GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרב ישראלי: הבעיה היא שהוא יכול לעקוף את העניין של ה"אישי" ולהפוך את זה ל"מסחרי", כאילו בהיתר – זה שהוא מייבא ומוכר תוך חצי שנה.
ניסים בנימין: - - - או הגבלה בכמות הכלים שאתה מייבא או הגבלה בעניין המכירה.
ניסים בנימין: אחרת זה פרוץ.
תהילה ורון: על פניו זה נשמע הגיוני.
מרב ישראלי: הפתרון הוא לכאורה בהגדרה של "ייבוא מסחרי" לעומת "ייבוא אישי" והפרשנות שהרשות יכולה לתת לזה.
מרב ישראלי: ברגע שזה הופך לעסקה בפועל, הרשות כבר יודעת שזה לא לשימוש אישי.
אלכס מילר: איך היא יודעת?
קריאה: - - - לפי מספר, לפי אדם, לפי רישיון נהיגה.
אלכס מילר: אני נסעתי על זה שבוע, ולא מוצא חן בעיניי – מכרתי.
אלכס מילר: עוד שבוע, שוב הבאתי.
מרב ישראלי: אבל זה נרשם אצלם במרשם.
מרב ישראלי: הם יודעים.
טל דרורי: אז מה אם הם יודעים.
ניסים בנימין: יש מאה סוגים של אופנועים, אני רוצה להביא כל שבוע אופנוע אחר – לא מתאים לי לנסוע עליו.
ניסים בנימין: נסעתי – לא טוב לי, אני מוכר.
טל דרורי: זה נהיה ייבוא מסחרי.
יובל מלמד: לכן מהסיבה הזאת לא צריך לשים הגבלה.
יובל מלמד: אני רוצה כל שבועיים להחליף כי לא מתאים לי, נכון.
יובל מלמד: אתה צודק.
ניסים בנימין: אז אתה בבעיה כי זה לא ייבוא אישי, זה ייבוא מסחרי.
יובל מלמד: זה לא ייבוא מסחרי.
יובל מלמד: בספורט המוטורי אני יכול להביא כלי תחרותי, להתחרות בו בשני מרוצים ולראות שזה לא מתאים לי, ואני רוצה משהו אחר.
יובל מלמד: אני יכול לעבור מקבוצת גיל לקבוצת גיל אחרת, ואני צריך להביא כלי שמתאים לקבוצת גיל אחרת כי עליתי בקרטינג או באופנוע מ-13 ל-14.
יובל מלמד: ההגבלה הזאת של משרד התחבורה במציאות לא מחזיקה מים מכיוון שגם אני הבאתי כלי תחרותי בייבוא אישי, ועכשיו לא מתאים לי ומכרתי אותו, אני אביא כלי תחרותי על שם השכן שלי ואסע עליו.
יובל מלמד: אז מה?
יובל מלמד: מישהו מונע ממישהו לנסוע על כלי תחרותי של מישהו אחר?
יובל מלמד: אז מה הטעם בהגבלה הזאת?
טל דרורי: יובל, קומבינות יש תמיד.
יובל מלמד: נכון, אז אני אומר שאני רוצה שבן אדם שנרשם למרוץ יירשם עם הכלי שלו, שהוא על שמו ולא יתחיל לייבא על שם מישהו אחר, ואז את החלפים שהוא צריך להביא הוא צריך להביא על שם מישהו אחר ולהירשם על שם מישהו אחר, ואנחנו מייצרים מערכת בירוקרטית.
מרב ישראלי: הכול נרשם אצלם במרשם.
מרב ישראלי: אין מצב- - -
יובל מלמד: אם אני רואה שבן אדם שיש לו שוב ושוב, אני אומר לו, סטופ.
טל דרורי: תן לו סמכות להפעיל שיקול דעת.
מרב ישראלי: בגלל זה דיברנו על המידע הכוזב.
מרב ישראלי: בדיוק בגלל זה.
יעקב פרידברג: אבל זה לא מידע כוזב; הם מתארים מציאות אמיתית.
מרב ישראלי: הוא הצהיר שזה רכב אישי שלו, והם אומרים שזה מסחרי.
יעקב פרידברג: יכול להיות שבן אדם משנה את דעתו.
שגיא שוורץ: בתקנה הוספתם "עסקאות אקראי" – "עסקת אקראי בעלת אופי מסחרי".
שגיא שוורץ: היבואנים פה מדברים על עסקאות אקראי בעלות אופי מסחרי, והרשות תמנע עסקאות כאלה על ידי יבואנים פרטיים.
שגיא שוורץ: אם הם ייתקלו בסיטואציות כאלה, מן הסתם לא יקבלו רישיון כי זאת הצהרה כוזבת.
יהודית גידלי: אפשר - - - כלי הרכב שאפשר להביא בייבוא אישי?
אלכס מילר: אבל אפשר להתייחס לכלי שלא נסע?
יובל מלמד: עוד דבר שלא לוקחים בחשבון: בייבוא אישי של רכב, אחרי שבן אדם שחרר את הרכב הוא נוסע עליו, ולמשרד התחבורה אין שום מידע מה הוא עושה איתו.
יובל מלמד: אצלנו הכלי עובר בדיקה טכנית טרום מרוץ, ויש חובת דיווח של התאחדויות על תוצאות המרוצים, שהבן אדם אכן השתתף עם הכלי.
יובל מלמד: למשרד התחבורה אכן השתתף עם הכלי.
