GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רונית תירוש: הייתי מציעה, להעז, אני אומרת את זה ממקום של הימור מסוים, להעז ולומר, גם לממשלת פולין שמרוויחה הון עתק, והיה מעניין אותי לדעת, אגב, אדוני היו"ר, כמה הכנסות ממשלת פולין מקבלת כתוצאה מהמשלחות הרבות הללו.
רונית תירוש: זה אגב, לא מסתכם רק במשרד החינוך, שאלה המשלחות הכי גדולות, נדמה לי, או הצבא, אבל אם ניקח אותן, ותנועות הנוע,ר שגם להם יש לכם נגיעה ולצבא, אפשר להודיע לממשלת פולין, שבתנאים האלה אנחנו מפסיקים.
רונית תירוש: ולנסות את זה.
רונית תירוש: תמיד אפשר להגיד, אוקי, לא הצליח, נחזור לזה.
רונית תירוש: אבל אני אומרת לכם, עושים הרבה קופונים על הגב של המשלחות, כי הם יודעים בוודאות כמה זה חשוב לנו, וכמה לא נוותר.
רונית תירוש: ואין מה לעשות, במשאים ומתנים לפעמים לוקחים סיכונים.
אלכס מילר: זה יכול להיות דווקא רעיון טוב לפנות לממשלת פולין בנושא, נגיד של המיסוי הפנימי, אם מורידים מיסוי בנושא של בתי מלון, כל העניין הזה זה יכול להוזיל משמעותית.
אלכס מילר: יכול להיות, שכדאי לפנות אליהם בעניין הזה, אדוני השר, כחבר ממשלה אני חושב, שבהסכמים שאנחנו עשינו עם מדינות שונות, אנחנו מותרים על מיסוי על מוצרים מסוימים.
אלכס מילר: לא יודע אם יש לנו הסכם ואיזור סחר חופשי עם פולין, באופן כללי.
אלכס מילר: אבל, אם אין, ואם אפשר לבדוק איתם את האפשרות הזאת, אני יודע שמדינת ישראל נותנת הטבות מס משמעותיות לכל מיני מדינות בכל מיני נושאים.
אלכס מילר: הם יכולים ללכת על המהלך הזה.
אלכס מילר: אני חושב שגם להם זה חשוב.
יוסי לוי: אני ראש מינהל חברה ונוער.
יוסי לוי: זאת אינפורמציה מאוד חשובה.
יוסי לוי: אנחנו פנינו, לפני כמה שנים, כשהם התחילו להיכנס לאיחוד האירופאי, הם הטילו מס על תיירות שלא היתה קיימת עד אז.
יוסי לוי: עשרים ושניים אחוז.
יוסי לוי: בבת אחת הם קפצו.
יוסי לוי: אנחנו ניסינו דרך משרד החוץ, ודרך השגרירות שם, בכוחותינו הדלים, לנסות להוריד אותם מזה, ניסינו להוציא כמה פעמים, אני חושב שעם יחד עם משרד החוץ, יחד עם עוד גורמים במשרד החינוך, נצליח אולי בכל זאת לפנות אליהם.
אלכס מילר: לפי הערכתכם, בכמה זה יכול להוזיל?
יוסי לוי: רק אם אתה מוריד את זה, עוד לפני הכול, אתה מוריד משירותי הקרקע, אם אני לא טועה, זה בערך חמישים אחוז מהעלויות, או ארבעים אחוז מהעלות.
יוסי לוי: אתה מוריד עשרים ושניים אחוז.
אלכס מילר: אתה טוען, שבמידה ויהיה איזשהו הסכם עם פולין, זה יכול להגיע עד עשרים ושניים אחוז פר משתתף?
יוסי לוי: אני רוצה עוד להגיד.
יוסי לוי: גם בממ"מ יגידו אבל, שאחרי כל הבדיקות הגדולות של הממ"מ, וזה בסדר, העלויות הם לא ירדו באלף דולר.
יוסי לוי: ירדו במאתיים דולר בשלוש מאות דולר.
יוסי לוי: זה מאוד חשוב---
אלכס מילר: זה גם משהו.
יוסי לוי: בודאי.
אלכס מילר: זו ההזדמנות, ששכחתי להודות לך , שכחתי באמת להודות על העבודה שעשיתם.
רונית תירוש: ברשותך אדוני היו"ר.
רונית תירוש: קודמך בתפקיד, זכה מטעם ממשלת פולין, לאות "יקיר השלטון".
רונית תירוש: עודד, קיבל מראש ממשלת פולין "יקיר השלטון" או משהו בדומה.
רונית תירוש: זה אומר לך, כמה התיירות הזו חשובה להם.
רונית תירוש: אל תקלו ראש במשקל שלכם.
רונית תירוש: תעזבו את משרד החוץ, תעזבו את הערוצים הפורמאליים האלה, ששם האינסנטיב של משרד החוץ הוא לא כזה, זה אינסנטיב שלך.
רונית תירוש: תודיעו, אם השר יחליט להודיע, אנחנו לא באים כי לא מסוגלים לעמוד בעלויות המחירים.
רונית תירוש: אתה תראה איך יבואו לדבר איתך.
אלכס מילר: העניין הזה צריך להיבדק.
אלכס מילר: אני חושב, שאנחנו כאן לא מתעסקים באיומים כאלו ואחרים, אם רוצים ללכת על מהלך אז עושים אותו.
