GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ציון גז: אז אתמול עשינו יחד עם קיסריה, אתמול נמל קיסריה אירח את אמני עין הוד והיה אירוע יוצא מן הכלל, המוני ישראל הגיעו, עמדו בתור בקופה והתברכנו בזה.
ציון גז: האירוע היה אמור להיות בשבת שעברה, אבל עקב מזג האוויר דחינו אותו ואתמול היתה הצלחה מסחררת.
אלכס מילר: אז זה תשתיות.
אלכס מילר: מה הלאה?
ציון גז: אנשים.
ציון גז: זה חשוב.
ציון גז: כל אלה שנותרו ללא קורת גג, השלב הראשון בשבת, המועצה האזורית מצאה פתרונות בבית הארחה בנחשולים, חלק מצאו פתרונות כאן בתוך תחומי הכפר, אצל משפחות וכיוצא בזה, ולאחר מכן ניתנו שני מסלולים של פתרונות.
ציון גז: פתרון אחד למי שביתו כאן, שהוא הבעלים שלו והוא גר בבית שלו, קיבל אפשרות לשכור דירה למשך 24 חודש, עד שהוא גומר תכניות, בונה, וחוזר לבית מגוריו.
ציון גז: מי שגר בשכירות, למשל הקבוצה כאן באכסניה או במקומות אחרים פה, יש לנו גם שיקולים של עמידר ששימשו גם לקליטת עולים בתחילת דרכם, קיבל 3 חודשי שכירות כגישור, עד שהוא ימצא פתרון.
יהודית גידלי: אתה אומר מקבל, ממי?
ציון גז: מהאוצר.
ציון גז: הכספים הועברו.
ציון גז: ישר ביום ראשון או שני מבחינת כסף לדברים ראשוניים, האוצר העביר 2,500 שקל לנפש, לכל מי שביתו נפגע.
ציון גז: זאת אומרת ישבו כאן ונתנו צ'קים, ואלה לא היו דיבורים, אלה היו מעשים.
ציון גז: אני חייב לציין.
ציון גז: הליווי בתחילת הדרך היה חם וגם הוכיח את עצמו.
ציון גז: כרגע אנחנו נמצאים בבעיה הכי מרכזית.
ציון גז: לכל מי שהיה ביטוח חסר או לא היה ביטוח, איך הוא משקם את הנזק שנגרם לו.
ציון גז: כאן אני רואה שיש איזה שהוא תהליך של דו שיח עם מוסדות המדינה, פקידי האוצר היו כאן גם כדי לאמוד מקרוב את הנזקים, ואני מקווה שיימצא פתרון משותף.
ציון גז: בנושא הירוק, לאחר השרפה משרד החקלאות מינה אגרונום שליווה כאן את כל העצים, עבר עץ עץ בתוך הכפר, סימן מה מיועד לגיזום, מה מיועד לכריתה ואם אתם רואים כאן למשל את שני הדקלים האלה עם סרט הסימון הירוק, אלה עצים שנועדו לגיזום, אז התחילו, לא סיימו.
ציון גז: כל השורה של העצים ליד, הם אמורים להיכרת.
ציון גז: האגרונום הוא ירוק ונהג בזהירות, על מה שאפשר לשמור, לשמור, אבל מצד שני יש מקומות שזה גם היווה ממש סכנה.
ציון גז: למשל השביל של הולכי הרגל, של הילדים,  היו שם עצים ענקיים, הילדים היו הולכים בין עצים לתחנת ההסעה וחוזרים דרכם והיום זה היווה קצת בעיה וטיפלנו בזה.
ציון גז: כתוצאה מהאירוע יש שני דברים שאנחנו, כהנהלת הכפר, עוסקים בהם כרגע.
ציון גז: אחד זה לחשוב על פתרון טוב, מה עושים עם יצירות וחפצי אמנות בעת אירוע כזה.
ציון גז: יש פתרון זמני כרגע בהיכל התרבות שנבנה בחוף כרמל, שיכול להיות שאליו נצטרך לשנע את זה, או לבנות כאן איזה שהוא חדר, מן ממ"ד כזה שיוכל לשמור את העניין הזה, או ללמוד קצת ממוזיאון ינקו מה הכי טוב אצלכם.
ציון גז: דבר נוסף, שהולכים, בסיוע של משרד החקלאות ופיתוח הכפר, לעשות מבצע, להטמין את כל התשתיות העיליות פה בכפר.
אלכס מילר: מבחינת יצירה, איפה אנחנו עומדים בהיבט של החזרים ובטיפול במה שנפגע.
אלכס מילר: יש דברים שצריך לשפר?
אלכס מילר: איך זה עובד?
ציון גז: הבית שראינו בכניסה.
ציון גז: היתה איזה שהיא כתבה ביום חמישי האחרון בטלוויזיה.
ציון גז: כל הבית נשרף, הסטודיו במזל גדול נותר שלם עם הציורים.
ציון גז: אנחנו כרגע העמדנו לציירת את בית התרבות פה, היו קורס קצינים של משטרת ישראל שבאו ליום התנדבות והם הגיעו, הם עזרו לה להעביר את הציורים, לתלות אחר כך, לנקות מה שצריך והיא חזרה ליצור מחדש.
ציון גז: רעיה, את יכולה לספר קצת על המוזיאון שלך?
רעיה זומר טל: כן.
