GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: הם ילדים גדולים.
זבולון אורלב: פה לא מדובר על כיתה א' או על כיתת גן.
זבולון אורלב: כאן מדובר על אנשים בגירים, שאתם לא תחליטו, איש במדינה לא יכתיב להם איפה הם יהיו, באיזה מכינה הם יהיו.
זבולון אורלב: זה דבר פסול, ואני אתפלא אם דני דנון דיבר גם על בוגרים או רק על תלמידים ---
אתי אלוני: אתה צודק, מדובר על חינוך יסודי בעיקר.
זבולון אורלב: אני גם ביסודי חולק עליו.
זבולון אורלב: אני בעד כיתות קלט.
זבולון אורלב: אני בעד כיתות קלט, אבל יש כאן מחלוקת ---
ריבה אביעד: אני רוצה גם לדבר על הצד---
זבולון אורלב: אני אוהב מאוד את דני דנון, מתוך הבנתי החינוכית, אני חושב שזו שגיאה גדולה.
זבולון אורלב: גם ביסודי וגם בגני הילדים.
זבולון אורלב: אבל לא רוצה לדבר כרגע על העניין הזה.
זבולון אורלב: לגבי בוגרים, אני לא חושב, שועדת העלייה והקליטה עסקה בנושא הזה.
זבולון אורלב: בבקשה, ריבה.
ריבה אביעד: אני רוצה לדבר רגע על העניין התקציבי.
ריבה אביעד: למכינות הקדם אקדמיות יש שלושה מקורות תקציביים: הקרן לקליטת חיילים משוחררים, שנותנת כשישים מליון שקל הות"ת שנותן כשלושים, בין שלושים לשלושים וחמישה מליון שקל.
ריבה אביעד: ומשרד החינוך, שנותן בתקנה התקציבית.
ריבה אביעד: יש פחות משמונה מליון שקל.
ריבה אביעד: מאותם שמונה מליון שקל אנחנו צריכים להחזיק את החרדים את המכינות החרדיות ---
זבולון אורלב: שמה מותר להתבדל...
ריבה אביעד: מכללת לנדר ומכללת אמונה.
זבולון אורלב: שמה לא קימתם דיון, אם מותר להם להסתגר וכדומה.
זבולון אורלב: רק כשמגיעים תמיד לחינוך הציוני דתי, שמה תמיד פתאום---
ריבה אביעד: עכשיו, אם אני מדברת על חמישים תלמידים.
ריבה אביעד: שנה הבאה, העלות של חמישים תלמידים במכינת "אור מאופיר" היא למעלה ממליון וחצי שקל, שזה קרוב, זה בערך חמישה עשר, שמונה עשר אחוז מכלל התקציב.
ריבה אביעד: דרך אגב אני רוצה---
קריאה: כמה כל תלמיד ---?
ריבה אביעד: לחמישים תמידים זה קרוב למיליון וחצי ---
זבולון אורלב: שזה חמישה אחוזים מהתקציב.
ריבה אביעד: קצת יותר.
ריבה אביעד: התקציב הוא, קרוב לעשרים אחוז---
קריאה: לכמה תלמידים נותנים בסך הכול, לא אמרת, כמה לומדים בסך הכול?
ריבה אביעד: חמישים.
קריאה: לא, לא פה.
ריבה אביעד: בכלל במכינות הקדם אקדמיות?
ריבה אביעד: קרוב לאחד עשר אלף תלמידים.
ריבה אביעד: עכשיו, לגבי מה שאמרת קודם, לגבי זכותם לבחור, יש מכינה קדם אקדמית או קבוצה לא קטנה של יוצאי אתיופיה, שלומדים באוניברסיטת בר אילן ולומדים היטב.
זבולון אורלב: מרבית הסטודנטים בבר אילן, הם כבר לא שומרי תורה ומצוות, לצערנו.
ריבה אביעד: אני לא יודעת לגבי יוצאי אתיופיה.
ריבה אביעד: אני מסכימה של"אור מאופיר" לא מסכימים ---
זבולון אורלב: הם לא רוצים ללמוד ליד אוניברסיטה.
זבולון אורלב: הם רוצים ללמוד ליד ישיבה.
זבולון אורלב: חברה, אנחנו ---
ריבה אביעד: אני מסכימה.
זבולון אורלב: אנחנו מדברים על אנשים בוגרים.
זבולון אורלב: הם רוצים ללמוד אצל הרב דרוקמן, הם רוצים ללמוד בקמפוס ישיבתי.
ריבה אביעד: זה בסדר גמור, אני בעד.
זבולון אורלב: אם עכשיו מכינה ב"אור אופיר" היא גם מכינה פנימייתית.
זבולון אורלב: שבתות, אני מניח, שהמכינה בבר אילן לא כזאת זה ---
ריבה אביעד: גם יש פנימייה.
זבולון אורלב: כן, אבל הפנימייה בבר אילן בשבתות ---
ריבה אביעד: אתה צודק לגבי האווירה, אתה צודק לגבי התמיכה, לצערי ההכנה ---
זבולון אורלב: רק תעשו גם פעם מעקב לגבי הבוגרים.
ריבה אביעד: אנחנו עשינו עכשיו לקראת ---
זבולון אורלב: ומה מצאתם?
ריבה אביעד: הם בצבא.