גדעון סער: לאן הגענו, שנציגת קדימה מציעה לאיים על הפולנים?
רונית תירוש: למה, למה אתה הופך את זה לפוליטי, אדוני השר?
רונית תירוש: הציניות שלך לא במקומה, אני כל כך בסדר.
גדעון סער: קודם כל, אף אחד עוד לא הוציא את ההומור מחוץ לחוק.
גדעון סער: אל תתני לי ציונים, כי אז אני גם אאלץ לתת לך ציונים, ואת לא יכולה לדעת מה הם יהיו.
רונית תירוש: תן לי ציונים.
רונית תירוש: חבל שאתה מוריד את זה לפוליטיקה.
גדעון סער: מי שמוריד פה, בדרך כלל בועדה הזאת, עם שרי חינוך לדורותיהם, זו רק את.
גדעון סער: את עושה את זה אצל כל שר חינוך, בין אם את עובדת תחתיו ובין אם את לא עובדת תחתיו.
רונית תירוש: אני אשמח אם תחזור בך מהמילים המופרכות.
גדעון סער: לא חוזר בי בשום אופן עומד על הדברים, וחוזר עליהם.
אלכס מילר: טוב - - -
גדעון סער: הרי זה מתועד בתולדות החינוך לדורותיה, כל הדברים האלה.
רונית תירוש: כמה נמוך אתה יכול לרדת.
אלכס מילר: אתי, בקשה.
אתי אלוני: אני מבקשת לברך את השר על המהלך.
אתי אלוני: אני חושבת שזה מהלך יפה מאוד, מהלך שחיכינו וציפינו לו הרבה שנים.
אתי אלוני: ואני מאוד מקווה, שזה יהיה רק ההתחלה, והסכום הזה רק ילך ויגדל, ויסייע לכמה שיותר ילדים.
אתי אלוני: ברשותך אדוני השר, אני מבקשת לשאול שתי שאלות:
אתי אלוני: 1 - מה יקרה, במידה, ויהיה צורך לעזור ליותר ילדים, מכפי הסכום שיש לך ביד לעזור, האם יעשו הגרלה, כיצד יחליטו מי יקבל עזרה ומי לא יקבל עזרה?
אתי אלוני: 2 - ישנם בתי ספר, שלא מוציאים משלחת כל שנה.
אתי אלוני: הם מוציאים לפעמים משלחות כל שנתיים.
אתי אלוני: ואז נוצר מצב, ששני אחים אמורים לצאת באותה שנה.
אתי אלוני: האם משרד החינוך נותן את הדעת, ייתן את הדעת, באשר לסכום שהורים יצטרכו לתת בעבור שני ילדים, שני אחים שיצטרכו לצאת באותה שנה?
אלכס מילר: אוקי, השר רשם.
אלכס מילר: ביקש לדבר דרור בהט מישראייר.
דרור בהט: שלום לכולם.
דרור בהט: קודם כל, אני אמנם לא מהתחום, אבל אין ספק, שכישראלי, הפרויקט הזה הוא באמת מבורך.
דרור בהט: דיברו על החשיבות שלו.
דרור בהט: ואם הוא גדל, אז בהחלט זה יפה מאוד.
דרור בהט: אני מצטרף למברכים.
דרור בהט: אבל, מבחינתי יש אבל אחד גדול, שהועדה לא נתנה עליו את הדעת, ולטעמי משרד החינוך ומדינת ישראל מפקירים את בטחון בני הנוער, ועצם העובדה, שבני הנוער טסים עם חברות זרות לפולין.
דרור בהט: יש אבסורד גדול, שמדינת ישראל, מצד אחד מחייבת את חברות התעופה הישראליות לסטנדרט ביטחון מאוד גבוה, עם עלויות גבוהות, על מנת לשמור על אזרחיה.
דרור בהט: ומצד שני, אותה מדינה ממש, במשלחות רשמיות, אולי במשלחות הכי ציוניות והכי ישראליות, שיכולות להיות, הן משלחות שתחת חסותה ותחת פיקודה, מאפשרת בעצם לאזרחיה, לטוס עם חברות ללא אותו ביטחון, שהיא החליטה, שהוא הביטחון, שראוי לאזרחיה.
דרור בהט: אני חושב, שיש פה משהו, שלא נתנו עליו את הדעת.
דרור בהט: ואני מציע, שגם פה, שהנושא לא ייפתר בזה, שיגידו לי, שיש אישור של גורמי הביטחון.
דרור בהט: כי זה הפיתרון הקל.
דרור בהט: אני מציע, שגם משרד החינוך וגם הועדה יתנו את דעתם לנושא הזה.
דרור בהט: חס וחלילה, שלא נשב פה בועדת חקירה בדיעבד.
דרור בהט: אנחנו מדינה אחת, צריך להיות איזשהו קו מנחה לכל החלקים שבה על כל משרדיה.
אלכס מילר: אריה ברנע, בבקשה.
אריה ברנע: שלום רבותי, שלום ליו"ר, שלום לשר.
אריה ברנע: אני מנהל בית ספר תיכון אזורי באר טוביה, כמו כן יו"ר של תנועת "עמך" שתומכת נפשית וחברתית בניצולי שואה.