רעיה זומר טל: אני מאוד שמחה שאני מהווה דוגמה לכפר, אבל אני ממש לא מרגישה שאני יכולה להיות דוגמה.
רעיה זומר טל: האמת היא שזאת השריפה השלישית ב-12 השנים האחרונות.
רעיה זומר טל: היתה שרפה מאוד גדולה ב-98' שכילתה את הצד השני של הכפר, הפעם נפגע הצד האחר.
רעיה זומר טל: אז היה נזק לבתים, זה רק לא הגיע לאזור הזה, הוא הגיע לצד ההוא.
רעיה זומר טל: בשני המקרים שהאש התקרבה התחילו דיונים בקרב ההנהלה, משפחת ינקו, מה עושים.
רעיה זומר טל: בפעם הקודמת התקבלה החלטה להוריד את כל העבודות, קיבלנו בזמנו, בשיתוף המחלקה למוזיאונים, אישור מיוחד להגיע לתוך הכפר, להיכנס, עם ליווי של משטרה, הורדנו ושמנו הכל במחסן.
רעיה זומר טל: אני לא יודעת לגבי אמנים חיים, אבל צריך לזכור שכאשר מדובר על אמן שהוא לא חי, כשמורידים את העבודות שלו ומורידים בדרך שבה אנחנו הורדנו, נגרם נזק.
רעיה זומר טל: בפעם הקודמת נגרמו נזקים לעבודות נייר.
רעיה זומר טל: הפעם ההחלטה היתה להוריד רק חלק מהעבודות, מה שאנחנו יכולים להניח בצורה מסודרת.
רעיה זומר טל: אנחנו עשינו שיפוץ לפני כמה חודשים, לקח לנו שבוע ימים להוריד את העבודות בצורה רצינית.
רעיה זומר טל: זאת אומרת להוריד עבודה עבודה, לעטוף אותה, להניח אותה, ולא בדרך שבה אנחנו הורדנו פה במשך עשרים דקות, מהר מהר, לזרוק את הכל למחסן.
רעיה זומר טל: מאחר ולא הורדנו את הכל, באמת הצלחנו להניח את הדברים שבצורה כזאת שלא נגרם נזק.
רעיה זומר טל: למרות כל זאת היתה פה רסטורטורית ועברה על כל העבודות, כי למרות שהן היו סגורות והכל, בכל זאת נכנסו חלקיקי פיח מיקרוסקופיים שהם בעלי קורוזיה שלאורך זמן אוכלים את ציפוי השמן.
רעיה זומר טל: למרות כל זאת, אנחנו התחלנו לעשות תהליך של ניקוי על כל האוסף.
רעיה זומר טל: זה תהליך יקר מאוד.
רעיה זומר טל: אני לא יודעת מה היה קורה במחסן הזה אם האש היתה נכנסת לתוך המוזיאון.
רעיה זומר טל: למזלנו באמת המוזיאון הוא מבנה מאוד מסיבי והאש רק פגעה בתשתיות ולא נכנסה, למזלנו, לתוך המוזיאון.
רעיה זומר טל: בכל זאת כרגע אנחנו מנסים לגבש נהלים, אני מתייעצת גם עם מוזיאונים אחרים ואנחנו מנסים לגבש תכניות...
רעיה זומר טל: אני רוצה להעלות נושא נוסף, כשמדובר על נזקים, וזה נושא של נזקים עקיפים שממשיכים גם היום, וזה נזק שיש לנו עם מבקרים.
רעיה זומר טל: נזקים עקיפים זה מה שאנחנו חווים היום מהזמן של השרפה.
רעיה זומר טל: למשל  אנחנו במוזיאון ב-7 בדצמבר ועד ה-8 בדצמבר היה אמור להיות הפסטיבל השנתי שלנו, שאנחנו מקיימים, שכמובן בוטל, כל השתלמויות המורים של חנוכה בוטלו.
רעיה זומר טל: זאת אומרת מראש היה נזק של כמה עשרות אלפים, אבל בזה לא די, מאז השרפה הקהל הרגיל שלנו, הקהל שמגיע לעין הוד ליום, לא מגיע.
רעיה זומר טל: והבעיה הזאת קיימת לא רק במוזיאון, היא קיימת גם בצימרים, גם בשאר הגלריות, אנשים מגיעים לפה המונים, אבל זו תיירות שמגיעה, תיירות אסון, באים לראות בתים שרופים.
רעיה זומר טל: זה לא קהל שנכנס למוזיאונים, זה לא קהל שישן בצימרים, זה לא קהל שנכנס לגלריות וזה תהליך שנמשך כבר די הרבה זמן.
רעיה זומר טל: אתמול, בזמן שעין הוד התארחה בקיסריה,  אנחנו עשינו פה אירוע במוזיאון של להחזיר את הצבע ובאמת הגיע קהל, לא בכמויות שאנחנו רגילים אבל הגיע וזו פעם ראשונה מזה לדעתי חמישה או שישה שבועות שאנחנו מצליחים לראות איזה שהיא תנועה פה של אנשים.
רעיה זומר טל: אנחנו מאוד מודאגים, אנחנו עובדים בשיתוף עם עמותת התיירות שלנו והם עובדים עם משרד התיירות, ולפחות מבחינת משרד התיירות, הם יצאו עם איזה שהוא קול קורא לכל משרדי הממשלה, לעשות את כל ההשתלמויות פה, אבל עד היום אנחנו לא קיבלנו אפילו הזמנה אחת.
