GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסי לוי: בביצוע – כמובן – באכיפה, זה לא פשוט.
יוסי לוי: יש קייטנות בצד הלאומני שנותנים לנו תוכנית א' ומתחכמים ועושים לפעמים תוכנית ב', לפעמים יש מדריך שאתה מאשר ותוך כדי העבודה המדריך חולה, זה קיץ והם מחליפים במדריך אחר.
יוסי לוי: אני לא רוצה להגיד פה עכשיו שאנחנו מלאים באכיפה במאה אחוז.
יוסי לוי: בהסברה, אנחנו, אני חושב הגענו ואני עוסק עם הרבה מהלכים חינוכיים ויש לי הרבה ביקורת עצמית גם על דברים אחרים שאנחנו לא מספיקים לעשות.
יוסי לוי: בנושא הקייטנות – אנחנו מצליחים להגיע לאלה שפונים אלינו לקבל רישיון – עד אחרון האנשים, להסביר להם.
יוסי לוי: בודקים את הידע שלהם, זה דבר לא פשוט.
יוסי לוי: אין את זה במקומות אחרים.
אלכס מילר: איפה המודעות של ההורים בכל העניין הזה?
יוסי לוי: אנחנו מוציאים הודעות פעמיים.
יוסי לוי: פעם אחת אנחנו מוציאים מודעות בעיתונות להורים, צרפתי לכם את זה שיידעו– א' לבעלי הקייטנה לבוא להוציא רישיונות, שתיים להורים שיעבדו.
יוסי לוי: שנית, מרכז השלטון המקומית מאד עוזר לנו, והרשויות המקומיות באתרים המקומיים מפרסמים לא את אלה שאין להם רישיון, כי זה מסוכן - אלו מהקייטנות הרשות כבר נתנה להם רישיון – וההורים יכולים ללכת ולדעת ולראות את זה.
יוסי לוי: אנחנו מקבלים עשרות פניות טלפוניות אלינו, לכל הגורמים במחוזות ובמטה הארצי, שהורים מנסים לשאול אותנו כל מיני עצות, אנחנו נותנים.
יוסי לוי: אלה הכלים שאנחנו עומדים איתם לפני ההורים ואני, בגיחות שאני עושה, ההורים מודעים היום הרבה יותר לכלי הזה שנקרא רישיון לקייטנה ולא מפתים לרוץ אחרי הדברים.
יוסי לוי: אני אגיד לכם עוד משהו: למרות שזה טיפה בים, זה לא מתודי – אנחנו גם קיבלנו את ההצעה פה באחד הדיונים, אנחנו מנחים את המפקחים שלנו ביישובים לחפש בעיתונות המקומית כל מיני שמות של קייטנות, לוקחים אותם, מביאים אותם אלינו למשרדים, רואים אם הם ביצעו כבר תהליך.
יוסי לוי: אם הם לא ביצעו תהליך – אנחנו מרימים אליהם טלפון, קודם אומרים להם: תראו, אתם עובדים פעולה בלי רישיון – יכול להיות שלפעמים הם טובים – לפעמים אנחנו טוענים והם כן עבדו והרבה מאד אומרים תודה רבה שאמרת לנו, לא חשבנו על זה שבשביל 12 ילדים שאני עושה בבית, אני צריך רישיון.
יוסי לוי: אבל זה החוק והם רצים לעשות את הרישיונות.
יוסי לוי: אנחנו מנסים את כל הדברים האלה.
יוסי לוי: אני לא מכיר את זה במקומות אחרים ולא לשכוח – זה 18 יום, זה קיץ, זה עד שאתה מתחיל לעבוד הקייטנה כבר נגמרת, לכן כל הדברים הכי חשובים צריכים להיעשות בהכנות.
יוסי לוי: אני אומר לך, אדוני יושב הראש, באמת, על דברים אחרים אני לא אגיד בצורה אסרטיבית, פה אנחנו עושים הכנות ושל כל בעלי התפקיד פה, של כולנו יחד: המשטרה והביטחון והבריאות.
יוסי לוי: יש לנו מחנות.
יוסי לוי: אתם לא מדברים עליהם.
יוסי לוי: שם הסיכונים הם ענקיים.
יוסי לוי: מחנות יער, אתה מגיע עם ילדים ועם בני נוער.
יוסי לוי: להגיד לך- מר זאב פיש הוא מפקח של ואשר בדברים שלו ואנחנו וקק"ל, האישורים של המחנות.
יוסי לוי: המודעות היום של תנועות הנוער שמוציאים ילדים, איזה 300,000 ילדים מכיתה ד' עד י"ב – המודעות שלהם היום בכל הנושא הבטיחותי, הרבה בזכות רותם - זה פשוט לא יאומן.
יוסי לוי: אני מזמין אותך באמת לעשות סיור איתי פעם אחת, אם תוכל.
יוסי לוי: אתה תראה - באמת עושים את הכל.
יוסי לוי: פעם היו התמוטטויות של דגמים, ילדים נפלו מעצים, ילדים נפלו על יתדות ועוד כל מיני דברים.
יוסי לוי: היום אתה כמעט ולא מוצא את זה.
יוסי לוי: יש מודעות עצומה של כולם, הרבה בזכות ההסברה.
אלכס מילר: בבקשה, משרד הפנים.
