GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שילה אדלר: אז קודם כל, נגיד, העבודה היא מדהימה, תואר ראשון עשיתי במכללת מורשת יעקב, השינוי שחל בשנים האחרונות, אני עצמי סטודנט לתואר שני בבר אילן, והקושי שיש בסוף עם כל ההטבות וכל הדברים האלה, הוא בשני דברים: אחד, יש לנו תעסוקה, אתמול אני מגיע מיום ראיונות לאנשי המילואים, על החבר'ה היותר צעירים, יש לנו לא מעט מתחת לגיל 30, ומתוך פלוגה של 137 חיילים שפיקדתי עליה, מתוכם 50, 60, רוצים להשתחרר לתקופת המבחנים, כי מועד ג' זה לא הכי כיף לעשות את זה ולא כולם נותנים מועד ג' בזמן והקושי הוא גם, הוא קושי אמיתי.
שילה אדלר: כי מי שיש לו פסיכומטרי, מי שמסיים את התואר שלו וזה סמסטר אחרון, מי שזה מכינה, מי שכל הדברים האלה, המענה שלנו הוא מענה חלקי.
שילה אדלר: כי תואר אחרון, לא רוצים למשוך את זה לתוך העבודה שלו את המבחנים, ופסיכומטרי לא יכול לדחות את זה.
שילה אדלר: לכן, הקושי הוא אמיתי.
שילה אדלר: ואם אנחנו מדברים על שירות המילואים החדש, יצאנו בשלושה חודשים האחרונים, אימון לפני פסח, אימון מלא של כל החיילים ברמת הגולן, ועכשיו תעסוקה ביהודה ושומרון, והקושי, לי כמפקד, בחטיבת מילואים, הוא קושי אמיתי שאני מתמודד אתו עם חיילים, עם סטודנטים, שמצד אחד המודעות וקצין מילואים ראשי והעבודה של כל הפורומים המכובדים פה עושים היא מדהימה, מצד שני, הקושי עדיין קיים ואמר את זה נציג של הבין תחומי, אמר את זה בצורה טובה.
שילה אדלר: בסוף אנחנו כמפקדים או כאנשי מילואים, מרגישים את הקושי ביום יום בעשייה וזה בא.
שילה אדלר: עוד משפט אחד רק על החינוך ונסיים בזה.
אלכס מילר: תשמע, אנחנו, באמת, יש פה תור ענק של אנשים, אז Shoot ואל תחזור על הדברים פשוט.
שילה אדלר: אז משפט אחרון, רק להגיד שנכון שמתעסקים באקדמיה, כחינוך, אנחנו צריכים לחשוב גם על החבר'ה שלא עושים את המילואים ולי יש 137 חיילים, אין לי אף אחד מתל-אביב היום.
שילה אדלר: אף אחד מתל-אביב.
שילה אדלר: אנחנו מסתכלים על החינוך מעבר לאקדמיה, כחינוך, כבסיס חינוכי.
שילה אדלר: יש לנו פער במדינה פה של משרתים ולא משרתים וצריך לחשוב על הדבר הזה.
אלכס מילר: חברת הכנסת עינת וילף, בבקשה.
עינת וילף: תודה רבה ליושב הראש גם על קיום הדיון.
עינת וילף: אני רוצה לברך על שני דברים שכבר קרו היום, גם על נושא של מלגת פר"ח, שבעצם על פני שלוש ארבע שנים שהסטודנט יהיה זה גם משמעותי וגם על הבהרת המצב המשפטי שאני חושבת שהוא מאוד חשוב מבחינתכם.
עינת וילף: אני רוצה להדגיש את הנושא של, הנושא הטכנולוגי.
עינת וילף: גם לאוניברסיטאות, גם אולי מבחינתנו, לשקול אולי תקציבים אולי חקיקה, הנושא בעיקר של יותר ויותר להגדיל את מאגר השיעורים המוקלטים, כי זה הרבה פעמים יש סיטואציות שיחד עם הלפטופ, יד עם הנט סטיק, אפשר יהיה בעצם להשלים דברים תוך כדי בחי ואין ספק שזה גם ימנע את הפער שדיברת עליו.
עינת וילף: אני חושבת שזה אולי צריך להיות הכיוון הבא ולא דובר עליו בסקר, אני לא יודעת אם זה יידון בוועדה אחרת, מה צה"ל עושה מבחינתו, כמו שתיארת, כדי להבטיח במידה שאפשר, שלא תהיה פגיעה באותם סטודנטים, מבחינת הזמנים.
עינת וילף: האם יש דברים שנעשים מהצד של צה"ל היום, כדי להמעיט את הפגיעה בסטודנטים.
אלכס מילר: רבותיי, יש לנו כמה דוברים ואנחנו בעוד עשר דקות צריכים לסגור כאן.
אלכס מילר: אז המועצה להשכלה גבוהה, יש לנו, אחריו ד"ר יהודה שוורץ ממשרד החינוך, משרד הביטחון וניצן פלס.
אלכס מילר: ואתה אחרון ואז אני אסכם, אם יהיו לנו כמה דקות אז ניתן עוד למישהו.
נדב שמיר: אני מהמועצה להשכלה גבוהה, בקצרה.
נדב שמיר: קודם כל, אנחנו מברכים על היום הזה, זה יום חשוב מאוד.
נדב שמיר: אין השכלה גבוהה בלי סטודנטים.
