GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם טורם: אנחנו כפופים לרווחה, אנחנו מתוקצבים על-ידי הרווחה ואנחנו מעולם לא היינו בהוראה הזאת וכרגע, כולם עם כוונות טובות אבל לנו יש 400 ילדים שלא יכולים לעשות קייטנות במקומות אחרים, ואנחנו לא יודעים איך אנחנו ממשיכים לפעילות הקיץ שלנו.
אברהם טורם: אנחנו מבינים שלשנה זו, ושמענו את מה שנאמר פה, שלשנה זו מאוחר להכניס אותנו להוראה הזאת.
אברהם טורם: אבל מצד שני, אנחנו רגע לפני תחילת מחנות הקיץ, קייטנות הקיץ.
אברהם טורם: מדובר בילדים שעובדים אצלנו כל השנה וגם במשך השנה הם לנים אצלנו.
אברהם טורם: זאת אומרת, אנחנו ממש עושים פה פעילות המשך.
אברהם טורם: ואנחנו גם פועלים לפי הוראות בטיחות מאוד מחמירות שלנו כל השנה.
אברהם טורם: נכון לרגע זה, אנחנו לא מסוגלים לבצע את המחנות האלה, מה שאומר שהילדים האלה נשארים בבית.
אלכס מילר: מה יהיה?
אלכס מילר: אפשר לעשות את הבדיקה מזורזת, לכל הסיפור הזה?
גרנר: זה יכול להיות בהיבט הזה, אבל אי-אפשר, מפני שנחזור, אפילו אם נעשה נגיד הכל, אפילו אישרת היום, אני אומר, זה חייב להיות ברשומות.
גרנר: זה לפחות 30 יום כניסה לזה.
גרנר: אנחנו נמצאים כרגע ביוני, ויולי, אין, זה פשוט בלתי אפשרי.
גרנר: זה המחוקק קבע את החוקים, לא אני.
גרנר: קבעתם את זה ואני לא יכול מבחינה זו לבוא ולהגיד להם – אני יכול לתת לכם פטור.
גרנר: זה בניגוד למה שהמחוקק קבע.
טל גרנות: אני מאלו"ט.
טל גרנות: רק רציתי לומר, באמת, גם לנו נודע בשבועיים האחרונים בערך על ההליך הזה והיינו בקשר עם אשר ועם שלמה והם באמת מנסים לעזור ככל שביכולתם אבל כרגע, בגלל שההליך אורך כל-כך הרבה זמן והוא כל-כך מסורבל ומסובך, נוצר מצב שלא ברור מה יהיה עם הילדים וזה ילדים כמו שאמרה מיכל, שלא מסוגלים בשום אופן לקחת חלק בקייטנות רגילות, והם צריכים למצוא להם איזה שהוא פיתרון, איזה שהוא מענה.
מיכל גולן: אמנם אני לא עורכת-דין או משפטנית, אבל אם אני קוראת את החוק, הסעיפים מתייחסים לזה שאנחנו אמורים, שמדובר בגופים שמוכרים למשרדי הממשלה.
מיכל גולן: אני יכולה להגיד בפה מלא שזה ארגונים שאנחנו באמת שמים את ידינו על הפעילות שלהם, אופי הפעילות שלהם הוא רווחתי, כל השנה, הוא כל השנה עוסק בנופשונים או בעצם לתת רווחה לילדים האלה ואני חושבת שזה יהיה באמת כאב לב אם אנחנו נגרום לזה שהילדים האלה יישארו בביתם ואנחנו מדברים על למעלה מ- 2,000 ילדים.
גרנר: אגב, בגישה הבסיסית שלי, אני חושב שבכלל צריך להחריג אותה מהחוק עצמו בכלל, לכל אותם שהם בהיבט הרווחה ולהיות מפוקחים, זאת הגישה האישית שלי.
גרנר: מפני שבגלל זה גם לא הסתכלנו, אפשר גם בחקיקה פרטית.
אלכס מילר: עכשיו נתת למירב עבודה.
גרנר: אז אני אומר, זו הגישה.
גרנר: מפני שבאמת אני חושב, מה שפה הארגונים אומרים בצדק.
מירב ישראלי: בכל מקרה, זה לא יעזור לשנה הנוכחית.
גרנר: זה בדיוק מה שאני אומר.
גרנר: צריך לחשוב על פיתרון.
אלכס מילר: רבותיי, אני אגיד לכם דבר כזה, אני באמת, אני אמצא דרך איך לסייע לכם, אבל כמובן שזה לא, הכתובת כרגע כאן בוועדה, זה לא הדרך לעשות את זה.
אלכס מילר: משרד הפנים, עם כל הרצון, אנחנו ניפגש באמצע ומה זה ניפגש באמצע?
אלכס מילר: אני נותן לכם הוראת שעה של שנתיים.
אלכס מילר: משרד החינוך, התחייבתם, תביאו את התקנות, כמו שצריך.
מירב ישראלי: ואז אפשר להביא צו קבוע ביחד עם זה.
אלכס מילר: אני מציע, משרד הרווחה, בואו נעשה דבר כזה.
אלכס מילר: אני אדבר עם השר כחלון, אנחנו נוציא תיקון הצעת חוק, מירב, אנחנו ננסח הצעת חוק, אנחנו נחריג אתכם, ואז תהיו פטורים מכל הסאגה הזאת.