אריה ברנע: אנחנו אחד הארגונים, שמאוגדים בעמותה הפרלמנטארית להנצחת זכר השואה, ואני מייצג כאן אותה, יחד עם אריאלה מלכה אני מבקש לומר, רבותי, שבעיני הסוגיה של מימון המסע לפולין, הוא חלק מהסוגיה של שוויון בפעילות החינוכית הניתנת לתלמידים בכלל, בישראל.
אריה ברנע: ישנם תלמידים, שאין להם ספרי לימוד.
אריה ברנע: ישנם תלמידים, שאינם יוצאים לטיול השנתי.
אריה ברנע: זאת שאלה רחבה יותר, בעיקרון, שלדעתי משרד החינוך מקדם אותו בשנים האחרונות, בהנהגת השר, שיושב כאן איתנו, יותר מאשר בתקופה, שאני זוכר.
אריה ברנע: והעיקרון של שוויון לכל ילדי ישראל, גם בתחום של פולין, וגם בתחומים אחרים.
אריה ברנע: אני חושב, שהגיע הזמן לעגן בחקיקה, באופן כזה, שיהיה בר יישום, את הזכות של כל תלמיד לקבל את כלל השירותים החינוכיים.
אריה ברנע: נראה לי, שזה נכון, אפילו יותר מאשר לגבי שירותים ציבוריים אחרים.
אריה ברנע: מפני, שפה הילד עצמו לא אחראי לגובה ההכנסה שלו.
אריה ברנע: מה גם, שאצל אדם מבוגר, אפשר לטעון, שהוא לא עבד די הצורך.
אריה ברנע: ולכן, הוא לא יכול לשאת בהוצאות.
אריה ברנע: בנוסף לזה, המסע בפולין, בין היתר נועד, למסור את המסר של שוויון ערך האדם.
אריה ברנע: המסר החשוב ביותר הוא הקיום הפיזי של העם היהודי, ועוצמתה של מדינת ישראל.
אריה ברנע: אבל זה לא המסר היחיד.
אריה ברנע: וכאשר, אומרים לילדים לפני המסע, בהכנה, במהלך המסע, ובסיכום, בשם משרד החינוך ובשם בית הספר, שכל אדם שווה לחברו מבחינה מוסרית.
אריה ברנע: השחור והלבן והאחר, אבל בהסתייגות זו, שבני עניים אינם יכולים לצאת לפולין.
אריה ברנע: בעיני עדיף לבטל את המסע מלכתחילה.
אריה ברנע: לא לעמוד באותו מצב, שבו אנחנו מעמידים את מחנכי הכיתות, שצריכים להסביר את ההסבר הזה לתלמידים.
אריה ברנע: היום בתי ספר רבים, גם שלנ,ו זה שאני בא ממנו, מגייסים תרומות מדי שנה מאנשים פרטיים.
אריה ברנע: מכון באר טוביה מגייס למעלה ממאה אלף שקל לשנה.
אריה ברנע: ואנחנו עושים את האסטרפולקציה כדי לראות מה הסכום הארצי הכללי, שודאי יידרש ממערכת החינוך.
אריה ברנע: נראה לי, שהשאלה שאתי העלתה קודם, השאלה מה יקרה אם אותם ילדים, שבחלקם לא יוכלו, למרות ההסדר הזה, לצאת למסע, צריכה לקבל את המענה, שמערכת החינוך מתחיבת, שכל הילדים, ללא שים לב למצבם הכלכלי, יקבלו את האפשרות הזאת.
אריה ברנע: ולכן, לדעתי אותה קרן, שתקום, ואני מבין שב2012 תתחיל לפעול הקרן הזו, בעיני צריכה לשתף את גורמי העם היהודי במובן הרחב יותר.
אריה ברנע: נכון, שגם משלחות מארצות אחרות ומקהילות אחרות יוצאות לפולין.
אריה ברנע: כגון, מארצות הברית.
אריה ברנע: אבל יש ייחוד למשלחות הישראליות.
אריה ברנע: החיבור בין שואה לתקומה בתור הדגל של משלחות ישראל, הוא עניין של כלל העם היהודי, לא רק של משרד החינוך בתוך מדינת ישראל.
אריה ברנע: לכן, לדעתי הפיתרון לשאיפה הגבוהה הזו, שכל בני העניים יצטרפו למסע, הוא שהעם היהודי יגויס בידי מדינת ישראל להיות חלק מהיוזמה הכלכלית והמוסרית החדשה.
אלכס מילר: רן מלמד, בבקשה.
רן מלמד: שלום.
רן מלמד: בדרך כלל, כשאני מופיע כאן בועדה, אני נמצא בתפקיד של לדחוף את הממשלה.
רן מלמד: אני מודה, שהיום אדוני השר, אני מאוד מתרגש מהדברים שלך.
רן מלמד: מאבק, שהתחיל עם קבוצה של הורים מאשקלון, לפני שלוש וחצי שנים, בדרך להסתיים.
רן מלמד: ואני חושב, שמגיעה לך הרבה תודה.
רן מלמד: לך ולאנשי המשרד, וגם למרכז השלטון המקומי.
רן מלמד: אני חושב, שמעבר להצלחה המאוד גדולה, שאתה הובלת כאן, כרגע, יש עדיין נושא שאנחנו מעוניינים לטפל בו.
רן מלמד: וזה הנושא של מימון שלושים האחוזים הנוספים, אלה שמקבלים שבעים אחוז, וחמישים וחמישה -שישים אחוז הנוספים, אלה שמקבלים סיוע יותר נמוך.