נדב שמיר: סעיף 19 לחוק זכויות הסטודנטים מכיל באמת חובה לבצע התאמות במוסדות להשכלה גבוהה, על-פי כללים שקבעה המועצה להשכלה גבוהה.
נדב שמיר: המועצה להשכלה גבוהה הקימה ועדה שהיו חברים בה אנשי האוניברסיטאות וגם נציגים מהתאחדות הסטודנטים.
נדב שמיר: הוועדה ישבה על המדוכה ובסופו של דבר הגישה את המסקנות שלה למועצה להשכלה גבוהה.
נדב שמיר: המועצה להשכלה גבוהה כבר קיבלה החלטה רק את ההחלטה הזאת עכשיו אנחנו פועלים להפוך לכללים, פשוט מלבישים את זה בלבוש המשפטי, הכללים האלו, יש כבר נוסח לכללים האלה, הוא עבר לסבב ראשון של הערות, חזר ועכשיו הוא עבר לסבב שני.
נדב שמיר: אנחנו מקווים שתוך שבועיים, אנחנו נקבנו זמן של שבועיים לקבלת ההערות האחרונות ומקווים שהנושא הזה יסתיים בקרוב.
נדב שמיר: אני חושב שהכללים האלה יגשרו על הפערים שעלו כאן כיום, בין המוסדות.
נדב שמיר: הם נותנים מענה לכמה נושאים שעלו פה, למשל הטיפול לפני יציאה למילואים, יש הוראה בכללים שקובעת שהבקשה להתאמות תוגש לרכז המילואים 14 יום מראש ועל-פי זה הוא כבר ייקבע את ההתאמות, כשהסטודנט יחזור מהמילואים, שאני חושב שזה דבר חשוב וייתן מענה לבעיה.
נדב שמיר: שיעורי עזר וחונכות וגם, שלא יעלו כסף, זה גם דבר שעלה כאן והנושא האחרון שאנחנו כללנו אותו בכללים שלנו, זה הנושא שיו"ר הוועדה דיבר עליו, נקודות הזכות.
נדב שמיר: אנחנו, הכללים, טיוטת הכללים למעשה קובע, שכל מוסד שמכיר במעורבות סטודנטים לפעילות חברתית ונותן לזה נקודות זכות, גם יכיר בשירות מילואים וייתן לזה שתי נקודות זכות, אנחנו בעצם לא רואים.
אלכס מילר: כמה מוסדות יש כאלו שמכירים?
טום גולדפלד: שניים.
טום גולפלד: הטכניון וחיפה.
אלכס מילר: זאת אומרת, יש היום רק שני מוסדות בארץ, טכניון וחיפה.
טום גולדפלד: גם הבין תחומי, אם אני לא טועה.
טום גולדפלד: הוא גם.
אבי דיכטר: יש שלושה מוסדות שנותנים היום נקודות זכות שזה אוניברסיטת חיפה והבין תחומי, בגין פעילות חברתית והטכניון נותן את זה פר סה, שירות מילואים, ללא קשר לפעילות חברתית.
נדב שמיר: בכל מקרה, אנחנו חושבים שיש פה איזה שהיא התקדמות גדולה לעומת האמנה שהיתה, האמנה היא הרבה פחות מחייבת מבחינה נורמטיבית מכללים וברגע שיהיו כללים שהם די מפורטים, יש לי כאן טיוטה שלהם, שעל-פיהם המוסדות יבצעו את ההתאמות שלהם, אז הכל יהיה הרבה יותר ברור ומפוקח.
נדב שמיר: יהיה רכז נגישות שיבקר את הנושאים האלה והמצב באופן כללי יהיה יותר טוב.
אלכס מילר: משרד הביטחון, בבקשה, אדוני.
אלכס מילר: אתם, אני בטוח, עושים הערכות, עד כמה ניתן להיות גמישים מבחינת הגיוס של הסטודנטים לשירות המילואים.
אלכס מילר: מתי בפעם האחרונה עשיתם הערכת מצב, איפה אפשר להתגמש, מי יכול לקבל תזוזה מבחינת הימים, מבחינת מועד הגיוס, מבחנים וכל הדברים האלו.
אמיר חי: אז אני אגיד מספר דברים.
אמיר חי: ראשית, אנחנו שנה וחצי בעצם לאחר החלת חוק המילואים, שהמשמעות האופרטיבית שלו היא פחות מופעי מילואים לפרט.
אמיר חי: זאת אומרת, זה מודל תלת-שנתי שאומר שיש פחות, בעיקר תעסוקה, שהיא משך השירות המשמעותי אחת לשלוש שנים לחייל, זאת אומרת זה אמור להפחית את סך ימי המילואים לסטודנט, לחייל בכלל ולסטודנט בפרט.
אמיר חי: מעבר, ונאמר פה, וראיתם גם בתוצאות של הסקר, מעבר למפקדים שמטפלים בסטודנטים, אז גם מתקיים הוולת"ם, ועדה לתיאום מילואים, אני מזכיר, זאת ועדה אזרחית שצה"ל בעצם הוא האדמיניסטראטור של העניין הזה אבל ועדה אזרחית.
אמיר חי: הוועדה דנה בסטודנטים לתואר ראשון ואנחנו מתכוונים לפתוח בדו-שיח עם המל"ג ועם התאחדות הסטודנטים גם על נושא תואר שני, גם לנו ברור שמשהו השתנה במפת ההשכלה הגבוהה ולמרות שאמרתי, למרות שסך המילואים אמור לרדת לחייל, בהחלט להיכנס לנושא התואר השני שגם הוא יידון במסגרת הוולת"ם.