גרנר: כבוד יושב הראש, אני מבקש התנצלות מראש, פשוט נקבעו שני דיונים, גם בוועדת העבודה בנושא של אנשים עם מוגבלויות וגם אצלכם, לכן אני רוצה את זכות הדיבור בהיבט הזה ואני פשוט אבקש את סליחתך, אני צריך גם לרוץ לשם בנושא של אנשים עם מוגבלויות.
גרנר: אני רוצה לומר לכם ברשותך, לעשות קצת סדר.
גרנר: יש לי שני כובעים, אני ראש אגף לרישוי עסקים וגם לנושא של אתר רחצה.
גרנר: אז שני הנושאים שכרגע עלו, הם שניהם סמוכים על שולחני ואני רוצה לעשות סדר.
גרנר: רישוי עסקים: המחוקק, קרי הכנסת, קבעה שמי שאחראי על התחומים של רישוי עסקים זה הרשות המקומית ובריכות השחייה הן פרופר בהיבט של רישוי עסקים ומי שמוציא זה הרשות המקומית, זו הסכמות שלה וגם הוצאנו תקנות בתחום הבטיחות, תקנות מאד מפורטות לעניין של רישוי עסקים ומה נדרש בנושא הזה של רישוי עסקים לבריכות שחייה.
גרנר: לגבי אתרי רחצה: הנושא הוא באמת בתחום ישיר של משרד הפנים, מול הרשויות המקומיות, כאשר הרשות המקומית מפעילה את החוף ואילו משרד הפנים מבצע את הפיקוח.
גרנר: לצורך העניין הוצאנו בשנים האחרונות נהלים מסודרים, הן בתחום בריכות השחייה.
גרנר: בשנת 2004 הוצאנו ממש משהו מפורט ואותו דבר גם לנושא של אתר רחצה.
גרנר: להזכיר שהנושא הזה של הפרסום עכשיו בטלוויזיה, אשר מופנה לקהלי יעד, הן לקהל הרחב ויש גם עוד פרסום שמיועד לילדים ולסקטורים נוספים – בני מיעוטים, לסקטור הדתי – יש לנו פרסומות שאנחנו משקיעים למעלה ממיליונים רבים לטובת זה.
גרנר: אבל זה לא משהו שאפשר להגיד אני קם בבוקר.
גרנר: זה רק משנה שעברה השקענו את הכסף מפני שעד עכשיו לא היה לנו ולכן בעניין של המודעות זה חלק מהעבודה שלנו לקדם את המודעות הבטיחות ובתחום הצלת חיים.
גרנר: זה חלק מהמנטרה שמובילה אותנו, בגלל זה אנחנו שותפים פה בוועדות משותפות.
גרנר: אני רוצה לציין, כבוד יושב הראש, שבהשוואה לעולם, אולי זה יישמע פה מוזר, אנחנו בין המתקדמים בחקיקה ובעניין של לשים מצילים.
גרנר: אני מודיע לך שאין מצילים בחלק ממדינות העולם, כולל העולם המערבי.
גרנר: אנחנו בין הבודדים בעולם ששמים מצילים הן לבריכות שחייה.
גרנר: בשוויץ אין מצילים, אין גם משגיחים.
גרנר: כולם - על אחריותם - מי שנכנס לבריכה.
גרנר: אותו דבר בהרבה מקומות בעולם, יש מתנדבים, אבל הם לא חלק ממערך מסודר.
גרנר: אנחנו בין המדינות הבודדות בעולם שיש לנו מערך מסודר.
גרנר: אכן זה לא מספיק, אבל לצורך העניין, אנחנו עושים את המיטב.
גרנר: חשוב לומר, בנושא של בריכות שחייה, האחריות המלאה היא על מנהל הבריכה.
גרנר: אחריות מלאה.
גרנר: אין אפשרות לבוא ולומר – זה לא אחריותי - ולכן גם קבענו סטנדרטיזציה מאד מסודרת ומאד מאורגנת בנושא הזה.
גרנר: לגבי קייטנות, משרד הפנים כרגולטור קבע, שר הפנים קבע שקייטנה טעונה רישוי ויש אפשרויות כמובן לקבל פטור, אם הם נמצאים בפיקוח מסודר על כל הדברים האלה.
גרנר: ועכשיו, השאלה היא שיש קייטנות שהן לא לגליות.
גרנר: אתה לא בא עם נר, מתחיל לחפש בנר איפה זה, מפני שאתה מחפש, אבל יש כאלה שעושים את זה בצורה כזו- אם לא הובא לידיעת הרשות המקומית שיש קייטנה, אז היא לא פועלת, היא לא יודעת.
גרנר: אז לכן מאד חשוב ואני קורא פה לכולם ברגע שיש.
גרנר: אגב, אני גם הערתי לעיתונות.
גרנר: הם אומרים איזה סוגי קייטנות יש, אבל הם לא כותבים שאותה קייטנה צריך שתהיה עם רישוי עסקים.
גרנר: את זה אף אחד בתוך העיתון, אם תראה את כל הפרסומים, לא מופיע.
גרנר: בחלק לא מופיע ואני הערתי לעיתונים: רבותיי, קייטנה, אם אתם רוצים לפתוח את הקייטנה, תפתחו אותה כשיש לה רישוי עסקים.
גרנר: אגב, עוד נתון ברשותך.