ריבה אביעד: הם ילכו שוב למכינה, לאחר שיסיימו את הצבא.
ריבה אביעד: זאת אומרת, העלות ---
יהודית גידלי: בדקתם את הטענה הזו?
ריבה אביעד: לפי רמת ההישגים, בלי ספק.
קריאה: אנשים שהיו בוגרים לפני חמש, שבע שנים עשו מכינה פעם שנייה?
ריבה אביעד: עושים מכינה פעם שנייה.
קריאה: יש לך כאלה, שלפני שבע שנים, שסיימו עם תעודת בגרות מלאה, והתקבלו לאוניברסיטה.
קריאה: כמה מהם?
ריבה אביעד: אני לא יכולה לשלוף לך מספרים.
יורם בניהו: אני יכול להוסיף נתון אחד.
יורם בניהו: בוגרי "אור מאופיר" חלקם הלא מבוטל השלימו תעודת הוראה במכללת הרצוג, ומשרתים במערכת החינוך של משרד החינוך.
יורם בניהו: הרב גיל ביצ'ה, שנמצא בישיבה תיכונית אור עציון.
יורם בניהו: הרב עזרא בירוש הוא סרן בצה"ל והן על זו הדרך.
יורם בניהו: יש כמה אנשים טובים שנמצאים ומשולבים ---
זבולון אורלב: טוב, חברים, תראו, אני גם אומר לך הרב בניהו, אני מנקודת מבטי, המסגרת הזו, אני לא יודע אם לקרוא לה מכינה ישיבתית, מכינה קדם צבאית, אני לא מומחה לשמות.
זבולון אורלב: המסגרת הזאת, כפי שאני מכיר אותה, היא חייבת, היא מסגרת ראויה.
זבולון אורלב: גם לפי דברייך, גברת אביעד, מסגרת ראויה, מסגרת טובה.
זבולון אורלב: ולכן, מנקודת מבטה של הועדה, המסגרת הזו צריכה להתקיים.
זבולון אורלב: מבחינתנו, זה עניין מקצועי, שאנשי משרד החינוך ישבו ויקיימו דיון, באשר למסגרת המנהלית, הארגונית, שבה צריך להפעיל את הדבר הזה.
זבולון אורלב: אני רוצה, שתעשו את זה גם בשיתוף עם המכינה, בשיקול דעת.
זבולון אורלב: אני גם מייעץ, שבדיון הזה יהיה מישהו, שמבין במכינה הזו.
זבולון אורלב: אם היה אפשר להכניס לתמונה הזו את אלחנן בלאט או הרב דרוקמן גם כן.
זבולון אורלב: אבל אני מבין שגם ככה התכוונתם לעשות את הדיון הזה עם אלחנן גלאט, שאין שום ספק, שהוא יכול להיות מייצג מאוד מאוד נאמן.
זבולון אורלב: להבין, אלחנן גלאט, מבין מצוין מה ההבדל בין המכינה בבר אילן לבין המכינה הזאת.
זבולון אורלב: נכון הרב אבי?
אבי גיסר: וייתכן מאוד, שעם קצת הכוונה, וסיוע, ועבודה הדדית הם ייענו בצורה מרבית גם על הדרישות הקדם אקדמיות.
ריבה אביעד: ניסינו.
ריבה אביעד: אנחנו יושבים עם הרב בניהו אחת לשנה, אחת לשנתיים במקרה האחרון, אנחנו מתווים לפניו את הדרך, איך להפוך, איך לעמוד בקריטריונים של מכינה קדם אקדמית וזה לא קורה.
זבולון אורלב: לכן אני אומר, תשבו ותמצאו את הפיתרון.
זבולון אורלב: ואני מברך, שיימצא הפיתרון.
זבולון אורלב: אני בכלל לא שואל אותם אם מסגרת של מכינה קדם צבאית היא יותר טובה להם, פחות טובה להם.
זבולון אורלב: זה עניין מקצועי.
זבולון אורלב: אני מלוה את המכינה הזו, נדמה לי, אפילו, שאני מוזמן למסיבת הסיום, ואני כל פעם מקפיד לבוא לשם.
ריבה אביעד: נכון, בעשרים ושישה.
זבולון אורלב: למה אני מקפיד לבוא?
זבולון אורלב: לעודד את הבחורים.
זבולון אורלב: לבוא ולעודד אותם, להגיד להם, ולברך אותם.
זבולון אורלב: זה עולים מאתיופיה, שעושים איזשהו מעשה.
זבולון אורלב: אני מחפש כל דרך, אגב אברהם ליפשיץ, שעזב כאן, הוא הלך לדיון אצל השר, הוא כתב לי, הנושא הוא קליטת עלית העולים מאתיופיה.
זבולון אורלב: זה הנושא, שעכשיו נידון אצל השר.
זבולון אורלב: ואין לי ספק, שגם השר לא ירצה, שמסגרת שמקדמת תלמידים עולים מאתיופיה תיסגר.
זבולון אורלב: אני גם מאוד שמחתי לשמוע את דברייך בעניין הזה.
זבולון אורלב: אז תשבו, תמצאו מה המסגרת הראויה.
זבולון אורלב: לא לדבר על סגירה.
זבולון אורלב: אנחנו לא יכולים להסכים על סגירה.
זבולון אורלב: אני שמח, שגם את אומרת המסגרת לא נסגרת.