אלכס מילר: יש לכם הנחיות מיוחדות נגיד לכל הנושא של מבחנים?
אלכס מילר: יש נגיד מבחנים שאתה יכול, להתגמש אתם בכלל, נגיד פסיכומטרי.
אלכס מילר: מה קורה בעניין הזה?
אלכס מילר: מה קורה בעניין של, לא שמענו כאן אבל בטוח נמצאים כאן נציגים של תמר.
אלכס מילר: יש לנו טכנאים והנדסאים שזה מבחנים חיצוניים שאין שום גמישות שם.
אלכס מילר: יש גם נושאים שהם בעצם נושאים שאתה יודע שזה בעצם אין פה, הדרישות של המדינה במועדים שקובעת המדינה, שאין שום גמישות לסטודנט, גם מבחינת המועדים המיוחדים וגם מבחינת איזה שהוא משחק אישי שלו, שהוא יכול נגיד לשחק עם התאריכים שהוא הולך.
אלכס מילר: אז האם אתם איפה שהוא שם, שקלתם את הסיפור הזה גם כן?
אמיר חי: אז אני אומר.
אמיר חי: הנושא של אותם סטודנטים, וזה בהחלט מתחבר למה שעולה פה מהסקר, שהפער הוא לאו דווקא במועדים כי מועדים, כולם מתכווננים.
אמיר חי: וגם בוועדה, כשיושב נציג משרד התמ"ת, נציג משרד החינוך ועוד נציגים ממשרדים אחרים, שמבינים בדיוק את המשמעויות של מה שאתה אומר, המבחנים זה איזה משהו שהוא משתנה שכולם מסתמכים עליו ומתחשבים בו.
אמיר חי: גם אפשר, אפשר לצבוע אותו בימים ובמועדים וכו', להבדיל מהפסד השיעורים שהוא באמת, באמת עיקר הבעיה.
אלכס מילר: יש לכם איזה שהיא הנחיה למפקדים כאלו ואחרים, לבקש מהצעירים שמתגייסים נגיד למילואים, במידה והם נמצאים במסגרת של לימודים, להעביר אליהם את הלוח, נגיד את המבחנים העתיד לשנה, שיהיה לו איזה שהוא משחק שהוא לא קודם כל ייקרא לו ואחר-כך יבקש ממנו ולת"ם ושזה לא יהיה הפוך.
אלכס מילר: זאת אומרת, אם הוא מעביר לכם לתוך המערכת לוח שנה, שנגיד יש לו, זה התאריכים שיש לו מבחנים וזה התאריכים של מבחנים, אז אתם כמערכת כבר יודעים מראש שזה בעצם, אני מדבר רק על אלו שיש גמישות, אתה מבין?
אלכס מילר: אנחנו עובדים לפי השיטה, השיטה שלנו אומרת דבר כזה – כמה שיותר לצמצם.
אלכס מילר: יש דברים שאין מה לעשות, אין גמישות ואתה צריך למצוא דרכים שהן יותר יצירתיות כדי לפתור.
אלכס מילר: אבל איפה שאתה גמיש, זאת אומרת יש לך נגיד יחידות, אני יכול לתת לך דוגמה מחיל האוויר.
אלכס מילר: יש לך יחידות מסוימות בחיל האוויר שכל השנה מגויסים מילואימניקים, אז יש כזה שמגיע במבחנים ויש כזה שמגיע לא במבחנים.
אלכס מילר: אז הוא משרת והוא סטודנט וזה לא סטודנט.
אלכס מילר: אני אומר שאם עושים הערכת מצב, איפה שיש יחידות שבעצם המילואים שם זה לא נגיד בתקופה מסוימת שכולם צריכים להתגייס ונגמר הסיפור, אין גמישות, אתה לא יכול לגייס אותו בספטמבר, כאשר כל היחידה מתגייסת באוקטובר.
אמיר חי: גם לזה, אגב, אני אגיד, שבוולת"ם הגיע המג"ד או נציגו, באיזה שהוא ריכוז של סך הזה, ועושים את אותו דו-שיח.
אלכס מילר: זה גם המלצה שלי.
אלכס מילר: כי אני גם, תראה, אני גם הייתי יושב ראש אגודת סטודנטים, אני גם הייתי בארצי ואני גם הייתי סטודנט והייתי מילואימניק והכל.
אלכס מילר: אני יודע בעצם שיש, תראה, בגדול בסופו של דבר, כשהמערכת עובדת באופן אוטומאטי, קשה מאוד להתמודד עם המערכת הזאת.
אלכס מילר: אבל אם מערכת מתחילה לחשוב, מתחילה לפתוח, אז שם מתחילים להיות השינויים.
אלכס מילר: אני אומר שלפחות במקרים מסוימים, אתם כן יכולים לסגור מקרים שהסטודנטים כבר מיואשים מכל מיני מכתבים, וברגע שאתם נותנים הוראה למפקדים, תבדקו מי אצלכם סטודנט, תבקשו ממנו את לוח הבחינות שלו ולפי זה תנסו להתחשב כאשר אתם מגייסים אותו.
אלכס מילר: לא אחרי שהוא מקבל את הצו, אז יש לו בחינות ואז צריכים לשלוח, הוא צריך לרוץ.
