GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נילי בן גיגי: ישראל אייכלר: אני רוצה לומר קודם כול שאני לא יודע שום דבר על טוניק, וזה רק מוכיח כנראה שהאיש, אין שום בעיה אתו.
נילי בן גיגי: למרות שאני עוקב הרבה שנים אחרי גלי צה"ל ויש לי המון המון טענות על גלי צה"ל, לא שמעתי אף פעם שלטוניק היתה איזושהי השפעה על כך.
נילי בן גיגי: אני חושב גם שאני לא צריך דעת, או לא צריך להתערב מי ימונה ומי יפוטר ביחידה צבאית, שזו תחנת שידור, כמו שבכל פיקוד אחר אני לא יודע ואני לא מנסה להתערב מי ימונה למפקד איזשהו חיל או מקום אחר.
נילי בן גיגי: כל זמן שהתחנה היא צבאית, הצבא מנהל אותה ואין לי הערה לגבי העניין הזה.
נילי בן גיגי: אבל כן שמעתי הבוקר שרה במדינת ישראל, שרת התרבות, עומדת ומתגוננת באופן ממש מתחנן בפני שדר בתוכנית אקטואליה על כך שאתמול היא העבירה ביקורת בתוכנית אמנותית על סרט בשם "עדות", שלטענתה מאשים את חיילי צה"ל בעולם כולו כקלגסים.
נילי בן גיגי: היא יצאה החוצה מהאירוע, השדרן של גלי צה"ל – של הצבא, כלי הביטוי של הצבא – מאשים אותה "איך עשית דבר כזה" וכל הזמן עומד עם הצד של השחקן שהוא כנראה מהברנז'ה שלו, והיא עומדת ומתנצלת להסביר שזכותה גם כשרת התרבות להעביר ביקורת על סרט שמשמיץ את הצבא.
נילי בן גיגי: זה מראה שיש אנומליה בתוכניות האקטואליה.
נילי בן גיגי: אני לא רוצה לקטול את כל תוכניות האקטואליה, אני צרכן של גלי צה"ל ואני מקבל הרבה אינפורמציה בתוכניות האקטואליה של גלי צה"ל, וצודק מר לבני שאילולא תוכניות האקטואליה, תחנה שמעבירה מארשים צבאיים היתה יורדת לרשת א' עם קול המוזיקה, כך שצריך בוודאי שהיא תעסוק בדברים שמעניינים את הציבור, אבל ההטיה – לא הייתי אומר ימין ושמאל, אני רוצה לקחת נקודה אחרת - הזכירה פה הגברת חני לוז שישנם ארגונים שיש להם אייטמים קבועים באופן לא רשמי בתחנה הצבאית.
נילי בן גיגי: אין כמעט תוכנית שאין לה אייטם אנטי-דתי, אנטי-חרדי, אנטי הממסד הדתי, והייתי אומר גם נגד הדת היהודית.
נילי בן גיגי: ואני רואה במטרות של גלי צה"ל "לחזק את הקשר עם המורשת היהודית וערכיה ולהעמיק את ידיעתה" – יש כמה תוכניות כאלה ויש גם פינות מאוד יפות שמרחיבות את הידיעות על היהדות, אבל באופן כמעט גורף, הייתי אומר, כמעט אין תוכנית אקטואליה – אולי זה במבנה של המערכת כדי לעשות רייטינג – צריך נושא אנטי-דתי, צריך איזשהו חרדי על מוקד האש.
נילי בן גיגי: וזה דבר שלא רק לתחנה צבאית אסור, גם לרשות השידור זה אסור, אבל תחנה צבאית, שאלתי את עצמי איך יכול להיות.
נילי בן גיגי: זה כלי הביטוי של הצבא, שהוא כל כך עוין את הדת היהודית, אז בשביל מה הוא קיים.
נילי בן גיגי: לא רק התחנה.
נילי בן גיגי: הצבא עצמו בשביל מה קיים?
נילי בן גיגי: המדינה, בשביל מה קיימת?
נילי בן גיגי: בשביל להילחם נגד היהדות בצורה כזאת.
נילי בן גיגי: ולכן, אני מאוד בעד שתהיה איזושהי הסדרה, כפי שהיושב-ראש אומר שצריך, אבל שלא נעשה את הטעות שאנחנו עושים ברשות השידור.
אלכס מילר: איך כבר הגעת לכך שאנחנו עושים טעות?
אלכס מילר: ישראל אייכלר: אני יושב שם ואתה יושב שם.
אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר: אבל אני לא מודה שאני עושה טעויות.
אלכס מילר: ישראל אייכלר: אני כן מודה.
אלכס מילר: כי עוסקים במסגרות – איך ממנים, מה ממנים.
אלכס מילר: לא זאת הנקודה המרכזית.
אלכס מילר: יושבים פה אנשים ותיקים ששמעתי אותם כשהם עוד היו צעירים ואני הייתי צעיר.
אלכס מילר: אתה אח של איזי מן?
אלכס מילר: רפי מן: מודה.
אלכס מילר: ישראל אייכלר: תמסור לו שאני לומד ממנו הרבה ואני מאוד נהנה, ואני עוד זוכר אותך מדווח, נדמה לי מוושינגטון.
אלכס מילר: כן, היו זמנים.