רן מלמד: ואני חושב, שנושא, שחבר הכנסת אורלב דיבר עליו קודם, זה התעסוקה בקיץ.
רן מלמד: הוא הנושא הבא, שצריך לדבר בו.
רן מלמד: אנחנו הגשנו תכנית למשרד החינוך, שבו אנחנו מציעים מנגנון מיוחד, שבשיתוף עם משרד התמ"ת, יהפוך עבודה של נערים בקיץ לנושא נסיעות בפולין, עבודה מועדפת.
רן מלמד: שר התמ"ת תומך בפרויקט הזה.
רן מלמד: אנחנו בהחלט מציעים למשרד את התכנית הזאת.
אלכס מילר: עבודה מועדפת זה לחיילים משוחררים.
רן מלמד: אנחנו מציעים לעשות מנגנון מיוחד, שיגדיר עבודות בנושא נסיעות לפולין, גם לנערים ונערות, שרוצים לנסוע עם המשלחות.
רן מלמד: שר התמ"ת כבר כתב לנו, שהוא מעונין ומוכן לתמוך בפרויקט הזה, ואני חושב שכך, אם עכשיו יתנו את הדעת, גם לנושא הזה, ניתן יהיה לאפשר לתלמידים, לממן לעצמם את החלק שלהם.
רן מלמד: בכל מקרה, אני באמת רוצה להגיד תודה רבה.
רן מלמד: ואני בטוח, שאתה ריגשת הרבה מאוד הורים במדינת ישראל.
אלכס מילר: משרד התמ"ת נמצאים כאן?
אתי מרון: כן.
אתי מרון: אני רפרנטית למסע לפולין, מטעם יחידת הפיקוח.
אלכס מילר: קודם כל, שתי סוגיות.
אלכס מילר: אנחנו פונים אליכם קודם כל הסוגיה הראשונה, זה עניין של מיסוי.
אלכס מילר: כי כל מה, שקשור להיבט של המיסוי, אנחנו נמצאים או לא נמצאים בהסכם סחר חופשי עם פולין?
אתי מרון: אני לא יודעת.
אלכס מילר: לא נמצאים.
אלכס מילר: ההסכם כולל בו את כל הסיכונים על המיסוי של כל מיני מוצרים של כל דבר.
אתי מרון: אנחנו מוציאים תלמידים שלנו לפולין.
אלכס מילר: בסדר, אבל יש להם גם סחר איתנו.
אלכס מילר: הם מכניסים לנו סחורה, שבעצם חלקה זה עניין של משא ומתן.
אתי מרון: מאה אחוז
אלכס מילר: אנחנו נותנים להם הטבה במס על מוצרים מסוימים, והם נותנים לנו במוצרים אחרים.
אלכס מילר: טוב, אז אני מציע שתוציאו לנו מסמך מסודר בעניין של מיסוי.
אלכס מילר: ובעניין של ההצעות עבודה מועדפת, וכל העניין הזה, שיכול לתת פיתרונות נוספים ממשרדים שונים לעניין הזה.
אלכס מילר: זה בעצם מבחינתנו.
רפאל צוברי: אני, צוברי רפאל, מההנהגה.
רפאל צוברי: קודם כל, תודה רבה לך, כבוד השר.
רפאל צוברי: אני באתי מצפת.
רפאל צוברי: צפת, כפי שאתה יודע, ואתה מבקר בה לא אחת, היא אחת הערים הכי חלשות, שיש במדינה.
קריאה: סוציו אקונומי שלוש לפי המדד הראשותי או מדד הטיפוח.
רפאל צוברי: אוקי.
רפאל צוברי: ומידיעה, אני יודע שיש המון המון המון ילדים באזור הצפון ובפריפריות בכלל, שלא מגיעים למסע, כתוצאה מכל הסיפור הכלכלי הזה.
רפאל צוברי: עם הפלטפורמה, שאמר כאן ידידי, ייקחו את בני הנוער בתקופת הקיץ לעבודה יזומה, לימחי"ם של צה"ל למשל, או בכל מקום מסגרת מסודרת, ויתוגמלו לטובת המסע לפולין.
רפאל צוברי: אני חושב, שזה יהיה מבורך אם תרימו את הכפפה.
אלכס מילר: תודה, הבנו.
אלכס מילר: אביבית, בבקשה.
אביבית ברקאי-אהרונוף: תודה אדוני היו"ר ותודה אדוני השר.
אביבית ברקאי-אהרונוף: ראשית, גם אנחנו "המועצה לשלום הילד" בהחלט מצטרפים לברכות על ההחלטה לשפר את המצב הנוכחי.
גדעון סער: את מי את מייצגת, גברתי?
אביבית ברקאי-אהרונוף: המועצה לשלום הילד, אדוני השר.
אביבית ברקאי-אהרונוף: זו בהחלט החלטה, שהכנו וחכינו לה, על מנת לעצור את המדיניות המפלה שקיימת- שעודנה קיימת, בתקווה, שתשתפר- עד היום.
אביבית ברקאי-אהרונוף: יחד עם זאת, אני מצטרפת לדברים, שנאמרו כאן על ידי עמיתי מקודם.
אביבית ברקאי-אהרונוף: אנחנו בהחלט חוששים, שגם המצב הזה, שהצעת, שלפיו יתקיים סבסוד למסעות, עדיין יותיר לא מעט משפחות, גם מהמעמד הביניים, שלא תוכלנה לעמוד בסכומים הללו.