אלכס מילר: כי לכל מפקד יש 50 חיילים, הוא יכול להיות הרבה יותר גמיש, מהרגע שהמערכת מתחילה לעבור.
אלכס מילר: ד"ר שוורץ, בבקשה.
אלכס מילר: ואחר-כך ניצן.
יהודה שוורץ: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להצטרף בשם משרד החינוך לברך על ההתכנסות המיוחדת הזאת ואני מבקש לייצג שתי נקודות בהקשר של המכללות להכשרת עובדי הוראה שכידוע לכם הן אמונות על הכנת כוח האדם למערכת החינוך.
יהודה שוורץ: אני חושב שלא כולם שמעו היטב את מה שחברי, עו"ד נדב שמיר, מהמועצה להשכלה גבוהה, אמר כאן.
יהודה שוורץ: המסמך שהוא מחזיק ושאנחנו בהחלט מזדהים אתו הוא מסמך חשוב מאין כמוהו, יש בו הנחיות מאוד מפורשות למכללות ולאוניברסיטאות, לפעול לטובת משרתי המילואים ואני רוצה רק לקוות שאכן המסמך הזה ייושם ככתבו וכלשונו, אני לא רואה סיבה שזה לא יהיה כך, בוודאי במכללות להכשרת עובדי הוראה.
יהודה שוורץ: אני מבקש להוסיף נקודה אחרת והיא נוגעת באמת למה שמרחף פה בחלל, השאלה החינוכית.
יהודה שוורץ: חבר הכנסת דיכטר בצורה מאוד מעניינת הבליט את העניין הזה, שאנחנו צריכים לחולל איזה שהיא מהפכה, איזה שהוא שינוי בתודעה הציבורית ואתם יודעים, הסטודנטים להכשרת עובדי הוראה, חוץ מהלימודים התיאורטיים שלהם, עוסקים גם בפרקטיקום והם מסתובבים בבתי-הספר ופעמים הרבה, כשמישהו מהסטודנטים הללו לא מגיע, אומרים הוא במילואים.
יהודה שוורץ: והילדים שואלים – מה זה?
יהודה שוורץ: מה זה?
יהודה שוורץ: זאת אומרת שיש לנו אוכלוסיות שלמות שהן נחשפות לנושא המילואים דרך הסטודנטים הללו.
יהודה שוורץ: אני חושב ששליחותה של הוועדה הזאת ושליחותה של ההתכנסות הזאת היא באמת לאמץ ולחזק את התודעה הציבורית.
יהודה שוורץ: האיש הזה מהמכללה הבין תחומית אמר דברים שאני מאוד התרשמתי מהם, הלוואי שכולם יפעלו בכיוון הזה ואני מודה לך.
ניצן פלס: שלום.
ניצן פלס: אני החייל שהוועדה הזאת מדברת עליו, אני נציג מטה ארגוני המילואים שפועלים כבר בעצם 15 שנה.
ניצן פלס: נייר העמדה שלנו, נייר הנושאים, נמצא מולכם.
ניצן פלס: אנחנו פועלים כבר 15 שנה בתחומים האלה, אני פעיל כבר שבע שנים.
ניצן פלס: בעצם אחרי מלחמת לבנון אני הייתי אחראי, ייצגתי את הסטודנטים בטכניון, הייתי באותו זמן סטודנט בטכניון, ייצגתי את הסטודנטים בטכניון בכל הנושאים שבעצם החוק הסדיר.
ניצן פלס: רציתי לומר שמאז מלחמת לבנון, עם היוזמה שלך, עם החוק שחוקק, הוא שינה לדעתי מהותית את המצב בארץ בכלל והוא שם את זה כחוק אחיד לכל, במישור הארצי.
ניצן פלס: אני רוצה להגיד משהו לגבי הפגיעה בחיילי המילואים הסטודנטים שראינו את התוצאות של מנד"א והתאחדות הסטודנטים.
ניצן פלס: מבחינתנו, כל עוד הפגיעה הזאת עדיין קיימת, כמובן שעדיין יש בעיה.
ניצן פלס: האוטופיה היא עדיין בגדר אוטופיה, שלא תהיה פגיעה, אבל כמובן המטרה היא למזער אותה כמה שניתן.
ניצן פלס: אני חושב שקודם כל, חיילי המילואים הם מרכיב משמעותי בכוח המילואים היום, הסטודנטים סליחה, הם כוח משמעותי במילואים היום ולמרות שהם מהווים אחוז מאוד מאוד קטן מהאוכלוסייה, צריך עדיין להמשיך למצוא להם פתרונות ראויים.
ניצן פלס: אני חושב שהנושא המרכזי שנגעו והתחילו לטפל בו, כי הוא באמת בעייתי, אבל הנושא הזה של הזמן, ההפסד, כמו שאמרה נציגת ההתאחדות, הפסד הזמן שנוצר בשירות המילואים הוא הבעיה המרכזית כי בן-אדם שנעלם ל- 21 יום, 14, או 30 יום כבר לא קיים, אבל 21 יום, זה יכול למחוק לו את הסמסטר, זה אומר שהוא גם לא יוכל לעשות, יכול להיות שהוא לא יוכל לעשות מועד.
אלכס מילר: אנחנו יודעים את זה.
ניצן פלס: אני רוצה להציג את זה גם לפרוטוקול, אם מותר לי.