מירב ישראלי: רק לגבי שנה זו, תצטרכו לעשות מה שצריך לעשות.
אלכס מילר: כי אין לנו פה דרך אחרת.
אלכס מילר: כי כמו שהבנתם.
מיכל גולן: לגבי השנה הזו, לא הבנתי.
אלכס מילר: לגבי השנה הזו, אני לא יכול להכניס אתכם כאן.
אלכס מילר: אתם צריכים לעבור דרך המנגנון של משרד הפנים.
אלכס מילר: אנחנו לא יכולים לאשר משהו שהוא נגד החוק.
אלכס מילר: אתם צריכים לקבל את כל האישורים, כל המנגנון שקיים צריך לעבור.
אלכס מילר: אני חושב שבשנה הבאה, לקיץ של השנה הבאה, אתם כבר תהיו מחוץ לעניין הזה.
אברהם טורם: אבל אנחנו מבינים, כבוד היושב ראש, שבשבועיים עד ה- 1 לחודש, שמתחילות הקייטנות, אין יכולת גם אם אנחנו אלופי העולם.
אלכס מילר: אבל לא אצלי.
אלכס מילר: זה לא אצלי.
אברהם טורם: אבל זה מה שאני שומע, כולם עם כוונות טובות ואני, יש לי כרגע בעיה שממתינה לפתרונה.
מירב ישראלי: מה אתה מבקש מהוועדה?
אברהם טורם: אם אני כרגע קיבלתי, אני מניח שלכם יש יותר יכולת מאשר לנו, למצוא פיתרון.
מירב ישראלי: מי שחותם על הצו זה שר הפנים.
מירב ישראלי: החוק אומר מה שהוא אומר, אי-אפשר לעקוף את החוק.
מירב ישראלי: מי שחותם על הצו זה שר הפנים, גם אם הוועדה על דעת עצמה, מה שלא ראוי והוועדה אמרה את זה, היא לא תיקח אחריות על משהו שהיא לא בדקה.
מירב ישראלי: תוסיף כאן על דעת עצמה את הארגונים שלכם, השר לא יחתום על זה.
מירב ישראלי: והסמכות היא של השר.
מירב ישראלי: לכן, הבקשה שלכם לוועדה, למעשה היא לא הכתובת הנכונה.
אלכס מילר: אתם צריכים קודם כל לעבור את משרד הפנים ואז, בהסכמה, אנחנו יכולים להוסיף אתכם.
אלכס מילר: אם משרד הפנים מוכן וקיבל בעצם את כל האחריות על עצמו, לעניין הזה, אז אין בעיה.
אלכס מילר: אבל אתם עדיין לא בשלב הזה, מול משרד הפנים, בשביל שייתן הסכמה.
אלכס מילר: כי אם לא, אלא אם הם מוכנים לתת, אבל הם לא נותנים.
אלכס מילר: הם לא סיימו את כל הליך הבדיקה וזה לא ריאלי כרגע.
אלכס מילר: גברתי, אפשר להקריא לנו את הסיפור הזה?
מירב ישראלי: צו רישוי עסקים (פטור מחובת רישוי לקייטנות)(תיקון), זה יוסף כהוראת שעה.
מירב ישראלי: בתוקף סמכותי לפי סעיף 2ג לחוק רישוי עסקים, התשכ"ח-1968, ובאישור ועדת החינוך התרבות והספורט של הכנסת, אני מצווה לאמור: 1.
מירב ישראלי: בתוספת לצו רישוי עסקים (פטור מחובת רישוי לקייטנות), התשנ"ח-1998 - (1) במקום פרט 3 יבוא: "3.
מירב ישראלי: רשות מקומית, תאגיד עירוני כמשמעותו בסעיף 249א לפקודת העיריות, או תאגיד אשר מטרותיו הן בתחום הסמכויות והתפקידים של מועצה מקומית, כמשמעותה בפקודת המועצות המקומיות, ובו יש למועצה המקומית לפחות מחצית ההון או מחצית כוח ההצבעה ובלבד שתאגיד כאמור פועל באתר הקבע שלו וקיבל אישור להקמת תאגיד משר הפנים;"; (2) בפרט 4, אחרי "מתנ"ס עירוני", יבוא "או מתנ"ס הפועל בפיקוח החברה למתנ"סים מרכזים קהילתיים בע"מ"; (3) אחרי פרט 22 יבוא: "23.
מירב ישראלי: היכלי עונג; 24.
מירב ישראלי: תנועת הנוער הדרוזית; 25.
מירב ישראלי: תנועת הנוער הלאומי.
מירב ישראלי: ".
מירב ישראלי: ויתווסף כאן סעיף של הוראת השעה, לתקופה של שנתיים.
מיכל צברי דוד: רק בבקשה, מאחר לעניין סעיף תחילה, מאחר ואני באמת חוששת שאנחנו לא נספיק לפרסם ברשומות, השאלה אם אנחנו יכולים להוסיף סעיף תחילה לעניין, שמועד התחילה הוא מיום חתימת השר על הצו.
מירב ישראלי: זה משרד המשפטים פה.
קריאה: זה מול משרד המשפטים.
מירב ישראלי: זה רטרואקטיביות.
קריאה: צריך אישור של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה לדבר הזה.
מירב ישראלי: אז השאלה, נראה לי שיש בעיה להכניס את זה כרגע.