יובל מלמד: למשרד התחבורה אין מושג מה הוא עשה עם הכלי.
יובל מלמד: אפשר לדעת אם הוא התחרה או לא- -
אלכס מילר: אם הכלי עלה על הכביש אין לי שום בעיה, זה כבר כלי משומש.
אלכס מילר: אם הכלי לא עלה על הכביש- -
יובל מלמד: אני יכול לדעת.
יובל מלמד: זה בדיוק העניין – משרד התחבורה לא יכול לדעת אם הכלי נוסע או לא, ואני יכול לדעת.
יובל מלמד: אני יכול לדעת אם הבן אדם התחרט או לא.
מרב ישראלי: הוא רוצה שלא תאפשר למכור משהו שלא נעשה בו בכלל שימוש.
מרב ישראלי: זאת ההצעה.
אלכס מילר: אם אתה אומר לי, עליתי ולא מצא חן בעיניי – אני מקבל; אבל אם אתה הופך להיות צינור- -
מרב ישראלי: השאלה היא מה זה "שימוש".
מרב ישראלי: אז הוא יעשה מרוץ אחד.
שגיא שוורץ: ניתן לייבא כלים משומשים מראש.
שגיא שוורץ: דווקא עסקת האקראי שהכנסנו בהגדרה מונעת את הדבר הזה.
מני הסה: לרשות המכס יש הרבה ניסיון בתחום הייבוא האישי והמסחרי.
מני הסה: הבעיה היא בקביעת הסטנדרט מהו יבוא אישי.
מני הסה: ייבוא מסחרי יותר קל, אבל בקביעה האם זה ייבוא אישי או לא קביעת הסטנדרט היא מאוד בעייתית כי בן אדם אחד, כפי שאמר יובל, ירצה לייבא כל חודש ולהחזיק ארסנל של שלושים רכבים אצלו בבית, וזה עדיין ייבוא אישי.
אלכס מילר: אם הוא מחזיק – בסדר, אבל הוא לא יכול למכור אותם.
מני הסה: בסדר, כשמישהו מביא בייבוא אישי ולא קבענו סטנדרטים, והוא רוצה אחר כך למכור זה יכול להיות גם מכירות שאין להן אופי מסחרי.
מני הסה: יכול להיות גם דבר כזה.
מני הסה: השאלה היא מה יהיה הסטנדרט.
מני הסה: לדעתי, הוא גם ייקח אתכם לבתי משפט בסופו של דבר ויגיד, אין לי עסק למכירה, אני יכול לקנות רכב בארץ ולמכור אותו חופשי.
מני הסה: אני יכול לעשות את זה ברכבים משומשים, ואין לי עסק למכירת רכבים משומשים, למשל.
מני הסה: אני קונה בצורה אישית ומוכר.
קריאה: בייבוא- -
מני הסה: אני לא מדבר על ייבוא, אני מדבר על מכירה.
ניסים בנימין: אז אולי להטיל איזושהי הגבלה – שתי תחרויות או חצי שנה.
יובל מלמד: לא, אנחנו לא רוצים להגביל את האנשים.
אמציה גזית: מה פתאום, למה המצאות כאלה שלא קיימות בשום מקום בעולם?
מני הסה: לי נראה שככל שלא ייקבע סטנדרט - -
יובל מלמד: אני עבריין?
אלכס מילר: אנחנו לא ממציאים את הגלגל.
אלכס מילר: זה קיים בייבוא האישי בכלי רכב רגילים.
אלכס מילר: יש חוק על כלי רכב שמביאים אותם לישראל.
אלכס מילר: החוק קובע ששנתיים אתה לא יכול למכור רכב שייבאת אותו מחו"ל בייבוא אישי.
יובל מלמד: אז אנשים מוכרים בלי להעביר בעלות.
יובל מלמד: אנחנו רוצים להגיע למצב הזה?
יובל מלמד: אני בספורט המוטורי- - -
קריאה: אבל על אנשים עבריינים יש אכיפה.
יובל מלמד: זאת לא עבריינות.
יובל מלמד: הוא נותן למישהו לנסוע עליו אז זאת לא עבריינות.
יובל מלמד: אני לא הייתי רוצה שיירשמו למרוצים כלים תחרותיים שלא שייכים לאנשים שנוסעים עליהם ויתחיל פה בלגן שלם.
מני הסה: אבל זאת בדיקה שלך, יובל.
מני הסה: ברגע שאתה מפקח- -
יובל מלמד: אני הבאתי כלי תחרותי בייבוא אישי, ואני משאיל אותו לך – אני לא יכול להגיד לך לא לנסוע עליו.
יובל מלמד: אין חוק כזה.
מני הסה: הרי כל מי שנרשם לתחרות צריך לקבל אישור- - -
יובל מלמד: - - -
אלכס מילר: רבותיי- -
ניסים בנימין: - - - סנקציות לייבוא המסחרי עם recall והכול.
ניסים בנימין: אז הוא לא צריך בייבוא המסחרי.
ניסים בנימין: הוא באופן אישי יביא שניים-שלושה-ארבעה-חמישה בשבוע.
קריאה: - - - רוכבים וכל שלושה חודשים מחליפים אופנוע.
טל דרורי: אז שיהיה כל שלושה חודשים.
ניסים בנימין: אין בעיה.
ניסים בנימין: אז תגיד – שתי תחרויות או חצי שנה.
יובל מלמד: למה?