אלכס מילר: אני אומר, תשמע, בוא, אנחנו ממש פה, יש לי פה שרה שמחכה כבר בחוץ לישיבה הבאה.
ניצן פלס: אז אני אסכם.
אלכס מילר: ספציפית לאותם הדברים שלא נאמרו.
ניצן פלס: יש נושא אחד מהותי, שחובה לפתור אותו וזה שבן-אדם, בנושא מועדי ב', שהעלו פה כמה וכמה פעמים.
ניצן פלס: מועדי ב' יכול מאוד להיות שלא פותרים את הבעיה הזאת כי בן-אדם שיש לו מועד ב' וצריך לגשת למבחן אחר באותו זמן, הוא יכול למחוק את הקורס שלו וחייבים למצוא פיתרון גם לקורסים שמתבטלים, או שמתבטלים ביוזמת המרצה או שהוא מתבטל כי הבן-אדם צריך לבטל אותו כי הוא לא יכול לעשות את הקורס הזה ולגשת אליו.
ניצן פלס: מצב כזה, מבחינתנו, הוא לא הגיוני ולא יכול להיות קיים.
ניצן פלס: חייבים למצוא לזה פיתרון.
אלכס מילר: דרך אגב, יש לי שם חוק, אני חושב עם חברת הכנסת מירי רגב, אם אני לא טועה, על כך שלא תהייה גביית תשלום נוסף על קורס שבוטל בעקבות המילואים.
אסתי שהם: אצלנו זה קיים.
ניצן פלס: יש נושא, הנושא הזה של הפסד הזמן שנוצר, אני חושב שאפשר לטפל בו.
ניצן פלס: הטכניון, מאז 2006 בעצם אני ראיתי שם את כל הפתרונות שהוצעו, הם היו אפילו אולי מעל ומעבר לאמנה וזאת הסיבה שבעצם הם מצליחים להיות במקום הראשון.
ניצן פלס: כל הנושא של שיעורים פרטיים, מה שאמרה חברת הכנסת השרה וילף, כל השיעורים המוקלטים, יש לטכניון מאגר גדול מאוד של שיעורים מוקלטים, הם דוגמה לדעתי ומופת לנושא הזה.
ניצן פלס: אני לא נציג הטכניון פה היום, זה אחד.
ניצן פלס: ונושא השיעורים הפרטיים.
ניצן פלס: יש להם יחידה לקידום סטודנטים, שזה לפי דעתי מה שכל אוניברסיטה בארץ צריכה לעשות, השיעורים הפרטיים לסטודנטים, זה הדבר אולי היחידי שיפתור את הבעיה, את הפער הזה, ב- 21 יום שהם נעלמים, כי בן-אדם שנותנים לו חיזוק אישי לפני המועד של הבחינה, זה מה שיעשה את ההבדל.
ניצן פלס: תודה רבה לכם.
אלכס מילר: תודה רבה, ניצן, תודה רבה.
אלכס מילר: אנחנו צריכים לסכם כבר מעל ומעבר של הזמן.
אלכס מילר: רבותיי, ראשית, אין ספק שקיום היום הזה והציון על-ידי ועדות הכנסת, זה דבר חשוב מאוד כי אנחנו לא רק מעלים את הפתרונות אלא גם אנחנו מעלים בעיות שאנחנו מקווים שלציון יום הסטודנט, סליחה, לא יום הסטודנט, יום המילואימניק, בשנה הבאה אנחנו נראה שבחלק מהדברים שהעלינו כאן, ישנם גם פתרונות.
אלכס מילר: מבחינתנו, מבחינת גם ועדת החינוך, הנושא של שירות המילואים זה נושא שאנחנו מברכים.
אלכס מילר: אנחנו רואים חשיבות עליונה בכך שהצעירים בישראל, ולא רק צעירים, אלא בכלל, כל מי שעשה שירות צבאי, ימשיך גם לעשות שירות מילואים.
אלכס מילר: זה דבר שהוא חשוב מאוד.
אלכס מילר: גם אסור לשכוח שמישהו שהוא עושה, לא צריך להיפגע אם זה בעניין של הלימודים האקדמיים שלו, או שזה בעניין אחר, אנחנו כבר גם בוועדת הכספים דיברנו על נושא של עסקים קטנים, אבל זה עניין אחר.
אלכס מילר: ומבחינתי, מה שחשוב זה אותן סוגיות שהעלו כאן קודם.
אלכס מילר: קודם כל, אני מברך את הטכניון, את חיפה ואת הבין תחומי, על תרומתכם המילואימניקים ועליית החשיבות של הנושא הזה, במסגרת שלכם וצר לי על כך שמוסדות אחרים לא עושים את זה בצורה כמו שזה בולט אצלכם.
אלכס מילר: אני לא מדבר על ההטבות הקטנות, אני מדבר על הנושא של נקודות חברתיות, אני מדבר על כל הנושא של שביעות רצון של הסטודנטים ובאופן כללי, אני גם מרגיש את האווירה שקיימת כאן מסביב, עד כמה בעצם המוסדות שלכם יודעים לבצע את העבודה.
אלכס מילר: אני מקווה מאוד שבישיבה הבאה בשנה הבאה, אנחנו נברך גם את שאר המוסדות על הכניסה לתוך המערך החשוב הזה ואני בטוח שהיוזמה שבאה מחבר הכנסת אבי דיכטר וכמובן היוזמה הכוללת של המועצה להשכלה גבוהה לא רק בעניין הנקודות זכות אלא גם בכל מה שקשור לגביית תשלום על הקורסים וכו', אני מציע כיושב-ראש הוועדה, לכל המוסדות ליישם את המסקנות האלו.