רעיה זומר טל: לעומת זאת, כל הפעילויות שתוכננו, או כמעט כל התכניות שתוכננו, ברמה של ימי השתלמות, ימי כיף, ימי גיבוש, בוטלו.
אלכס מילר: מה הסיבה שהם בוטלו?
רעיה זומר-טל: אף אחד לא אומר את הסיבה האמיתית, כולם אומרים איזה שהיא סיבה אחרת.
אלכס מילר: אבל היתה תמונה אחרת לפני זה?
רעיה זומר-טל: בוודאי.
רעיה זומר-טל: הפעילות אצלנו היא ברמה של בממוצע שתי קבוצות ליום.
אלכס מילר: של משרדים שונים?
רעיה זומר-טל: זה גם ברמה של בתי ספר, גם ברמה של השתלמויות, גם ברמה של צים, נגיד, שעושים יום כיף.
רעיה זומר-טל: אנחנו עובדים מול סוכני נסיעות, משרדי נסיעות ששולחים ואנחנו עומדים על גל ביטולים.
רעיה זומר-טל: למשל היתה פעילות שהיתה מתוכננת יחד עם המוזיאון של תיבות הנגינה, אנחנו מיד התארגנו ואמרנו לו 'תביא כמה תיבות נגינה אצלנו, ניתן לך חלל, תעשה איזה שהיא הפעלה, כולם יבינו שזה לא המוזיאון', אבל משהו, וכל הפעילות הזו בוטלה, למרות שאמרנו לסוכנת שזה לגמרי לא לעניין דווקא את הפעילות הזאת ושהבן אדם זקוק לפרנסה ואנחנו זקוקים לזה, הכל בוטל.
אלכס מילר: מה קורה במשרד התרבות, אתם מכירים את התופעה של הביטולים?
שלומית נמליך: כן, בוודאי.
רעיה זומר -טל: אני חייבת לציין שיתוף פעולה יוצא מן הכלל עם המחלקה.
שלומית נמליך: מה המשרד יכול לעשות לטובת הדבר הזה?
אלכס מילר: אם יש משהו שקשור אליכם ולמוזיאונים, אתם יכולים לעשות איזה שהוא---
שלומית נמליך: לא, בדרך כלל את השיווק עושה המוזיאון לעצמו ואנחנו לא מעורבים בקטע הזה---
אלכס מילר: אבל בדקתם את זה?
רעיה זומר-טל: אני יודעת שעידית אמרה שהיא תוציא איזה שהיא פנייה לחוזר מנהל כללי.
שלומית נמליך: כן.
שלומית נמליך: אל"ף, חוזר מנהל כללי זה בסמכות של משרד החינוך, אבל נניח שהיא תוציא, עד שזה יכה גלים ועד שזה יעורר, עוברים שבועות ובאמת ביקורים שהוזמנו לפני השרפה בוטלו.
שלומית נמליך: זה העניין ואין לזה שום הסבר הגיוני.
אלכס מילר: אבל דברים כבר חזרו לעצמם, לא?
אלכס מילר: אנחנו לא בשיפוצים או משהו.
ציון גז: בימים של השרפה, זה היה חופשת חנוכה, זה אחד מהפיקים הכי גדולים של המוזיאון ושל הכפר.
ציון גז: באותו מועד, למשל, יש השתלמות של מורים.
ציון גז: יש לנו סימול השתלמות שהכפר מנהל כאן, כמובן שההשתלמות הזאת בוטלה, אלה 25-30 מורים שהיו אמורים אחד, לישון בצימורים, שניים, לאכול, ואמנים שנפגשים, אבל אחד הדברים שהיינו מאדו רוצים להגיע איתם, ואני אתן לכם דוגמה, בשבוע שעבר היו כאן מיקבי רמת הגולן, את סיכום השנה שלהם הם עושים עכשיו בעין הוד.
ציון גז: אלה הדברים שיכולים להניע את המערכות האלה מחדש פה.
ציון גז: זאת אומרת, לחכות בשער שמישהו ייכנס, זה לא מביא לי, ותיירי השרפות האלה, שאומרים 'וואו, הבית הזה נשרף', 'יוא, הבית הזה נשרף', הוא בא, עשה וי למצפון שלו, ואנחנו לא יוצאים מזה נשכרים.
ציון גז: זאת אומרת, אם לא באו לאמן לסדנא, לא רכשו משהו, לא היו אצלו בהשתלמות, זו האבדה הכי גדולה כרגע.
מילר: מה הסיבה?
מילר: אם הכל חזר לקדמותו?
מילר: כמעט הכל עובד?
רעיה זומר-טל: היה ריאיון עם עוז אלמוג, הסוציולוג, ביום חמישי, והוא אמר שיש רתיעה.
רעיה זומר-טל: אנשים לא רוצים להגיע למקום שנשרף בקטע של פאן.
רעיה זומר-טל: יש אנשים שיבואו בשביל לראות.
לירון וייס: נראה לי שהם פשוט לא יודעים שרוב הכפר הוא תקין, כמוני, אני חשבתי שאנחנו נגיע ויהיה חצי הרוס, אז הם אומרים, בשביל מה להשקיע את כל המשאבים, להעלות את המשפחה על רכב, לנסוע שעות ולראות אותו הרוס.
רעיה זומר-טל: וגם כאלה שאנחנו מדברים איתם, גם כאלה שמדברים איתנו.
