא הזה ולהמשיך, אבל עם זאת שנרגיש את הערכים.
אופק הרניק: זה חשוב לנו מאד וזה מתחיל כבר עם תרבות ישראל והמורשת, ואני חושבת שצריך להמשיך את זה יותר ויותר.
אופק הרניק: ועם זה, מאד חשוב לי להתייחס לעניין חיזוק מועצות התלמידים בבתי הספר.
אופק הרניק: היום זה עדיין לא כל כך קורה בכל בתי הספר.
אופק הרניק: זה נתון להחלטת מנהלי בתי הספר, וכאן אני פונה אליך, כבוד השר.
אופק הרניק: באמת חשוב לנו, באמירה של משרד החינוך, באמירה של ועדת החינוך, שמנהלי בתי הספר יבינו שמועצות התלמידים זה משהו שיכול רק לתרום לבית הספר ולמנהלים ואני מאחלת לנו שנת לימודים מוצלחת.
אלכס מילר: מזכירות פדגוגית, הסתדרות המורים.
נעמי ריפתין: תודה.
נעמי ריפתין: שמי נעמי ריפתין, יו"ר מזכירות פדגוגית בהסתדרות המורים.
נעמי ריפתין: אני רוצה לומר שנעשים דברים נפלאים בנושאים פדגוגיים במערכת, גם ביזמת משרד החינוך וגם ביזמות מרובות מהשטח.
נעמי ריפתין: פשוט יזמות מדהימות.
נעמי ריפתין: אנחנו פעם בשנה נותנים פרס בנושא ערכי בתשע השנים האחרונות.
נעמי ריפתין: השנה נתנו בנושא שונות ופלורליזם במוסדות החינוך.
נעמי ריפתין: פשוט – אלף פרחים יפרחו – איזה יוזמות ואיזה עבודה נפלאה של בתי הספר.
נעמי ריפתין: שלוש נקודות בקצרה, כי אני יודעת מה מצוקות הזמן.
נעמי ריפתין: הרפורמות משפרות את השכר, השעה הפרטנית משפרת את הפדגוגיה, אבל יש תחושה של עובדי ההוראה, שאין אמון מלא בעבודה שלהם, שאין חיזוק של המורים, שאין גיבוי.
נעמי ריפתין: תתנו יותר ביטוי לאמון במורים במערכת, גם במלל וגם בעשייה.
נעמי ריפתין: פחות דו"חות, פחות להגיש מה עשיתי כל יום, ויותר חופש למורים ויותר גיבוי ויותר חיזוק.
נעמי ריפתין: אני רוצה לנגוע בנקודה אחת של מבחני המיצ"ב, כמו שרמה הגדירה אותם, הם מכשיר נפלא לבתי הספר, לשיפור פנים בית ספרי בלימודים, בידע, בהישגים, אבל יש שוט מלמעלה עד למטה, ברבים מבתי הספר, להשתמש בזה רק כציון ולא כעבודה בית ספרית.
נעמי ריפתין: לוקחים מבחני מיצ"ב פנימיים ועושים שוט למורים, במקום שזה יהיה רק מכשיר בית ספרי לשיפור.
נעמי ריפתין: אני מבקשת לטפל בנקודה הזאת.
נעמי ריפתין: זה מהפיקוח ועד מנהל בית הספר.
נעמי ריפתין: נושא נוסף שהוא תקציב עצום, אני יודע, ואני יודעת שיש שחולקים על דעתי.
נעמי ריפתין: אבל תשאלו כל גננת וודאי וכל מורה.
נעמי ריפתין: מספר התלמידים בכיתות הוא בלתי אפשרי.
נעמי ריפתין: אני מתחילה מגן הילדים.
נעמי ריפתין: אני יודעת שמר שושני, שאני מאד מעריכה, חושב אחרת, ואני יודעת שהוא היה מורה מופלא, כי יש לי חברה שהייתה תלמידה שלו, אבל לא כולם יכולים עם 40 ילדים.
שמשון שושני: אבל במקרה זה יש דו"ח של הכנסת שמורה על ירידה בשנתיים האחרונות במספר התלמידים.
נעמי ריפתין: אוקי, אני מאד שמחה.
נעמי ריפתין: אני מתחילה מגן הילדים – 35 ילדים בגילאי 3-4-5 עם גננת אחת, רבותי, הם עושים משהו בלתי אפשרי הגננות האלה.
נעמי ריפתין: תתחילו מגני הילדים, תרדו ל-28 ו-25 ילדים ועוד מכניסים עכשיו 5 ילדים של שילוב, שאין שום הכשרה וזה לא נכון.
נעמי ריפתין: מספר תלמידים בכיתות – אתם רוצים להיות כמו מדינות ה-OECD?
נעמי ריפתין: שם אין 35 ילדים בגן, ואין 35-38 ו-40 ילדים בבית ספר.
נעמי ריפתין: זה תקציב עצום, כל שנה להפחית בשניים שלושה, אפילו בחקיקת חוק.
נעמי ריפתין: אני יודעת שמר מילר רוצה לעשות חוקים ובנושא הזה אני אומרת – חוק.
נעמי ריפתין: חוק, להפחית את מספר התלמידים בכיתות.
נעמי ריפתין: ואחרון, מקצועות הנשמה.
נעמי ריפתין: אני בעד הישגים, אני בעד מקצועות הליבה.
נעמי ריפתין: יותר מקצועות נשמה, יותר שעות למקצועות הנשמה, שזה נכון גם פדגוגית.
נעמי ריפתין: לא כל הילדים מצטיינים במתמטיקה וגם המצטיינים צריכים יותר ציור ויותר מוסיקה ויותר אומניות ויותר חקלאות, ובתי ספר עושים את זה על זמנם.
נעמי ריפתין: תוסיפו יותר מקצועות נשמה, גם בעל יסודי.
אלכס מילר: השלטון המקומי.
אתי אלוני: אני אומר בקצרה.
אתי אלוני: אני מברכת ומצטרפת והשלטון המקומי די שותף במרבית המהלכים שצוינו כאן באופן מלא ושקוף ואני מברכת על כך.
אתי אלוני: אני רוצה לומר שאני מקווה שהמהלכים הבאים שעוד נותרו ויש לא מעט דברים שאנחנו צריכים עוד לפתור, גם ייעשו וימשיכו להיעשות בצורה משותפת, כפי שגם אתה השר וגם המנכ"ל וגם אנשי משרדך המקצועיים, ככה עובדים באופן מלא ומשותף.
אתי אלוני: יש לנו עניין שכל הרפורמות האלה יצליחו, יש לנו עניין שהמהלכים שהתחילו בהם ימשיכו בהם.
אתי אלוני: נקודה אחת שאני מבקשת לציין, ואתה העלית אותה, מר מילר ואני חושבת שהשר היטיב לענות, אבל אני רוצה כן להדגיש.
אתי אלוני: צריך לזכור שהרשויות המקומיות רואות בחינוך, אני חושבת כמעט באופן מוחלט, את הדבר הכמעט יחיד, החשוב בעשייתם.
אתי אלוני: ראש עיר יודע שהוא ייבחר – הוא יקום או ייפול על זה.
אתי אלוני: ואני אומרת את זה בהקשר של להוציא תלמידים החוצה, לייצר אלטרנטיבות ואטרקציות בחוץ, כך שלא יאפשרו לשמר או להשאיר את הטובים.