זבולון אורלב: תמצאו את הפיתרון המקצועי הנכון.
זבולון אורלב: מהו הפיתרון המקצועי הנכון, שיאפשר.
זבולון אורלב: בין כך, אגב, אני יכול לתת לך מחוץ לחדר עוד כמה רעיונות.
זבולון אורלב: מעבר למכינה הישיבתית, יש עוד כמה אפשרויות.
זבולון אורלב: תתייעצי במשרד ותראי, שיש עוד כמה אפשרויות על מנת, שהמסגרת הזאת תתקיים.
אלכס מילר: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החינוך בתאריך 25 ביולי 2011, כ"ג בתמוז תשע"א.
אלכס מילר: הנושא הוא הצעה לסדר-היום (דיון מהיר): הפרטת מערך המורים המחליפים במשרד החינוך, של חברי הכנסת: אילן גילאון, רונית תירוש, עינת וילף, מוחמד ברכה ואברהים צרצור.
מסעוד גנאים: שיח' אברהים אינו נמצא, אני ממלא את מקומו.
אלכס מילר: נתחיל עם חברי הכנסת לפי סדר הגשת הדיונים.
אלכס מילר: חבר הכנסת אילן גילאון, אתה תפתח, וחבריך אחריך.
אילן גילאון: בוקר טוב, אדוני.
אילן גילאון: האמת היא שאני כבר מתחיל להגיע לגיל כזה שאני כבר לא יודע להגיד לעצמי "זה לא יעלה על הדעת" כי כל דבר בעצם כבר עולה על הדעת.
אילן גילאון: כל פעם קורה משהו, אני אומר וואו, זה לא יכול להיות, וזה כנראה יכול להיות.
אילן גילאון: וכאילו אנחנו עוסקים באותו נושא, אדוני היושב-ראש, כל הזמן עוסקים באותו עניין.
אילן גילאון: לפני שבוע דיברנו על נושא שכר דיפרנציאלי על-פי הצטיינות, בונוסים למורים שיביאו להצלחות – אני לא יודע בדיוק באיזה מקצים, אולי מתמטיקה, אולי בהבנת הנקרא או דברים אחרים.
אילן גילאון: בכלל חשבתי לתומי, אז מה יהיה עכשיו, יבחרו רק תלמידים שיכולים להביא אותנו לתוצאות טובות?
אילן גילאון: ואני עכשיו גם קורא שבכלל, כל הנושא של מערך או מארג ההוראה, או המורים המחליפים – שהם מורים קודם כול, לכל דבר, פעם גם היינו אומרים מחנכים, היום אנחנו כבר לא מדברים במונחים כאלה - הם הולכים להיות מנוהלים על-ידי איזו חברת קבלן.
אילן גילאון: אז אני בעצם חושב לעצמי למה ככה, למה לא ללכת באמת עד הסוף.
אילן גילאון: אני בכלל הצעתי שקבלן ינהל את כל המדינה, לפחות את משרד החינוך, ושהקבלן שיתחרה על ניהול משרד החינוך יהיה מישהו כמו IDB השקעות.
אילן גילאון: אגב, זה לא מקורי, הצעתי את זה גם למשרד הרווחה – כי הוא חזק, כי יש לו איתנות פיננסית, הרי לא צריך שום ידע בתחום שאתה מטפל בו, מה זה בכלל קשור, והוא יכול לגשת למכרז הזה.
אילן גילאון: ובכל זאת, יכול להיות שזה גם יפתור הרבה מאוד בעיות.
אילן גילאון: למשל במארג הזה יכול להיות שזה יפתור את כל בעיית הפליטים מסודן שצובאים על הגבול, כי אפשר יהיה לקחת אותם אולי במחיר מאוד זול ולהכניס אותם בתור מורים מחליפים.
אילן גילאון: זה מתחיל מאוד להטריד, הסיפור הזה, שכל דבר שעומד חמש דקות הוא מופרט, ואנחנו עוסקים בדיון הזה כל הזמן.
אילן גילאון: זה חורה יותר כאשר מדובר על משרד כמו משרד החינוך, שפעם מפריט את אחיות בית-ספר – שבזמנו נקראו המורות לבריאות, היה להן איזשהו מעמד חינוכי בבית-הספר – ולאחר מכן מתחילים בשכר דיפרנציאלי ויש "עוז לתמורה".
אילן גילאון: אני מאמין שתמורה תהיה לאלה שיוכלו להשתלב בתוך השיטה, תסלח לי, המטורפת הקפיטליסטית הזאת, שאין בינה לבין חינוך כלום.
אילן גילאון: פשוט כלום.
אילן גילאון: ותמורה אולי תהיה, עוז יש מעט, מעט מאוד.
אילן גילאון: ואם רוצים ללכת עם הטירוף עד הסוף, אני באמת לא יודע למה אנחנו מחנכים, כאשר מורים יצטרכו להיות מורי קבלן – אגב, משרד החינוך כבר התחיל את הסיפור הזה באיזשהו אופן לגבי נושא מסגרות של החינוך הבלתי פורמלי, במסגרת קרב ובמסגרות אחרות.
אילן גילאון: גם שם זה היה אסור.
אילן גילאון: אני מתחיל את הרעיון מכך שמדינה, יש לה חובה להעסיק את אזרחיה, קודם כול, ולא למסור אותם לקבלנים ולמתווכים.