עופר בוסתן: אבל האוכלוסייה שהיתה מגיעה, כמו משרד החינוך, זו אוכלוסייה שבויה בעצם.
רעיה זומר-טל: לא באים.
רעיה זומר-טל: הלוח שלנו ריק, לא באים.
אלכס מילר: השאלה, אם אנחנו מדברים על פעילות של משרדים שונים, או שאנחנו מדברים על ההיבט הפרטי.
אלכס מילר: בהיבט הפרטי אנחנו לא יכולים להתערב, אין לנו שום כח לבוא ולהתערב בהחלטה של המשפחה לעלות או לא לעלות לכאן.
אלכס מילר: זה רק יכול להיות שאותם ילדים שמגיעים, או מורים, במסגרת הפעילות של משרד כזה או אחר ואז הם מדברים עם המשפחה ו...
אלכס מילר: במה שקשור במשרדים, זה כן.
אלכס מילר: זה משהו שלדעתי צריך להיות במסגרת של שיח עם המשרדים, מי שאחראי על כל הנושא של ההשתלמויות, אם זה משרד החינוך, אם זה משרד התרבות.
אלכס מילר: עם מי עבדתם?
אלכס מילר: איזה משרדים מבטלים כאן?
ציון גז: משרד החינוך עשה את ההשתלמויות פה, למשל כנס מורות למחול השנה נפתח פה, את 100 שנים להולדתה של גרטרוד קראוס עשו כאן קונגרס למורות למחול וזה היה לפני השרפה, אבל כל אירוע כזה שבא, של 100 מורות שמגיעות לכאן, פוקדות את המקום, מבחינתנו זה מעגל ש---
אלכס מילר: לא, השאלה אם הם היו אמורים לבוא.
ציון גז: לא, אלה היו לפני השרפה, הם ממשיכים את הפעילות הזו השנה כאן בעניין הזה, אבל אני מניח שלמשרד החינוך יש עוד הרבה גופים שהוא יכול באופן יזום לשלוח אותם לכאן.
שלומית נמליך: אבל זו בפירוש החלטה של בית הספר, מתי הוא בא ומתי הוא מתאם.
שלומית נמליך: בעצם רוב המקומות לא ביטלו, הם רק דחו.
רעיה זומר-טל: כן.
רעיה זומר-טל: אף אחד לא אמר שהוא מבטל, אבל מצד שני גם אין שום סיבה עכשיו לא לחזור.
רעיה זומר-טל: זה נדחה.
ציון גז: ההיפך, יש סיבה כן לחזור.
רעיה זומר-טל: ואז יצאנו עם פנייה, הבאנו לפה את כל מנהלי מחלקות התרבות בארץ, עשינו להם קמפיין אדיר, שלחנו 200 מיילים לכולם.
רעיה זומר-טל: וזה לא רק אני, אני אומרת שוב, זה צימרים, זה מסעדות, זה הגלריה למטה, התנועה...
אלכס מילר: צריך לבדוק עם משרד החוץ, יש את כל נספחי התרבות.
אלכס מילר: הם עושים להם השתלמויות בארץ?
אלכס מילר: יש דבר כזה?
יהודית גידלי: אנחנו נכתוב את זה, נפנה אליהם.
אלכס מילר: אולי הם יכולים לבוא לכאן גם.
אלכס מילר: בסדר, נבדוק מה אפשר לעשות.
ציון גז: גם עם חיילים, את ימי תרבות יום א' שלהם, אם היו באים לעשות בעין הוד, כן?
ציון גז: כמו שהם עושים בסמטאות יפו או בצפת או...
יהודית גידלי: אתה אומר שמשרד החינוך, פעילויות של מורים, שימשיכו.
ציון גז: השנה אני אומר אפילו שיגבירו.
אלכס מילר: מבחינת האחוזים, אם אנחנו משווים לתקופה הזאת של שנה שעברה, איפה אנחנו עומדים, אם יש ירידה, במה יש ירידה?
ציון גז: יש צמיחה.
רעיה זומר-טל: 20%.
אלכס מילר: מה קורה במשרד ראש הממשלה, איפה הם?
יהודית גידלי: אני מיום חמישי עובדת רק עם משרד ראש הממשלה, הם מסמסים לי שיבואו ויגיע והוא לא פה.
עופר בוסתן: למשרד הרווחה יש פה נציג?
עופר בוסתן: הם הקימו ועדה לרווחת התושב---
יהודית גידלי: בראשות משרד ראש הממשלה.
ציון גז: כאשר אני אמרתי על הפתרון לאחסון חפצי אמנות, הכוחות של הכפר הזה הם מאוד דלים, הוא מורכב מסך החברים שלו, שהיום הם כ-240 חברי אגודה, יש כאן כ-550 תושבים וכל מה שנעשה פה בכפר, זה נעשה מדמי חבר ומשכירות של נכסים במידה זו או אחרת.
ציון גז: כל פרויקט שרוצים להרים, נגיד עכשיו להקים משהו לגלריה לאחסון, זו הוצאה שאני לא בטוח שהכפר יודע לעמוד בה.
ציון גז: הלבטים שלא לפתור את הבעיה הם מאוד קשים בעניין הזה.
שולמית נמליך: מחסן כזה שיעמוד בשעת חירום הוא יכול להוות פתרון?
ציון גז: בוודאי.