ניסים בנימין: כי אז כל מה שעשית פה לגבי המסחרי - - -
קריאה: מה קורה אם במרוץ הראשון הוא התרסק עם האופנוע והתעקמה לו כל השלדה, והוא צריך להביא אופנוע חדש?
קריאה: יחכה עוד שלושה חודשים?
טל דרורי: יש רשות, ויש לה שיקול דעת.
מרב ישראלי: אפשר לתת להם סמכות.
טל דרורי: תן לו שיקול דעת, למה לא?
יובל מלמד: החשש של כולנו נכון – החשש שלהם נכון, החשש שלנו נכון –על זה אין ויכוח.
יובל מלמד: יש לנו חשש שבעזרת הייבוא האישי אנשים יהפכו ליבואנים מסחריים.
יובל מלמד: אין לנו ויכוח על זה, נכון?
יובל מלמד: עכשיו אנחנו רק אומרים מה הסנקציות שאנחנו יכולים לעשות.
יובל מלמד: אני אומר, בסדר, גם אין לי בעיה עם סנקציות.
יובל מלמד: רק הבעיה היא שאני לא רוצה לייצר סנקציה שאין בה שום תועלת.
יובל מלמד: זאת אומרת שאם אני מגביל עכשיו בן אדם לא למכור את האופנוע שנה, אז אני שואל אתכם בתור אחד שהתחרה כמה שנים – אם אני עכשיו רוצה להכניס אופנוע – מעניינת אותי הסנקציה הזאת?
יובל מלמד: אז אני אמכור אותו בלי להעביר בעלות, כי אני מחר משוגע להביא אופנוע אחר כי בא לי עכשיו על מודל אחר, ואני אביא אותו, ואם אני לא אוכל להביא אותו בעצמי אני אביא אותו על שם מישהו אחר.
יובל מלמד: יהיה לי אופנוע אחר, אני אמכור את שלי בלי להעביר בעלות, וזה מה שיקרה.
יובל מלמד: את לא יכולה לעצור אותי.
יובל מלמד: ספורטאים הם כמו נרקומנים בתחום הזה.
יובל מלמד: הוא רואה דגם והוא קונה אותו.
יובל מלמד: זה לא מה שאתם חושבים בתחבורה.
יובל מלמד: זה שיגעון.
יובל מלמד: זה ספורט של שיגעון.
יובל מלמד: אז מה הטעם בסנקציות האלה?
יובל מלמד: הסנקציה הזאת תגרום לכך שהוא ייסע על אופנוע שהוא ייבא על שם השכן, שהוא ימכור את האופנוע שלו למישהו אחר שייסע על שם האופנוע שלו – מה הטעם בכל הסנקציה הזאת?
יובל מלמד: לא סיימתי.
יובל מלמד: מה הטעם בסנקציה הזאת?
יובל מלמד: אין בה כלום.
יובל מלמד: אין בה תועלת.
יובל מלמד: כי אני אסע על מה שאני ארצה ואני אמכור את האופנוע בשביל להציל את הכסף ולא אעביר בעלות.
ניסים בנימין: אם זה נכון מה שאתה אומר- -
יובל מלמד: זה נכון, בוודאי שזה נכון.
ניסים בנימין: זאת אומרת, אם אתה מגביל את זה לשתי תחרויות או לחצי שנה זה נורמלי.
יובל מלמד: אני מסביר שוב: אם אני מביא אופנוע, ואחרי חודש יצא דגם חדש ומשוכלל- -
מרב ישראלי: הפתרון הוא בהגדרה של המסחרי, שזה מה שאמרתי קודם.
יובל מלמד: המחשבה פה היא של תחבורה, ואנחנו לא במשרד התחבורה.
יובל מלמד: המחשבה צריכה להיות מחשבה של ספורט.
יובל מלמד: הספורט הוא דינמי, אנשים מחליפים, אנשים רוצים חדש.
יובל מלמד: לא ייצא מההגבלות האלה כלום, רק בלגן שלם במשרד הרישוי ובמשרד הספורט למי שייך מה ומי נוסע על מה.
תהילה ורון: סליחה, יש כאן מדיניות ייבוא ומכס.
תהילה ורון: יש כאן עוד גורמים שצריך לשמור עליהם.
אלכס מילר: כל אחד מסתכל על זה מהזווית שלו.
מרב ישראלי: השאלה היא אם אפשר למצוא מבחינתך הגבלה מינימלית כך שלפחות האדם האישי שיש לו הטירוף ימצא דרכים לעקוף את זה.
מרב ישראלי: אבל זה ימנע את הייבוא המסחרי שמתחזה לייבוא אישי.
יובל מלמד: מכיוון שאנחנו מסכימים שאנחנו רוצים שהייבוא האישי יהיה רק אישי אם הייתי יודע סנקציה כזאת הייתי שמח לומר- - -
אלכס מילר: אנחנו נקבע שלושה חודשים.
יעקב פרידברג: או התחרות.
אלכס מילר: ברגע שזה רכב משומש- -
קריאה: אם הוא חדש.
אלכס מילר: אתה יכול להביא רכב לתחרות שתתקיים בקיץ, לדוגמה.
אלכס מילר: הבאת אותו בחורף, ופתאום מודיעים לך שהתחרות בוטלה אז אתה מוכר אותו.
אלכס מילר: אני לא רוצה להיכנס לעניין של תחרויות כי אף אחד גם לא הולך לעקוב אחרי זה.