אלכס מילר: בכל אופן, אני יודע מה זה גלי צה"ל ואני אומר שחייבים לעסוק במהות – כפי שאתה אמרת, שצריך דיון על המהות – מה תחנה צבאית צריכה לתת לציבור, ולא מי ממנה איך, למרות שאני לא יכול לאשר או להתנגד למה שהם אמרו לגבי העניין של טוניק.
אלכס מילר: כל מה שאני יודע על טוניק זה ש שלו היה מבקר המדינה, ואותו כן הכרתי.
קריאות: דוד שלו - - - היו"ר אלכס מילר: רבותי, תודה רבה.
קריאות: כולם קיבלו את זכות הדיבור, ואני ברשותכם רוצה לסכם.
קריאות: הוועדה קובעת שהדרך בה התקבלה ההחלטה על-ידי שר הביטחון להעביר את מפקד גלי צה"ל מתפקידו היתה לקויה ולא ראויה.
קריאות: הדרך בה הודיעו למפקד גלי צה"ל על העברה מתפקידו היתה לקויה ולא ראויה.
קריאות: לפיכך, אנחנו קוראים לשר הביטחון להקפיא את הפיטורים של מפקד גלי צה"ל.
קריאות: הממשלה קבעה שתהיה עבודת מטה של משרד הביטחון שתקבע נהלים ואת עתידה של גלי צה"ל, ושם ייקבע בעצם הדבר.
קריאות: אנחנו גם פונים לראש הממשלה ומבקשים להכניס סעיף נוסף שיהיה איכשהו זהה לסעיף שמגדיר את הקדנציות של מפקד גלי צה"ל, בדומה לקדנציות שהוגדרו למנכ"ל רשות השידור כי התפקידים הם בעצם זהים.
קריאות: אנחנו קובעים לפחות בעניין הקדנציות – אישור לארבע שנים – זה דבר שגם מתקבל על-ידי הוועדה, אלא אם יהיו שינויים בוועדה המשותפת לרפורמה ברשות השידור.
קריאות: אנחנו גם קוראים לכך שיש להקפיד על עצמאות התוכנית העיתונאית של התחנה ולמנוע כל התערבות פוליטית חיצונית.
קריאות: ישראל אייכלר: האם אפשר להוסיף שלא תהיה גם התערבות פוליטית פנימית?
קריאות: למה התערבות פוליטית חיצונית?
קריאות: איך ייתכן שארגונים כמו הקרן החדשה, יהיו להם אייטמים קבועים שם?
קריאות: היו"ר אלכס מילר: בנוסף לכך, אנחנו מעבירים את המחקר שנעשה על-ידי מרכז המחקר והמידע של הכנסת לוועדה שתהיה אחראית על הכנת מסמך לממשלה בכל מה שקשור לעתידה של גלי צה"ל.
קריאות: ושוב אני חוזר – אני קורא גם לראש הממשלה להתערב ולגם לשר הביטחון לעצור כל החלטה שהיתה בנוגע למפקד גלי צה"ל כי לא נשמעה כאן אפילו הערה אחת כלפי עצם ביצוע תפקידו.
קריאות: לפיכך אנחנו קובעים שאנחנו לא רואים שום סיבה לכך שהוא צריך לעזוב את תפקידו ויש לקבוע בחוק מה המנגנון של הפיטורים ומה מנגנון המינויים של האנשים שעומדים בראש המערכת – גם גלי צה"ל – וברשות השידור אנחנו כבר בדרך לסיום הרפורמה.
קריאות: תודה רבה, הישיבה נעולה.
אלכס מילר: אנחנו נפתח את ישיבת החינוך, 27.7.2011, כ"א בתמוז תשע"א.
אלכס מילר: הנושא – תקנות הפיקוח על מכוני הפסיכומטרי (בקשה לאישור), התשע"א-2011, פרוטוקול 465.
אלכס מילר: כן, ליאור הדברים שנאמרו בפעם שעברה, היינו צריכים לחזור, יש תשובות?
לירן שפיגל: כן אדוני.
לירן שפיגל: שמי לירן שפיגל, הלשכה המשפטית, משרד החינוך.
אלכס מילר: בבקשה, קדימה.
לירן שפיגל: דבר ראשון, אנחנו הכנסנו תיקונים כפי שביקשה הוועדה.
לירן שפיגל: בסעיף 1, בתקנה 1, בתקנה שעוסקת בהגדרות - פרסום לציבור - שינינו לפרסום "בכל שפת לימוד הנלמדת במכון הפסיכומטרי, באתר האינטרנט של המכון הפסיכומטרי", ואם לא קיים אתר אינטרנט למכון הפסיכומטרי – בעיתון יומי נפוץ.
לירן שפיגל: הוספנו בתקנה 2, שעוסקת בבקשה לחידוש אישור, סעיף, אני לא זוכר בעצם, אבל ליתר ביטחון: "התחייבות מבקש האישור להודיע על כל שינוי בפרט מהפרטים שמסר בבקשה לאישור ובמסמכים המצורפים אליה, בתוך 30 ימים".
לירן שפיגל: בתקנה 3, שעוסקת במועד הגשת בקשה לאישור, הגדרנו למעשה שבקשה תוגש ---
מירב ישראלי: אולי נקרא את זה, כי זה חדש.