אלכס מילר: אני בטוח שהוועדה תדע גם לתת היבט בדיונים כאן לכל אלו שעושים וגם לאלו שלא עושים, זה כבר סיפור אחר והטיפול גם שונה.
אלכס מילר: יש לנו כאן את המערכת שמציעה התאחדות הסטודנטים, אני מציע שוור"ה תעשה ישיבה מיוחדת לעיבוד הרעיון הזה בכל הנושא של קליטת הנתונים, אם ניתן לעשות את זה כמערכת משותפת לכל המוסדות.
אלכס מילר: אני בטוח שהתאחדות הסטודנטים מוסמכת להעביר את הרעיונות שלכם אליהם, כי בסופו של דבר אתם תהיו אלו שמפעילים את זה ואם יהיו בכלל טכנולוגיות לבוא ולבנות ולהפעיל את העניין הזה, אז אנחנו נברך על כך.
אלכס מילר: בשבוע הבא, רבותיי, אנחנו נציין כאן את יום הסטודנט הלאומי, אז כולכם מוזמנים.
אלכס מילר: אני מודה לכולכם ואני מקווה מאוד שבאמת שגם הדברים והסוגיות שהעלינו לדיון כאן, נצליח לראות אותם מיושמים.
אלכס מילר: בשתי הישיבות הקרובות אנחנו נתעסק באמנות עולים.
אלכס מילר: הכנסת מארחת השבוע תערוכה של תמונות מגלריות שונות שבעצם מצביעים על הפעילות של העולים בעניין האמנות בישראל ועל כך אנחנו מברכים.
אלכס מילר: אני עשיתי בעצם את התערוכה, כוועדה, וגם את הישיבות האלו, מכמה סיבות.
אלכס מילר: קודם כל, אני חושב שבאמת הגיע הזמן שלא רק על-ידי הפעילות המבורכת שלכם, של האמנים, הציבור בישראל יהיה חשוף לתרומת
אלכס מילר: כם וליופי וליצירה שלכם, אלא גם שבכנסת ישראל, שמארחת כאן מדי שבוע תערוכות שונות, תהיה גם התייחסות לנושא החשוב הזה וגם לאור אותן התבטאויות שהיו לאחרונה ונמצאת כאן אתנו שרת הקליטה, חברת הכנסת סופה לנדבר, שמכירה בעצם את העולם הזה, כרשות המבצעת וכמובן כפעילה שנים רבות בתחום העולים, גם נמצאת אתנו כאן חברת הכנסת ליה שמטוב, שהיתה רק לא מזמן יושבת ראש ועדת הקליטה שגם היא מעורבת מאוד בכל תחום העולים ואני גם אתייחס לאותן התבטאויות שהיו לאחרונה על-ידי בכירים במדינה, מכל מיני סיבות, שהתייחסו לנושא של העלייה וניסו לצבוע את זה באור מאוד בעייתי מבחינתנו, לפחות כך אני חושב, ואני חושב שדווקא פעילות מסוג זה מצביעה על טעות של אותם אנשים שמנסים לתקוף את הנושא של העלייה מזווית שהיא זווית חשוכה ומבחינתנו, כאשר אנחנו מעלים את הסוגיות האלו ומצביעים על תרומתם של העולים בתרבות, באמנות, במדעים, ובכל הנושאים האחרים, זה בעצם חושף את העולם הזה לכלל הציבור בישראל וזה, לדעתי, גם תפקידנו, כחברי כנסת שמכירים את העולם הזה, שמבינים את העולם הזה ושגם יודעים לחשוף אותו לכלל הציבור.
אלכס מילר: אנחנו נתחיל קודם כל, לדעתי, ממך גברתי השרה, שבעצם משרדך הוא המשרד מטעם הרשות המבצעת, האחראי על הפעילות השוטפת, לתמיכה באמנים העולים והפעילות השוטפת של המשרד ואחר-כך אנחנו גם נשמע את האמנים עצמם ונמשיך בדיון.
סופה לנדבר: אני לא ממליצה כלום, הם ידברו ואחר-כך אני.
סופה לנדבר: אני נמצאת אתך עד הסוף.
סופה לנדבר: באתי כדי לברך אותך על היוזמה.
אלכס מילר: בבקשה, רבותיי.
אלכס מילר: לא נמסרה לי רשימת דוברים, אז נתחיל באופן ספונטאני.
אלכס מילר: רבותיי, אני אכוון אתכם.
אלכס מילר: קודם כל, מה שאנחנו מעוניינים לשמוע, את הסיפור האישי שלכם, זה דבר ראשון.
אלכס מילר: דבר שני, נשמח גם להבין מכם איך, מבחינתכם, אתם רואים ומכירים את העולם הזה כאן בארץ, את הקשיים אולי שאיתם אתם מתמודדים, איפה אתם רואים יכולת שלנו לסייע, כרשות המחוקקת, לקידום.
סופה לנדבר: ולציין, בבקשה, את הסיוע של משרד הקליטה.