עופר בוסתן: אני חבר בוועדה של הרווחה וישבנו והגשנו תכניות ושלחו אותנו, משרד התרבות והספורט, זה עם תקציבים מועטים, לאוצר, וכשהיינו באוצר, על כל התכנית שלנו בעצם הם לא נתנו מענה, רק מי שנפגע בפועל הם היו מוכנים לתת.
עופר בוסתן: רצינו תקציב לשיקומים כאלה ואחרים של האמנים עצמם, לא קיבלנו אפילו אגורה אחת נוספת לבצע את זה.
אלכס מילר: אנחנו הולכים לסיור.
אלכס מילר: נעשה סיכום קטן.
אלכס מילר: מה שחשוב זה קודם כל שאותם המשרדים הרלוונטיים למתן מענה בהיבט של השיקום, מה שהועלה כאן בהיבט של הביטוח, אותם הסדרים שצריכים לעשות בהחזר של האנשים את הכספים ומה שנפגעו, אז כמובן שצריך באמת להתקדם עם כל הסיפור הזה.
אלכס מילר: מאחר ואנחנו עומדים קרוב לחודשיים אחרי האסון, לא יעלה על הדעת שעדיין כל העניין של החזר לאנשים מתעכב בצורה שהיא לא רציונלית מבחינתי.
אלכס מילר: דבר שני, משרד ראש הממשלה, לא יודע איפה מסתובבים החבר'ה, אבל ייצא אליהם מכתב שאנחנו קוראים להם להוציא גם הם קול קורא לכל הגופים הרלוונטיים מבחינתם בהיבט של קיום השתלמויות הקשורות לתרבות של המשרדים השונים, אם זה צה"ל, אם זה המשרדים שיש להם אפשרות, כולל משרד החינוך, לבוא ולתת כאן תמיכה משמעותית בכל מה שקשור להשתלמויות ולמה שהיה כאן קודם.
אלכס מילר: כמובן שיש קשר הדוק, לדעתי, בין השרפה למצב של הביקורים כאן בכפר.
אלכס מילר: מבחינתנו יש חשיבות רבה לשמור על המקום ועל האופי שלו ולחזק ולעודד.
ציון גז: אם היינו מקבלים חיבוק, כמו שקיבלנו למשל מהחברה לפיתוח קיסריה, במקרה, בפגישה אקראית, לפני השיטפונות נפגשנו איתם במועצה, הם לקחו על עצמם את כל הנושא של הגינון פה, עשו איתנו בט"ו בשבט את מפעל הגינון פה, כולל מערכות ההשקיה, כולל הכל, ואתמול האירוח הזה בנמל קיסריה.
ציון גז: אז אם אתם הולכים אליהם, תגיד להם בהזדמנות הזו תודה מעבר למה שאני אמרתי להם.
סלמאן אבוריכון: יש לנו הרבה פניות של בתי ספר, של בתים שונים, שרוצים לתרום למען שיקום הכרמל.
סלמאן אבוריכון: יש לכם אפשרות לקלוט כאן קבוצות שיבואו לעבוד קצת, אפילו תלמידי תיכון?
סלמאן אבוריכון: יחידות בצה"ל.
ציון גז: כן, ודאי
סלמאן אבוריכון: יש לנו מאגר, עשינו רישום של כל הפניות של אלה שרוצים לסייע ולעבוד.
סלמאן אבוריכון: הם דיברו עם החי בר ועל הכרמל בכלל, אנחנו מוכנים בהחלט, כי אנחנו לא יכולים---
ציון גז: לקלוט את היקף הפונים.
סלמאן אבוריכון: חלקם לא מסוגלים לעשות את העבודה שלנו, להרים דברים שרופים וכל זה, אבל העבודה, כמו כאן למשל, אני מוכן להביא שמות של גופים, של בתי ספר ולהפנות אליכם.
ציון גז: כן, להפנות אלינו, בדיוק כמו שעשיתי עם קורס הקצינים של המשטרה.
ציון גז: זה קורס קצינים אקדמאים, שהם נמצאים עכשיו בשפרעם, פנו הצוערים, ארגנו להם, הם עשו כאן גם היכרות של הכפר מצד אחד, שאני רואה בהם גם שליחים לאחר מכן שמגיעים למחוזות ולנפות, כל אחד בתחנה שלו, שאם ראיתי שמתוך קבוצה של קורס קציני משטרה אקדמאים, כמחציתם זה היה הביקור הראשון שלהם בכפר, אז זה גם היה הישג טוב של השרפה, במרכאות.
ציון גז: לאחר מכן היתה כאן גם קבוצה של חיל האוויר והחברה לפיתוח קיסריה וכיוצא בזה.
ציון גז: קבוצה שמאורגנת, שיש לה בעל בית, שיש לה רצון, אנחנו יודעים מה לעשות איתם.
אלכס מילר: טוב, מצוין.
אלכס מילר: (סיור בנמל קיסריה)
רענן כסלו: אל"ף, ברוכים הבאים לגן לאומי קיסריה ואנחנו שמחים לארח אתכם.
רענן כסלו: יש פה נציגים של רשות העתיקות ושל רשות הטבע והגנים.
רענן כסלו: שמעיה, שהוא מנהל הגן.
רענן כסלו: קובי הוא האחראי אצלנו על הארכיאולוגיה הימית ברשות העתיקות ופטר גנדלמן הוא החוקר של קיסריה ואני ראש מינהל חינוך ובשעתיים הקרובות נארח אתכם בקיסריה, ננסה להראות לכם את הנזקים של הסערה בתחילת דצמבר, כאשר נשנה קצת כי כבר התחלנו פה.