מירב ישראלי: תקנה 3 זו תקנה חדשה, אז אולי נקרא אותה: "מועד הגשת בקשה לאישור ומועד החלטה בבקשה – התקופה להגשת בקשה לאישור מכון פסיכומטרי למכון שהיה לו אישור בתוקף, כלומר מכון קיים, בשנה החולפת היא שישה חודשים לפני מועד פקיעת האישור.
מירב ישראלי: התקופה להגשת בקשה לאישור מכון פסיכומטרי, שלא היה לו אישור בשנה החולפת", האמת שאולי אפשר לאחד את זה עכשיו, קודם זה היה שונה, יהיה גם "שישה חודשים לפני המועד שבו המכון הפסיכומטרי מבקש לפעול באישור"; ו"נותן האישור יחליט בבקשה לאישור ויודיע על כך למבקש תוך 4 חודשים מיום" הזה.
מירב ישראלי: זאת אומרת שיש לו חודשיים להיערך אחרי שהוא מקבל את התשובה.
מירב ישראלי: זו התקנה החדשה.
מירב ישראלי: הם רוצים שהוא לא יגיש את זה קודם כדי שהם יידעו שזה מעודכן, כל הדרישות.
אלכס מילר: כן, הערות.
לינה רשף גולדשטיין: לעניין בקשת בקשה למכון חדש או לסניף חדש, לא תמיד אפשר לדעת שישה חודשים לפני מועד הפתיחה שסניף חדש עומד להיפתח.
לינה רשף גולדשטיין: אז אם למעשה למשרד החינוך יש ארבעה חודשים לדון בבקשה, אני לא רואה סיבה מדוע להטיל על המכון חובה להגיש את הבקשה הזו שישה חודשים לפני.
לינה רשף גולדשטיין: זאת אומרת, אם ההחלטה התקבלה מספר חודשים לפני ---
מירב ישראלי: אפשר שזה יהיה שישה חודשים לכל הפחות, שאתם בעצם תתנו את זה תוך ארבעה חודשים, והם ייקחו את הסיכון.
מירב ישראלי: אם הם מקבלים לא – אז הם לא יפתחו ארבעה חודשים קודם.
לירן שפיגל: זה נראה לי בסדר.
לינה רשף גולדשטיין: אז מה התיקון הנוסף?
מירב ישראלי: זה כאילו לכל היותר, בעצם.
מירב ישראלי: לכל היותר שישה חודשים.
לינה רשף גולדשטיין: כן, בדיוק.
מירב ישראלי: זאת אומרת אתם לא תיקחו את הסיכון.
מירב ישראלי: אתם יודעים שאתם מקבלים תוך 4 חודשים.
מירב ישראלי: אנחנו פשוט רצינו לתת לכם חודשיים זמן היערכות, למקרה שצריך לתקן דברים או ---
לינה רשף גולדשטיין: ברור, ברור.
מירב ישראלי: אז לכל היותר.
לירן שפיגל: וגם לאפשר מצב שאם מגישים את הבקשה החסרה, אז אפשר להשלים מסמכים כי זה גם מציאות שקורית.
לירן שפיגל: לא כולם יודעים ---
מירב ישראלי: כן, אז גם בא' וגם בב', נראה לי, נעשה.
מירב ישראלי: אתם מבחינת
מירב ישראלי: כם – תוך ארבעה חודשים.
לירן שפיגל: עכשיו, בנוסף אנחנו הוספנו תקנה נוספת, תקנה 4, הודעה על שינויים.
מירב ישראלי: כן, זה קשור למה שהוא אמר בשבע, שהוא צריך להודיע על שינויים.
מירב ישראלי: חובה להודיע על שינויים בתוך 30 יום.
לירן שפיגל: עכשיו, עלתה סוגיה נוספת לגבי מכונים פסיכומטריים שמבקשים לפעול בבית ספר.
לירן שפיגל: אז לגבי מכונים כאלה, אנחנו תיקנו ואפשרנו להגיש אישור בטיחות של מבנה חינוך, כלומר אישור שניתן ל ---
אלכס מילר: לבית ספר.
לירן שפיגל: לבית ספר, במקום ---
מירב ישראלי: רגע, זה נכנס בסוף?
לירן שפיגל: זה נכנס בתקנה 2 (ג) (5).
אלכס מילר: זאת אומרת, אם עכשיו אני הולך לעשות פסיכומטרי בבית הספר, אני מגיע למנהל בית הספר, לוקח ממנו את האישור שיש לו ושולח את האישור הזה אליכם?
מירב ישראלי: כן, מה שאמרת לי רק לגבי הכיבוי אש, מה העניין הזה?
לירן שפיגל: אני חושבת שבמרבית המקרים אין דרישה במקרה של אישור בטיחות למבנה חינוך, של רשות כיבוי אש, בגלל שזה מבנה שבדרך כלל מיועד כבר למבנה חינוך.
לירן שפיגל: זה איזה שהוא הסדר שהגיעו אליו במשרד למול הרשות לכיבוי אש.
מירב ישראלי: אוקי, אז מבחינת
מירב ישראלי: כם אישור בטיחות מבנה חינוך מחליף את ה ---
לירן שפיגל: עכשיו, התבקשה הבהרה לעניין היחס בין חוק קליטת חיילים משוחררים לבין החוק הזה והתקנות האלה.
לירן שפיגל: האישור שניתן לפי החוק הזה ולפי התקנות האלה, זה אישור לצורך חוק קליטת חיילים משוחררים.
לירן שפיגל: אין פה איזה שהוא כפל אישור.