אילן גילאון: והדבר השני, ודאי וודאי וודאי שממשלה, יש לה תפקיד להעסיק את אזרחיה, ומשרד החינוך בראש כולם.
אילן גילאון: לכן, ראיתי את הדבר הזה כחמור ביותר.
אילן גילאון: אל"ף, הייתי רוצה לשמוע עוד קצת פרטים כי הבנתי שלא חייבים להיות מחנך – אתה יכול להיות פוליטיקאי לשעבר, אולי סטנדאפיסט, מספרי סיפורים יכולים להיכנס לז'אנר הזה, מקעקעי קעקועים, עושים פירסינג, וכל מיני אחרים שיכולים להיות בתוך הקבוצה הזאת, והכול זה עניין של שאלה ושל מחיר.
אילן גילאון: כלומר, מעכשיו כשאתה תצטרך מורה מחליף, לא תיקח מישהו שצריך להיות קבוע בצוות בית-הספר – אני ככה חושב שזה צריך להיות, או כמה אנשים כאלה – אלא מתקשרים לאיזשהו משרד ויש לך מה שנקרא, מורה במשלוח.
אילן גילאון: שולחים לך את המורה, יכול להיות שהוא יבוא עם טוסטוס מיוחד של "דומינוס פיצה" כי יכול להיות שבשעות בהן לא תהיה לו אפשרות ללמד הוא יעשה תפקידים אחרים- ינקה פנלים, יעזור בשיפוצים, אי-אפשר לדעת.
אילן גילאון: הרי החברה הקבלנית שצריכה להנפיק את המורים הללו היא לא חברה שחייבת בכלל שיהיה לה איזשהו קשר עם חינוך.
אילן גילאון: לכן, אדוני, הבאתי את העניין כעניין דחוף על סדר-היום.
אילן גילאון: אני מתבייש – כולנו כבר נראים הזויים כי בעצם מה אנחנו מתפלאים, הרי זה הקצב של הדברים, ככה הם מתפתחים, ואולי אני עדיין מתעקש להיות התם, התמים, שלא לומר הטמבל, ולהגיד שאני רוצה עוד להביא דברים כאלה כי הם נראים לי חמורים, מסוכנים והם אנטי חינוכיים ממדרגה ראשונה, הורסים את כל התשתית שהיא ממילא רעועה של מערכת החינוך במדינת ישראל, הנה עוד דבר.
אילן גילאון: אז אנחנו נהיה בבתי-ספר שתלמידים יקודו למורים ויצדיעו לדגל ויקראו למורים "אדוני" והשכר יהיה דיפרנציאלי ומי שישיג ציונים יותר טובים, המורה שלו יזכה ביותר, ואז יבחרו גם תלמידים שהם תלמידים שיכולים להשיג את הציונים הללו, ובריאות בבית-ספר כבר אין מה לדבר, ועכשיו אנחנו מקבלים גם מורים שהם יהיו מומחים לקעקועים ולפירסינג ולדברים אחרים, ובתנאי שיהיו זולים למשרד החינוך.
אלכס מילר: חברת הכנסת וילף, בבקשה.
עינת וילף: תודה רבה לך, היושב-ראש.
עינת וילף: אגב, לדברי עמיתי, אני חושבת שיהיה מעניין ואולי גם תרצה לדון בזה באיזשהו שלב.
עינת וילף: מסתבר שניו-יורק - שהיתה המודל לשכר דיפרנציאלי למורים, וראש העירייה שלה ואחראי החינוך שלה היו ה"גורואים" של ראש עיריית ירושלים - סוגרת עכשיו את תוכנית התגמול הדיפרנציאלי למורים, לאור כישלונה המוחלט.
עינת וילף: השבוע יצא מחקר של הרווארד שהראה שפשוט אין שום קשר בין תגמול דיפרנציאלי לבין הישגים חינוכיים.
עינת וילף: זה במקרה הטוב.
עינת וילף: במקרה הפחות טוב הקשר הוא הפוך.
עינת וילף: כדאי שהמידע הזה יגיע לקובעי המדיניות פה, ולא שנתיים אחרי, כשנעשה את הטעויות שעשו במקומות אחרים.
עינת וילף: לדיון פה, קודם כול, אני בהחלט מעוניינת לשמוע פרטים נוספים כי מה שהוצג בעיתונות, דובר על כמה היבטים שחלקם נראה לי שאין בעיה לעשות עם גורם חיצוני – הנושא של מחשוב הזמינות של מורים מחליפים – נגיד זה דבר שבהחלט אפשר לתת לקבלן חיצוני, לאסוף את המידע, למחשב אותו, להציג אותו באתר ידידותי למשתמש, זה דבר שבהחלט אפשר לעשות עם גורם חיצוני.
עינת וילף: מה שחשוב – דובר שם גם על נושא בחירת האנשים, הבחינה שלהם והאישור שלהם – שזה כבר דבר שהוא הרבה יותר מדאיג.
זבולון אורלב: והמעסיק שלהם.
עינת וילף: כן, והמעסיק שלהם.
עינת וילף: מה ששם גם את מנהלי בית-הספר בעמדה מאוד בעייתית שבה הם עלולים להיות במצב שבו הם מכניסים אדם שהם לא אחראים לו לכיתות, לתלמידים שהם כן אחראים להם, ואם יקרה משהו, מי בעצם אחראי בסיפור הזה.