אלכס מילר: יש תחרויות פורמליות- -
יוסי ניסן: או תחרות או זמן.
אלכס מילר: שלושה חודשים זה מספיק.
אלכס מילר: אם תראו לנכון לעשות תיקון חקיקה בנושא הזה תביאו.
אלכס מילר: אני לא רוצה להיכנס לתחרות.
אלכס מילר: אף אחד מכם לא יבדוק על כל דבר ודבר כמה תחרויות הוא עשה.
אלכס מילר: שלושה חודשים – תאמינו לי, אין שום בעיה.
אלכס מילר: ייבאת רכב, הוא נמצא אצלך - -
אמציה גזית: יש בעיה.
אלכס מילר: אם אחרי שבוע ימים הלך האופנוע, והוא מושבת, תקנה אופנוע חדש ותמכור אותו אחרי חודשיים וחצי.
מיטל שרעבי: הכוונה היא רק לכלי תחרותי, אני מבינה.
מרב ישראלי: כרגע יש תוספת של הוראה לגבי הייבוא האישי: איסור מכירה של כלי תחרותי שיובא בייבוא אישי – שלושה חודשים, ממתי?
אלכס מילר: מרגע שמשתחרר מהמכס, לא?
אלכס מילר: רשות המיסים, אנחנו קובעים שמרגע שאתם משחררים כלי מהמכס מתחילה הספירה.
מני הסה: השחרור מפיקוח המכס נעשה על ידי היבואן.
מני הסה: זאת הבחירה שלו.
מרב ישראלי: איך אתם תדעו?
מרב ישראלי: מתי אתם מקבלים דיווח?
יובל מלמד: אנחנו מקבלים דרך מערכת מסלול.
יובל מלמד: אנחנו יודעים שהאישור נוצר.
מרב ישראלי: אז הם יודעים.
מרב ישראלי: זאת אומרת ביום שהיבואן משחרר אתם מקבלים על זה הודעה.
מרב ישראלי: אז זה תאריך שאפשר להסתמך עליו.
יובל מלמד: זה תאריך מצוין.
מיטל שרעבי: לא כדאי להשאיר לרשות שיקול דעת שבמקרים מיוחדים שיש לו פתאום תחרות- -
מרב ישראלי: אפשר לתת להם שיקול דעת.
מני הסה: ההגבלה היא על מכירה או על ייבוא?
מרב ישראלי: על מכירה.
אלכס מילר: יש שני סוגי כלים שאנחנו מביאים: יש כלי אחד שיש לנו אישור רישיון והיתר, ויש כלי אחד שצריך לעבור גם את הבדיקה שלכם.
מני הסה: כל הכלים עוברים בדיקה שלנו.
מני הסה: בודקים התאמה.
קריאה: הכוונה להסבה, לא?
אלכס מילר: לא, אתם אמרתם שיש כלים שאתה צריך לבדוק אותם גם בארץ.
מני הסה: את כולם.
אלכס מילר: כל כלי?
מרב ישראלי: כל כלי.
מני הסה: בחלק הם בודקים את ההסבה, וחלק הם בודקים את ההתאמה לתנאי רישיון הייבוא.
מני הסה: מה שהצהירו בהתחלה.
יוסי ניסן: זאת התניה.
יוסי ניסן: אתה לא יכול להנפיק רישיון אם בוחן כלי תחרותי נותן אישור שזה כלי תחרותי.
מרב ישראלי: אז אני מוסיפה את ההוראה הזאת וכן לתת להם שיקול דעת במקרים חריגים.
אלכס מילר: זה קיים ברישיון של משרד התחבורה?
ניסים בנימין: זה לא קיים כי אין תחרות שם, אבל זה נכון.
ניסים בנימין: כי אם באמת יש מישהו שמתחרה הרי הרשות יודעת, אז היא תהיה הגורם.
אלכס מילר: אז אין בעיה, אפשר לעשות ועדת חריגים.
מיטל שרעבי: אבל בנסיבות מאוד מיוחדות.
מרב ישראלי: יש אפשרות לתת אישור חריג.
תהילה ורון: מטעמים מיוחדים?
מרב ישראלי: כן, מטעמים מיוחדים שיירשמו.
מרב ישראלי: אני חוזרת לתוספת השנייה: בקשה לייבוא כלי תחרותי / כלי מנועי המיועד להיות כלי תחרותי / חלקי חילוף יבוא מסחרי.
מרב ישראלי: שוב – פרטי המבקש, פרטים לעניין כלי תחרותי – כלי מנועי המיועד להיות כלי תחרותי.
מרב ישראלי: כל פרטי הכלי, סוג וכולי; פרטים לעניין חלקי חילוף – כל הפרטים.
מרב ישראלי: מסמכים שיש לצרף – נא לסמן במקומות המתאימים ולפרט כנדרש.
מרב ישראלי: יש פה אישור עוסק מורשה או תאגיד, העתק תעודת זהות, הצהרת המבקש בנוסח המצורף, אישור מורשה חתימה בתאגיד, אישור על ניהול ספרים לפי חוק עסקאות גופים ציבוריים, ויש תוספת: "אישור על הפקדת ערבות בנקאית".
מרב ישראלי: זה הנוסח שהיה גם שם.
מרב ישראלי: אני מקריאה: "אישור על הפקדת ערבות בנקאית לטובת רשות המיסים בגובה הפרש מיסי היבוא שבין מיסי היבוא החלים על הכלי המנועי לאחר שיותאם להיות כלי תחרותי לבין מיסי היבוא החלים על אותו כלי מנועי כאשר הוא מסווג בפרק 87 לצו תעריף המכס".