לירן שפיגל: זה האישור שלמעשה מזכה את החייל המשוחרר בכספי הפיקדון.
לינה רשף גולדשטיין: אפשר להביא את זה באיזה שהוא אופן לידי ביטוי בתקנות?
מירב ישראלי: האמת שלא צריך.
לירן שפיגל: לא צריך.
מירב ישראלי: לא אומרים שחוק לא סותר חוק אחר, אבל אני ביקשתי מהם שיבהירו את זה גם לגורמים המקצועיים במשרד ונראה לי שהדברים הובהרו.
לינה רשף גולדשטיין: זה צריך להיות לגמרי ברור.
לירן שפיגל: זה כבר הובהר.
אלכס מילר: אז מה שאנחנו נעשה, אנחנו פשוט מכניסים את זה לפרוטוקול של הישיבה באישור התקנות ובאישור התקנות יחד עם הפרוטוקול, הפרוטוקול עובר למשרד החינוך.
אלכס מילר: אנחנו מבקשים שהעניין הזה יובהר לכל מי שבעצם מפעיל את המערכת בפועל.
לינה רשף גולדשטיין: יש לי כמה דברים קטנים, חוץ ממה שעלה פה על ידי משרד החינוך.
אלכס מילר: לא להגזים.
לינה רשף גולדשטיין: לא, לא, כמה דברים טכניים ועוד איזו שהיא בקשה לטעויות סופר למיניהן, הפניה לתקנה לא נכונה, אבל ברמה המהותית, בסעיף 3, שמדבר על הפרוצדורה של משרד החינוך, אני הייתי מבקשת לחדד עוד איזו שהיא סוגיה שקשורה באמת בתיקונים.
לינה רשף גולדשטיין: כתוב פה שאישור יינתן תוך ארבעה חודשים וחסרה פה התייחסות לשני דברים: אחד, מה קורה אם יש ריג'קטים בעצם, ואז תוך כמה זמן אחר כך יש פרוצדורה, כי זה יכול גם להימשך יובלות, זה דבר ראשון.
לינה רשף גולדשטיין: דבר שני, מה קורה אם משרד החינוך, מסיבה כזו או אחרת, או בגלל איזה שהוא תהליך, לא עומד במועדים שנקצבו – האם האישור הנוכחי שיש בידי המכון – האם הוא מוארך.
מירב ישראלי: את זה העלינו כשאלה והם לא קיבלו את זה בעצם, את העניין שהאישור הקיים יישאר בתוקף.
לירן שפיגל: המועד של ארבעה חודשים, בכדי לאפשר לתקן ליקויים וכדי לא להגיש ---
אלכס מילר: לא, אבל מה קורה אם אתם תוך ארבעה חודשים לא הצלחתם ל ---
לירן שפיגל: אז לא יהיה אישור.
אלכס מילר: גם אם זה בגלל משרד החינוך?
אלכס מילר: בגלל המצב שהמערכת שלכם לא ---
לירן שפיגל: עוד פעם – בגלל זה קבענו תקופה ארוכה של ארבעה חודשים.
לירן שפיגל: סך הכל התהליך כאן של האישור וכל הנתונים שצריך להמציא למשרד החינוך, הם פחות מורכבים מתהליך דומה שנוגע לבתי ספר.
לירן שפיגל: ארבעה חודשים זה פרק זמן מאד ארוך.
לירן שפיגל: אני יודע שהיום הגורם המקצועי שעוסק בזה נותן אישורים תוך פרק זמן יותר קצר.
אלכס מילר: טוב, תקשיב, אני מבקש דבר כזה, מכמה אנשים מורכבת המערכת שנותנת אישורים, מכמה אנשים מורכב המנגנון בעצם?
לינה רשף גולדשטיין: שניים.
מירב ישראלי: וכמה בקשות נגיד, יכולות להגיע בשנה בממוצע?
ריבה אביעד: מגיעות קרוב ל-900 בקשות.
ריבה אביעד: אני חותמת על 900 ניירות.
לינה רשף גולדשטיין: זה כולל גם רישיונות בתי ספר, זה הרבה.
אלכס מילר: אני צריך להבין, רבותי.
אלכס מילר: תראו, שני אנשים שאני מבין את הכוח והרצון ואת כל מה שיש, אבל קורים דברים.
אלכס מילר: אנשים יוצאים לחופשה, אנחנו לא יכולים לאפשר שמערכת תהיה תלויה בצורה טוטאלית במצב ששני אנשים יספיקו או לא יספיקו.
אלכס מילר: אתה צריכים למצוא מנגנון שלפחות גם לאותם המקומות יהיה איזה שהוא מנגנון התרעה לכם, למערכת שלכם.
אלכס מילר: כי אם סתם לדוגמא קורה מצב שתוך שלושה חודשים מירב לא קיבלה אישור, היא מתקשרת, אומרים לה: תשמעי, אנחנו בעומס, אנחנו בלחץ, אנחנו אוטוטו חותמים.
אלכס מילר: אז אני מציע שאתם תתנו לזה מענה בצורה, איך שהוא.
אלכס מילר: יכול להיות שכדאי לשנות.