גרנר: בהשוואה לעולם, אחוז התביעות – אף על פי שכמו שאומרים מציל נפש אחד כאילו הציל עולם ומולאו – אחוז התביעות במדינת ישראל הוא נמוך באופן משמעותי למה שקורה בעולם.
גרנר: אנחנו כרגע, השנה, הקטנו.
גרנר: הממוצע השנתי הוא 44 תביעות, השנה הקטנו את זה ל-34 וזה שוב בעניין הזה.
גרנר: אנחנו רוצים להגיע לאפס, זו המטרה שלנו בעניין הזה.
גרנר: בהשוואה לדברים אחרים, זו פשוט בדיוק המטרה שלנו, בעבודה שלנו ואני קורא לזה עבודה ואני מסכים עם ההורים ואני מסכים פה עם כל הקריאה בהיבט הזה שאנחנו יש לנו מטרה לקדם.
גרנר: אגב, "בטרם" עושה פה עבודה נפלאה בתחום הזה גם ומגיע לכם.
גרנר: אנחנו משלבים, יחד עם , יחד עם משרדים נוספים – עושים את המקסימום בהיבט הזה.
אלכס מילר: אבנר, בקצרה.
אבנר אביבי: שמעתי.
אבנר אביבי: אני מאד אשמח שתאמר רק את שמך.
גרנר: קוראים לי אשר גרנר, אני ראש אגף רישוי עסקים ואתרי רחצה במשרד הפנים.
אבנר אביבי: אני שמעתי בקשב רב גם את יוסי וגם את אשר.
אבנר אביבי: אני לא מבין, אתם מדברים איתי על הגברת המודעות.
אבנר אביבי: דיברה איתי מירב יפה, שהיא האחראית על הקייטנות בעיריית ירושלים, הרבה דברים היו חדשים לה והיא שאלה אותי למה אתם לא יוצרים מודעות בקרב ההורים.
אבנר אביבי: למשל – אתם מוציאים חוזר מנכ"ל – נראה לי שבית הדפוס הממשלתי מוציא כל כך הרבה טונות של ניירות, שמגיעים לבתי הספר.
אבנר אביבי: למה הדף הזה לא מגיע לכל בית, או למה לא דווקא זה יגיע באי מייל שיחויב, שחוזר מנכ"ל יגיע לכל בית.
אבנר אביבי: בצורה כזאת לא נצטרך לחפש ---
יוסי לוי: זה לא אליו, זה אלי, אבנר.
יוסי לוי: זה לא אליו, זה אלי.
אבנר אביבי: לא, לך אני רוצה לומר שהפיקוח בתוך מתקני המים, לבדוק שהבריכות- להגיד שמנהל הבריכה הוא אחראי על פי החוק זה במובן מסוים כסת"ח.
גרנר: המחוקק קבע.
אבנר אביבי: נכון, אבל איפה הפיקוח שלכם, משרד הפנים, איפה המפקחים שלכם?
גרנר: ברשותך, אמרתי.
גרנר: לצורך העניין, רישוי עסקים, המחוקק קבע.
גרנר: ולכן אני אומר, יש איזו שהיא אי הבנה מבחינתך בהליך החקיקתי.
גרנר: המחוקק קבע שהרשות המקומית היא רשות הרישוי, היא מנפיקה את רישיון העסק.
גרנר: משרד הפנים מעבר לזה שהוא קבע: א', את הרגולאציה לגבי תקנות בטיחות והוא קבע שזה טעון רישוי, מעבר לזה – ככה בנויה המערכת – על כל עסקים, למעלה מ-120 זו המערכת.
גרנר: תבוא, תגיד אולי צריך לעשות שינוי חקיקה?
גרנר: כרגע זו המערכת שעובדת ואנחנו עובדים על פי אותה מתכונת.
גרנר: בנוסף לזה, עם הגברת הוראות הבטיחות, אבל אני פשוט שם מתחיל ---
אבנר אביבי: אוקי, אני רוצה להבהיר ---
גרנר: גם הצלת חיים שם.
אבנר אביבי: אני רוצה להבהיר את הנקודה בצורה מאד ברורה: הפיקוח צריך להיעשות.
אבנר אביבי: הבעיה היא לא רק בידיעה, אלא גם ובעיקר ביישום.
אבנר אביבי: אלכס רמז לזה.
אבנר אביבי: אפשר לכתוב הרבה הרבה ניירת ואנציקלופדיות.
אבנר אביבי: השאלה מה קורה בפועל בשטח.
אבנר אביבי: אם בשטח אין מפקח, או שהמפקח של משרד החינוך – מה הוא יודע לבדוק?
אבנר אביבי: איזו הכשרה יש לו?
אבנר אביבי: אני למשל, את אותם תקנים שהוא דיבר הרגע, שבשנת 2004, אני השגתי את זה, אני ראיתי את הדברים האלה והבאתי אותם לידיעת משרד החינוך, כדי שהמפקחים שלו יוכלו ללכת באמת לבדוק מספר אתרים כאלה.
אבנר אביבי: אבל בוא נתחיל בדבר מאד פשוט: מודעות היא לא רק בכלי תקשורת, להוציא הודעה בעיתונות, מה שהוא הביא לנו פה.
אבנר אביבי: אם יוצא דבר כזה, שזה יהיה חלק מהתקנות להוצאת אישור.
אבנר אביבי: מנהל בית ספר, מנהל קייטנה יהיה חייב – בזמן הרישום – להחתים את ההורים שהם קיבלו דף כזה.