עינת וילף: יש כאן היבט מאוד מאוד מסוכן של הפרטה במערכת החינוך, ואכן אנחנו רואים שבכל מקום שהתחילו את זה, טוב לא יצא מזה.
עינת וילף: יש שני תחומים שבמובהק, ההפרטה עושה להם רע, חד-משמעית – זה חינוך וזה בריאות.
עינת וילף: אלה שני התחומים שבהם אם מפריטים, האיכות יורדת.
עינת וילף: דווקא האספקה הציבורית של שני הדברים האלה, חינוך ובריאות, מייצרת איכות גבוהה יותר, ולכן חשוב שאכן נעמוד בכל פעם כחומה בצורה, כל פעם שיש סימנים בדברים לא ראויים, לעצור את זה בזמן, להפריד בין הדברים שאפשר להפריט – כמו מחשוב מידע- לבין הדברים שחד-משמעית אסור להפריט – שזה ההעסקה, האיתור, ההכשרה והאחריות.
אלכס מילר: חבר הכנסת ברכה, בבקשה.
מוחמד ברכה: איך שהעניין הזה התפרסם זה בעצם מזמין הערות ציניות, אבל האמת היא שאני לא יכול להתחרות באילן גילאון, הוא מוכשר מאוד וכמובן יותר מוכשר ממני.
מוחמד ברכה: ולענייננו, אני חושב שפה מדובר על עניין ערכי של תפיסת החינוך, וכנראה שיש מגמה מאוד מסוכנת במשרד החינוך לתפוס את החינוך כמצרך וכסחורה, מה גם שבמה שהתפרסם – ואני אומר את זה לסיוג כי זה נראה כל כך הזוי, עד כדי שאני צריך לסייג את הדברים כל הזמן ולומר אם זה נכון – שהקריטריון העיקרי לקבלת קבלנים זה עלות ההצעה.
מוחמד ברכה: זה נשמע מאוד לא טוב.
מוחמד ברכה: אני חושב – וזאת לא עמדה חדשה שלי – שיש דברים שאסור לגעת בהם במכשירים של הפרטה ושל שוק חופשי.
מוחמד ברכה: יש חובות, יש מטלות שמוטלות על המדינה, על הממשלה, שהן לא אמורות להיות בשום פנים ואופן נושא למסחור, תרתי משמע – ממסחר ומ"מסחרה".
מוחמד ברכה: אני מקווה שנשמע ממשרד החינוך שהדברים הם לא נכונים.
מוחמד ברכה: מדובר פה על מחנכים, על אנשים שממלאים תפקיד חינוכי, לימודי, הוראתי, וזה לא יכול להיות נושא לאנשים מזדמנים עם כישורים שאינם נוגעים לעניין.
אלכס מילר: חבר הכנסת ברכה, אני יכול להגיד לך שיכול להיות שיש להם "אחלה" כישורים, פשוט מוצאים דרך לא להכניס אותם לתוך המערכת ולעשות את זה דרך קבלן.
מוחמד ברכה: גם אפשרות.
אלכס מילר: גם אפשרות.
אלכס מילר: הם רוצים שיהיו קבועים, רוצים שיהיו דרך קבלן.
אלכס מילר: יכול להיות שהם עם "אחלה" כישורים ויכול להיות שהם יכולים להיות "אחלה" מורים.
מוחמד ברכה: כמובן, אתה צודק.
מוחמד ברכה: הרי זה חלק מרכזי מהבעיה, אבל אם נגיד שר בממשלה אינו חייב כישורים מסוימים והוא יכול להיות כל אחד, ואני לא מאמין ששר החינוך הוא כל אחד – הוא עושה עבודה אינטנסיבית, לפעמים מסכימים, לפעמים לא מסכימים – אבל אם צריך שייצא מכרז ממשרד החינוך, אני חושב שיש מקום לאייש משרה חשובה ולשמוע הצעות למשרת שר החינוך עצמו.
מוחמד ברכה: הרי אי-אפשר שדרישה של כישורים מקצועיים תהיה נתון למכרז של קבלנים מזדמנים, ודווקא העומד בראש הפירמידה הוא חף מכל תחרות.
מוחמד ברכה: אני מקווה – אני באמת מקווה, בכנות – שנשמע ממשרד החינוך שאכן הדברים אינם נכונים, ואם הם נכונים אני חושב שזה אפילו נושא שראוי לאי-אמון בממשלה כולה.
מוחמד ברכה: זה לא דבר שהולך ככה ברגל.
אלכס מילר: אחרון המציעים, חבר הכנסת גנאים, בבקשה.
מסעוד גנאים: המציע הוא חבר הכנסת אברהים צרצור אבל הוא איננו, לכן אני מציג במקומו, אבל גם אם הוא לא היה מציע הייתי בא ואומר את דעתי על הנושא.
מסעוד גנאים: גם אני רוצה לשמוע את משרד החינוך, האם אכן זה ככה כפי שפורסם או לא, אני מקווה שלא.
מסעוד גנאים: אבל אם זה נכון, זה עוד שלב במסר אנטי-חינוכי, שכסף משתלם, חינוך לא משתלם.