אלכס מילר: תראו, גם לפעמים יכול לקרות מצב שפשוט בגלל מצב הרוח של הבן אדם, ביחסים שלו, היום זאת גברתי, מחר זה יהיה מישהו אחר שם ואז הוא יחליט שהוא לא ביחסים הכי טובים עם המכון, ואז הוא פשוט – ארבעה חודשים עושה לו שם איזה שהן בדיקות, בדיקות, בדיקות, ולא נותן - אז נגמר הסיפור.
אלכס מילר: צריך להיות איזה שהוא מנגנון שבודק והם יוכלו לפנות, כדי שלא יקרה מצב שפשוט בגלל שלא הספיקו בזמן מסוים ארבעה חודשים – סוגרים אותם.
אלכס מילר: אתם צריכים לתת לזה מענה, זה לא יכול להיות מצב כזה.
אלכס מילר: כי תכלס, אם אין סיבה מוצדקת ולא היתה סיבה מוצדקת, ואז אתם תצטרכו ללכת לבית משפט ולהסביר את זה, כי המכון יבוא לבית המשפט, יגיש תביעה על כך שלא קיבלו אישור וגמרתם לו נזק כספי.
אלכס מילר: אני אומר זה מצב תיאורטי.
אלכס מילר: יכול לקרות מצב כזה.
אלכס מילר: ואז אתם תצטרכו לתת לו תשובות למה זה קרה.
אלכס מילר: אז תבנו לי מנגנון שמוציא אתכם מהמצב הזה, שאתם אולי לא בגלל זה שרציתם או לא רציתם, אבל שלא יקרה מצב.
אלכס מילר: אני צודק, גברתי?
מירב ישראלי: השאלה, אפשר לעשות, גם שמרי פה העלה אפשרות לתת שיקול דעת לפקיד, בעצם להאריך את זה בזמן מסוים שהוא סבור, זאת אומרת שזה לא יהיה אוטומטי, אלא יהיה שיקול דעת בעצם להאריך, במקרה שהוא לא מספיק.
לירן שפיגל: ככה, החוק היום מדבר על אישור שניתן לשלוש שנים.
לירן שפיגל: התקנות פה, בלי לזלזל בצורך בקיומו של מנגנון, כיום אני מבין שאין קושי מהבחינה הזאת, כלומר הם כן עומדים במועדים ואני חושב שזו יותר שאלה של מנגנון.
לירן שפיגל: כאן התקנות באות ואומרות – תגיש חצי שנה מראש, לפני.
לירן שפיגל: כלומר, ליצור מצב שלא תגיע לתקופה שפוקע לך האישור ועדיין אין החלטה, וניתן פרק זמן של 4 חודשים, שלהערכתנו זה פרק זמן מספיק מאד כדי להשלים את כל התהליך, בהתחשב בזה שהמכון הגיש את כל המסמכים שהוא צריך להגיש.
לירן שפיגל: יש גם איזו שהיא אחריות שהיא מגיעה לפתחו של המכון ולא רק לפתחו של משרד החינוך.
אלכס מילר: רבותי, אני מבקש, אנחנו צריכים במנגנון, שנגיד שלמכון תהיה אפשרות לפנות למשרד החינוך ולבחון את הסטאטוס של מצב האישור.
אלכס מילר: זה אומר שאם נגיד חודש לפני המכון פונה, אחרי שהוא הגיש את כל המסמכים, ואומרים לו: תשמע, אנחנו עוד ב-450 ויש עוד 450 ואתה איפה שהוא שם מאחור, לא נספיק לתת לך אישור, אז לפחות שאתם בעצמכם גם תדעו שיכול להיות שבגלל הלחץ, בגלל המצב, בגלל שבן אדם יצא לחופש ויש סך הכל בן אדם אחד, והיו חגים, היה סוכות, היה חנוכה אחר כך וזה הכל נכנס, לא הספקתם, אי אפשר.
אלכס מילר: אתם מערבבים, זו רגולציה של שוק פרטי, רבותי.
אלכס מילר: יושב פה משרד המשפטים, הוא יודע את זה.
אלכס מילר: נכון, אני צודק?
יעקב פרידברג: אתה צודק תמיד.
אלכס מילר: זה רגולציה של שוק פרטי שתלויה אך ורק בכם, שיכולה לגרום נזקים לגוף שבעצם קיבל את הרגולציה מטעם המדינה, שקבע המחוקק.
אלכס מילר: אז אני מציע שגם לכם יהיה מנגנון שייתן מענה, במידה שיהיה, כי אנחנו יודעים שלפעמים קורים דברים.
אלכס מילר: גוף ממשלתי עובד בצורה מסוימת, גוף פרטי עובד בצורה אחרת.
אלכס מילר: אז אני מציע שגם אתם תבנו ותחזרו אלינו, במידה שתהיה.
אלכס מילר: בינתיים אנחנו נמצאים במצב תיאורטי, אוקי?
אלכס מילר: אני מציע שגם המצב התיאורטי, קודם כל בואו באמת לא ניכנס לבהלה ולמצב של פאניקה בלי שהעניין קרה.
אלכס מילר: עכשיו, אני גם מציע לכל מי שמתעסק בתחום, רבותי, אם אתם מרגישים, אנחנו כרגע מדברים, זו פעם ראשונה שאנחנו מתקינים תקנות, נכון?
אלכס מילר: אחרי שהחוק חוקק.
אלכס מילר: עכשיו, אחרי שחוקקנו את החוק בכנסת הקודמת, פעם ראשונה אנחנו מתקינים תקנות.