אביבית ברקאי-אהרונוף: עדיין נותר סכום לא מבוטל, שהורים ייאלצו לשלם עבור המסעות הללו.
אביבית ברקאי-אהרונוף: וייתכן בהחלט, שהם לא יוכלו לעמוד גם בסכום הזה, ועדיין יוותרו תלמידים, שלא יוכלו לצאת למסע גם מטעמים כלכליים.
אביבית ברקאי-אהרונוף: לכן, אנחנו מציעים ומבקשים, אדוני השר, שקודם כל, גם ההחלטה הזו תלווה במעקב ובבדיקה, האם וכמה תלמידים לא יצאו למסעות מטעמים כלכליים.
אביבית ברקאי-אהרונוף: ובנוסף, להמשיך בחשיבה, כיצד להביא למצב, שלא יהיה אפילו תלמיד אחד, שירצה לצאת למסע הזה, אך לא יוכל, מאחר והוריו לא יוכלו לממן זאת כלכלית.
אביבית ברקאי-אהרונוף: כבר בעבר אנחנו פנינו לכמה שרי חינוך, והצענו איזושהי תוכנית, שלפיה יוקם קרן, שההכנסות לקרן יגיעו גם מתקציב המדינה, גם מארגונים ומתורמים פרטיים.
אביבית ברקאי-אהרונוף: בהחלט ניתן לצרף גם את מרכז השלטון המקומי.
אביבית ברקאי-אהרונוף: ובכל שנה כספי הקרן יחולקו בעלות הנסיעה, והתוצאה שתצא, היא תקבע את מספר התלמידים, שיצאו מדי שנה לסיור לפולין.
אביבית ברקאי-אהרונוף: כאשר ברור, שזה לא יספיק לכלל התלמידים שירצו, אבל ניתן יהיה לחלק את המכסה הזאת בין כלל בתי הספר בארץ, כאשר יהיה אפשר לקבוע, בין אם איזו החלטה גיאוגרפית או החלטה חינוכית.
אביבית ברקאי-אהרונוף: כלומר, למשל כדוגמה בית ספר, שיכין עבודות בנושא השואה ויזכה לקבל את המכסה הזאת.
אביבית ברקאי-אהרונוף: כך בצורה הזאת אנחנו סבורים, שגם הורים לא יצטרכו לשאת כלל בעלות של הנסיעה לפולין, וגם שוב, אנחנו נמנע את האפליה, שקורית היום, ואולי עלולה לקרות, אולי בכמות מזערית יותר, אבל עלולה עדיין להיווצר, עם ההחלטה החדשה.
אביבית ברקאי-אהרונוף: שוב אני חוזרת על פתח הדברים, אנחנו מברכים על ההחלטה, אדוני השר.
אלכס מילר: חברות הכנסת וילף ואדטו, אתן רוצות להתייחס או שאני נותן לשר לסכם?
רחל אדטו: אני רק רוצה, אני לא הייתי, אני הייתי בדיון אחר.
רחל אדטו: באזור שבו אני גרה, תיכון הראל מבשרת, באופן מסורתי כשמונים אחוז מהתלמידים יוצאים לסיור.
רחל אדטו: העשרים אחוז, שלא יוצאים, הם לא יוצאים, מאחר והם אינם מעוניינים לצאת.
רחל אדטו: אם זאת, השכבה יודעת מתחילת שנת הלימודים, שהם אמורים לעבוד על מנת לממן את אלה, שאינם יכולים לצאת.
רחל אדטו: ועובדים כל השכבה במשך כל החופש הגדול, בין השביעית והשמינית.
רחל אדטו: כלומר, זה חלק מהמסע.
רחל אדטו: ולכן, אני שמעתי על הקרן, שהוא בסדר.
רחל אדטו: והסבסוד בסדר.
רחל אדטו: אבל יחד עם זה, חובתם של התלמידים היא בין היתר להשתתף.
רחל אדטו: ואני חושבת, שהדוגמה של התיכון הראל, היא דוגמה, שאני בטוחה, שקיימת גם במקומות אחרים.
רחל אדטו: אבל מבחינתי היא נכונה וטובה, והיא באמת משתפת את כולם במעמסה.
עינת וילף: לי יש רק שאלה, הדיון היום הוא הדיון של דוח המבקר על הנושא הזה, או רק בהיבט של התשלום?
אלכס מילר: לא, דוח המבקר הצביע על כך, שהעלויות הן גבוהות.
אלכס מילר: השר התייחס לעניין הזה מבחינתו, עם רפורמה, שהביאו פה לועדה.
אלכס מילר: וייצגו כאן את השמות.
עינת וילף: פשוט, בדוח המבקר, הוא מתייחס לעוד היבטים בהיצע, שהשאלה המרכזית שבהם, היא הבחינה של מטרות המסע.
אלכס מילר: גם לזה התייחסו.
אלכס מילר: היתה בדיקה שערכו במשרד החינוך ואמרו, שיש ערך עליון לכך, שימשיכו במסעות.
אלכס מילר: אני מכבד מאוד את משרד מבקר המדינה, אבל ברגע שמשרד החינוך קובע, שזה צריך להימשך, והמטרות הן חשובות ועליונות, אנחנו תומכים בהחלטה.
אלכס מילר: עדיין זו רשות מבצעת, שהיא קובעת.