מרב ישראלי: אם יש צורך בתיקון נוסח, אז כל עוד זה נוסח זה בסדר.
מרב ישראלי: הצהרת המבקש: אני החתום מטה – המבקש/ הורה המבקש (אם המבקש קטין או חסוי) מצהיר כדלהלן: כל הפרטים ותשובותיי בטופס זה הם נכונים ומלאים.
מרב ישראלי: אני מתחייב לקבל רישיון כלי תחרותי ולפעול על מנת שיירשם במרשם הכלים התחרותיים תוך 90 ימים מיום שחרורו של הכלי התחרותי מפיקוח המכס (אם מדובר בכלי תחרותי) ולעשות בו שימוש ככלי תחרותי בלבד.
מרב ישראלי: 3.
מרב ישראלי: יש פה תוספת: "אני מתחייב להמציא אישור עדכני בדבר שינוי מורשה חתימה במקרה של תאגיד".
מרב ישראלי: זה משרד המשפטים מוסיף, מיטל?
מיטל שרעבי: פשוט בסוף יש אישור שעורך דין או רואה חשבון של התאגיד צריך לאשר בכל פעם שחתמו בפניו על בקשה.
מיטל שרעבי: זה משהו שנראה לנו קצת לא סביר במקרה שכל פעם הוא רוצה לייבא.
מיטל שרעבי: אז מספיק שיינתן אישור בפעם הראשונה, ואם אנחנו מרגישים מדי פעם שאנחנו רוצים פעם בשנה אז תהיה לנו אפשרות לבקש.
מרב ישראלי: 3 הופך ל-4 אם מדובר בכלי מנועי המיועד להיות כלי תחרותי – (א) אני מצהיר כי הכלי המנועי מיועד ומתאים להסבה להיות כלי תחרותי ואני מתחייב להסב אותו להיות כלי תחרותי ולקבל רישיון כלי תחרותי תוך 6 חודשים מיום שחרורו מפיקוח המכס ולעשות בו שימוש ככלי תחרותי בלבד; סעיף (ב) יורד, ו-(ג) הופך ל-(ב).
מרב ישראלי: (ב) ידוע לי כי היה ולא אמלא אחר התחייבויותיי ולא אקבל רישיון כלי תחרותי תוך 6 חודשים מיום שחרורו של הכלי המנועי המיועד להיות כלי תחרותי מפיקוח המכס, תחולט הערבות שהופקדה; (ג) ידוע לי שלא יהא ניתן לרשום את הכלי המנועי ככלי רכב לפי פקודת התעבורה.
מרב ישראלי: 4 הופך ל-5. 5.
מרב ישראלי: אני מתחייב לדווח בכתב לרשות המוסמכת על כל פגם או תקלה ביצורו של דגם כלי מנועי או דגם כלי תחרותי שיפורסמו על ידי יצרן הכלי המנועי או הכלי תחרותי , בסמוך למועד שבו יוודע לי על הפגם או התקלה, כאמור.
מרב ישראלי: אני מוסיפה פה: "ולפעול לפי הוראות הרשות המוסמכת".
מרב ישראלי: 5 הופך ל-6: 6.
מרב ישראלי: אני מצהיר ומתחייב כי חלקי החילוף תואמים וישמשו כלים תחרותיים בלבד ומתחייב לציין בחשבונית המכירה את מספר הרישוי או מספר השילדה של הכלי התחרותי שעבורו נמכרו החלפים (אם מדובר בחלקי חילוף).
מרב ישראלי: 6 הופך ל-7: 6.
מרב ישראלי: יש פה חתימות ואישור של עורך דין או של רואה חשבון.
מיטל שרעבי: אולי את האישור של העורך דין אפשר להשמיט לגמרי.
מיטל שרעבי: בבקשה פעם ראשונה יש סעיף שאומר שצריך להמציא אישור על מורשה חתימה.
מיטל שרעבי: זאת אומרת לא צריך שזה יהיה פורמט בתקנות.
מיטל שרעבי: אם נבקש אישור עדכני אז גם ננחה אותו שאנחנו רוצים אישור של עורך דין.
מרב ישראלי: אבל כאן יש אישור שמורשה החתימה הוא מורשה החתימה.
מיטל שרעבי: זאת חתימה של עורך דין וכתוב: "וחתמו בפניי על בקשה זו".
יעקב פרידברג: למה צריך את זה?
מיטל שרעבי: לכן אני מבקשת למחוק את זה.
מיטל שרעבי: יעקב פרידברג: כמו שאני מבין את זה, בפעם הראשונה כן צריך את זה?
יעקב פרידברג: אז מה ההבדל בין הפעם הראשונה לבין פעמים אחרות?
מרב ישראלי: כי את כתבת ב"אישורים שיש לצרף": אישור מורשה החתימה בתאגיד בנוסח המצורף, אם מדובר בתאגיד.
מרב ישראלי: אז בעצם את אומרת שהאישור הזה מייתר את החתימה פה?
מרב ישראלי: זה מה שאת אומרת?
מרב ישראלי: את תבדקי שהחתום פה על זה מי שהוא באישור.
מיטל שרעבי: בדיוק.
מרב ישראלי: זה עושה לך יותר קל, אבל לא משנה.