אלכס מילר: איפה אנחנו יכולים לסייע, איפה אנחנו יכולים לעזור ובאופן כללי, איך אתם מרגישים מבחינת החשיפה של היצירה שלכם לכלל הציבור, איפה אתם מרגישים באמת, איזה ציבור אתם רואים שהיו בגלריות שלכם, מי מגיע לראות ואני חושב שכך אנחנו נוכל להבין את התמונה המלאה ממה שקורה בעולם שלכם.
אלכסנדר גנלין: אתמול מלאו 20 שנה לעלייתי ארצה.
אלכסנדר גנלין: קיבלתי המלצה לעשות קורס גרפיקה למחשב, הפכתי לאיש מחשב.
אלכסנדר גנלין: ועבדתי במשרדים שונים.
אלכסנדר גנלין: כך אני נכנסתי לציבור הישראלי פה בארץ.
אלכסנדר גנלין: זה ממש היתה קליטה, אפשר להגיד, פחות או יותר מוצלחת.
אלכסנדר גנלין: גם עשיתי קורס בבצלאל, בשנת 93, חצי שנה לאקדמאים.
אלכסנדר גנלין: זה גם עזר מאוד.
אלכסנדר גנלין: אז אני עשיתי מה שאמור כל אמן לעשות.
אלכסנדר גנלין: אם הוא כבר הגיע, אני חושב שהוא צריך לעשות קפיצה בתוך המים.
אלכסנדר גנלין: עבדתי במשרד פרסום, אז גם שטפתי מוח, ואחר-כך אני עבדתי עם עולים מאנגליה, וממשיך לעבוד.
אלכסנדר גנלין: אז עזבתי את כל הדברים הקטנים שהבאתי לפה, זאת אומרת הטעם הרוסי שרציתי לשחרר ממני.
אלכסנדר גנלין: אז אני עכשיו עדיין עם רגל אחת בתרבות האקדמית והרגל השנייה כבר בארץ.
אלכסנדר גנלין: לפני כמעט 12 שנה אני פתחתי עסק וכמעט תשע שנים אני בעל גלריה ביפו העתיקה.
אלכסנדר גנלין: זה לא קל, להיות בעל גלריה זה ממש לא קל ואני יודע שבירושלים מקבלים הרבה עזרה מהעירייה.
אלכסנדר גנלין: בתל-אביב מקבלים ארנונה לתשלום, כרגיל.
אלכסנדר גנלין: אבל ממשיכים.
אלכסנדר גנלין: אני רציתי לעשות פרויקטים משותפים, וזה מה שאני עושה.
אלכסנדר גנלין: מה שאני קיבלתי פעם, לפני 30 שנה ברוסיה, כשהייתי צעיר, תערוכות וממש עזרה ממשלתית, אני גם רציתי לעזור לאמנים פה ולא כולם עוברים את הקליטה בקלות.
אלכסנדר גנלין: אז זה כן, כבר כמה שנים אני עובד עם משרד הקליטה.
אלכסנדר גנלין: בהתחלה אני זוכר, אני התחלתי בפרויקטים בגלריה דיזנגוף, אסתר המלכה 6, ועכשיו אני כמה שנים עושה אלבומים, תערוכות, פסטיבלים.
אלכסנדר גנלין: אז יש כמה עבודות, אלבומים בדרך, וכשאני בא לתערוכה ואני רואה קטלוגים ואלבומים, 90% זה שאני עשיתי.
אלכסנדר גנלין: בזכות זאת שבזמן הנכון עשיתי את הקורסים.
אלכס מילר: אתה מבחינתך טוען שבעצם בתל-אביב אתה מתקשה מבחינת התמיכה של העיר עצמה, של הרשות המקומית.
אלכסנדר גנלין: כן, זה חסר.
אלכסנדר גנלין: חסר מקום כמו בירושלים, יש בית אות המוצר.
אלכס מילר: כמה מצגות יש לך בגלריה?
אלכס מילר: כמה תמונות?
אלכסנדר גנלין: כמה תמונות?
אלכסנדר גנלין: יש הרבה, אבל זה לא נוח.
אלכסנדר גנלין: אני גם חייב לעבוד שם, לצייר.
אלכסנדר גנלין: גם עושה גרפיקה, וזה גם מחסן וגם מקלחון ומטבח.
אלכסנדר גנלין: זה חדר אחד.
אלכסנדר גנלין: כמו שולחן בפנים.
אלכס מילר: אז אתה בעצם מצביע כרגע אך ורק על הנושא של עיריית תל-אביב, שבעצם מבחינתך, היה חשוב אם גם הם היו לוקחים חלק בסיוע ובעזרה.
אנה זרניצקי: ראשית כל, ברצוני להודות למארגני התערוכה ובשיתוף פעולה של הציירים ואנשים שעשו תערוכה ועוזרים לאנשים חדשים ורצינו להגיד תורה רבה, שזה גם חשוב לכל צייר לעשות תערוכה במקום כזה ופה בארץ יש עבודת אמנים מקצועיים בישראל, שיש יותר מ- 100 ציירים, רוב הציירים הרוסים שמדברים ברוסית, ואנחנו כל הזמן עושים תערוכות בכל מיני מקומות.
אנה זרניצקי: זה לא קל לפעמים, אבל אנחנו עושים כמה שאנחנו יכולים.
אנה זרניצקי: זה מה שרציתי להגיד.
אלכס מילר: איפה הגלריה שלך?
אנה זרניצקי: אני עובדת עם כמה גלריות.