אלכס מילר: אני חושב, שאת הדיון הזה מיצינו מבחינת הדוברים.
אלכס מילר: אני אתן לשר לסכם ולענות על אותם השאלות, שהוצגו כאן.
אלכס מילר: ואני גם אסכם לאחר מכן.
גדעון סער: אני מודה לך על הישיבה, ואני רוצה לחזור לעניין העקרוני, שבו פתחתי.
גדעון סער: ומה שלי הפריע, זה מה שהפריע, לפי דעתי, לכל אדם שנמצא פה.
גדעון סער: דהיינו, איך אפשר להסתכל בעיניים לנער או לנערה, שלא יכול לצאת למסע לפולין, למחנות ההשמדה -זה ודאי לא מסע תענוגות- בגלל, שלהורים אין כסף.
גדעון סער: זאת הבעיה שבאנו לפתור.
גדעון סער: והתוצאה, אני אומר את זה אפרופו דברים, שאמר פה חבר הכנסת גילאון, זה שלא יהיה ילד ,שלא יצא מטעם כלכלי.
גדעון סער: אני תיכף אפרט.
גדעון סער: וזה הדבר החשוב.
גדעון סער: נכון, שיש מגבלות אחרות.
גדעון סער: מה המגבלות האחרות, למשל?
גדעון סער: נאמר, למשל, יש מגבלת כמות שיכולה לצאת בנתונים הקיימים, שמוערכת פחות או יותר, פי שתיים מהיוצאים כיום.
גדעון סער: בארבעים אלף.
גדעון סער: יכול להיות, שהדבר הזה ישתנה.
גדעון סער: יש למשל נושא, הנה אני נותן דוגמאות, שקיימות.
גדעון סער: אישור על ידי יועץ או פסיכולוג, שמתאים לנסיעה, שהוא ישתתף באופן מלא ורצוף בכל תהליך ההכנה של המשלחת, שהוא עבר ראיון אישי, שהוא בכלל לומד באיזשהו מסלול בגרות, או אפילו למבחני סולד בתחום ההיסטוריה.
גדעון סער: אבל אלו קריטריונים, שלא קשורים למצב הכלכלי.
גדעון סער: ואני רוצה פשוט, שנבין על מה אנחנו מדברים.
גדעון סער: אנחנו מדברים על תקצוב מלגות, בהיקף, שהוא פי עשרה ממה שהוא קיים היום.
גדעון סער: והוא פי חמישים וחמישה, ממה שהוא היה לפני שנתיים, שאני נכנסתי למשרד.
גדעון סער: לפני שנתיים וארבעה חדשים, היה מיליון שקל.
גדעון סער: אנחנו עוברים לחמישים וחמישה מיליון.
גדעון סער: כמובן, אפשר לבוא ולהגיד, תראה זה לא סבסוד טוטאלי.
גדעון סער: זה לא מאה אחוז לכולם.
גדעון סער: ברור, שאם מדינת ישראל היתה מעמידה רבע מיליארד שקלים, אז זה היה סבסוד טוטאלי לכולם.
גדעון סער: אלף, אני לא חושב שזה נכון.
גדעון סער: בית, זה בלתי אפשרי.
גדעון סער: גימל, אני עבדתי מאוד קשה במשך השנה האחרונה, כדי להגיע עם האוצר, עם השלטון המקומי ועם קרן ניצולי השואה, ואם יהיו שרי חינוך אחרי, שיגיעו לסיכומים טובים יותר, אני ודאי אברך על זה.
גדעון סער: אבל אני רוצה להגיד עוד משהו.
גדעון סער: זה גם סיכום הגון, מכיוון שכולם משלמים משה.
גדעון סער: ו לא אותו דבר, אבל גם הילד שהוא בא מהמדד טיפוח הנמוך, הוא צריך לשלם אלף שש מאות עשרים שקלים.
גדעון סער: אז אמרה פה חברת הכנסת אדטו דבר מאוד נכון, שהוא מתקיים כיום, שגם ילדים עובדים.
גדעון סער: וזה גם דבר חינוכי, וזה דבר לגיטימי.
גדעון סער: ושכבה שלמה עובדת כדי להתמודד.
גדעון סער: אז זה לא יהיה עיקר העלות, זה יהיה החלק הקטן יותר של העלות, אבל זה בסדר גמור.
גדעון סער: אני חושב, שהפיתרון הוא צודק או הגון.
גדעון סער: הוא עדיין מטיל עלויות, אבל העלות של אלף שש מאות עשרים שקלים זה לא חמשת אלפים ארבע מאות שקלים.
גדעון סער: וגם יש ערך חינוכי, כשיש עלות.
גדעון סער: גם בזה יש ערך חינוכי.
גדעון סער: הנושא, שהאם אמור להיות יותר זול או לא, אמור להיות, או יכול להיות יותר זול, אז קודם כל, יש אנשי מקצוע, שבדקו את זה.
גדעון סער: אני סומך עליהם.
גדעון סער: הם יודעים שהדירקטיבה הכללית שלי זה להוזיל, כמה שניתן.
גדעון סער: אם ניתן לפנות לפולנים בנושא, שצוין, נא להחתים אותי על מכתב.
גדעון סער: יש לי מערכת יחסים טובה עם שרת החינוך הפולנית, נפגשתי איתה שלוש פעמים כבר, זאת ממשלה ידידותית.
גדעון סער: תכינו לי מכתב, אני אפנה אליה.