מירב ישראלי: כי זה רטרואקטיבי.
מיכל צברי דוד: זאת אומרת, גם אם אנחנו נגיד שזה אפילו נקבע תאריך ממחר, מחרתיים, ואני אדאג להחתים עוד היום?
גרנר: אפשר לעשות המשך ואז להגיד שזה לא מוחרג.
גרנר: כאילו המשך.
אלכס מילר: אתם רוצים לבדוק את זה?
מירב ישראלי: אתם רוצים ליצור קשר עם נציג משרד המשפטים ולהודיע לנו את עמדתם ואז להמשיך?
מירב ישראלי: כי צריך לאשר, פשוט.
קריאה: זה משהו שהוא דרמטי מבחינתנו.
אלכס מילר: רבותיי, תגידו לי שעה, מתי אתם רוצים לחזור לכאן עם התשובה.
אלכס מילר: כי אחרת אני סוגר את זה, חבל.
מירב ישראלי: תגידו לנו גם באיזה תאריך.
מירב ישראלי: מאיזה תאריך.
מירב ישראלי: כי חתימת השר זה לא תאריך.
אלכס מילר: בעוד חצי שעה תהיה לכם תשובה?
מיכל צברי דוד: אני עכשיו מתקשרת למשרד הפנים.
מירב ישראלי: תתקשרי ליעקב פרידברג.
אלכס מילר: עשר דקות הפסקה.
אלכס מילר: הישיבה נפסקה בשעה 09:30 ונתחדשה בשעה 09:50
אלכס מילר: אנחנו פותחים שוב את הישיבה על הנושא של צו רישוי עסקים, (פטור מחובת רישוי לקייטנות)(תיקון) תשע"א – 2011.
אלכס מילר: יצאנו להפסקה.
אלכס מילר: משרד הפנים היה צריך לעשות בדיקות מול משרד המשפטים, אני הבנתי שהבדיקה נעשתה.
אלכס מילר: מה הבשורות?
מיכאל בן-ארי: מועד תחילה 20 ביוני 2011.
אלכס מילר: רבותיי, אני מעמיד את הנושא הזה להצבעה.
אלכס מילר: עם התיקונים, עם הוראת השעה לשנתיים ועם התחילה 20.6.2011.
אלכס מילר: הצבעה בעד – פה אחד הצו אושר אני בעד, פה אחד, הצו אושר.
ערן גלזר: סליחה, הבהרה.
ערן גלזר: אנחנו רוצים רק לבקש, דיברנו על זה קודם והזכרנו, שהקייטנות שלנו, שמתחילות אחרי ה- 20 ביוני, שאנחנו עכשיו בתהליך הרישוי עסקים, משרד החינוך אישר את זה, שאנחנו לא נידרש בתהליך הרישוי להציג רישוי עסקים, כיוון שאנחנו נהיה פטורים החל מתחילת הקייטנות.
לירן שפיגל: נכון, לא תידרשו.
לירן שפיגל: אתם לא תידרשו.
ערן גלזר: תודה רבה.
אלכס מילר: אנחנו מברכים את מנכ"ל משרד החינוך, ד"ר שושני.
אלכס מילר: הסיבה לישיבה היא ההכרזה שהיתה לפני שנה –שנתיים על ידי משרד החינוך על כך שיש לפתוח ברפורמה מסוימת בנושא של אזורי רישום.
אלכס מילר: הגיעו אלינו הרבה פניות מאזרחים שונים בישראל על הנושא הזה.
אלכס מילר: העניין עולה על סדר היום של חברי הכנסת מדי יום, כאשר אנחנו בדרך כלל מנסים לפנות ללבם של ראשי רשויות שונים בפניות ייחודיות לכל רשות ורשות.
אלכס מילר: אני חושב, שהגיע הזמן שתהיה רפורמה, כך שכל אחד ואחד יידע מה מגיע לו.
אלכס מילר: כל אותם בתי ספר על אזוריים שנפתחים, שבכוונתם לפנות לראשי רשויות בבקשה לשחרר תלמידים כאלה ואחרים, יידעו בדיוק בפני מה הם עומדים.
אלכס מילר: כך לא יהיו אי הבנות.
אלכס מילר: מבחינת ראשי הרשויות צריכה להיות התחשבות בעניין.
אלכס מילר: אין ספק, שיש פה צעד בלתי מבוטל וחשוב של משרד החינוך.
אלכס מילר: בסופו של דבר, ראש העיר סוגר כיתה כזו או אחרת, וצריך מישהו שיממן את זה.
אלכס מילר: צריכה להיות פה סינרגיה בין השלטון המקומי ובין משרד החינוך.
אלכס מילר: כמובן שכלפי כל אותם ההורים, שבכוונתם להעביר ילד משכונה לשכונה, מאזור לאזור או מעיר לעיר, תהיה התחשבות והבנה.
אלכס מילר: כל אותם הורים שעושים מהלך, רושמים את הילד לבית ספר אחר מבלי לקבל אישור, כאשר אחר כך מתחיל מאבק, צריכים לקבל אינפורמציה מוקדמת לפני שהם נכנסים למאבק מול שלטון העיר ובית הספר.
אלכס מילר: נפתח עם דברי המנכ"ל.
שמשון שושני: אני אכניס את הנושא למסגרת.
אלכס מילר: כאשר עבדנו על הנושא הזה, לא היה ברור לי איפה הנושא של אזורי רישום מופיע בחוק.