אלכס מילר: אני מציע שאנחנו ניתן תקופה של שנה, חצי שנה, נראה איך זה עובד.
אלכס מילר: יהיו תלונות – בבקשה – הדלתות של ועדת החינוך תמיד פתוחות.
אלכס מילר: תביאו לנו את ההערכה שלכם לכל מה שקורה בשטח, אם הדברים עובדים.
אלכס מילר: גם משרד החינוך, רבותי, אם אתם רואים שאתם לא עומדים בעומס, ואני לא יודע איך שני אנשים יכולים לטפל ב-950 אישורים, שכל כולו זה אישור בטיחות וזה אישור בדיקה, ופדגוגי וכו'.
אלכס מילר: אני לא חושב עד כמה זה, אז יכול להיות שגם תצטרכו להעלות גם את הסוגיה הזאת ולראות איך אנחנו מרחיבים אולי גם את המחלקה הזאת, שאחראית על העניין הזה.
אלכס מילר: צריך לבדוק, כי אני לא רוצה שקודם כל אנחנו נכנס פה לפאניקה שכולם לא הספיקו ומצד שני, אני גם סומך על המקצועיות של אנשי משרד החינוך וגם מהצד הזה, אני לא רוצה להגיע למצב שיש לנו פה שוק פרטי, שבגלל הרגולציה, מתחיל להיכנס לבעיות כאלה ואחרות, במיוחד כאשר מדובר על אישור עבודה, זה לא איזה שהוא משהו קטן שאפשר עוד להסתדר איתו.
אלכס מילר: מדובר על אישור עבודה.
אלכס מילר: אם אין לו אישור – הסטודנטים לא מקבלים כסף מהבנק.
אלכס מילר: טוב, אז לאור אותם תיקונים שהיו, בנוסף לפרוטוקול על העניין שדיברנו, ההפרדה שם, אנחנו נעשה ישיבת מעקב אחרי, אני מאמין, חצי שנה, אולי יותר, על כל העניין של הפעלת התקנות הללו ונראה איך זה עובד.
אלכס מילר: אני מעלה את כל התקנות, יחד עם התיקונים להצבעה, אושר פה אחד.
אלכס מילר: הצבעה בעד – פה אחד התקנות – אושרו
אלכס מילר: בוקר טוב לכולם, אנחנו פותחים ישיבת ועדת חינוך, 1.18.2011, א' באב תשע"א.
אלכס מילר: הנושא – תקנות הרשויות המקומיות (מנהל יחידת נוער ומועצת תלמידים ונוער) (תנאים בדבר השכלה וניסיון למנהל יחידת נוער), התשע"א-2011.
אלכס מילר: פרוטוקול 467.
אלכס מילר: קדימה, מי מציג?
: את רוצה להציג, יבינה?
יבינה זכאי בראונר: אני אומר בקצרה, אנחנו כתבנו כאן חקיקת משנה מכוחו של החוק המסמיך, שבעצם מגדירים את תנאי הכשירות למנהל יחידת נוער.
יבינה זכאי בראונר: זה פחות או יותר משקף נוהל קיים, לא חידשנו כמעט שום דבר.
יבינה זכאי בראונר: זה מדבר באופן עקרוני על השכלה של תואר אקדמי מוכר, ולא הגבלנו את סוגי התארים, את סוגי החוגים, על ניסיון מקצועי של שלוש שנים לפחות בתפקיד ניהולי.
אלכס מילר: מה צריך תפקיד ניהולי לעניין זה?
אלכס מילר: מה בדיוק הוא הולך לנהל שם?
אלכס מילר: משהו חסר תקדים כזה שהוא צריך ניסיון מקצועי של שלוש שנים?
יוסי לוי: תשמע, הוא אמור לנהל בכל מיני סדרי גודל, משהו כמו שמנהל אגף חינוך מנהל.
אלכס מילר: אתה הרי יודע שזה ---
יוסי לוי: לא, כן, כן.
אלכס מילר: כן, אבל תשמע, הממדים הם שונים לגמרי.
יוסי לוי: אני אומר, תלוי איפה.
יוסי לוי: אני רוצה להגיד לך, הם שונים, אבל סוג האנשים שכפופים אליו הוא גם הרבה יותר מורכב.
יוסי לוי: למשל, אם הוא מנהל אזרחים, הוא יכול לנהל חיילות, הוא יכול לנהל שנת שירות ואנשים שבאים להתנדב אצלו ותנועות נוער.
אלכס מילר: השאלה מכוח החוק, מבחינת הסמכויות, אם באמת יש לו את הסמכויות האלה לניהול, או שהוא נמצא כאיזה שהוא מערך הפעלה שבסך הכל הסמכויות שלו די מוגבלות על ידי, כמובן, ראש העיר וכל מי שבטח הוא כפוף לאיזו מערכת מינהל או אני לא יודע.
יבינה זכאי בראונר: הניסיון היה מצד אחד כמו שאמרתי קודם, לשקף איזה שהוא נוהל קיים, מצד שני, כן יש פה איזה ניסיון אולי לשנות, לשפר את המצב בשטח ולהשוות.
יבינה זכאי בראונר: הרי במקור, החוק המסמיך, כשהוא חוקק, היה ניסיון פה להשוות את מעמדו של מנהל יחידת נוער למעמדו של מנהל מחלקת חינוך.