אבנר אביבי: לתת להם את הדף הזה.
אבנר אביבי: אתם יודעים בכמה קייטנות אנחנו נפתור את הבעיה?
אבנר אביבי: כי כל קייטנה, כל הורה שיבין שאין לו רישוי עסק, שהקייטנה הזאת לא מאושרת והוא יידע בדיוק מה לבדוק.
אבנר אביבי: ההורים לא יודעים מה לבדוק.
אבנר אביבי: עכשיו, לבוא ולעשות השוואה ---
אלכס מילר: אבנר, אתה מבין שכל מי שאין לו רישיון עסק, הוא לא ייתן את הדף הזה, גם אם ---
אבנר אביבי: אבל בעצם אפשר לעשות את זה דרך בתי הספר.
אבנר אביבי: בתי הספר.
אבנר אביבי: בתי הספר יכולים להביא את הדברים האלה.
אלכס מילר: טוב, תראו, אנחנו מתחילים כאן להבין.
אלכס מילר: אולי באמת העבודה שאתם עושים - גם משרד החינוך וגם משרד הפנים וכל הגופים הרלבנטיים – היא עבודה שהיא עבודה לא פשוטה, עבודה קשה, עבודה שדורשת כל הזמן להיות עם היד על הדופק, ואחריות מטורפת, הייתי אומר.
אלכס מילר: אבל יש דברים שהם דברים לדעתי שהם ברורים מאליו.
אלכס מילר: תראו, אתם יודעים מה, אני זוכר כשאני הייתי ילד, אמנם לא הייתי בקייטנות כאן בארץ, אבל אני זוכר כשאני הייתי ילד, הקייטנות שלנו היו קצת יותר מכאן.
אלכס מילר: היינו יוצאים לקייטנות של 40 יום ושם, לפני שהיינו יוצאים, היינו ממלאים טופס בבית ספר, לאיזה מקום אנחנו יוצאים, לאיזה קייטנה ונותנים את זה בצורה מסודרת למחנכת ולמנהל והכל היה בצורה כזאת שכולם ידעו בדיוק איפה אני ומה אני ומה אני עושה שם וכמובן שכל קייטנה וקייטנה לא היה דבר כזה שמישהו היה מגיע למשהו שלא כל כך יודעים מה זה.
אלכס מילר: הכל היה באמת מסודר עם האישורים והכל.
אלכס מילר: עכשיו באמת, אם בית ספר יכול, לפני שהילדים יוצאים, הרי בית ספר לא כל כך אחראי על מה שהילדים הולכים לעשות בקיץ.
אלכס מילר: אחד נוסע לחו"ל, שני הולך לקייטנה שליד בית ספר, שלישי הולך למקום אחר, לסבתא וכל מקום ומקום.
אלכס מילר: אבל לפחות בעניינים שקשורים לגופים שאתם ממשיכים להיות המלווים, כמערכת החינוך, כמשרד החינוך – תוציאו דף – הרי אם אתם קיבלתם את זה ועשיתם את זה ביחד, העניין הזה של מה שהולך להיות בקייטנות וזה.
אלכס מילר: תוציאו דף מסודר לכל ילד שיוצא, יחד עם תעודת הסיום של הכיתה.
יוסי לוי: לפני.
יוסי לוי: רעיון מצוין, אתה צודק, אבל חודש לפני.
אלכס מילר: לא משנה, שזה ייצא.
יוסי לוי: רעיון מצוין.
אלכס מילר: בואו נחליט שזה הולך לצאת לפני שהם יוצאים לחופשה, לכל ההורים דף הנחיות מה הדברים המינימאליים ---
רותם זהבי: דף המלצות להורה לקראת פעילויות הקיץ של הילד.
אלכס מילר: יפה מאד.
אלכס מילר: תוציאו את זה ולדעתי תחסכו כל כך הרבה בעיות.
אלכס מילר: אמנם יהיו קצת טלפונים יותר למשרד החינוך, על כל קייטנה שנרשמים שם.
יוסי לוי: לא נורא.
אלכס מילר: האם יש אישור או אין אישור, אבל ככה אתם גם תקבלו את אותם אלה הפיראטים, שאתה מחפשים אותם, כי ברגע שיתחילו לבדוק אותם וההורים יתקשרו, אתם כבר יודעים מה הכתובת ואתם יודעים על מה והכל נכנס לדטא בייס.
יוסי לוי: מצוין.
אלכס מילר: זה יחסוך לכם כל כך הרבה כאבי ראש וגם להורים יהיה דבר כזה בכל בית, הם יודעים בדיוק מה הם צריכים לבדוק.
יוסי לוי: בסדר גמור.
אלכס מילר: אני גם חושב, תראו, אני לא חושב שיש הבדל בין ים לבין אגם.
אלכס מילר: אם קיבלתם החלטה שבים ובכל מקום שהוא מקום פתוח - יש איסור רחצה – אז צריך להיות איסור מוחלט בכל המקומות, חוץ מבריכה וכמובן בבריכה כפוף לאישורים, כפוף לנהלים וכפוף לכל דבר ודבר.
אלכס מילר: אם זה מה שקיים – מצוין.