אלכס מילר: על סמך איזה חוק אנחנו עובדים?
אלכס מילר: איפה המחוקק קבע שחייב להיות אזור רישום?
אלכס מילר: אם תהיה רפורמה, אם בכוונת מחוקקים יהיה רצון לעשות רפורמה כזו או אחרת, לאן אנחנו צריכים לכוון?
אלכס מילר: בנוסף, הייתי מבקש שתתייחס לשיתוף הפעולה שיש למשרד מול השלטון המקומי בכל הנוגע לנושא הזה.
שמשון שושני: אדוני היו"ר העלה שני נושאים נפרדים: הרחבת אזורי רישום בבתי ספר רשמיים, ולימודי חוץ.
שמשון שושני: אלה שני נושאים נפרדים.
שמשון שושני: אני קודם כל רוצה להתייחס לנושא הראשון על סדר היום ולקרוא את החלטת הממשלה.
שמשון שושני: ישנה החלטת ממשלה מס' 1953 מיום 11 ליולי בנושא הרחבת אזורי רישום בבתי ספר רשמיים.
שמשון שושני: ההחלטה היא: "לתמוך בהצעת שר החינוך להביא לחיזוק החינוך הרשמי באמצעות, בין היתר, קביעת הוראות וכללים על ידי מנכ"ל משרד החינוך בדבר מתן האפשרות לרשות חינוך מקומית או מספר רשויות חינוך מקומיות במשותף, להרחיב את אזורי הרישום לבתי ספר הרשמיים, בהתאם להחלטת הרשות המקומית ובאישור משרד החינוך, ולאפשר בחירה מבוקרת של התלמיד והוריו בין בתי הספר, לקבוע סדרים וכללים לבחירה המבוקרת, שיכללו, בין היתר, התחשבות בהרכב הכלכלי-חברתי של אוכלוסיית התלמידים בבתי הספר וברשות החינוך המקומית, יצירת מגוון בחירה בין בתי ספר מאוזנים, מניעת מיון תלמידים, למעט במקרים חריגים שיאושרו, הקמת מנגנון ויסות לניוד תלמידים בין בתי הספר, וקביעת מודל המאפשר שוויון הזדמנויות במקרים של רישום יתר".
שמשון שושני: אכן פורסם חוזר מנכ"ל באחד בפברואר 2011, ואמר כיצד המשרד עומד לפעול בנושא של ניסוי בהרחבת אזורי רישום בבתי ספר רשמיים.
שמשון שושני: 16 רשויות מקומיות הגישו את מועמדותן, וועדה בראשותה של גנית ויינשטיין, שיושבת כאן והיא האחראית על הנושא במשרדנו, בודקת את הבקשות השונות ורואה אם רשויות מקומיות בשלות להשתתף בניסויי.
שמשון שושני: זה נושא מספר אחד, שנועד לחזק את החינוך הרשמי, ונועד להגדיל את מרחב הנשימה של הורים בחינוך הרשמי.
שמשון שושני: הנושא השני הוא אישור לימודי חוץ.
שמשון שושני: בחינוך הרשמי תלמיד עד כיתה ז' אינו בוחר את מקום לימודיו.
שמשון שושני: מי שקובע היכן ילמד תלמיד בגן ילדים עד כיתה ט' בחינוך הרשמי, היא הרשות המקומית, שזהו המנדט שלה.
שמשון שושני: זכות הערעור על החלטה של הרשות המקומית במעבר מבית ספר לבית ספר או כל מעבר אחר, היא של מנהל המחוז של משרד החינוך.
שמשון שושני: העניין קבוע בתקנות, והוא נמצא בנהלי משרד החינוך.
שמשון שושני: מכיתה י' ואילך כל אחד יכול להחליט היכן הוא לומד.
שמשון שושני: התלמיד יכול לבחור את מקום לימודיו בסיום כיתה ט'.
שמשון שושני: ההגבלה נובעת משני טעמים.
שמשון שושני: ראשית, אזורי רישום נקבעו מטעמים אדמיניסטרטיביים ולא מנימוקים פדגוגיים דווקא.
שמשון שושני: אי אפשר לנהל מערכת חינוך כאשר כל אחד מחליט היכן הוא לומד.
שמשון שושני: התווספו לכך נימוקים פדגוגיים, בעיקר בחטיבות הביניים, שעמדו במבחנים שונים בבתי משפט, שבהם הורים אמרו שיש להם הזכות הדמוקרטית הבסיסית לבחור את מקום לימודיהם של ילדיהם.
שמשון שושני: המדינה טענה שיש גם שיקולים אחרים, חברתיים ופדגוגיים, שמונעים את העניין, ולכן זה כך עד חטיבות הביניים, שהוקמו לשם השגת יעדים ספציפיים.
שמשון שושני: הנימוקים האלה עמדו במבחנים המשפטיים השונים.
שמשון שושני: אני רוצה להדגיש פעם נוספת, שמכיתה י' המערכת פתוחה, בדרך כלל, ותלמידים יכולים לבחור את מקום לימודיהם.
שמשון שושני: בנוסף, קיים המושג של בתי ספר ארציים.
שמשון שושני: בית ספר ארצי הוא בית ספר שצמודה לו פנימייה, והוא פתוח לרישום כל התלמידים בגיל שלמענו קיימת הפנימייה.