מרב ישראלי: אז כל האישור מחוק.
מרב ישראלי: אישור מורשה החתימה ייתן לך תשובה על זה.
אלכס מילר: אני רוצה לאשר את התקנות עם כל התיקונים ועם כל התוספות.
שגיא שוורץ: דבר אחד שלא מצא את הביטוי בתקנה ודיברנו עליו קודם זה לוחות זמנים לאישור או לדחיית הבקשות לכל יבואן.
מרב ישראלי: כל הגבלה, בטח של שבעה ימים, תהיה לא סבירה.
מרב ישראלי: זה צריך להיות זמן סביר.
יהודית גידלי: 30 יום?
אלכס מילר: מה קורה באמת, משרד הספורט, עם נושא ההגבלות של הזמנים?
מרב ישראלי: איזה בדיקות זה דורש ממך, ואם יגבילו אותך בזמן תהיה לך בעיה.
מרב ישראלי: כי לפעמים מבקשים עוד מסמכים, ועד שמגיעים המסמכים- -
יהודית גידלי: מרגע השלמת הבקשה – כמה זמן הוא צריך לתת לי תשובה.
שגיא שוורץ: אם אני רואה חלק באינטרנט ורוצה להזמין אותו, מן הסתם הוא לא יהיה שם עוד מספר ימים.
מרב ישראלי: ימים זה לא- -
שגיא שוורץ: בדרך כלל הוא לא יהיה שם עוד מספר שעות, שלא לדבר על ימים.
מרב ישראלי: זה לא יעזור, כי תוך מספר שעות הוא לא ייתן לך אישור.
שגיא שוורץ: אבל עדיין אפשר להזמין אותו להגיש את הבקשה כאשר המייבא לוקח את הסיכון על עצמו.
שגיא שוורץ: אבל צריך מספר ימים מוגבל לאישור הבקשות או לדחייתן.
אלכס מילר: מה באמת קורה עם הדבר הזה?
מיטל שרעבי: מוקדם לקבוע עכשיו- -
מרב ישראלי: זה גם מאוד תלוי בעומס.
אלכס מילר: למשרד התחבורה יש מנגנון כזה?
תהילה ורון: במשרד התחבורה זה תוך 21 ימים.
יובל מלמד: בעניינים של חלפים משרד התחבורה מגיב תוך 14 יום.
אלכס מילר: זאת הגדלת ראש שלהם, לא?
תהילה ורון: לפי צו ייבוא חופשי יש להם 21 ימים.
תהילה ורון: זה שהם נותנים את זה לפני הזמן אין בעיה.
תהילה ורון: משרד התחבורה זה חריג – בכל שאר המשרדים האחרים זה 14 יום.
טל דרורי: אז בואו ניישר קו עם 14 יום.
שגיא שוורץ: אני רוצה לחדד את זה עוד יותר: כלי שהשתתף במרוץ ונשבר לו חלק, וכרגע ביצע הזמנה, והמרוץ הבא הוא בעוד שבועיים – מה עושים?
אלכס מילר: לדעתי, אם זה קיים אז צריך גם להיכנס לכאן אם יש מי שמעוניין- -
מרב ישראלי: זה צריך להיות מיום שהושלמה הבקשה.
אלכס מילר: יש לך נוסח של משרדים: 14 ימי עסקים, לפי הנוסח של צו ייבוא חופשי.
אלכס מילר: הכול כתוב.
תהילה ורון: הנוסח בצו ייבוא חופשי זה מהיום שהוגשו כל המסמכים.
אלכס מילר: הכול קיים, לא צריך להבדיל.
מרב ישראלי: אז אתם אומרים שתשובה תינתן בתוך 14 ימי עסקים.
אלכס מילר: מרגע השלמת הבקשה.
תהילה ורון: מיום הגשת כל המסמכים.
יהודית גידלי: השלמת הבקשה.
מרב ישראלי: בסדר, אז ניסחת.
תהילה ורון: זה לא בדיוק - - - זה המסמכים הנלווים.
אלכס מילר: אנחנו עוברים להצבעה על כל התקנות.
אלכס מילר: הצבעה בעד התקנות – רוב נגד – אין נמנעים – אין התקנות אושרו.
אלכס מילר: התקנות אושרו פה-אחד סופית.
אלכס מילר: אין ספק שהנושא הזה דורש גם בדיקה, ועל כך נקיים ישיבה במושב החורף של הכנסת לראות איפה הדברים מתקדמים, איפה אנחנו עומדים, לראות האם יש צורך בתיקונים.
אלכס מילר: כל הסיפור הזה היה בשביל שכל העסק הזה ייצא לדרך, לא בשביל לצאת ידי חובה שיש משהו בישראל שמיישר קו עם החוקים שקיימים מחוץ לישראל, אלא שזה באמת יוצא לדרך.
אלכס מילר: כך גם הפנייה לכל מי שמתעסק בתחום הזה: רבותיי, תתחילו להעביר את העולם הזה לעולם שכתוב בחוק.
אלכס מילר: אני גם פונה למשטרה: עד היום לא היו תקנות ולא חוק.
אלכס מילר: הפיקוח היה בחצי עין סגורה.
אלכס מילר: במקום שהיה חריג מסוכן – הייתם עובדים שם.
אלכס מילר: מהיום והלאה כשכבר יש חוק אתם צריכים להקפיד על כך שכל מה שהוא לא חוקי צריך להיות שם גם אם מבחינת
אלכס מילר: כם אתם צריכים להחמיר בענישה.