אלכס מילר: אם זה לא, אז לדעתי צריך לעשות גם את התיקון המסוים הזה, שלא רק בים אלא בכל מקום, שהוא מקום לא סגור ולא תחת פיקוח כמו בריכה, יהיה שם עד כיתה ד', יהיה בעצם איסור מוחלט לרחצה, או יכול להיות איזו שהיא ועדת חריגים לקייטנה כזו או אחרת, שיש שם איזה שהוא פיקוח מוגבר.
אלכס מילר: זה בקשר לנושא הרחצה.
אלכס מילר: גם בנושא של המסלולים והטיולים – גם שם שמענו היו בעיות – גם שם לדעתי צריך להיות פיקוח הרבה יותר הדוק, עד גיל מסוים לפחות.
אלכס מילר: זאת אומרת אם באים ושולחים ילדים עד כיתה ד' לאיזה שהוא מקום – הר שהם צריכים לעלות שם ומישהו מחליט - יש להם גם את הכוח הפיזי, שהרי הוא מוגבל בהיבט הזה, שגם אם מישהו שיהיה יותר מבוגר היה איך שהוא יוצא מהעניין הזה, מבחינתם יכול להיות שזה בעייתי.
אלכס מילר: אז את הדברים האלה, לדעתי, צריך לבדוק.
אלכס מילר: זה ימנע הרבה, יכול להיות שזה ימנע כמה וכמה מקרי אסון שיכולים לקרות, בגלל שבעצם יש רצון טוב ויוזמה טובה באמת לחשוף את הילדים לכמה שיותר מקומות יפים שלנו במדינת ישראל, אבל יכול להיות שהמסלול הוא לא כל כך בטיחותי, או יכול להיות שהוא בטיחותי לגל מסוים, אבל לגיל מסוים – הוא פחות.
אלכס מילר: אז גם את הדברים האלה אני מציע שתבדקו ואם אפשר גם להתייחס.
אלכס מילר: אנחנו דיברנו על הנושא של הרחצה.
אלכס מילר: מה קורה בנושאים אחרים?
אלכס מילר: תוכל להתייחס בבקשה?
אלכס מילר: דיברנו על נושא הרחצה.
אלכס מילר: גם בנושא של טיולים ומסלולים – מה קורה בהיבט הזה – אם יש איזה שהן הנחיות חדשות.
רותם זהבי: בהיבט הבטיחותי אנחנו כל הזמן נמצאים עם היד על הדופק על הנושא של מסלולים והתאמתם לגיל הילדים.
רותם זהבי: אין קבוצה של מטיילים שלא יוצאת ומקבלת את הסיכונים שיש במסלול ואת ההנחיות שהמעודכנות.
אלכס מילר: ההורים מקבלים את זה?
רותם זהבי: ההורים לא נמצאים.
רותם זהבי: מי שמנהל את הטיול ואחראי על העניין הזה – זה הנהלת בית הספר – היא מארגנת ואחראית להכין את הטיול, את המורים, את הצוות, את המדריכים.
רותם זהבי: בעזרת ה---
אלכס מילר: לא, אני מדבר על הקייטנות כרגע.
יוסי לוי: רותם, בקייטנות, צריך להגיד בצורה ברורה – הטיול בקייטנה הוא חלק מתוכנית הקייטנה.
יוסי לוי: חייב מנהל הקייטנה, כשהוא מבקש רישיון, להכניס את התוכנית יום יום, שעה שעה מה שהוא עושה.
יוסי לוי: אם הוא מחליט ביום מסוים לנסוע לטיול, הוא חייב להראות לנו, להגיד לנו, לציין שהוא נוסע לפארק המים, לא יודע, לא לפארק המים, לחי בר בראשון לציון.
יוסי לוי: לאנשים שלנו יש גם רשימה ואנחנו מקבלים עדכונים ואנחנו רואים - אם המקום הזה יש לו רישוי עסק כחוק – מאשרים לו.
יוסי לוי: אם לא – אומרים לו אתה לא הולך לשם.
יוסי לוי: אם הוא לוקח לטיול של הליכה באיזה מקום, או קייטנה נודדת כזאת – הוא חייב לציין לנו.
רותם זהבי: וגם הוא מתאם את זה מול חדר מצב.
יוסי לוי: שוב חדר מצב.
יוסי לוי: אנחנו נותנים, כדי לאכוף את הכל, כדי שלא יהיה בלגן, אנחנו נותנים סמל מוסד מיוחד לקיץ, לא של בתי ספר.
יוסי לוי: כל קייטנה יש לה סמל מוסד, שכל הפניות, אם זה חדר מצב, אם זה לבריאות – במידה שפתאום אנחנו מגלים שהקייטנה צורכת אוכל.
יוסי לוי: אפרופו, זה לא בטיחות, אבל גם כן – הרעלות קיבה – אתם יודעים והכל, זה גם לא פשוט.
יוסי לוי: היא צורכת אוכל מבחוץ ולא מה שמותר במסגרת המינימום – אנחנו לא נותנים את האישור – אנחנו מפנים אותם למשרד הבריאות.
יוסי לוי: שולח את המפקח שלו.
יוסי לוי: בודקים את כל המערכת: אם יש רישיון, אם יש לקייטרינג והכל.
יוסי לוי: מבחינת הפרוצדורה, אנחנו די סגורים עם כל ה---
רותם זהבי: מה שהורה יודע, הוא מקבל את תוכנית הקייטנה.
רותם זהבי: הוא יודע שביום הזה והזה הבן שלו הולך לבריכה, ביום הזה והזה הוא נוסע לירושלים לטיול וכו'.
