GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סולי נתן: תראה, כל בקשה היא עולם ומלואו.
סולי נתן: אני מודה.
סולי נתן: ואנחנו עובדים ברגישות רבה בעניין הזה, זה לא שלא נתנו לאף אחד.
סולי נתן: אבל כל מי שקיבלף אני אומרת לכםף זה בכובד ראש.
סולי נתן: ואין איפה ואיפה.
סולי נתן: תאמינו לי, בשולחן שלי אין איפה ואיפה וקיבלו לא אחד לא שניים ולא שלושה.
: אני רוצה לשאול רגע שאלה.
: אני רוצה רק להגיד, שבעיקרון מדובר כאן הרבה על האוטונומיה ההורית, צריך להגיד, שבית המשפט, כשהוא דן בעניינים כאלה, הוא שוקל גם את האוטונומיה ההורית, ונכון שניתן לה הרבה יותר משקל בשנים האחרונות, אבל הוא גם שוקל כנגד, את האינטרסים של חינוך רשמי ושל הרשות המקומית.
: כלומר, תמיד יש איזון בין שני הדברים האלה.
: למשל, כשהיה את האינטגרציה, הרבה פעמים הלכו ממש נגד הרצון של ההורים, והכריחו אותם, כדי לקיים את האינטגרציה.
: אז זה רק להגיד, כדי להשלים את התמונה.
: אבל, יש לי שאלה.
: מה שמטריד אותי גם, זה העניין של השוויון.
: זאת אומרת, עלו פה עניינים, שכנראה השיקולים -לא תמיד בגלל שיקולים זרים- בגלל, שאין הנחיות ברורות, ואפילו בתוך הרשות המקומית, למי נותנים ולמי לא נותנים.
: עכשיו, הדברים שמגיעים אליך זה אלה שסורבו.
: זאת אומרת, אלה שאישרו להם לא מגיעים אליך.
: אותי מטריד, שאין מקום מרכזי, שאין בו את התמונה הכוללת.
: זאת אומרת, שאת רואה למי אישרו, למי לא אישרו, לפי איזה קריטריונים, האם באמת יש שוויון?
: זה מה שמטריד אותי.
: מהתמונה שעולה כאן, לדעתי כחקיקתית ומבחינה משפטית, יש באמת גוף, שאמר, יש איזון בין כל האינטרסים.
: השאלה איך עושים את האיזון הזה, והאם האיזון הזה בכל רשות ורשות היא שוויונית?
נועה בן אריה: כל הכבוד על הטענה הזו, זו טענה שלא נבדקה.
נועה בן אריה: ומבדיקה, שערכתי תוך כדי הדיון אמרו לי, שזה דבר שלא היה ולא נברא, אלו דברים שאנשים אמרו על דעת עצמם.
: אני לא מתייחסת לעניין ספציפי.
: יכול להיות, שהכול לא ממניעים זרים, רק יכול להיות, שבגלל שבאמת דנים כל פעם במשהו אישי, אז כל פעם השיקולים הם קצת אחרים, אז לזה מאשרים, ולזה לא.
: האם משרד החינוך נותן דעתו על הדבר הזה, ויש איזשהו הנחיות כלליות ובדיקה ופיקוח, על איך הרשויות המקומיות מיישמות את הדבר הזה?
סולי נתן: קטונתי לומר לך, אבל משרד החינוך לא מבקר את הוועדות העירוניות, כפי שאני מכירה את הוועדות, שפועלות אני יודעת, שקיימות וועדות, אני יודעת שדברים נבדקים לגופו של עניין, כי אני מקבלת גם את חוות הדעת של הרשות המקומית
: אבל את לא רואה את מי שמאשרים לו, זאת הבעיה.
עינת וילף: חקיקתית מותר - נלך כרגע קיצוני - האם מותר להגיד, למשל שעובדי ציבור בתחום החינוך, לא יהיו רשאים לשלוח את ילדיהם לחינוך, שהוא לא ממלכתי?
עינת וילף: סתם אני בודקת לרגע.
: אם יש איזה צורך מיוחד אז יכול להיות שהם כן יעברו.
סולי נתן: צריך להבחין בשני דברים.
סולי נתן: בדיון הקודם דנו על לימודים בתוך הרשות, עכשיו אנחנו מדברים על לימודי חוץ.