שמשון שושני: כך פועלת מערכת החינוך.
אלכס מילר: מבחינת היישום של ההחלטה שהתקבלה בפברואר, איפה אנחנו עומדים?
אלכס מילר: האם התחלתם להתקדם?
שמשון שושני: הגברת גנית ויינשטיין, הממונה על הנושא, תמסור את הפרטים.
שמשון שושני: למיטב ידיעתי, ב-8 רשויות כבר עובדים על מודלים שונים.
גנית ויינשטיין: בערך 8 רשויות הגישו תוכניות עבודה.
גנית ויינשטיין: הן כבר בונות מנהלת מקומית, ששותפים לה גם חברי הרשות המקומית וגם אנשי משרד החינוך.
גנית ויינשטיין: הן בונות מודל בתוך רשויות שלהן.
גנית ויינשטיין: רשויות אחרות נמצאות איתנו במשא ומתן, כי אנחנו מנסים לעזור ולקדם עוד רשויות מקומיות.
יהודית גידלי: כמה רשויות אחרות נמצאות איתכם במשא ומתן?
גנית ויינשטיין: עד עכשיו 16 רשויות נמצאות איתנו במשא ומתן.
גנית ויינשטיין: מתוכן בין 6 ל-8 רשויות הגישו תוכניות מפורטות, והן כבר ערוכות מבחינת מנהלת מקומית.
גנית ויינשטיין: מי שינהל את הדבר זו מנהלת, שתהיה מורכבת מאנשי רשות מקומית, אנשי משרד החינוך ויועצים מקצועיים שיעזרו.
אלכס מילר: האם יש לך רשימה של הרשויות עליהן אנחנו מדברים?
גנית ויינשטיין: יש לי רשימה, אבל אני לא אמסור אותה כרגע.
אלכס מילר: למה, זה סודי?
גנית ויינשטיין: זה לא סודי, אבל הוועדה צריכה קודם לאשר זאת סופית.
אלכס מילר: אנחנו רוצים לדעת על איזה רשויות מדובר.
אלכס מילר: אין פה שום דבר סודי.
אלכס מילר: מדובר בנוהל שמועצת העיר צריכה לקבל ולאשר.
אלכס מילר: אנחנו רוצים לדעת איפה אנחנו עומדים מבחינת פריסה גיאוגרפית.
גנית ויינשטיין: אני יכולה להגיד אוף דה רקורד, שכרגע מדובר באשקלון, ראשון לציון, ערד.
אלכס מילר: אנחנו לא מדברים פה על משא ומתן בין ארגון המורים, הסתדרות המורים ומשרד החינוך, על גובה המשכורת של המורים.
אלכס מילר: אנחנו לא פותחים פה דבר סודי.
שמשון שושני: אבל ועדה צריכה לאשר את הדברים מבחינה מקצועית.
אלכס מילר: אנחנו מקבלים פניות לוועדה.
גנית ויינשטיין: אבל לגבי אלה שלא יאושרו, הפנייה לא תהיה רלוונטית.
אלכס מילר: השאלה היא, על איזה מנגנון של פתיחת אזורי רישום אתם רוצים ללכת.
אלכס מילר: על מה בסופו של דבר אנחנו מדברים?
שמשון שושני: תסבירי את המושג פתיחה מבוקרת, ותציגי מודל אחד לפחות.
גנית ויינשטיין: כל בתי הספר ברשות יוצרים אוריינטציה פדגוגית.
גנית ויינשטיין: כלומר, ייחודיות.
גנית ויינשטיין: את הייחודיות הפדגוגית צריך להסביר.
גנית ויינשטיין: יש לנו מושג שנקרא "בחירה מושכלת".
גנית ויינשטיין: בחירה מושכלת אומרת שהקהל בתוך היישוב צריך לדעת ממה הוא יכול לבחור.
גנית ויינשטיין: הדברים האלה נעשים בכל מיני אמצעים.
גנית ויינשטיין: הם גם יקבלו תמריץ מיוחדת ממשרד האוצר, על מנת לעזור לאחרון התושבים להבין ממה ניתן לבחור.
גנית ויינשטיין: המנגנון אומר: קודם כל שוויון הזדמנויות.
גנית ויינשטיין: יהיה מנגנון לפיו האוכלוסיות החלשות יוכלו לבחור ראשונות.
גנית ויינשטיין: יהיו סדרי עדיפויות.
גנית ויינשטיין: כל תושב יוכל להגיד מה הוא רוצה בעדיפות ראשונה, מה הוא רוצה בעדיפות שנייה וכו'.
גנית ויינשטיין: מתוך זה ינסו לווסת, על מנת להגיע לכך שבכל בתי הספר יהיו הרכבים חברתיים שווים.
גנית ויינשטיין: היו"ר אלכס מילר: מה עם נושא ההסעות?
גנית ויינשטיין: נושא ההסעות גם הוא מדובר כרגע.
גנית ויינשטיין: אנחנו מגיעים כרגע לסיכומים.
גנית ויינשטיין: כל המחקרים בעולם הוכיחו שעד 15% מהאוכלוסייה בוחרת מקומות מרוחקים ממקום המגורים שלה.
גנית ויינשטיין: אנחנו נשתדל לתת תמריצים לעוד 15% מתוך המקומות שכבר יש להם אחוזים מסוימים של הסעות.