גדעון סער: לא צריך לאיים.
גדעון סער: אני אומר את זה, אפרופו מישהי, שלא נמצאת כאן והצעתה.
גדעון סער: לא מקבל את הצעתה.
גדעון סער: לא צריך לאיים על הפולנים.
גדעון סער: קודם כל, מי שמאיים, רצוי לדעת שהוא יממש אחר כך.
גדעון סער: לאיים, ואחר כך לא לבצע, בוא נגיד, זו לא עצה שאני מקבל על עצמי, גם בתחומים אחרים בחיים, ואני גם לא אקבל אותה כאן, בנסיבות האלה.
גדעון סער: אבל אני בהחלט חושב, שאני יכול לפנות.
גדעון סער: זה לא הוצע לי עד היום, זה הוצע כאן.
גדעון סער: אדרבא, תכינו מכתב.
גדעון סער: המכתב צריך להיות מופנה לשרת החינוך של פולין, שהיא אגב, פרטנרית טובה גם בנושא של הוראת השואה, והיו לי איתה שיחות מאוד טובות.
גדעון סער: אז אתי, בעצם התייחסתי לדברים.
גדעון סער: אמרתי, שאנחנו לא יכולים לתת יותר מהסכומים האלה, שגייסנו.
גדעון סער: אני חושב, שזה משיג הסדר טוב.
גדעון סער: נציג ישראייר, הנושא ביטחוני.
גדעון סער: אז אנשי המקצוע יתייחסו, אם רוצים, לנושא הביטחוני.
גדעון סער: אין לי ידע עודף בנושא הזה.
גדעון סער: המטרות, הגדרתי כאן בעצם בקליפת אגוז, מה המטרות.
גדעון סער: הצגתי את זה פה.
גדעון סער: אני חושב, שהמסעות לפולין הם חיוניים.
גדעון סער: אבל אני גם רוצה לומר, שאני גם קראתי מחקרים, וציטטתי פה מתוך מחקר, למשל של ד"ר אריק כהן על הוראת השואה בבתי הספר הממלכתיים בישראל, שפורסם בפברואר שנה שעברה, בפברואר 2010, ומתייחס לנושאים, שדיברתי עליהם.
גדעון סער: ומאוד מעניין לקרוא, בכלל הוראת השואה, ובתוך זה המסעות לפולין.
גדעון סער: בקרוב יתפרסם, ותוכלו גם לבקש, שזה יוצג פה.
גדעון סער: מחקר מטעם הרשות הארצית למדידה והערכה, אני לא יודע אם הוא הסתיים, או שהטיוטה הסתיימה.
גדעון סער: אבל אני יודע, שהתבצע מחקר הערכה, גם הוא בנושא המסעות לפולין.
גדעון סער: מה שאני יכול להגיד, שהמחקרים, שאני מכיר מאוששים את החשיבות, שכל אחד מאיתנו ,שבא במגע עם הנערים והנערות, שחזרו מפולין, יודע אותם בלי מחקרים, זאת אומרת יודע אותם, מאיך שזה משפיע על התלמידים, ואפילו על מחנכים.
גדעון סער: אבל זה גם מגובה, אדוני היו"ר, במחקרים.
גדעון סער: אני חושב, שהיום אנחנו פתרנו, בעצם הצגנו, פתרנו זה תמיד בשטח, וזה ייושם, כמו שאמרתי בראשון לראשון.
גדעון סער: אני אעקוב אחר היישום, ובזה שכולם מחויבים לעניין הזה, שלטון מרכזי, שלטון מקומי, קרן ניצולי שואה, אני גם פניתי לגורמים נוספים מהמגזר השלישי, אני לא יודע אם אני אוכל למצוא את הפיתרון המשפטי, שיאפשר לגורמים נוספים להיכנס לעניין הזה.
גדעון סער: אני חושב, שזה צעד מאוד מאוד גדול.
גדעון סער: אני גם פעם נוספת חוזר, על ההערכה שלי לשר האוצר ולאגף התקציבים במשרד האוצר, שהבינו שזה נושא, שמחייב פיתרון.
גדעון סער: האם פתרנו בזה את כל הבעיות?
גדעון סער: נשארו מספיק בעיות.
גדעון סער: אבל, אנחנו הלכנו קדימה בנושא, שהוא הפריע מבחינת תחושת הצדק, בצדק, לישראלים כולם.
גדעון סער: ואם אנחנו מחקנו את העוול הזה, עשינו בזה דבר חשוב.
אלכס מילר: תודה אדוני השר.
אלכס מילר: רבותי, אני רוצה לסכם בכך, שקודם כל, כמובן שועדת החינוך מברכת על המהלך.
אלכס מילר: הועדה רואה חשיבות עליונה בהבנה והזיכרון של השואה והגבורה, וכל הצעד, שהרחיב פה את כמות התלמידים, שמשתתפים במסעות, זה צעד מבורך וחשוב ביותר.
אלכס מילר: כמובן, שמבחינתנו עצם הביטול של אותם התלמידים, בגלל מצבם הכלכלי, זה מאבק, שיצאת, ואני חושב שהצלחת.
אלכס מילר: אנחנו נראה כמובן את עצם היישום אחרי ינואר 2012.
אלכס מילר: אבל, כמו שאנחנו יודעים, וכמו שאנחנו מכירים, כאשר יש תוספות תקציביות משמעותיות, וכן.