סולי נתן: עכשיו, לימודי חוץ, יש הוראה בחוק, מתי.
סולי נתן: וכשיש מוסד חינוך מתאים בתוך הרשות, הרשות בהחלט יכולה לסרב.
: אבל אם יש דרך, שאפשר יהיה להבטיח באמת, שהדבר הזה לא ניתן לעובדי מציבור, שהילדים שלהם נמצאים במערכת החינוך?
אלכס מילר: ואם זה ילד של קבלן, שתומך בצורה כזו או אחרת?
נועה בן אריה: מדובר באמת רק בשמועות.
נועה בן אריה: כאן אני גם מבקשת להבהיר את זה.
נועה בן אריה: כי כפי שנאמר לי, זה ממש לא המקרים.
סולי נתן: במקרה,
סולי נתן: אם מקרה כזה מובא אלי, מה שלא קרה עד עתה.
סולי נתן: בוודאי, שאני בודקת אותו לגופו של דבר.
סולי נתן: כל פניה, שמגיע אלי, והוא לא כשיר או יש איזושהי הטיה, אני בודקת אותם.
: כי בנושאים דומים יש חוזרי מנכ"ל.
יעקב פרידברג: מי שאמון על נושא של הנחיה גם בנושאי חינוך, זה משרד הפנים, ולא משרד החינוך.
יעקב פרידברג: פשוט להדגיש את הדבר הזה.
: אני לא בטוחה, שחוזרי המנכל של משרד החינוך.
אתי אלוני: טוב, אני רוצה רק להשלים כמה דברים לנועה, ואולי להגיד כמה דברים יותר מחוזיים, אני אתי אלוני, ראש מינהל חינוך וחברה במרכז השלטון המקומי.
אתי אלוני: לבוא ולומר, שהאחריות על מתן שרותי חינוך נאותים, ושעונים על הסטנדרטים הממשלתיים, של הרשות המקומית, דרך כל הצינורות, וככל שיותר ויותר אלטרנטיבות כאלה קמות בשטח, הן משמיטות את השטיח הזה מהיכולת של הרשות המקומית לעשות את זה באופן מיטבי.
אתי אלוני: וככל שיש יותר קריצות מהצד של כפרי נוער כאלה, עם איזה מסלולים של רובוטיקה וחלל וכל מיני, וקורים כאלה דברים.
אתי אלוני: ראש הרשות המקומית רוצה, אחד מהדברים החשובים לו, זה לייצר פה קהילה, ברשות שעליה הוא אמון עם אזרחיו ובוחריו, וכשמוציאם ילד מכיתה, בכיתה ז' לא מדברת על מכיתה י' אבל מכיתה ז' עד ט' אתה מוציא ילד, זה אומר, שכבר שש שנים הוא מנותק מהסביבה שלו, ומהעיר שלו וכו' למעט המשפחה, שתומכת בו, והוא בא בשבתות או פעם בשבועיים.
אתי אלוני: לראשי הרשויות אין את האפשרות לקיים מערכת חינוך כזאת, שהיא תקיים את עצמה.
אתי אלוני: ואנחנו יודעים, שלא הכל תקין.
אתי אלוני: אבל ככל, שמשמיטים לנו את השטיח הזה, אז אנחנו יותר כל הזמן שוקעים ומנסים למצוא כל מיני פתרונות מאוד מקומיים.
אתי אלוני: אני חושבת, שראשי הרשויות רוצים לעשות הכול בשביל לייצר כן מסלולים מעניינים ואטרקטיביים במקום עצמו, ככל שהם יכולים, וככל שהמדינה תאפשר אותם.
אתי אלוני: ואנחנו יודעים, שגם על זה יש מגבלות.
אתי אלוני: אבל, אם אנחנו נאפשר כל הזמן את הזליגה הזאת החוצה, אנחנו לא נוכל לקיים מערכת שירותים סדירה ולא מערכת קהילתית חברתית בריאה, כי אנשים לא יהיו שייכים.
אלכס מילר: סליחה, הילדים והאזרחים הם לא נכס אישי של ראש עיר כזה או אחר, עם כל הכבוד.
אלכס מילר: זאת אומרת, אתה לא נכס, לא עובדים אצלו, ולא מחויבים לו, אז עם כל הכבוד, אם הכמות של האנשים ,זה בעצם מה שמשפר לו את אחוז הבגרויות, עדיין צריכים לקחת דברים רציונאלית, ולהפעיל שיקול דעת, ושלא יהיה שיקול דעת זר.