גנית ויינשטיין: ברור שאת ההסעות האלה יקבלו קודם כל אותן משפחות שזקוקות לעזרה.
גנית ויינשטיין: אחר כך יקבלו אחרים.
גנית ויינשטיין: ישנו מודל עבודה, ויש לנו כמעט ניירות גמורים בנושא הזה.
גנית ויינשטיין: כל יישוב כזה יקבל למשך שנתיים יועץ מקצועי, שיעזור לרשות המקומית לבנות את כל המנגנון ואת האוריינטציות הבית ספריות הללו.
אלכס מילר: האם לבתי ספר יהיה מנגנון לפיו יהיה להם כוח לבחור, או שהם יקבלו את זה לפי הבחירה של ההורה?
אלכס מילר: כלומר, אם אני הורה, יש בידי רשימה של בתי ספר ואני בוחר בית ספר איקס?
אלכס מילר: מה אני צריך לעשות?
אלכס מילר: האם כל בית ספר ייצור מבחן קבלה, או שזה יהיה רק לפי בחירת ההורה?
גנית ויינשטיין: אין מבחני קבלה, אין מיוניים.
גנית ויינשטיין: להוציא בתי ספר לאומנויות שיש להם סוג מסוים של נהלי קבלה שונים, אין מיונים.
גנית ויינשטיין: במקום שהביקוש עולה על ההיצע, תהיינה הגרלות.
אלכס מילר: האם זה רעיון שלכם או של השלטון המקומי שתהיה הגרלה?
שמשון שושני: זה מתוך ניסיון ממקומות בהם כבר בוצעה בחירת הורים, כמו תל אביב.
שמשון שושני: שם נתברר שההגרלה בסופו של דבר היא ההיבט האובייקטיבי ביותר.
אלכס מילר: דווקא על הנושא הזה תצטרכו להקפיד.
אלכס מילר: או שההגרלה תהיה לכלל התלמידים, או שלמספר מסוים.
גנית ויינשטיין: כל מודל יבחר מה רלוונטי לתושבים שלו.
שמשון שושני: תלוי כמה בתי ספר יש.
גנית ויינשטיין: תלוי כמה בתי ספר, תלוי מה הביקוש באותו אזור.
אלכס מילר: מתי היישוב הראשון ייכנס לתוך הפרויקט?
גנית ויינשטיין: כבר בשנה הבאה יתחיל הפרויקט ברמות שונות.
אלכס מילר: כלומר, בשנה הבאה אתם תפרסמו ובעוד שנתיים יישובים ייכנסו לפרויקט?
גנית ויינשטיין: לא.
גנית ויינשטיין: חלק מהרשויות הודיעו שהן הולכות לקראת.
גנית ויינשטיין: הן יכולות ללכת לקראת הפרויקט בשלבים שונים: קודם על רובעים מסוימים, שכונות מסוימות ואחר כך היישוב כולו.
גנית ויינשטיין: יש מקומות בהם כל היישוב נותן תוכנית אב יישובית.
אלכס מילר: אני רוצה לראות את זה בעיניים.
אלכס מילר: האם יש יישוב אחד שכבר פרסם את התוכנית, היתה בחירה, היה מקום בו היה אובר ביקוש והיתה הגרלה?
גנית ויינשטיין: אין לי את זה כרגע.
גנית ויינשטיין: אני יכולה להגיד, שבראשון לציון הולכים לקראת זה.
אלכס מילר: אני מבקש, שברגע שאתם תגיעו למצב בו בבית ספר אחד יהיה אובר ביקוש, תראו לנו איך השלטון המקומי בשיתוף עם משרד החינוך עושה את הבחירה.
אלכס מילר: אם נעשה את זה כבר עכשיו בצורה נכונה, אחרים יוכלו ללמוד.
אלכס מילר: במידה ותהיה נפילה ויהיה מנגנון של קומבינות בין מקורבים, אנחנו נפסיד את כל המהלך הזה וזה לא יעבוד.
שמשון שושני: לא יכולות להיות קומבינות כאן.
שמשון שושני: אני לא מאמין שברישום תלמידים יש קומבינות.
גנית ויינשטיין: לכן קמה מנהלת.
גנית ויינשטיין: המנהלת הזו כוללת מספר אנשים, שהם יישבו ויבדקו את המנגנון.
גנית ויינשטיין: מטעמינו יהיו בקרים לנושא הזה, ואנחנו נבדוק את זה לעומקו.
אלכס מילר: הסמינרים הם מחוץ לעניין.
שמשון שושני: בית יעקב, לצערי הרב, מחוץ לעניין.
אלכס מילר: את אומרת לי שיש עכשיו קרוב ל-16 מועמדים.
אלכס מילר: הבנתי שמדובר באשקלון ובראשון לציון.
גנית ויינשטיין: ראשון לציון, אשקלון, ערד, טבעון, עוספייה, מבשרת.
אלכס מילר: מה קורה עם באר שבע ופתח תקווה?
גנית ויינשטיין: באר שבע היתה איתנו במשא ומתן.
גנית ויינשטיין: הם אמרו שהם עוד לא לגמרי בשלים, אבל הם ירצו ללכת לכיוון הזה.
גנית ויינשטיין: דימונה גם כן נמצאת בפרויקט.
שמשון שושני: אגב, אנחנו לא לוחצים על הרשויות.
שמשון שושני: הכל על פי החלטת הרשות המקומית.