רענן כסלו: אנחנו נראה לכם כמה נקודות פה, לאורך קו החוף של הגן הלאומי, נגמור באזור התיאטרון ונסיים באמת המים.
רענן כסלו: אם יש שאלות לפני שנתחיל, אם לא, נלך לתצפית על הנמל ושם נתחיל את הסיור עצמו.
רענן כסלו: צריך להבין שכל הנושא של הבעיה במצוף ובקו החוף של קיסריה התחיל לא בסערה הזאת.
רענן כסלו: אנחנו מכירים את הבעיה הזאת ובעצם גם היינו בכנסת עם הבעיה הזאת עוד לפני הסערה.
רענן כסלו: הסערה רק הוכיחה את כל מה שאמרנו ובעצם, קובי, בוא תיתן אתה את ההסבר על מה היה פה ואחר כך נזוז לאזור קצת יותר שקט ונקבל את הרקע הארכיאולוגי.
יעקב שרביט: בעיקרון, כמו שרענן אמר, אנחנו מתריעים על הסיפור הזה, על הבעיה בקיסריה, מזה כמה שנים , אבל ראינו שינויים מאוד קיצוניים בשנה-שנה וחצי האחרונות.
יעקב שרביט: השינוי הכי מהותי היה שפתאום התחילו להופיע סדקים במסעדה גדולה שהיתה פה, מבנה בוסני מהמאה ה-18, ואחד הקמרונות באיזה שהוא שלב עמד לקרוס, המבנה נסגר כמבנה מסוכן והיה פה תהליך של הריסה מתוכננת, מתוך כוונה לרדת לאחר מכן דרך הרצפה ולעשות חיזוק מהרצפה ומטה.
יעקב שרביט: אנחנו עומדים בערך במפלס אותה רצפה והתחיל התהליך בפינה ההיא, הרבה מאוד קידוחים, הרבה מאוד יציקות ובין לבין נכנסה הסערה של 12 לינואר השנה, סערה מאוד חזקה, נמדדו גלים בגובה 10.7 מטרים, סערה שאנחנו מגדירים אותה, על פי הסולם של סערות בים, 11-12, זה כבר כמעט סופה, זה אומר גלים מאוד גבוהים, זה אומר שהתדירות של הגלים מאוד גבוהה והמשך שלה היה מאוד ארוך, היא נמשכה כמעט שלושה ימים.
יעקב שרביט: בסערה הזאת למעשה כל האזור הזה נשטף.
יעקב שרביט: אתם רואים את השטיח דשא הזה, הוא כיסה פה את הכל ופתאום התחילו שקעים חדשים להיווצר מתחת והעסק התחיל להתמוטט.
יעקב שרביט: מה שכרגע קורה ונעשה זו פעולת חירום.
יעקב שרביט: החברה לפיתוח קיסריה, שהיא למעשה המפעילה של המסעדות פה, הבעלים שלהם, התחילה תהליך של חיזוק רצועת החוף הזה וביצור שלה באמצעות קיר תמך שהולכים לבנות וכרגע עושים קידוחי בדיקה.
יעקב שרביט: אלה קידוחים כדי ללמוד את תת הקרקע פה ובאיזה שיטה לבסס את זה לאחר מכן.
יעקב שרביט: מה שעוד אתם יכולים לראות, שתי תופעות שקרו פה בצורה מאוד קיצונית.
יעקב שרביט: אנחנו רואים, אל"ף, שיש לנו מחסור מאוד גדול של חול על החוף, שזו תופעה לכל אורך החוף, אבל אנחנו מדברים על מחסור של כמעט מטר וחצי חול בקיסריה.
יעקב שרביט: זאת אומרת לקחתי את קרקעית הים---
יהודית גידלי: ממתי?
יעקב שרביט: בסערה האחרונה.
יעקב שרביט: הסערה האחרונה לקחה מטר וחצי חול.
יעקב שרביט: מה שקורה זה שאם פה בעבר היה פה חוף רחצה, חוף הרחצה נסגר, אין פה אפשרות לקיים חוף רחצה, מסוכן, נחשפו הרבה מאוד אבנים בתוך הנמל ומחוץ ונחשפו הרבה מאוד שרידים עתיקים.
יעקב שרביט: חלו תזוזות ופגיעות גם בשרידים עתיקים בקרקעית הים.
יעקב שרביט: אלה אבנים שהצטברו מההרס, אבל ממש שם בפינה יש מגדל עגול.
יעקב שרביט: אנחנו עומדים פה באזור הזה, יש פה את המגדל העגול והחומה ההרודיאנית בים, היא חשופה.
יעקב שרביט: הגוש הכהה הזה הוא המגדל, קצת קשה לראות את זה מפה, אבל התנאים הם בסך הכל טובים ויש חומה נוספת עם מגדל מרובע מעבר לו.
יעקב שרביט: הדברים האלה בתוך המגדל וגם בקרקעית הים ראינו תזוזות, אבנים מתוך המגדל נעקרו וזזו.
יעקב שרביט: העוצמה של הסערה היתה אדירה.
יהודית גידלי: מה שהחזיק מעמד אלפיים שנה, הפעם נפל.
יעקב שרביט: הסערה הזאת לקחה.