יבינה זכאי בראונר: שמה שניסינו לבוא ולומר, וזה נאמר גם בדברי ההסבר להצעת החוק, שזה הצעת חוק ממשלתית ביוזמת שר החינוך, כזכור, היתה שבאמת שר החינוך במדיניות שלו, שם דגש מאד גדול על הנושא של החינוך הבלתי פורמאלי ושעות הפנאי, וניהול הנוער בשעות אחר הצהריים, מתוך איזה רצון ש ---
אלכס מילר: ומה בעצם, איך אתם מגדירים תפקיד ניהולי?
: בעצם, בתקנות של מנהל מחלקת חינוך, זה הרי ניהולי חינוכי, ואז שם אתה יודע שאם הוא היה מנהל בית ספר ואם הוא היה זה ואם הוא היה זה.
: פה בעצם השאלה היא מה זה תפקיד ניהולי.
אלכס מילר: שלוש שנים מנהל משמרת בפיצריה, זה תופס?
יבינה זכאי בראונר: הרצון הוא שיהיה לו איזה שהוא ניסיון בניהול של אנשים ושל תפקידים.
אלכס מילר: כן, אבל גברתי, הרצון הוא רחוק מהמציאות.
אלכס מילר: המציאות בסופו של דבר תקבע מי נכנס ומי לא.
אלכס מילר: הרי יהיו לך אנשים.
אלכס מילר: יהיה אחד שיבוא שהיה, לא יודע, מנהל סניף זארה והשני יבוא, היה מנהל קבוצת לא יודע, מיקוד.
אלכס מילר: את יודעת.
אלכס מילר: הנושא של תפקיד ניהולי זה דבר שהוא כל כך נתון לפרשנות, אם לא נותנים שם איזה שהוא לינקג' לדבר שאתם מחפשים, כי מבחינתי, אני אומר לך, אם אני היום ראש העיר, דבר כזה, אני יכול לפסול כל אחד ואני יכול לקבל גם כל אחד, נכון?
אלכס מילר: עכשיו, השאלה איזה מטרה אתם רוצים.
אלכס מילר: בואו נגיד ככה, בואו נצא מנקודת הנחה, את מי הייתם מעדיפים לראות שם, ואז אנחנו נחשוב מה בדיוק צריך להיות הניסיון, ההכשרה של אותו בן אדם.
אלכס מילר: כי בסופו של דבר אנחנו לא רוצים שהדבר הזה יהפוך לבלתי מקצועי.
יוסי לוי: אני חושב שאתה צודק, אדוני יושב הראש, מה עוד שאנחנו גם מבקשים מאדם שמועמד אצלנו לתפקיד, שההשכלה שלו תהיה רלבנטית בנושאים האלה ולא הגבלנו.
יבינה זכאי בראונר: לא הגבלנו, כתבנו תואר אקדמי מוגבר.
: כאן לכאורה, מה שיושב ראש הוועדה אומר הוא נכון, זאת אומרת ---
יוסי לוי: אני מסכים.
: אתה לא מגביל תואר ואתה לא מגביל סוג ניהול.
יוסי לוי: אני מסכים בהחלט.
יוסי לוי: אני חושב שההערה היא נכונה ותודה.
יבינה זכאי בראונר: אז רצוי לשנות את זה לבעל ניסיון מקצועי בתפקיד ניהולי חינוכי?
: לא, אני לא יודעת אם אתם רוצים.
: ניהולי חינוכי זה רק תפקיד ניהולי במוסד חינוך או במערכת החינוך.
: זה מאד מוגבל.
: אני לא בטוחה שאתם רוצים.
: נגיד, אם הוא ניהל מתנ"ס?
: יכול להיות שזה כן רלבנטי.
יוסי לוי: גם אם הוא היה בכהונה בתנועת נוער זה רלבנטי.
: השאלה היא אבל האם ----
יוסי לוי: המושג "מוסד חינוכי" מטריד אותי, אבל זה מושג שמכוון יותר ---
: אז זהו ---
אלכס מילר: טוב, אני יכול להגיד לכם, תחשבו על זה ותיכף נשאל את השלטון המקומי.
אלכס מילר: האם יכולה להיות אפשרות שיהיה כתוב ככה: שלוש שנים לפחות בתפקיד ניהולי, הקשור לתחום נוער ו ---
יוסי לוי: וחינוך.
אלכס מילר: אני אגיד לכם, סתם לדוגמא, עכשיו נגיד יש לי את יושב ראש ועדת הסטודנטים שניהל אגודה, קחו לדוגמא למשל את אוניברסיטת תל אביב.
אלכס מילר: אגודת הסטודנטים, תקציבה משהו כמו 17 מיליון ₪, 5 חברות בת, 1,000 עובדים.
אלכס מילר: הבן אדם הזה יכול להיכנס?
אלכס מילר: ברור, אבל הוא בסך הכל יושב הראש שנה-שנתיים.
אלכס מילר: עכשיו, שוב, השאלה, לאיפה אתם רוצים להגיע, מי האנשים, וכמובן שזה גם צריך להיות כפוף להיבטים בסופו של דבר עם האיכות.
אלכס מילר: אז תחשבו על איזה שהוא נוסח.
אלכס מילר: תיכף השלטון המקומי, אתם רוצים להתייחס לעניין הזה?
אלכס מילר: מה קורה היום בשטח, מבחינת מי זה האנשים האלה בדרך כלל.