אנה זרניצקי: גם פה בארץ, ביפו העתיקה יש שתי גלריות שאני עובדת, בירושלים, בקנדה, בפראג, בצ'כיה.
אנה זרניצקי: בכמה מקומות.
אלכס מילר: בואי נתמקד כרגע בארץ.
אלכס מילר: איפה את רואה בעצם את הנוחיות הרבה יותר, באיזו עיר, איפה את מרגישה, הרי את נמצאת בקשר עם הגלריות, הם בסופו של דבר צריכים להציג את התמונות שלך והציבור מגיע ומסתכל.
אלכס מילר: איפה בעצם, אם אפשר לקרוא לבירת האמנות העולים, איפה את יכולה להצביע?
אנה זרניצקי: זה לא קל להחליט איזה מקום יותר עובד.
אנה זרניצקי: לעולים החדשים דווקא אין כל-כך הרבה מקומות שהם יכולים להשתתף.
אנה זרניצקי: זה לא קל.
אלכס מילר: ומי לדעתך, הציבור שנחשף יותר?
אנה זרניצקי: אני פה יושב ראש של אגודת האמנים, יכולה להגיד שיש לנו באגודה הרבה ציירים פנסיונרים, יש ציירים שלא עובדים במקצוע שלהם, לדוגמה.
אנה זרניצקי: אז זה ככה.
אלכס מילר: הציבור שהם לא עולים, הם גם נחשפים לאמנות שלכם?
אלכס מילר: זאת אומרת, מי הציבור שלדע
אלכס מילר: כם ככה עובר בגלריות ומסתכל, אני לא יודע אם קונה בכלל.
אנה זרניצקי: כל בן-אדם, כל צייר כאילו לבד עושה, רוב הזמן.
אלכס מילר: זאת אומרת, היום החשיפה היא כללית, אי-אפשר להגיד שזה רק איזה שהוא עולם סגור, נכון?
אנה זרניצקי: כן.
אנה זרניצקי: יש לנו גם כמה פרויקטים ויש פרויקט שאנחנו עושים שקשור לשגאל וגם רוצים שאולי יהיה פה במקום גם כן.
אנה זרניצקי: ועוד יש לנו משהו חדש, באמנות שלנו, שזה טוב שיש אצלנו באגודה גלינה פדורסקה, שהיא עשתה עבודה מאוד מאוד קשה שנים, זה ספר שיהיה גדול מאוד, על 80 ציירים, שהגיעו מהארץ, מההתחלה, ממארק שגאל, עד ציירים שעכשיו משתתפים, אני חושבת שזה יהיה מאוד מאוד חשוב, שכך אפשר בספר אחד לראות ממש אמנות ישראלית.
אלכס מילר: גברתי, בבקשה.
סמדר מסינג: אני מייצגת פרויקט שתומך בתעסוקה של נשים אתיופיות באמנות, בנושא של רקמה ופיסול.
סמדר מסינג: שם הפרויקט זה אלמז, הוא נמצא בלוד.
סמדר מסינג: הוא מעסיק עשר נשים בתפירה, זאת אומרת, בשכר יומי, הן מקבלות שכר חודשי ויש לנו עוד 100 נשים בבתים, שאנחנו מעסיקים אותן פר רקמה.
סמדר מסינג: זאת אומרת, נשים שזאת העבודה והתעסוקה היחידה שהן יכולות לעשות והן באות פעם בשבוע למפעל, מקבלות רקמה, מחזירות את זה.
סמדר מסינג: הפרויקט שלנו עושה דברים מאוד מאוד יפים, ברמה מאוד מאוד גבוהה.
סמדר מסינג: אנחנו מוכרים את העבודות שלנו בגלריות, במוזיאון תל-אביב, במוזיאון הארץ.
סמדר מסינג: אפשר לבוא לבקר אותנו במפעל בלוד.
סמדר מסינג: יש לנו גם חנות בתל-אביב.
סמדר מסינג: אנחנו ראינו, עד היום אנחנו נהנים מתמיכה מממשלתית שהולכת ויורדת, בשנים האחרונות כבר ממש התמיכה היא מזערית.
סמדר מסינג: אנחנו היינו מצפים ליותר ממשרדי הממשלה, גם גוף אפילו כמו הכנסת, שיכיר בנו, שיבוא יותר לקראתנו בעניין הזה של הצגת העבודות, קניית עבודות, אפילו קניית מתנות למשרדי ממשלה, לחגים, ולכל מיני פרויקטים.
סמדר מסינג: אני יודעת שיש פה איזה פרויקט יפה בכנסת של קניית עבודות מאמנים.
סמדר מסינג: העבודות שלנו הן עבודות בממדים מאוד גדולים, רקמות מאוד מאוד גדולות שיכולות לדעתי להתאים מאוד לגם לחדרי הכנסת וגם לכל מיני משרדי ממשלה.
סמדר מסינג: אני הייתי מצפה יותר בעניין הזה, של עזרה ותמיכה לאו דווקא כספית, אלא בהצגת העבודות, בחשיפה, בקניית עבודות מאיתנו ועל-ידי זה אנחנו גם נשפר את מצבנו וגם נוכל לתת תעסוקה ליותר עובדות אתיופיות.
סמדר מסינג: יש פה את אביבה רחמים, שהיא גם מנהלת את המתפרה, היא תספר לכם גם על העלייה וגם קצת על הקשיים.
אלכס מילר: בבקשה, אביבה.