יעקב שרביט: זאת אומרת זה לא הסערה הזאת, זה הרבה, זה תהליך, מחסור של חול, תנועה.
יעקב שרביט: תסתכלו רק על הפינה שם של גרם המדרגות שנבנה---
אלכס מילר: עם איזה משרד אתם עובדים בכל העניין הזה?
יעקב שרביט: עם המשרד להגנת הסביבה.
יעקב שרביט: חסר חול.
יעקב שרביט: כל החביות הכחולות האלה היו בסיסים של ציליות שהיו פה בחוף הרחצה, הכל נשטף.
יעקב שרביט: זה המצב ששטף את כל הנמל.
יעקב שרביט: גם בחלק הזה ואנחנו נראה את זה גם בחלק הצפוני.
יעקב שרביט: היום המצב הפך להיות קריטי יותר, כי אנחנו לא צריכים סערה של 11 מטר גובה גלים, גם גלים של 3 מטר כבר מתנפצים פה על החומה ומערערים וגורמים לנזקים.
רונן כסלו: מה שחשוב להבין שפה זו מסעדה שהיתה עד לשם, היא קרסה וזה הפסדים גדולים גם לחברה וגם...
פטר גנדלמן: אנחנו דיברנו פה על המבנים שהם די חדשים ומודרניים.
פטר גנדלמן: להזכירכם המסעדה היא במבנה בוסני מסוף המאה ה-19.
פטר גנדלמן: לעומת זאת תסתכלו מה שקורה כאן בפינה של הנמל.
פטר גנדלמן: מה שאתם רואים כאן זה השרידים מלפני אלפיים ויותר שנים.
פטר גנדלמן: את כל הקירות האלה שרואים כאן במצוק, הם נפגעו כתוצאה של סערה.
פטר גנדלמן: גוש הבנייה הגדול זה חומה צלבנית, הקירות שרואים בדופן זה בעצם השרידים של מבנה המחסנים מתקופת הורדוס והתקופה הרומית הקדומה.
פטר גנדלמן: אי אפשר להתקרב כרגע, זה גם מסוכן, פשוט סכנת נפשות.
פטר גנדלמן: רק תסתכלו ותתרשמו, יחסית מהנקודה הכי קרובה שאפשר להתקרב כרגע.
רענן כסלו: מפה אפשר לראות את קיר התמך ואת כל מה שקרס גם בסערה הזאת ועוד לפני זה.
רענן כסלו: כמו שפטר אמר, אפשר לראות את כל העתיקות, כשבעצם בכל סערה אנחנו מאבדים כמה מטרים טובים של מורשת, של ארכיאולוגיה, שאין שני לה בעצם וזה הקטע הזה.
רענן כסלו: פה הסערה הזאת לקחה את כל שובר הגלים, איפה שעומדים שם הדייגים.
רענן כסלו: היום יש בעיה קשה של כל קו המסעדות בקו הנמל הזה.
רענן כסלו: מיכאל ואנשיו, מהחברה לפיתוח קיסריה, הצטרפו.
מיכאל כרסנטי: רן אורן, מנהל אגף לייזום ופיקוח, אחראי על כל הקידום של האזור הזה.
מיכאל כרסנטי: אני מיכאל, המנהל הכללי של החברה לפיתוח קיסריה בשנה וחצי האחרונות.
מיכאל כרסנטי: הוא שאל שאלה מעניינת, לאן נעלם החול.
מיכאל כרסנטי: החול פשוט נסחף יחד עם הזרמים.
מיכאל כרסנטי: אני לא מומחה, אבל התחלתי ללמוד את העניין הזה אחרי שקרה פה מה שקרה והבנתי שזה קשור למקומות מאוד מאוד רחוקים, לסכר אסואן במצרים, וטיפה יותר קרובים, השפעות של מעגן תחנת הכח ושובר הגלים הגדול שהם עשו שם.
מיכאל כרסנטי: כל הדברים האלה השפיעו והחול פשוט נסחף ואין שום מערכת אקולוגית שמזינה אותו בחזרה, כמו שהזינה פעם.
מיכאל כרסנטי: תמונות שיש לנו מלפני שנתיים, קו החוף---
פטר גנדלמן: יש התקדמות.
פטר גנדלמן: בתמונות אוויר רואים לאורך השנים איך זה לאט לאט נסוג והיום אתם רואים, אין פה חוף בעצם.
פטר גנדלמן: פעם היה פה חוף רחצה.
פטר גנדלמן: בתמונות היסטוריות אפשר לראות שהיה פה פעם חוף רחצה.
מיכאל קרסנטי: לא פעם, לפני שנתיים היה פה סער שלם, 15 מטרים נוספים לפחות של חוף.
מיכאל קרסנטי: היתה פה, ממש פה למטה, עמדת מציל, חוף רחצה מוכרז על ידי מדינת ישראל וכל עמך ישראל היה מגיע לנפוש פה בקיץ.
מיכאל קרסנטי: פעם אחת הים עלה, פעם שנייה תהליכים שתיארתי ופעם שלישית מה שאפשר לראות שם, שובר הגלים שנעלם ונפל בסופה האחרונה, והמשמעות של זה היא ים מאוד מאוד רגוע שרואים עכשיו, אבל כשהים קצת מתחיל לגעוש ובסופה האחרונה הוא געש בגלים של 13 מטרים, אז פשוט התנועה החוזרת הסיזיפית של הגלים לא נבלמת ופעם אחת זה מכה בקו החוף, גורם לו למה שאתם רואים, מצפון דרך העתיקות שם, שנמצאות בסכנה, דרך הקירות היותר מתקדמים, הקירות הבוסניים, מסעדת הצלבנים שקרסה, הטיילת שקרסה, מסעדת הלנה שסגורה עכשיו וגם היא קרסה.