שמשון שושני: אם הניסוי יצליח – והוא צריך להיעשות בצורה שהוא יצליח - תעמודנה רשויות בתור.
אלכס מילר: מה היעד בסופו של דבר?
אלכס מילר: לאן אנחנו רוצים להגיע?
אלכס מילר: אתם לא מייצרים תחרות בין בתי ספר על פי רמה וידע.
אלכס מילר: כלומר, זה לא שמי שנכנס לבית ספר מסוים צריך לעבור מבחנים, ואז יוצרים מנגנון פנימי-ישובי בו יש כמה בתי ספר הרבה יותר חזקים, כך שההורים משקיעים השקעת יתר כדי שילדיהם יתקבלו לשם.
אלכס מילר: אני הבנתי, שאין מבחני קבלה לבתי הספר.
אלכס מילר: כלומר, אין תחרות לפי הידע.
אלכס מילר: מה בעצם היעד?
אלכס מילר: לאן אתם רוצים להגיע?
אלכס מילר: האם אתם מדברים על נוחיות של ההורים?
גנית ויינשטיין: אל"ף, אנחנו מדברים על שביעות רצון.
גנית ויינשטיין: שביעות רצון של תושבים בקהילה יוצרת מוטיבציה הרבה יותר גבוהה לחינוך, הוראה וכל השאר.
גנית ויינשטיין: בנוסף, שקט מסוים ודיאלוג.
גנית ויינשטיין: בסך הכל, מוסדות חינוך כאלה יוצרים דיאלוג עם הקהילה.
גנית ויינשטיין: דבר שני, נוצרת תחרות.
גנית ויינשטיין: בסך הכל המנגנון הזה רואה איפה קיים ביקוש ליותר בתי ספר ואיפה פחות.
גנית ויינשטיין: בתוך פעילות מרחבית כזו אפשר לבדוק, מדוע לא מבקשים בית ספר מסוים, ולא לחייב ללכת לאותו בית ספר, אלא להעצים ולהאדיר את בית הספר.
גנית ויינשטיין: בסך הכל, אתה יוצר בתוך המנהלת איגום של תקציבים וכוח אדם.
גנית ויינשטיין: החשיבה היא חשיבה מערכתית.
גנית ויינשטיין: מקום חלש מתגברים במקצועות יסוד, לאו דווקא באוריינטציות, וגם יוצרים שיח שכולם אחראים לו.
אלכס מילר: אנחנו נחזור אלייך בהמשך עם כל מיני שאלות.
אלכס מילר: יש לי בקשות מצד הורים.
אלכס מילר: אני רוצה לשמוע את נציגת השלטון המקומי.
אתי אלוני: אנחנו קיבלנו את העדכונים על יציאת הפיילוט של המשרד.
אתי אלוני: קיבלנו גם את ההסדרים ממנכ"ל משרד החינוך, ושמענו על כך במספר ישיבות על העניין הזה.
אתי אלוני: אני רוצה לומר, שבמספר דיונים שהתקיימו בשלטון המקומי, עלה שהמהלך הוא לא נכון בשם עקרון הבחירה.
אתי אלוני: אנחנו חושבים שיש בו הרבה יותר תוצאות שליליות מאשר יתרונות.
שמשון שושני: אגב, את זה לא שמענו עד היום מהשלטון המקומי, גם לא לפני יומיים כאשר היינו בכנס ראשי רשויות מקומיות.
אתי אלוני: אדוני היו"ר, אני הייתי צריכה לפתוח את דבריי ולומר לך תודה, כי הדיון הזה הוא על פי בקשת יו"ר השלטון המקומי.
אתי אלוני: אנחנו הזמנו את הישיבה הזו, כי אנחנו מבינים ומכבדים את הרעיון של עיקרון הבחירה והרצון לייצר פלורליזם, עושר ומגוון, אך לצד המציאות הקיימת אנחנו מבינים שהדבר הזה ביישובים הרבים בארץ – 257 רשויות – לא רק שלא יוצר בחירה, אלא יוצר הרבה איים ובועות, שיוצרים אחר כך לחץ מיותר על השלטון המקומי, על הרשויות המקומיות.
אתי אלוני: אני אגע בכמה דברים, ואבקש מעופר, ראש רשות, ומהגברת חיה שיטאי, ראש מינהל חינוך מודיעין, להשלים את הדברים.
אתי אלוני: די בזה שנאמר בנוגע לבחירה מבוקרת – אם אתה עובד על פי שכונות בעיריות, אתה יוצר חוסר ויסות.
אתי אלוני: אתה יוצר מצב של עודף רישום במקום אחד לצד חוסר רישום במקום אחר, שלא לדבר על התיוג, שלא לדבר על מה עושים עם המבנים, שלא לדבר על איך אתה מנייד ומי נושא את הנטל בניוד מקצה לקצה, כי הורים מטבע הדברים היו נורא רוצים ללכת לבית ספר או לגן שנחשבים לטוב.
אתי אלוני: אנחנו מדברים על סגלי המורים באותו בית ספר, שיתדלדלו ממנו המורים, אם לא תהיה בו מספיק הרשמה.
אתי אלוני: מה עושים איתם?
אתי אלוני: אנחנו מדברים על המבנים עצמם.
אתי אלוני: אנחנו מדברים על מה זה עושה ברמת הקהילה והחברתיות בתוך הקהילה, כאשר מדובר ביישובים.