נועה בן אריה: קודם כל כיום נמצאים מנהלי יחידות נוער ומנהלי מחלקות נוער.
נועה בן אריה: למעשה החוק הזה, בהרבה מאד מקומות, הכשיר את הקיים.
נועה בן אריה: זאת אומרת, הוא בא ויצר איזה שהוא מתווה חקיקתי סדור, שאומר – יש לנו הרבה מאד מנהלים כאלה בשטח – השטח דרש תפקיד כזה ולכן יש כזה, אבל במקומות שבהם אין כזה, ויש מעל ל-1,000 בני נוער וילדים, אנחנו רוצים שיהיה כזה.
נועה בן אריה: גם לא נשכח, אנחנו אמנם לא עוסקים כאן בחוק, אבל בחוק יש הוראות מעבר ויש לו סעיף תחילה לגבי מכהנים ולא מכהנים ומתי קיימת חובת המינוי ובאיזה תנאים.
נועה בן אריה: כשאנחנו מדברים רק על תנאי הכשירות, אני בהחלט מסכימה עם האמירה של יושב הראש.
נועה בן אריה: אני חושבת שגם באמת נכון שהנושא הניהולי צריך להיות באוריינטציה לתפקיד של הנוער.
נועה בן אריה: אני לא יודעת אם הייתי מוסיפה את המילה חינוכי, כדי לא ליצור את הבלבול בין מנהל מחלקת חינוך, או מנהל אגף חינוך, לבין מנהל יחידת הנוער.
נועה בן אריה: קיים איזה שהוא ויכוח בעניין הזה וקונפליקט בין שני בעלי התפקידים, אבל אני שמה אותו רגע בצד.
נועה בן אריה: בהחלט ניסיון עם תחום נוער וילדים, הוא ניסיון ניהולי נדרש.
נועה בן אריה: עכשיו, באמת ההערה שנאמרה כאן היא נכונה – האם בן אדם שכיהן שנה או שנתיים בתפקיד יושב ראש אגודת הסטודנטים – הוא לא כשיר, לפי תנאי הכשירות הללו.
נועה בן אריה: אז השאלה האם אנחנו באמת מרככים, מאפשרים ניסיון ניהולי אבל ניסיון בשטח שבא על חשבון, אני לא יודעת אם אפשר לתרגם את זה לתוך מלל בתקנות.
נועה בן אריה: צריך לתרגם את המילה ניסיון ניהולי לתחום של הנוער, בעיני זה נכון.
נועה בן אריה: נוער, סטודנטים, כל דבר שקשור עם החוק.
יהודית גידלי: לכל הפחות, ובתחום הרחב, או בתחום האמור, או בתחום הקשור.
נועה בן אריה: כן, או בתחום האמור, או בתחום הקשור עם החוק.
אלכס מילר: אפשר להוסיף גם תנאי מצטבר, שנגיד אם הוא לא היה יושב הראש או מנהל בפועל, אלא היה גם מנהל תקופה מסוימת וגם היה פעיל, לא יודע, ציבורית, תקופה של נגיד שנתיים או שנה.
יוסי לוי: אם נוריד לחלוטין את הדרישה המקצועית?
נועה בן אריה: לא, אבל אז דווקא אתם מאד מורידים את הרמה.
נועה בן אריה: זה חבל.
: לא, אז השאלה היא אם יש לך סמכות, במסגרת הליכי המיון, פתאום לדחוף את התנאי הזה.
נועה בן אריה: זה חבל, זה יכול ליצור פוליטיזציה של התפקיד.
נועה בן אריה: דווקא זה חבל.
נועה בן אריה: אני דווקא חושבת שזה יהיה לא נכון.
אלכס מילר: טוב, רבותי, אנחנו נעשה את זה שנה, לפחות שנה.
איתן טימן: אז אולי צריך שנתיים, אתה אומר שאין פחות משנתיים.
אלכס מילר: לא, האגודות זה שנה והארצית זה שנתיים.
אלכס מילר: אנחנו נעשה את זה שנה, את הניסיון המקצועי.
: הניהולי.
אלכס מילר: בנושא של תפקיד ניהולי אנחנו נוסיף את העניין של – בתחומים ---
: אני חושבת שיש הגדרה בחוק, אנחנו יכולים להשתמש בה.
אלכס מילר: כן, מה?
: ההגדרה בחוק היא – חינוך לילדים ונערים, טוב לא צריך להגיד, שם זה מחוץ לשעות הפעילות, אבל זה כולל חינוך חברתי, ערכי וקהילתי, בעצם.
: זו ההגדרה.
: עכשיו, אבל לדעתי גם ניהול חינוכי, אם הוא היה מנהל מוסד חינוך – בוודאי הוא יהיה –
יבינה זכאי בראונר: זה צריך להיות שתי החלופות.
: שתי החלופות.
יבינה זכאי בראונר: בתחום החינוך הפורמאלי או הבלתי פורמאלי.
: זהו, אז מה שאני מציעה – את תפקיד ניהולי חינוכי - ניקח את אותה הגדרה מתקנות מנהל ---
יבינה זכאי בראונר: אין שם הגדרה, אבל.
: יש שם הגדרה, את יכולה לראות.
: אנחנו ניקח את זה משם, לא חשוב.
: מבחינת המהות, זה מנהל מוסד חינוך, או ניהולי במערכת החינוך.