מסעוד גנאים: וזו תפיסת עולם שהיום היא קורסת גם היכן ש"אנקל סם", התפיסה הקפיטליסטית שהכול כסף והכול אפשר לקנות.
מסעוד גנאים: היא קורסת, ואולי גם תקרוס יותר.
מסעוד גנאים: זה עוד שלב.
מסעוד גנאים: אם המדינה רוצה גם לסגת ורוצה להתפרק מהנכס החשוב ביותר, שזה החינוך, אז אוי ואבוי.
מסעוד גנאים: אני הייתי ממלא-מקום, הייתי גם מורה מחליף במערכת החינוך, וכאשר מורה נעדר – טלפון מהמזכירה.
מסעוד גנאים: לא יודע מי עכשיו יהיה בסידור הזה.
מסעוד גנאים: הקבלן?
מסעוד גנאים: מה השיקולים שלו?
מסעוד גנאים: אולי כדאי לו שישלח אותו לבנייה או לקטיף עצי זית?
מסעוד גנאים: אז אני רוצה לשמוע, גם איך זה נחשב לגבי הוותק.
מסעוד גנאים: הייתי מורה ממלא-מקום, השעות שאני לימדתי היו גם חלק מהוותק שלי, מה יקרה עכשיו?
מסעוד גנאים: אם העניין הוא עניין של מסחור ועניין של כסף, אני חושב שזה קריסה לכל מערך החינוך.
מסעוד גנאים: אני מקווה שזה לא ככה.
אלכס מילר: יש לנו כאן עוד שני חברי כנסת, אני מציע שתתייחסו אחרי משרד החינוך.
אילן גילאון: אנחנו רוצים שבהתחלה רק ממלאי-מקום – נגיד ממלא-מקום ראש הממשלה – רק אלה יגיעו מחברות קבלניות, ואחר כך נבדוק.
מנחם כהן: שמי מנחם כהן, סמנכ"ל במשרד החינוך.
מנחם כהן: כפי שחברי הכנסת הציגו את הבעיה, כנראה על סמך פרסומים שהיו, באמת זה נשמע איום ונורא אבל המציאות היא קצת אחרת למי שראה את המכרז ולמי שקרא את הפרסומים.
מנחם כהן: יש בעיה ידועה של מילוי מקום.
מנחם כהן: יש מילויי מקום שיודעים עליהם מראש – מילואים, היריון ודברים אחרים; יש מילויי מקום שמנהל קם בבוקר ורואה שאין לו מילוי מקום, ואז תוך כדי בהילות, היו לוקחים אנשים שלא עברו את האישורים הנדרשים גם מבחינה פלילית.
מסעוד גנאים: לא, אבל יש להם רשימה.
מנחם כהן: מכובדי, אני אנסה להשיב מה שאני יכול.
מוחמד ברכה: אתה תשיב, אבל גם תתמודד עם שאלות.
מנחם כהן: בהחלט.
אלכס מילר: רבותי, אתם רוצים להתייחס, תבקשו ממני אישור.
מנחם כהן: אנחנו ביקשנו מקבלן שיעמיד לרשות המשרד את המאגר.
מנחם כהן: המשרד הוא המעסיק של המורים, הוא משלם את שכר המורים.
מנחם כהן: המנהל בוחר את המורים מתוך אותו מאגר, והקריטריונים שבנינו למאגר זה קודם כול כמובן ממורי בית-הספר.
מנחם כהן: מנהל שחסרים לו מורים, הקריטריון הראשון, הוא צריך לקחת אם הוא יכול ממורי בית-הספר.
מנחם כהן: בעקבות "אופק חדש", "עוז לתמורה" – לטוב ולרע, כל אחד כפי שהוא רואה את זה – מורים פנויים למילוי מקום כמעט ולא יהיו.
מנחם כהן: הרי כולם יהיו או בשעות שהייה או בשעות פרטניות או בשעות פרונטליות, כך שהמצוקה תהיה יותר גדולה מתוך בית-הספר.
מנחם כהן: לכן אמרנו – מורה בחל"ת מהמאגר, עדיפות ראשונה לקחת מורים בחל"ת.
עינת וילף: תחזור בבקשה.
עינת וילף: אמרת שמשרד החינוך נשאר המעסיק שלהם?
עינת וילף: הוא מאתר אותם?
מנחם כהן: משרד החינוך מאשר אותם.
מנחם כהן: הוא המעסיק, הוא משלם את שכרם דרך חשבות משרד החינוך.
אילן גילאון: והם עובדי משרד החינוך, מנחם?
מוחמד ברכה: הכנסת משלמת את המשכורת של העוזרים אבל הם עובדים שלך.
אילן גילאון: אלה אנשים שמקבלים תלוש של משרד החינוך?
מנחם כהן: לא משתנה שום דבר בהעסקה שלהם, אדוני.
אילן גילאון: בשביל מה אתם צריכים את זה, תקנו מחשב...
מנחם כהן: אני אסביר לכבודו.
מנחם כהן: מנהל בית-הספר ידווח על שעות עבודה של ממלאי-המקום באמצעות מערכת הדיווח הבית-ספרית, מה שקוראים מדב"ס.
מנחם כהן: שכרו של ממלא-המקום ישולם ישירות על-ידי המשרד לחשבון הבנק כפי שמופיע במערכת השכר של משרד החינוך.