מיכאל קרסנטי: זה קרה כתוצאה משתי סיבות.
מיכאל קרסנטי: הסיבה הראשונה זו הפגיעה החזקה של הגלים בקו החוף ופעם שנייה, כשהגלים הולכים אחורה הם לוקחים איתם את המים והיסודות של כל הדבר הזה פשוט נגרפים הלאה.
מיכאל קרסנטי: זה לגבי הסיפור הספציפי.
מיכאל קרסנטי: באופן כללי קיסריה, אני לא אפליג בכל ההיסטוריה העתיקה שלה, מתקופת הורדוס ויותר מזה, בהווה המקום הזה הוא אתר תיירות מספר 3 בישראל.
קריאה: ירושלים, מצדה וקיסריה, עכו.
מיכאל קרסנטי: הוא נמצא קרוב למרכז הארץ, אלטרנטיבה תיירותית אמיתית לכל מי שגר במרכז.
מיכאל קרסנטי: אין פה תייר במדינת ישראל שלא מגיע לקיסריה ויש פה קומבינציה כזאת של גן לאומי, מפעיל פרטי שזה החברה לפיתוח קיסריה, עם עתיקות.
מיכאל קרסנטי: אין הרבה גנים לאומיים שנראים ככה וצריך לשמור על זה.
מיכאל קרסנטי: מה זה לשמור?
מיכאל קרסנטי: זה לטפל בכל מה שצריך לטפל בטווח הזמן הקצר כדי להחיות את כל מה שקיים, את זה אנחנו עושים כבעלי הנכסים, אנחנו לא מחכים לאף אחד, אתם רואים שהטרקטורים עובדים, אבל לא פחות חשוב, ואולי יותר חשוב מזה, זה לטפל טיפול מערכתי בהגנה על קו החוף ועל העתיקות.
מיכאל קרסנטי: בנושא של ההגנה ושובר הגלים שהמדינה הקימה לפני 60 שנה, הגיע קצין, אלכס, מחיל הים, עם אנייה ישנה, לקח קצת אזימוט עם מד זווית, הכניס לתוך הזה, מילא אותה בבוץ והיא החזיקה 50 שנה וקרסה.
אלכס מילר: מה התכניות עכשיו?
מיכאל קרסנטי: הקמנו ביחד עם רשות העתיקות ורשות הגנים צוות משימה.
מיכאל קרסנטי: די ברור מה צריכים לעשות פה, צריכים להקים מחדש את שובר הגלים, לקחת אותו יותר לכיוון צפון מערב, לאפשר הגנה אמיתית וטובה על המצוק ביחד עם עבודות הנדסיות כאלה ואחרות פה בקו החוף.
מיכאל קרסנטי: אין חילוקי דעות בין הגופים, כולם יודעים מה צריך לעשות, אנחנו נמצאים בשלב של הכסף.
מיכאל קרסנטי: פתרון כזה עולה לפחות 60 מיליון שקל, אם רוצים לראות את חצי הכוס המלאה או להגיד, נהרס כבר, בוא נבנה משהו שהוא מעבר, שהוא לטובת המקום הזה בראייה העתידית שלו, של תיירות ושל אתר עתיק, אז זה יותר מזה אפילו, אבל זה לפחות 60 מיליון שקלים לבנות מחדש את שובר הגלים.
מיכאל קרסנטי: אנחנו רואים איגום כוחות פה---
אלכס מילר: מה קורה עם כל העניין הזה?
מיכאל קרסנטי: אנחנו מטפלים בזה מול חברות הביטוח שלנו, מול השותף שלנו, רשות הטבע והגנים.
אלכס מילר: רק שובר גלים זה 60 מיליון שקלים?
רענן כסלו: זה מחולק ל-10 מיליון טווח קצר, שננסה עוד החורף ובקיץ הקרוב להיערך ולתת הגנה מקסימלית לטווח הקצר, וה-60 מיליון זה בעצם לטווח הארוך, כאשר יש כמה סוגי הגנה.
רענן כסלו: יש הגנה שהיא בשובר גלים, בעצם להאט את הסערה הבאה, יש טיפול, אם זה פה בקו החוף, במסעדות, ואם דרומה וצפונה זה בעתיקות שיש פה.
רענן כסלו: אחרי זה נראה גם את ההיפודרום וגם ארמונות ודברים שחייבים הגנה כי בכל סערה, כמו שאמרנו, חלק גדול מהעתיקות הולך לים, גם צפונה, נסיים באמת הים, שהיא חצי באוויר, אין לה יסודות כבר, ועוד סערה אחת או שתיים גם אמת המים, שהיא אחד הסמלים של קיסריה, כבר לא תהיה, ובעצם יש פה פעולה משולבת שזה מהנדסים ימיים ולא מעט אופרציה שצריך להיכנס אליה ויש, כמו שנאמר, תכניות.
רענן כסלו: בסופו של יום זה כסף, אבל אם אתם כבר פה, אני רוצה שתבינו היסטורית, ארכיאולוגית, איפה אתם נמצאים, פטר ייתן בכמה דקות סקירה.