אלכס מילר: אם יש צורך בתיקון החקיקה בנושא הזה – תביאו, אין שום בעיה, אנחנו נתמוך.
אלכס מילר: עבדנו כאן במשך חמש שנים בשביל לחוקק כאן חוק, עשינו תיקונים, ואנשים הלכו לפשרות.
אלכס מילר: אני מברך את כל המשרדים שעשו את העבודה.
אלכס מילר: אין פה שום דרך שכל הנושא הזה יהיה פה לא חוקי.
אלכס מילר: ברגע שקבענו צריך ליישר קו.
אלכס מילר: זה גם כל הארגונים שמתעסקים במרוצים, בייבוא וכדומה.
אלכס מילר: יש חוק – תיישרו קו עם החוק.
אלכס מילר: תודה לניסים ולכולם – כל מי שמתעסק כאן בסוגיות האלה – על הייעוץ, על התמיכה ועל העידוד ועל הדחיפה.
אלכס מילר: אין ספק שבלעדיכם לא היינו יכולים לעשות את זה.
אלכס מילר: כל אחד בתחומו, שמכיר את זה מהעולם המקצועי, תרם ונתן גם לפניי.
אלכס מילר: אני מאמין שבתקופה שלי ניסינו לזרז ולקדם את התקנות.
אלכס מילר: משרד הספורט, יש לכם עבודה מאוד קשה עכשיו.
אלכס מילר: להכניס את זה בצורה של חוק זה היה חצי הדרך – עכשיו זה עניין של מתקנים ובדיקות.
אלכס מילר: אתם נבחנים בתחום חדש מבחינתכם – מתן רישיונות.
אלכס מילר: אתם הולכים להתעסק בייבוא ובעולם לא פשוט, ועל זה תיבחנו בסופו של דבר.
אלכס מילר: אם התחום הזה ייצא לדרך או אם תצליחו להרים את זה – הצלחנו להביא שינוי ניכר בישראל בתחום מסוים, ואני מקווה שגם בתחומים אחרים.
אלכס מילר: תודה רבה לכולם.
אלכס מילר: אם מישהו רוצה להתייחס, בבקשה.
יוסי ניסן: אני רוצה לומר תודה לכל המשרדים שהיו שותפים לעשייה הזאת; לך באופן אישי על הדחיפה שלך – באמת הגעת להישג.
יוסי ניסן: זוכרים מי שהיה האחרון – ויש לך הזכות; למרב שעשתה עבודה אדירה, למנהלת הוועדה, לכל העובדים ברשות.
יוסי ניסן: באמת יש לנו משימה מאוד גדולה להעמיד את מדינת ישראל בשורה הראשונה עם מדינות נאורות ומתפתחות.
יוסי ניסן: אין סיבה שספורט מוטורי לא יהיה כאן חלק.
יוסי ניסן: אפילו בבעיה של הביטוח שנתקלנו בה שלא נמצא בה מבטח, אני מקווה שאנחנו מגיעים לפתרון.
יוסי ניסן: אנחנו מסייעים גם לארבע ההתאחדויות שמדינת ישראל הכירה בהן, ומחר תיערך פגישה עם חברת "הראל", ואני מקווה שנמצא את הדרך לגרום לכך שיהיה גם ביטוח הולם.
יוסי ניסן: אנחנו עובדים במקביל על מציאת מסלולים מתאימים, גם סגורים.
יוסי ניסן: תודה רבה לכולם.
אלכס מילר: אני כבר פונה אליכם שבתחרות הפורמלית והמסודרת הראשונה אנחנו נעשה את זה יחד עם ועדת החינוך.
אלכס מילר: יהודית מקדימה, מרב מאחורה, - - - באמצע, ואני עם הדגלים.
אמציה גזית: השאלה אם זה יהיה פורום של פה אחד או יהיו עוד כמה חברים.
אלכס מילר: אל תדאג.
אלכס מילר: תודה רבה לכולם ובהצלחה.
אלכס מילר: ניפגש.
אלכס מילר: אנחנו בתאריך 23.5.2011, י"ט באייר תשע"א, ואנחנו בנושא הצעה לסדר היום (דיון מהיר): שביתה בבתי ספר בפקיעין של חבר הכנסת חמד עמאר.
אלכס מילר: אנחנו נפתח בישיבה.
אלכס מילר: נשמע כאן את כולם.
אלכס מילר: יש לי כאן רשימת דוברים של חברי כנסת ומשרד החינוך ומועצת פקיעין.
אלכס מילר: חוץ מזה רבותיי, מי שרוצה להתייחס יעביר לי פתק עם שם ושם משפחה, וכמובן במגבלת הזמן אנחנו ננסה לאפשר את זכות הדיבור.
אלכס מילר: אז בבקשה, חבר הכנסת עמאר, בוא תפרט לנו את הבקשה שלך ואת הסיפור, וכך אנחנו נתקדם.
חמד עמאר: קודם כל אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה שראה את חשיבות הנושא וזימן דיון במהירות האפשרית.
חמד עמאר: הגשנו בקשה רק בשבוע שעבר, וכבר בתחילת שבוע זה יש לנו דיון בוועדה.
חמד עמאר: אני רוצה לברך את המועצה המקומית פקיעין, תושבי פקיעין, וועד ההורים של פקיעין, משרד החינוך, חבריי חברי הכנסת סעיד נפאע וחנא סוויד.