עינת וילף: אני באה פה גם לשמוע, כי הנושא הזה הוא נושא מורכב.
עינת וילף: אני מנסה להבין ולהתעמק בו, כדי למצוא את הפתרונות.
עינת וילף: כי בסופו של דבר, המטרה שלנו הוא להגן על החינוך הציבורי, להבטיח שהוא החינוך הטוב ביותר, ושהוא לא נמצא בתחרות, שאינה הוגנת.
עינת וילף: כלומר, אם אנחנו רוצים לקיים חינוך מצוין, אז צריך לעשות את זה בתוך המסגרת הממלכתית, בתוך המסגרת הציבורית.
עינת וילף: מה שגם הטריד אותי זה, שחלק מהטיעונים ששמעתי כאן, הם טיעונים שנכונים לכל הורה, אף הורה לא רוצה ארבעים ילדים בכיתה.
עינת וילף: כל הורה רוצה, שהילד שלו יקבל ארוחה, וכל הורה רוצה את התנאים הטובים ביותר.
עינת וילף: אז, זה לכשעצמו, זה המצב של כולם.
עינת וילף: זה לא מצב ייחודי.
עינת וילף: זה משהו שכולם רוצים, ולכן מה שצריך להבטיח זה, שניתנים התנאים לרשויות המקומיות, לפחות להבטיח באמת, שהתחרות תהיה הוגנת.
עינת וילף: ולכן, הם אולי לא הנכסים, אבל אם עוזבים כמה תלמידים, וצריך לסגור כיתה, וסכום כסף מסוים נגרע מבית הספר, מהרשות.
עינת וילף: אבל הזליגה הזאת, זו זליגה שמשפיעה על התקציבים, ועל היכולת להשפיע.
עינת וילף: ברור, שבסוף הרעה החולה זה כל התופעה הזו, של המוכר שאינו רשמי.
עינת וילף: בשלב הזה, ברגע שהם קיימים, כל המערכת מתחילה לקרוס, ואנחנו נמצאים במצב המופלא, שבו מדינת ישראל מממנת את קריסת המערכת הציבורית שלה.
עינת וילף: ולכן צריך, או שהחינוך, אם מישהו רוצה לעזוב, או במסגרת ממלכתית ציבורית או פרטית לחלוטין.
עינת וילף: אבל המצב, שבו זה חצי חצי, ונותנים להורים להוסיף, ואז התחרות היא לא הוגנת.
עינת וילף: מצב, שבו עדיין האינטרס הכללי של החינוך הציבורי נפגע.
עינת וילף: וכל הורה רוצה, שבכיתה יהיו פחות תלמידים, וכל הורה רוצה, שיהיה אוכל, וכל הורה רוצה את בתי הספר הטובים ביותר.
עינת וילף: וטוב, שמאתגרים את המערכת, אבל חייבים לאתגר אותה בתנאים שהם הוגנים ושווים, ולא בתנאים שהם בסופו של דבר, הם לא הוגנים.
עינת וילף: אני בהחלט מצרפת את קריאתי גם, לבחון האם יש אפליה לא ראויה פנימה, במתן ההרשאות האלה.
עינת וילף: כי אכן, בהרבה מבתי הספר המוכרים האלה, שאינם רשמיים, שתמיד מצדיקים את זה במדעים או באמנויות, יש בזה מתאם חריג בין יכולת מדעית, לבין רקע סוציו אקונומי.
עינת וילף: ולכן, אני בהחלט מצרפת את קריאתי, שהנושא הזה ייבדק, ויובהר ויוקע בצורה ברורה, שעובד ציבור בחינוך הממלכתי, לא יכול לשלוח את ילדיו לחינוך אחר.
עינת וילף: הוא משדר מסר נורא בדבר הזה.
אלכס מילר: טוב, תודה רבותי.
אלכס מילר: ראשית, אני פונה לשלטון המקומי יחד עם משרד החינוך, לפרסם קריטריונים ברורים, למתן אישור ללימודי חוץ, בילדים בחטיבות ביניים זה דבר ראשון.
אלכס מילר: אני מבקש להקים וועדה בתוך שלטון מקומי, שמתעסקת בכל התחום הזה, שתקבל גם פניות מאזרחים, במידה ויש צורך, ותפקח על יישום הקריטריונים.