אלכס מילר: מברוק על כך שהצלחתם להביא תקציב משמעותי.
אלכס מילר: אני רק מקוה, שזה תוספת תקציבית של האוצר, ולא פוצתם בתוך המשרד בדברים אחרים.
אלכס מילר: אבל, גם זה מאוד חשוב, שהמהלך הזה יצא לפועל, ושהאוצר גם בעתיד ימשיך להיות שותף.
גדעון סער: אם הודיתי לאוצר, שכל אחד יסיק את המסקנות.
גדעון סער: אני אמרתי את המקסימום, שאני יכול להגיד.
אלכס מילר: רבותי, לסיכום, אני רוצה לפנות בשם הועדה למשרד התמ"ת עם שתי הבקשות.
אלכס מילר: הבקשה הראשונה זה לבדוק את האפשרות למשא ומתן על העניין להפחתת המיסים, בכל הנושא שקשור למסעות של התלמידים.
אלכס מילר: וכמובן, ההטבות לכל אותם אלו שעובדים במסגרת.
אלכס מילר: זה לא חייב להיות עבודה מועדפת, זה יכול להיות דבר אחר.
אלכס מילר: אבל, אתם צריכים איכשהו למצוא פיתרון, גם בעניין זה.
אלכס מילר: ויכול להיות, שכדאי גם לעודד מעסיקים, שנותנים עבודות במסגרת סוג זה שיוכלו גם הם לקחת חלק במצווה.
אלכס מילר: טוב, רבותי, שוב תודה.
דרור בהט: כבוד היו"ר, לא קיבלתי תשובה בנושא הביטחון.
דרור בהט: נראה לי, שזה יותר חשוב מהכול בסופו של דבר.
אלכס מילר: תודה רבותי.
אלכס מילר: אנחנו מיצינו.
אלכס מילר: התשובות בנושא הביטחון, אתה צריך לקבל מאנשים, שקשורים לביטחון.
אלכס מילר: אני לא אחראי על הערכת מצב.
אלכס מילר: אני לא משרד התחבורה, אני לא נותן כאן תשובות על החלטות על מי להפעיל את העניין הביטחוני, ועל מי לא להפעיל.
אלכס מילר: אני חושב, שאם לIDB יש שאלה מסוג זה, תעלו את זה מול משרד התחבורה.
אלכס מילר: יש ועדת כלכלה, אנחנו מתעסקים במהות של חשיבות של מסע לפולין, ולא בעניין איזה חברה צריכה לקבל את העניין של חובת הביטחון, ואיזו לא.
אלכס מילר: אנחנו ביום שני, ט' בתמוז תשע"א, 11 ביולי 2011.
אלכס מילר: הנושא שעל סדר היום: לימודי תלמידים מחוץ לאזורי מגורים ולימודי חוץ, לרבות כפרי נוער.
אלכס מילר: רבותי, אני מקיים דיון בעקבות הפניות הרבות שלשכתי מקבלת סביב הנושא הזה.
אלכס מילר: והיה לנו דיון כאן עם המנ"כל על כל הנושא הזה, של אזורי רישום בתוך ערים, או פיילוט שמתקיים כרגע, וכמובן, שאי אפשר להתעלם מהתופעה, שקיימת, ותופעה שאפשר גם לברך עליה, אותם המוסדות, שנותנים חינוך, של מוסדות הנקראים מוסדות על אזוריים.
אלכס מילר: ובכן, אני אשמח לשמוע בעקבות הסיכומים שהיו לנו בוועדת חינוך בחודש מאי, לראות אם יש איזשהו התקדמות עם העניין הזה.
אלכס מילר: וכמובן, שחלק בלתי נפרד מכל הסיפור הזה הן הרשויות המקומיות, שהן בעצם אחראיות על העניין של שחרור תלמידים לבתי ספר כאלו או אחרים, גם על אזוריים.
אלכס מילר: אנחנו נפתח עם משרד החינוך.
אלכס מילר: סולי, אנחנו מתחילים איתך.
אלכס מילר: אחרי הישיבה, שהייתה במאי, והיו מסקנות.
אלכס מילר: איפה אנחנו עומדים היום במשרד החנוך?
אלכס מילר: והאם יש איזשהו אסטרטגיה סביב הנושא הזה?
אלכס מילר: כי זה נראה שהכול די מעורפל, אז אם תוכלי לעדכן אותנו מה קורה אצלכם במשרד סביב הנושא הזה, אני אשמח.
סולי נתן: מה השאלה?
אלכס מילר: השאלה שלי היא: אחרי שוועדת חינוך קיימה במאי ישיבה בנושא של פתיחת אזורי רישום בתוך ערים, אני ביקשתי ממשרד החינוך לקיים דיון גם על הנושא של לימודי חוץ, כי הנושא הזה נראה ונשמע מאוד מעורפל.
אלכס מילר: יש הרבה מאוד פניות, שאני מקבל ללשכה, של הורים שמבקשים ללמוד בבתי ספר כאלו ואחרים, והם מקבלים סירוב כזה או אחר מראשי הערים.
אלכס מילר: מבחינת משרד החינוך, האם יש איזשהו אסטרטגיה?
אלכס מילר: האם יש איזשהו דרך לטיפול בתופעות מסוג זה, ואיפה אנחנו עומדים היום, מבחינת כל מה שקשור ללימודי חוץ, מבחינת משרד החינוך?
אלכס מילר: בקשה.