מנחם כהן: אני רוצה להוסיף לגבי הקריטריון כי אמרו שאולי ייקחו אנשים – מישהו אמר סטנדאפיסטים או אנשים כאלה, כך שאגיד מהו התעדוף.
מוחמד ברכה: אבל מי המעסיק?
מנחם כהן: המעסיק הוא משרד החינוך, כפי שהיה עד היום, הוא ישלם את שכרם, הוא יקבע את שכרם.
מסעוד גנאים: אז מה תפקידו של הקבלן?
מאירה בסוק: בשביל מה אתם צריכים קבלן?
אלכס מילר: סליחה, גברתי, נתתי לך זכות דיבור?
אילן גילאון: עכשיו אני מצטער שלא ניגשתי למכרז במקום להעלות את הנושא.
מנחם כהן: ישנם מקומות, גם במרכז הארץ אבל בעיקר בפריפריה, שאין זמינות של אנשים אם אין את הקאדר הזה.
מנחם כהן: כלומר, מנהל בית-ספר צריך כרגע מורה למתמטיקה, לאנגלית, לפיזיקה, לחינוך גופני, לכל דבר – בבוקר יש לו crisis בבית-ספר, הוא לא יודע את מי להכניס.
מנחם כהן: כפי שמתארים, הוא כמעט לוקח את מי שהוא פוגש.
מנחם כהן: כאשר יהיה מאגר שיעבוד על-פי קריטריונים שהמשרד קבע – של מורים בחל"ת, בוגרי מכללות, סטודנטים להוראה במכללות, גמלאים של מערכת החינוך, סטודנטים באוניברסיטאות שאינם לומדים להוראה, אקדמאים בשוק העבודה, לפי התעדוף הזה - המנהל יבחר את המורים שאותם הוא רוצה להעסיק, ואותם מורים הוא יודע שהם עברו את כל הבדיקות שצריך, שחס וחלילה לא ניתקל בסיפורים של מורים שעשו מעשים כאלה ואחרים עם ילדים.
אילן גילאון: מנחם, אתם צריכים תוכנה.
אלכס מילר: חבר הכנסת גילאון.
אילן גילאון: אני שואל שאלות.
אלכס מילר: לא, אני לא מרשה.
אלכס מילר: אתם מגזימים.
מוחמד ברכה: שאלות לעניין.
אלכס מילר: זה לא שאלות לעניין.
אלכס מילר: כל שאלה זה נאום.
אלכס מילר: סליחה, חבר הכנסת גילאון.
אלכס מילר: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש, זה כבר לא הערות.
מוחמד ברכה: אז תשאל אתה את השאלה המרכזית.
אלכס מילר: אני אשאל, אני רוצה קודם כול להקשיב עד הסוף.
מוחמד ברכה: אם כך וכך, כפי שהוא מתאר, למה צריך קבלן בשביל זה?
מוחמד ברכה: למה שהמאגר לא יהיה משרד החינוך עצמו?
מוחמד ברכה: הרי זו השאלה המרכזית כאן.
מנחם כהן: המאגרים הם של משרד החינוך.
מנחם כהן: הקבלן מספק לנו את המאגרים.
מנחם כהן: אנחנו בונים לו את הקריטריונים.
מוחמד ברכה: למה שלא תעשו את כל העבודה שם, אתם?
מוחמד ברכה: מה התועלת בלהביא קבלן?
זהבה שפר: עוד מישהו יגזור קופון.
אלכס מילר: מי גברתי?
זהבה שפר: ארגון המורים.
אלכס מילר: ארגון המורים מקבל זכות דיבור חופשי כאן בוועדה או לפי רישום?
זהבה שפר: סליחה.
מנחם כהן: הרעיון הוא שבכל מקום בארץ ובכל אזור, למנהל יהיה מאגר מוסדר של מורים, כשאנחנו חושבים שבאופן הזה, אם נעשה זאת באמצעות קבלן, זה יוכל להיות באופן יותר מיידי ויותר זמין - כשהמעסיק הוא משרד החינוך, כשהקריטריונים למורים הם של משרד החינוך.
מוחמד ברכה: אתה אומר שאתם לא מוכשרים לעשות דברים בסיסיים.
אלכס מילר: חבר הכנסת ברכה, אני מזהיר אותך.
מוחמד ברכה: אתה אומר בעצם שאתם לא מוכשרים לעשות את הדברים הבסיסיים כמשרד החינוך.
אלכס מילר: חבר הכנסת ברכה, אתה רוצה לצאת מכאן?
אלכס מילר: אתה לא נרגע.
אלכס מילר: כבר כמה פעמים הזהרתי אותך.
אלכס מילר: תהיה סבלני, תקשיב, תוכל לשאול שאלות.
אלכס מילר: תירגע.
מוחמד ברכה: זה נושא הדיון, לא ללכת סחור-סחור.
אלכס מילר: זה לא דיון אישי שלך.
אלכס מילר: זה לא בינך לבינו.
מוחמד ברכה: אני חבר הוועדה ואני שואל שאלות.
אלכס מילר: בסדר גמור, אתה יכול לשאול שאלות, לא בהתפרצות.
נסים זאב: ככה שואלים?
אלכס מילר: אתה מפריע, זה כבר לא שאלות.
אילן גילאון: הנה, תלמד נימוסים מנסים זאב.
אילן גילאון: שנסים ישאל את השאלות.