חמד עמאר: קודם כל אדוני יושב הראש, ההצעה לסדר הגשתי אותה, הדבר החשוב ביותר שעמד לפני זה השביתה שמתקיימת היום בפקיעין בימי שבת, קרוב לחודש ימים, ארבעה שבועות רצוף, ימי שבת הילדים לא לומדים.
חמד עמאר: אנחנו לקראת סוף השנה, יש מבחנים, יש מבחני בגרות.
חמד עמאר: המצב לא תקני וזה רק פוגע בתלמידים שלנו, בתלמידי פקיעין וזה פוגע ביישוב ובהתקדמות של היישוב.
חמד עמאר: זו הנקודה החשובה ביותר.
חמד עמאר: הנקודה השנייה, אני רוצה להבהיר לכולם, אני בחיים לא יפגע בפולחן דתי של מישהו.
חמד עמאר: חשוב לי מאד שכל מי שמאמין במשהו ויש לו פולחן דתי, שיקיים את הפולחן הדתי ויגיע למקומות הקדושים שלו ביום שהוא רוצה, וזה דבר גם שרציתי להבהיר לכולם, שאני לא נגד אף אחד.
חמד עמאר: פשוט, אני עם הצדק ועם מה שצריך להיות ואיך אני מקדם את הדברים להחזיר את הילדים לבית ספר.
חמד עמאר: אני ערכתי בדיקה, אדוני יושב הראש, אני לא באתי ויזמתי את ההצעה לסדר בלי שאני עורך בדיקה ובודק את הנושא בעצמי.
חמד עמאר: בדקתי בפקיעין והתברר לי שיש שלושה בתי ספר בפקיעין.
חמד עמאר: יש שני בתי ספר יסודיים בפקיעין, אחד בית ספר יסודי א', שיש בו קרוב ל-300 תלמידים, 298 תלמידים, זה בדיוק.
חמד עמאר: אפס תלמידים נוצרים, אפס תלמידים מוסלמים.
חמד עמאר: בעצם כל התלמידים בבית ספר יסודי א' זה דרוזים.
חמד עמאר: בבית ספר יסודי ב', אדוני יושב הראש, יש 224 תלמידים ---
קריאה: 300.
חמד עמאר: סליחה, יש 224 תלמידים דרוזים ועם מוסלמים זה יוצא 234 תלמידים.
חמד עמאר: יש 109 תלמידים נוצרים, יש בבית ספר 343 תלמידים באופן כללי.
אלכס מילר: רגע, לא הסתדרו לי הנתונים.
אלכס מילר: אתה אמרת בסך הכל 334 תלמידים.
חמד עמאר: 343 תלמידים.
אלכס מילר: בסדר, 343 לא משנה.
חמד עמאר: 234 זה דרוזים ומוסלמים, ביחד.
אלכס מילר: כמה דרוזים.
חמד עמאר: 224.
אלכס מילר: לא, רק דרוזים כמה?
חמד עמאר: רק 10 תלמידים מוסלמים ו-109 תלמידים נוצרים.
חמד עמאר: בית הספר השני, בית ספר תיכון, זה בית ספר מקיף, חטיבת ביניים ותיכון.
חמד עמאר: יש בו 282 תלמידים דרוזים.
חמד עמאר: 482 תלמידים דרוזים.
חמד עמאר: יש פה תלמיד אחד מוסלמי, ויש 28 תלמידים נוצרים.
חמד עמאר: באופן כללי יש בבית הספר 511 תלמידים.
חמד עמאר: זה הנתונים שיש בבתי הספר, שלושת בתי הספר.
חמד עמאר: וכאן יש לי טענות קשות מאד למשרד החינוך.
חמד עמאר: כשאני אומר קשות מאד, אני אומר – לא יכול להיות מצב שיישוב מעורב, בבית ספר אחד אין אפילו תלמיד נוצרי אחד.
חמד עמאר: אין שילוב.
חמד עמאר: אין אינטגרציה, אין חלוקה לפי אזורים.
חמד עמאר: ואני לא יודע איפה היה משרד החינוך, אדוני יושב הראש, שהוא רואה מצב שהולך ומתפתח לכיוון הזה.
חמד עמאר: זו הנקודה הראשונה.
חמד עמאר: והנקודה השנייה, אדוני יושב הראש, גם נגד משרד החינוך, ואני לא יודע אם למועצה יש יד בנושא, אבל אני פונה למשרד החינוך – לא יכול להיות מצב ש-81% מהתלמידים הנוצרים שמסיימים את היסודי, נושרים והולכים לבתי ספר נוצריים באזור.
חמד עמאר: לא יכול להיות מצב כזה שהיישוב, אותו תלמיד נוצרי, מנצל, אני אומר מנצל באותו משפחה, מנצל את היישוב בלימודים בבית ספר יסודי.
חמד עמאר: כי אותו ילד לא יכול לנסוע לבד ליישוב הקרוב.
חמד עמאר: ובתיכון ובעל יסודי לא משאירים את הילדים שלהם שם.
חמד עמאר: משרד החינוך נרדם.
חמד עמאר: נרדם.
חמד עמאר: וכאן הבעיה שלנו.
חמד עמאר: כשאני אומר משרד החינוך נרדם, משרד החינוך היה צריך לעשות בדיקת בית כאן, ולראות מה קורה.
חמד עמאר: ואני יודעת, גברתי, שאת ביקרת בפקיעין לא לפני הרבה זמן.