אלכס מילר: אני גם מבקש, שתהיה וועדת חריגים, שמורכבת יחד עם משרד החינוך, בעניין זה, במידה ויש צורך לבדיקה נוספת.
אלכס מילר: כי לפעמים, כמו שאמרתי, שיקולים, שיכולים להיות חשופים לשלטון מקומי, היא מוגבלת למנוע את מה, שמשרד החינוך יכול לדרוש מרשויות אחרות.
אלכס מילר: אני מבקש גם לבדוק את כל העניין הזה, של ערבוב של כל מיני החלטות, שהן החלטות מפלות כלפי ילדים כאלו ואחרים.
אלכס מילר: רבותי, אני לא רוצה להגיע עם הדבר הזה למבקר המדינה.
נועה בן אריה: לבקשתנו, זה כבר נמצא אצלו.
אלכס מילר: זאת אומרת, היום הולכים לבדוק.
נועה בן אריה: ביקשנו שזה ייבדק.
אלכס מילר: בסדר גמור, אז אם מבקר המדינה תוציא מסקנות, אז אני אפנה ליושב ראש וועדת ביקורת מדינה, חבר הכנסת , לקיים דיון משותף על המסקנות של מבקר המדינה, ואנחנו מצטרפים כמובן, גם אנחנו, כוועדת חינוך, אם הבדיקה הזאת מתקיימת, עם בקשה שתהיה בדיקה חד משמעית של כל הנושא של שיקולים כאלה ואחרים.
אלכס מילר: רק אדוני, דבר אחד, במסגרת הבקשה, לדעתי מחייב תיקון תקנות, וזה נושא של וועדת חריגים.
אלכס מילר: כי היום זה בסמכות של מנהלת המחוז, ואחריה אין ערער נוסף, למעט עתירה לבית המשפט לעניינים מנהליים.
אלכס מילר: ולכן, אדוני, למעשה מבקש משהו שמחייב תיקון תקנות.
אלכס מילר: אז אפשר לבדוק את הדבר הזה עם משרד החינוך לבקשת הוועדה.
: האם יש צורך לתקן את התקנות?
אלכס מילר: שמשרד החינוך, על פי בקשת וועדת חינוך, תבדוק, האם יש צורך בהתקנת תקנות, בנושא של וועדת חריגים, בעניין של שחרור מאזור רישום בחטיבות ביניים.
אלכס מילר: בכלל כל הדבר הזה של חטיבות ביניים, נראה לי דבר מיושן, והגיע הזמן שתבטלו אותו.
נועה בן אריה: אם אפשר, שהוועדה גם תקרא לבדיקה של משרד החינוך, את העניין של התחרות הבלתי הוגנת, של בחינות מיון וקביעת תשלומים ביתר, מה שמאפשר את התחרות הבלתי הוגנת.
אלכס מילר: עשינו על זה ישיבת וועדה.
נועה בן אריה: אבל זה המקבילה של מה שאדוני מבקש כאן, למעשה.
אלכס מילר: אנחנו נפתח את ועדת החינוך, רבותיי.
אלכס מילר: אנחנו בסיור בבית ספר יסודי א' בכפר קרע.
אלכס מילר: באנו לכאן לפי הזמנת מנהל בית הספר, שמענו, התרשמנו והיה חשוב, גם מבחינתי כיושב ראש ועדת החינוך של הכנסת לבקר כאן ולראות איך הדברים בשטח.
אלכס מילר: באנו לסיור קצר, לא יכולנו לעשות סיור בכל מוסדות החינוך של כפר קרע, כי לוח הזמנים שלנו די מוגבל, אז אנחנו נבקר כאן, נשמע ממכם, אם יש סוגיות שונות שאתם רוצים להעלות בפנינו, ואם נצליח לסייע נסייע במה שנוכל.
אלכס מילר: לא הרבה דברים הכנסת יודעת לפתור, אבל אם יש דברים מסוימים שאתם עומדים בקשר עם משרד החינוך וצריך איזה שהוא לחץ מבחינתנו, אנחנו לרשותכם ומאחוריכם.
אלכס מילר: מבחינת הצוות שלנו, אני רואה שמבין חברי הכנסת רק אני כאן, וכל השאר הם הצוות בוועדה.