רותם זהבי: זה מה שהוא יודע.
רותם זהבי: אם מנהל הקייטנה מסודר – אז הוא אומר לו – אני עומד בהתאם להנחיות משרד החינוך בחוק ויש לי רישוי עסקים וכו' וכו'.
רותם זהבי: אבל מנהל הקייטנה, הוא אחראי לתאם ולעמוד ולהדריך את המדריכים שלו ולקחת את ההנחיות של החוזר ומטמיע אותם ---
יוסי לוי: זה חלק מהרישיון של הקייטנה.
רותם זהבי: בהתאם לרישיון.
יוסי לוי: רותם, צריך להגיד שזה חלק מהרישיון של הקייטנה.
יוסי לוי: זה לא שהוא מתעורר באיזה שהוא יום ומחליט ---
רותם זהבי: וכשהוא עושה את הרישיון מול משרד החינוך, אז הוא גם מראה לנו את כל התהליך הזה והוא גם עובר את ההשתלמות במסגרת ההשתלמות המחוזית ושם נותנים לו דגשים לביטחון, בטיחות וכן הלאה וכן הלאה.
אבנר אביבי: פקחים שלכם בכלל בודקים אותם בתוך מתקני המים?
רותם זהבי: בודקים אותם בכל מקום.
רותם זהבי: מסתובבים מאות פקחים עם צ'ק ליסט מסודר.
אבנר אביבי: הפקח יודע את כל המתקנים?
רותם זהבי: אבנר ---
אלכס מילר: תראה, אנחנו לדעתי באמת מתכנסים לכיוון של מצב שהמודעות של ההורים, שבעצם צריכה בסופו של דבר למנוע את רוב הבעיות, כי באמת אנחנו רואים שכל אותם הגופים שנמצאים תחת אישור ותחת פיקוח – הם כן עושים את העבודה – ולדעתי בסופו של דבר אנחנו מזהים שיש פה איזה שהוא מנגנון, שהוא כמו שאמרת, את הפיראטים האלה ואת המסביב, ששם הבעיה.
אלכס מילר: אם תהיה מודעות יותר גדולה של ההורים – הילדים פשוט לא יגיעו לגנים האלה.
אלכס מילר: אני לא חושב שהבעיות שהן בסדר גודל של בעיות של משבר, בכל המקומות היכן שקייטנות מקבלות אישור, ששם אולי יש צורך בתיקונים ובבדיקה יותר מקיפה, אבל לדעתי גם משרד החינוך, בסופו של דבר, צריך לעדכן גם את הידע של המפקחים לטובת הדבר שהם צריכים לבדוק.
אלכס מילר: יכול להיות שהם בודקים דברים מסוימים, אבל בדברים שהם קשורים יותר לנושאי הבטיחות, בגלל שהם יודעים שהאחריות הזו היא על מישהו אחר, אז יכול להיות שהם לא נחשפים לזה.
אלכס מילר: עכשיו, כמובן שכמות המפקחים שיש נגיד למשרד הפנים, למשרד החינוך ולרשות המקומית, היא כמות מפקחים שונה וכל אחד יכול לבדוק במסגרת המגבלות שלו.
אלכס מילר: פשוט צריכה להיות אולי איזו שהיא סינרגיה בין שלושת המשרדים – מה המחויבות של כל אחד לבדיקה ומה האחריות של כל אחד – וברגע שיש, אולי צריך להיות גם איזה שהוא חדר מצב, שבאמת הגוף הזה קיבל בדיקה של כל אלה שאחראים, אם זה רשות מקומית, אם זה משרד החינוך ואם זה משרד הפנים ואז באמת לתת אישורים, שהם אישורים לפעילות, שהיא פעילות שיכולים להיות בה סיכונים בטיחותיים.
אלכס מילר: זה בעצם הרעיון.
אלכס מילר: כן, אתי, בבקשה.
אתי אלוני: אני רק רוצה להוסיף על הדברים של יוסי ושל רותם, שמבחינת השלטון המקומי, קודם כל הלכנו למהלך הזה באופן משותף.
אתי אלוני: התקיימו מספר מפגשים רבתי גם לחדד את העניין של מהות הקייטנה ומה אנחנו מצפים שייעשה בה, בכל ההיבטים שדיברו עליהם.
אתי אלוני: אצלנו – הרשויות המקומיות – כל ראש רשות קיבל מכתב מסודר, מתואם, שבו אמרנו שבעצם א', באחריותו, היטלנו עליו את האחריות גם לאישור הקייטנה או לרישוי.
אתי אלוני: ראש רשות היום יכול לבטל קייטנה.
אתי אלוני: הוא יכול להחליט שהקייטנה, מאחר שהיא לא עומדת בדברים, הוא לא פותח אותה.
אתי אלוני: שנית, הם מפרסמים, חייבנו אותם לפרסם פרסומים מקומיים, כדי לתת גילוי נאות לאלה שעומדים ברישוי וזה גם איזה אות אזהרה להורים: דעו, הדבר הזה נמצא.
אתי אלוני: זה יצא בחוזר מנכ"ל מקומי שלנו ואני רוצה לומר שבעניין הזה פנינו לכל הרשויות המקומיות.
אתי אלוני: היה לנו איזה שהוא אינסידנט מאתמול בערב.