נסים זאב: לפחות כשהוא צועק אני מנומס, אני מבטיח לך.
אלכס מילר: לפי מה שהבנתי מדבריך, כל המורים שהולכים להיות מורים מחליפים הם עובדי משרד החינוך.
מנחם כהן: נכון.
אלכס מילר: זאת אומרת, אין מישהו באמצע שמעביר את המשכורת לאותם מורים.
אלכס מילר: הוא לא המעסיק שלהם, הוא לא בונה להם את הטופס.
אלכס מילר: כעת לנושא המאגרים.
אלכס מילר: אם אני מורה שרוצה להיכנס למאגר, למי אני פונה?
מנחם כהן: אתה פונה לאותם אנשים שיזכו במכרז ואתה צריך לענות על קריטריונים שמפורסמים במכרז- או להיות מורה בחל"ת בעדיפות ראשונה, או בוגר מכללה, אוניברסיטה, בר-הסמכה להוראה בעדיפות שנייה, או סטודנט להוראה במכללה, או גמלאי של מערכת החינוך שכבר מכיר את ההוראה, או סטודנט באוניברסיטה שגם לומד להוראה.
מנחם כהן: עשינו תעדוף של אנשים כדי ששם יהיה מאגר.
אלכס מילר: מה המעמד של קבלן שבונה מאגר?
אלכס מילר: מה הוא צריך לעשות?
מנחם כהן: מחויב לספק באופן זמין את שמות המורים למנהל בית-הספר, כבר בבוקר.
מנחם כהן: מנהל בית-ספר שנתקע עם עובדי הוראה שחסרים לו, הוא חייב לקבל את המורים עם הפרופיל שהוא רוצה, ומתוך אותו פרופיל הוא בוחר את המורים שנראה לו שמתאימים לו הכי נכון למלא את המקום.
מנחם כהן: היום לא היה לו מאגר כזה, היום הוא לקח את מי שהוא מצא – אני לא מדבר על היעדרויות ידועות כמו היריון, מילואים, אלה היעדרויות ידועות מראש, בדרך כלל ההיערכות היתה יותר טובה.
אלכס מילר: אני לא מצליח להבין למה גוף חיצוני צריך להתעסק ברשימות האלה.
רונית תירוש: כי כל המשרד הזה הוא גוף חיצוני.
אלכס מילר: למה אני בתור מורה צריך לשבת מול בן-אדם ולספר לו על עצמי, שהוא יכניס אותי למאגר כזה או אחר?
אלכס מילר: למה אי-אפשר ליצור מערכת רישום שהיא נגישה לכל מנהל ומנהל באינטרנט ולחסוך עלות שהיא לדעתי לא קטנה?
אלכס מילר: או שיש לכם איזשהו מעמד נוסף שיש לקבלן הזה, שהוא משמש עוד פרמטר חוץ מארגון רשימות.
אלכס מילר: אם זה רק ארגון רשימות, זה משהו אחד.
אלכס מילר: אם יש דבר נוסף שהכנסתם פנימה שתפקידו של הקבלן לעשות, אז תגידו לנו כי אני עד עכשיו לא מבין מה תפקידו.
אלכס מילר: לארגן רשימה?
אלכס מילר: נו, באמת, כמה זה עולה למדינה?
מוחמד ברכה: יש לי שאלה בהמשך לשאלה שלך.
אלכס מילר: כמה זה עולה למדינה?
עינת וילף: אמרת שאת הקריטריונים יקבע משרד החינוך, אבל הקבלן יראיין את האנשים?
מנחם כהן: הקבלן יראיין את האנשים, יראה שהם מתאימים לאותם קריטריונים שבחר משרד החינוך.
עינת וילף: ואיך סטודנט להוראה מועסק על-ידי משרד החינוך?
מנחם כהן: כמילוי-מקום, מה זאת אומרת באיזה אופן?
אלכס מילר: אם מבחינת המנהל, המורה הוא לא בסדר, מי מוציא אותו מהרשימה?
אלכס מילר: משרד החינוך או הקבלן?
מנחם כהן: אנחנו מנהלים את זה, משרד החינוך מנהל את זה – דרך הפיקוח, דרך כוח-אדם בהוראה.
אלכס מילר: כמה זה עולה?
מנחם כהן: יהיה מכרז, יגישו הצעות, נראה בסוף כמה זה עולה.
מנחם כהן: ב-7 באוגוסט עומד להסתיים המכרז, אנחנו נראה את העלות.
מנחם כהן: קריאה: מה המחיר ההתחלתי?
אילן גילאון: כל השאלות שגם היושב-ראש שואל אותך, וגם שלנו – למה אנחנו זקוקים למתווך הזה, לא הבנו.
אילן גילאון: אולי באמת יש פה קופון.
אלכס מילר: הוא לא מתווך אפילו, הוא רק מארגן רשימה.
רונית תירוש: אולי אנחנו המנכ"לים נסביר.
זבולון אורלב: עם כל הכבוד, ביקשתי קודם.
רונית תירוש: לא, אמרתי, אולי המנכ"לים יסבירו.
זבולון אורלב: נלך לפי הוותק.
אלכס מילר: אני אתן לחבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.
זבולון אורלב: האמת היא שעם כל הרצון שלי להבין את משרד החינוך, לפעמים גם אני לא מבין.