אלכס מילר: יש חבר'ה כאן שהם היועצים שלי פלוס אנשים מטעם משרד החינוך שהגיעו לביקור וכמובן, לפי מה שאני רואה, רוב רובם אלה הנציגים של מועצת העיר ומועצת היישוב ובית הספר.
אלכס מילר: זה לפתיחה ונשמע מה קורה, נשמע את החברים.
עלי זחאלקה: תרשו לי לברך את כולם, לברך את חבר הכנסת אלכס מילר, יושב ראש ועדת החינוך בכנסת, שנענה להזמנתי לבקר בבית הספר, לראות ולהתרשם גם בכלל מהיישוב שלנו.
עלי זחאלקה: אנחנו שמחים ומברכים אותך ומברכים את כל הפמליה המצטרפת שהגיעו.
עלי זחאלקה: אנחנו מקווים שמהסיור הזה תלמדו עלינו והדברים גם יוכלו לעזור לנו ונוכל להיעזר בכם בדברים שמציקים לנו.
עלי זחאלקה: בית הספר שלנו, כפי שניסיתי להסביר לך בקצרה, זה בית הספר היסודי הראשון של כפר קרע, הוא נבנה בשנת 37', אני נמנה על הבוגרים שלו.
עלי זחאלקה: יצאתי מכאן כתלמיד כיתה ח' בשנת 66'.
עלי זחאלקה: מצטרף אלינו כרגע המפקח הישיר על בית הספר, מר פריד גנאים.
עלי זחאלקה: הוא השתתף איתנו גם בישיבת ועדת החינוך שדנה בנושא השירות הלאומי בכנסת בשבוע שעבר.
עלי זחאלקה: תיכף אנחנו נציג את החברים, יושבים איתנו כאן ועד ההורים ונציגי היישוב.
עלי זחאלקה: כל אחד יציג את עצמו ואחר כך אנחנו נציג משהו על פעילות בית הספר ונפתח את הדיון.
עלי זחאלקה: (סבב נוכחות).
אלכס מילר: אני מבין שצריך לברך אתכם, אתם גלגל ההצלה של בית הספר יוהנה ז'בוטינסקי.
אלכס מילר: אם אני לא טועה, אתם זכיתם במכרז.
יוחנן דורון: בשלושתם.
אלכס מילר: אני מקווה מאוד שתצליחו שם, כי זה בית ספר טוב, אבל במשבר.
יוחנן דורון: יש לנו כוונה ברורה להצליח.
יוחנן דורון: (המשך סבב נוכחות).
עלי זחאלקה: אנחנו נתחיל במצגת על בית הספר ועל פעילות בית הספר.
עלי זחאלקה: זה יהיה קצר ואחר כך נצא לדיון.
עלי זחאלקה: כפי שאמרתי, בית הספר הוא בית הספר היסודי הראשון שנוסד ביישוב.
עלי זחאלקה: בית הספר הוא בית ספר שתעודת הזהות שלו מתבססת על חינוך, השאיפה שלו להיות בית חינוך גם הומני וגם דמוקרטי, שמוביל להעשרה בתחומים בעיקר לפי הקדימויות של המחוז ושל משרד החינוך.
עלי זחאלקה: כפי שאמרתי, המבנים הראשונים של בית הספר נבנו בתקופת המנדט, בשנת 37'.
עלי זחאלקה: השתתפו אז בבנייתו המשפחות של היישוב, כי בתוך אנשי כפר קרע הנושא של ההשכלה מאוד נטוע בתוכם, בתוכנו, בתוך כולנו, וזה מתבטא בכך שכיום אחוז האקדמאים הוא מהגבוהים בכל היישובים במגזר הערבי.
עלי זחאלקה: המורים הראשונים שעבדו ביישוב יובאו מחוץ ליישוב, אחר כך רובם היו מהיישוב עצמו.
עלי זחאלקה: אגב, בין בוגרי בית הספר רבים וטובים שאחר כך היו בעמדות מאוד מאוד מוכרות וידועות בציבור הערבי.
עלי זחאלקה: אם אני אזכיר, היה מנהל החינוך הערבי בכלל, חברי כנסת, סגני שרים, כמו נואף מסאלחה, שופטים בבתי משפט ועורכי דין גדולים ואנשים מאוד ידועים במגזר הערבי, יחסית למגזר הערבי.
עלי זחאלקה: זו דמות הבוגר, אדם חכם ויצירתי.