אתי אלוני: ראש רשות שלא יעמוד בזה שהאנשים שלו יעברו את ההשתלמות, או הוא יעשה דין לעצמו, ואני מדברת ברמת ראש ראשות והגענו למצב הזה – לא - פשוט לא יוכל לפתוח קייטנה.
אתי אלוני: ופנו בעניין הזה, אנחנו מדברים על רשות גדולה והדברים מטופלים גם ברמת המנכ"ל שלו וגם ברמת ראש הראשות.
אתי אלוני: אסור.
אתי אלוני: אנחנו נעמוד על זה שלא יעברו על החוק.
אתי אלוני: אני אומרת את זה כשלטון מקומי, זה עלה מיו"ר השלטון המקומי, ירד למטה.
אתי אלוני: יש לנו עניין לעבור את הקיץ הזה בשלום ובהנאה.
אתי אלוני: אני מקווה שכך יהיה.
מאיר אביקר: כן, אני רוצה לומר משהו.
מאיר אביקר: אני מהחברה למתנ"סים ואני מבקש להציג את הדברים מהצד של הגוף המפוקח והמקבל את ההנחיות ממשרד החינוך.
מאיר אביקר: אני מעיד פה ממקור ראשון.
מאיר אביקר: כזה מספר שנים אני בתפקיד הזה ובעצם משרד החינוך והחברים של הוועדה המשרדית, אני חושב שעברו את כל קווי ההיגיון בעניין של להגדיר, להבהיר, להוסיף הנחיות, לחדד הנחיות וכו' וכו'.
מאיר אביקר: אני חושב שבצד של המשתמשים, לדוגמא בכניסה לאתרים וזה בעצם הנושא הנדון – אין הרבה מה לתקן ולשפר.
מאיר אביקר: אפשר תמיד לחזק את הפיקוח.
מאיר אביקר: אני חושב שזה לא נכון להטיל גזירות נוספות לשטח, להגביל כניסות, להגביל נופש.
מאיר אביקר: אפשר להוסיף פיקוח, אבל הדלתא היא מאד קטנה.
מאיר אביקר: יש לי, כמשתמש שנכנס לאתר, פחד אימים, כשאני מגיע לאתר, למרות שאנחנו בחברה למתנ"סים עשינו מהלך מיוחד במינו ולקחנו את כל האתרים, ביקשנו מהם להיכנס איתנו להסדר של יתרון לגודל ואנחנו כחברה בודקים את כל האישורים שלהם, כולל אישורי הביטוח ואנחנו ממליצים לכל הקייטנות שלנו – קחו את האתרים האלה בפיקוח – עד כדי כך שאנחנו מוכנים לבוא אליהם בעבודה קלה.
מאיר אביקר: הם רק לוחצים על הכפתור, מקבלים באוצ'ר.
מאיר אביקר: הם לא צריכים להשיג אישורים, האישורים כבר אצלנו.
מאיר אביקר: אנחנו באים לאתר הזה ואני לא יודע איך הקייטנה הזאת תצא משם.
מאיר אביקר: כי הצד השני – הפיקוח חסר.
מאיר אביקר: הפיקוח שלא נמצא פה בשולחן הדיונים הזה, משום שכשאתה נכנס לאתר מים ויש כל כך הרבה ילדים ובזמן שהפיקוח באתר הזה צריך להיות מוגברת, אפילו על כל יחידה ויחידה, על כל מגלשה ומגלשה, בהוראות אחרות שהן לא קשורות לשולחן הזה.
מאיר אביקר: אלא קשורות למשהו הרבה יותר גדול, הרבה יותר רציני.
מאיר אביקר: אני מניח שמכרז השלטון המקומי, עם הסיפור של רישוי עסקים, אולי זה לא עניין של כן או לא יש לך רישוי עסקים.
מאיר אביקר: זה עניין של כן או לא – האם באירועים של קיץ אנחנו נותנים מנוף להגדרות בטיחות מיוחדות ברישוי עסקים – של בריכות ואתרים מהסוג הזה.
מאיר אביקר: אני רוצה עוד דבר, ברשותך, ממשה עוד שנייה.
מאיר אביקר: אני הייתי מאד מזועזע ממה שקרה, אני מכיר את הסיפור.
מאיר אביקר: אבל אני רוצה לספר פה בשולחן הזה, אירוע שקרה לנו.
מאיר אביקר: בהנחיות שאנחנו מקבלים, הורה בכניסה לקייטנה וההורים מקבלים את הכל מראש, הכל מראש.
מאיר אביקר: גם יום קודם לפי היציאה מקבלים צייטלה ואומרים מה לעשות.
מאיר אביקר: הורה צריך לחתום, להצהיר אם הילד יודע לשחות או לא יודע לשחות.
מאיר אביקר: קרה לנו אירוע, שום דבר לא קרה ברוך ה', אפילו לא כמעט ו-, והסתבר שהילד לא יודע לשחות וההורה הצהיר שהוא יודע לשחות.
מאיר אביקר: אם אנחנו לא היינו עושים את הדברים שנאמרים פה ובודקים את השחייה מראש – הילה היה נכנס למים.
מאיר אביקר: אנחנו בלי מעורבות ההורים, כמו שעלה פה שזה נושא שראוי לחדד אותו, אנחנו לבד.
אלכס מילר: תראה, אני חושב שבכל דבר אפשר למצוא את ההזויים שבהם, שמוכנים לסכן את הילדים שלהם ויש כאלה שגם הולכים רחוק מזה.