אתי אלוני: שמחתי לשמוע על רשימת היישובים הנמצאים בפיילוט.
אתי אלוני: אני רוצה לומר, שזה לא מקרי שזה אולי 16 מתוך 257 יישובים.
אתי אלוני: כל אחד שיעשה את החישובים.
אתי אלוני: למרות שהמשרד קורא לזה פיילוט ואומר שזו החלטתו של ראש הרשות אם לפתוח או לא, העובדה שישנה מגמה כזו מאוד מדאיגה בעיננו.
אתי אלוני: אני יכולה לומר, שממרבית ראשי הרשויות אנחנו קיבלנו הדיפה מאוד קשה, ובקשה לפנות אליכם לשקול את העניין הזה מחדש.
אתי אלוני: אנחנו חושבים שהדבר הזה פוגע באושיות הבסיסיות פנים-רשותיות, הקיימות בתוך הרשות.
עינת וילף: כמו שאתם יודעים, ההתמחות שלי בתחום הזה היא בפער שבין המילים היפות לבין המציאות.
עינת וילף: בעיני, זה רעיון רע.
עינת וילף: ההגדרה של המטרה: "שביעות רצון" – בתחום החינוך זו לא צריכה להיות מטרה.
עינת וילף: שביעות רצון מעצם המחשבה שאפשר לבחור – אפילו בהגדרת המטרה הזו לא תשיגו את זה.
עינת וילף: ברגע שאתה מתחיל לתת את האשליה של הבחירה, מתחילים לחצים וקומבינות.
עינת וילף: תהיה חוסר שביעות רצון קיצונית יותר מעצם התחרות שתיוצר, שהיא אפילו לא תחרות שמייצרת משהו.
עינת וילף: בנוסף, ההנחה שזה מייצר תחרות חיובית.
עינת וילף: יש שני תחומים: חינוך ובריאות, שלא מתנהגים כמו במבמה.
עינת וילף: ההנחה שאם אתה עושה שם תחרות אתה בהכרח מקבל מוצר יותר טוב, היא לא נכונה.
עינת וילף: בתחום הזה התחרות היא בהרבה מקרים תחרות לתחתית.
עינת וילף: הרבה מורים מדווחים על שיווקיות, מגמות.
עינת וילף: את מדברת על דברים פדגוגיים.
עינת וילף: זה יהיה כל מיני דברים שנשמעים מגניבים, קולים, שיווקיים.
עינת וילף: כאשר מדובר בבתי ספר, ניתן לדבר גם על ציונים יותר קלים, ודברים אחרים הגורמים לבית הספר להיראות אטרקטיבי כאשר בפועל לא מייצרים חינוך יותר טוב.
עינת וילף: ילדים בגיל יסודי לא צריכים להתעסק, איך הם ייכנסו לבית הספר הזה או לבית הספר הזה.
עינת וילף: זה מייצר הרבה יותר שקט ושביעות רצון כאשר יודעים לאן צריך להגיע.
עינת וילף: יש כאן תפיסת עולם בעייתית.
עינת וילף: המאבק צריך להיות בכל התופעה הפסולה של מוכר שאינו רשמי, שלא לדבר על מוסדות פטור והאפליה שהם מייצרים.
עינת וילף: זו הבעיה.
עינת וילף: במקום להילחם ישירות בזה, מנסים למצוא פתרונות באמצעות פתיחת אזורי רישום, תחרות וכו'.
עינת וילף: צריך להיאבק ישירות על ההגנה על החינוך הציבורי, לאפשר אך ורק חינוך ציבורי, לא לאפשר את מנגנוני הביניים האלה – את החינוך הפרטי במימון הציבורי, שזו שערורייה.
עינת וילף: זה לא בדיוק עזר לתיכונים, ולכן אין שום סיבה לייבא את זה לחטיבות הביניים וליסודי.
עינת וילף: זה רעיון רע מאוד.
עינת וילף: יש לנו כאן מקרה קלאסי של מילים שנשמעות יפה.
עינת וילף: אני בטוחה, שמאמינים בזה שזה יהיה מבוקר, שזה יהיה מפוקח, שזה לא יהיה מושפע מלחצים.
עינת וילף: כרגע אתם מאמינים בזה, אבל הקשר בין המציאות לבין המילים היפות בתחום החינוך, הרבה פעמים הוא קלוש.
עינת וילף: זה רעיון רע.
עינת וילף: המאבק צריך להיות נגד המוכר שאינו רשמי, נגד החינוך הפרטי במימון ציבורי, ולא לנסות שוב ושוב למצוא פתרונות עקיפים, שגם לא יפתרו דבר וגם יחריפו את המגמה הזו.
עינת וילף: אני מבקשת, להיאבק את המאבק הראשי ולא ללכת לפתרונות משניים.
אלכס מילר: אבל תדעי שהתחרות קיימת בכל מקום.
אלכס מילר: כרגע אין מסגרת לתחרות הזו.
אלכס מילר: המצב עכשיו הוא אבסורדי.
אלכס מילר: כולם יודעים שזה קיים.
אלכס מילר: כולם יודעים שהורים במקומות מסוימים מחפשים דרך להגיע לבתי ספר שונים, אבל זה הכל בחדרי חדרים.
אלכס מילר: ברגע שרוצים למסגר את זה, כנראה שהגענו למצב שאין ברירה.