עלי זחאלקה: אני עוד פעם אומר, הדברים מתבססים על הקדימויות של המשרד ואחר כך של המחוז.
עלי זחאלקה: כך גם בית הספר כבית ספר עם התאמה לצרכים של הקהילה.
עלי זחאלקה: אנחנו בנינו את דמות הבוגר ואלה דברים שאנחנו שואפים להם בדמות הבוגר.
עלי זחאלקה: הנושאים העיקריים מבוססים על הערכים של כבוד הדדי, סובלנות וסבלנות, דברים מאוד חשובים, דמוקרטיה, ערכי היהדות וערכי האיסלם, דברים שמבוססים עליהם, הקירוב כאן.
עלי זחאלקה: הנושא של שאיפה למצוינות, טיפוח קשרים בכל הגוונים, הנושא של חינוך דמוקרטי, צמצום פערים, שאיפה למימוש הפוטנציאל האישי הגלום בכל תלמיד.
עלי זחאלקה: החינוך הדמוקרטי מאמין שבכל ילד טמונה נקודת חוזק שעלינו, המורים, לגלות אותה ולפתח אותה.
עלי זחאלקה: כאן אחת הנקודות החשובות, כאן יש לרכז מאמצים כדי להוביל את השינוי.
עלי זחאלקה: מחוז חיפה בתקופה הזאת עובר שינוי שאחד הדברים החשובים ואחת המחלקות שיש בו מתרכזת בנקודה הזאת, שינוי שמוביל להצלחה וצריך בשינוי הזה שינוי של המורים וגם של התלמידים.
עלי זחאלקה: השינוי שמוביל להצלחה.
עלי זחאלקה: מאוד חשוב.
עלי זחאלקה: בבית הספר שלנו, לאור התוצאות של המיצ"בים, תוצאות המבחנים, אפשר להתחיל להוביל את השינוי.
עלי זחאלקה: קדימויות בית הספר: הנושא של מתמטיקה, חשיבה מתמטית, מדעים, כישורי שפה, כישורי חיים, מקצועות הליבה.
עלי זחאלקה: זאת המטרה שלנו, צמצום פערים.
עלי זחאלקה: .. כבית ספר שנמצא ב'אופק חדש', הנושא של שעות פרטניות הוא מאוד חשוב ומרכזי.
עלי זחאלקה: במסגרת השעות הפרטניות אנחנו מנצלים לא רק את הנושא של ההתמקצעות של המורים, אבל תגבור ושעות שהייה ולהכיר, למורה יוצא להכיר את התלמידים מקרוב.
עלי זחאלקה: השעות הפרטניות מתגברות גם את המצוינים וגם את התלמידים המתקשים.
עלי זחאלקה: השתלמויות מורים, התמקצעות של מורים.
עלי זחאלקה: קשרי קהילה, זה מאוד מאוד חשוב.
עלי זחאלקה: גם המעורבות של ועד ההורים בכל העשייה בתוך בית הספר, סביב בית הספר, הנושא של 'מפתח הלב', פרויקט שמשרד החינוך מוביל בשנתיים האחרונות, פרויקט מאוד מאוד חשוב.
עלי זחאלקה: זה להשתתף בקהילה ופיתוח אחריות אישית, חיזוק מועצת התלמידים, שאחר כך יתפתח אצלנו לפרלמנט.
עלי זחאלקה: יש הרבה פעילויות בנושא של כישורי חיים ודברים נוספים שמתקיימים בבית הספר.
עלי זחאלקה: אופנות בתרבות החדשנית, חשיפה לאינטרנט, למידה אוריינית, סמלים ונושאים.
עלי זחאלקה: הפרויקטים של בית הספר: הנושא של שירות קהילתי אזרחי.
עלי זחאלקה: זה נושא שהוא שנוי במחלוקת במגזר הערבי, מאוד שנוי במחלוקת, וגם אתה חשת את זה, אבל בעצמך גם ראית, כרגע, כשאנחנו הסתובבנו בתוך כיתות א'-ב', כמה חשובה העזרה של בנות השירות, במיוחד בחטיבה הצעירה.
עלי זחאלקה: המורה בכיתה א' או ב' צריכה להתמודד עם 33 ילדים כשיש בתוכם 4 או 5 ילדים מתקשים.