אלכס מילר: אז אני חושב שאנחנו גם יודעים לקחת את הסיכונים שבעניין וגם בהיבט הזה, מי שנמצא בשטח, גם אם ילד יודע לשחות ופתאום נתפסה לו הרגל, הוא צריך להיות לעם יד על הדופק, בשביל שחס וחלילה לא יקרה לו, גם אם קרה לו איזה שהוא משהו בזמן שהוא שוחה והוא יודע לשחות.
אלכס מילר: גם אנחנו, כשאנחנו נכנסים למים ואנחנו מבוגרים ויודעים לשחות, גם לנו קורים מקרים.
אלכס מילר: אבל עדיין, המבוגר, מול שיקול הדעת והניסיון להתמודד בלחצים מסוימים – זה לא ילדים.
אלכס מילר: אז אני שחושב שכן צריכה להיות פה איזו שהיא הנחיה, עדכון נוסף, של כל מה שקשור לעניין של הרחצה ורחצה בבריכות, בנושא של מי נמצא שם בעצם, מי מפקח, מה הצפיפות של כמה ילדים יכולים להיכנס, האם יש צורך לחדש את הנהלים האלה, האם יש צורך בתוספת של כוח אדם, שאתם חייבם לדרוש ממנהל הבריכה, שבעצם משכיר את הבריכה שלו לטובת הפעילות לקייטנה כזאת או אחרת.
אלכס מילר: הרי זה לא בחינם, נכון?
אלכס מילר: כולנו יודעים שזה לא בחינם.
אלכס מילר: הוא מקבל על זה כסף.
אלכס מילר: אם אני קנטרי או שאני איזה שהוא מקום, אני משכיר את הבריכה שלי לקייטנה, אני מקבל כסף על זה.
אלכס מילר: אז אני, בתור משרד החינוך, שמפקח על הקייטנה הזאת, יכול לבקש שבזמן שיש פעילות של תלמידים, במקום מציל אחד שיהיו שני מצילים.
אלכס מילר: זה דבר שניתן לבדוק.
אלכס מילר: עדיף שהם ירוויחו אולי פחות כסף ב-20 ₪ לשעה, או כמה שזה יעלה, אבל אנחנו לפחות נהיה בטוחים שהתלמידים- יכול להיות שכמות הילדים שנכנסת למים צריכה להיות יותר קטנה.
אלכס מילר: אבל עדיין, אלה הדברים שצריך לחדש אותם ולא לעשות את העצירה פעם בעשור, אלא באמת פעם בשנתיים –שלוש אפשר לבחון שוב ושוב את הנושאים האלה.
אלכס מילר: אין לנו יותר מדי, כמו שאמרת, זה 18 ימים.
אלכס מילר: בדרך כלל את כל המסלולים אתם בודקים אותם, זה עניין של בריכות וכמו שאנחנו רואים שלרוב המקומות בכלל אסור להיכנס, אז אפשר לבוא ולהתכווץ לכיוון של הגברת הבטיחות.
אלכס מילר: טוב, רבותיי- כן, גברתי, בקצרה, כי אנחנו חוזרים כאן על הדברים.
שירה כסלו: בקצרה.
שירה כסלו: שירה, ארגון "בטרם" לבטיחות ילדים.
שירה כסלו: אחד, היום השקנו את הדו"ח הלאומי לנתוני היפגעות ילדים ועדיין אנחנו מאבדים 144 ילדים בשנה, 30% מהם בחודשי הקיץ.
שירה כסלו: עדיין, למרות שאנחנו כל הזמן משתפרים בניהול הבטיחות שלנו ---
יוסי לוי: אבל לדייק, לאו דווקא במסגרת של קייטנות.
שירה כסלו: לא, לא, לא.
יוסי לוי: לא, אבל צריך להגיד את זה, שלא תהייה אי הבנה.
שירה כסלו: לאו דווקא במסגרת של קייטנות.
שירה כסלו: מה שכן, עלה מאד הנושא של טביעות, לא עלה בכלל הנושא של הסעות.
שירה כסלו: וכן צריך לדבר עליו.
שירה כסלו: אני ככה יושבת מול נציג המשטרה, ואני חושבת שכן גם חשוב לעשות אכיפה תוך כדי, של הנושא של הסעות.
שירה כסלו: מה שחשוב ושמעתי פה ---
שמואל בוטן: אנחנו מדברים עליו, יש לנו דגשים גדולים מאד בנושא של הסעות.
שמואל בוטן: בטיחות בהסעות.
יוסי לוי: מאד.
יוסי לוי: האכיפה יותר בעייתית.
שירה כסלו: אז מצוין.
יוסי לוי: את יודעת שהאכיפה היא יותר בעייתית?
שירה כסלו: ואם אני הולכת באמת למה ששמעתי פה ואני באמת מברכת, כי אני חושבת שאנחנו מאד משתפרים ברמת הנהלים שיש לנו.
שירה כסלו: עכשיו מה שנשאר לנו זה ללוות את כל הקיץ הזה באכיפה ובבקרה.
שירה כסלו: עוד דבר אחד, אפרופו אישי, אני באמת מצטערת לשמוע על המקרה.
שירה כסלו: אנחנו נשמע לסייע בלהפיץ את החומרים.
אבנר אביבי: אני בקשר עם דרורה מארגון "בטרם", הייתי איתם בפגישה.