עלי זחאלקה: כשהיא זוכה לעזרה של שתי בנות שירות לאומי, זו מתנה בשבילה.
עלי זחאלקה: אני אומר לך מניסיון של חמש שנים, זה נושא שאנחנו מובילים כבר חמש שנים, על אף הקשיים ועל אף שזה נתון במחלוקת ואנחנו לא מקבלים תמיכה משום מקום, להיפך.
אלכס מילר: לא, תמיכה אתה מקבל בתקנים.
עלי זחאלקה: כן, בתקנים.
אלכס מילר: מבחינת תקנים אין לך בעיה, או שעדיין יש בעיה?
עלי זחאלקה: לא, מבחינת תקנים אין בעיה.
עלי זחאלקה: יש את המועדונית של שעות אחר הצהריים, יש גם את הפרויקט של האור, עם חברת החשמל.
עלי זחאלקה: יש פרויקט של רובוטיקה, תנועת הצופים, יש פרויקט של מוזיקה ושל פר"ח.
עלי זחאלקה: אתמול היינו בטקס של סיום שנת הלימודים של תלמידי פר"ח וזה מה שהם הכינו.
עלי זחאלקה: יש גם פרויקט של ארוחת בוקר לילדי כיתות א', שזה מאוד מאוד חשוב.
עלי זחאלקה: לפעמים ילדים בכיתות א' וכיתות ב', הנושא של ארוחת בוקר, הם מגיעים בלי ארוחת בוקר והמודעות אצל האמהות הצעירות בנושא של ארוחת בוקר, צריך להחדיר אותו, גם את הנושא של היגיינה בארוחת בוקר.
עלי זחאלקה: באותה הזדמנות אנחנו מכניסים גם את הנושא של הקריאה בתוך הבית.
עלי זחאלקה: להקריא סיפור, שהאמא תקריא סיפור בשעות הערב.
עלי זחאלקה: זה פרויקט מאוד חשוב.
עלי זחאלקה: כאן יש פרויקט שאנחנו מובילים עם חברת דרך ארץ חוצה ישראל.
עלי זחאלקה: הם היו צריכים להתפטר מכמויות העפר הענקיות ושפכו את זה צפונית לכפר קרע בשטח ועשו גבעה ענקית, ואז התחברנו איתם, גם המועצה המקומית שלנו היתה שותפה ומשרד החינוך, ביחד לעשות מזה פארק, אנחנו נשתול שם צמחייה שהיתה קיימת לפני שכיסו אותה בעפר, כולל אפילו צמחייה של חוטמיות שפורחת בסוף האביב.
עלי זחאלקה: לשחזר את כל הצמחייה שהיתה קיימת.
עלי זחאלקה: זו פעילות של התלמידים שלנו בפרויקט הזה.
עלי זחאלקה: אנחנו התחלנו את הנטיעות האלה לפני שלוש שנים.
עלי זחאלקה: כל שנה אנחנו עושים, ובנות השירות עם קבוצות שלהן עולות לשם ועושות את הנטיעות והדברים האלה.
עלי זחאלקה: כאן זה המועדונית, בית הספר והפעילות של הילדים.
עלי זחאלקה: המועדונית, כשהיא פועלת היא פועלת גם בעזרת מחלקת הרווחה והמועצה המקומית, היא גם המממנת של המועדונית.
עלי זחאלקה: כישורי שפה בכיתות א' באמצעות השעות הפרטניות.
עלי זחאלקה: השעות הפרטניות זה משאב שאם יודעים לנצל אותו, זאת השנה השלישית שלנו ב'אופק חדש', והשעות הפרטניות זה משאב מאוד מאוד חשוב למרות שלעתים לא בכמות שאנחנו רוצים, אבל זה משאב בכל זאת לא מבוטל שמאפשר לנו לטפל באופן פרטני בתלמידים שמתקשים, להשקיע בהם יותר.
עלי זחאלקה: אלה לרוב תלמידים שאם אתה נותן להם דחיפה, משקיע בהם עוד טיפה, אז הם עולים.
עלי זחאלקה: תלמידים מתקשים מאוד זה בשעות שילוב ובשעות אחרות ובמסגרות אחרות.
עלי זחאלקה: אתה שם לב לבנות השירות הקהילתי, הן מתגברות גם תלמידים מתקשים, בנוסף לשעות הפרטניות, כפי שראית בכיתות א', בנושא של שיפור ההישגים.