GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירי קופיטו: אחרי שנסבר התקן, לא.
מירי קופיטו: הכול בהתנדבות.
דרור גניאל: המצבת נסגרת ב-15 לחודש, כידוע לך.
מאיר יצחק הלוי: רונית, את מבינה את המשמעות?
מאיר יצחק הלוי: את מכירה את זה לפני ולפנים.
מאיר יצחק הלוי: תחשבו שבמהלך השנה אני צריך לקלוט עוד מאה תלמידים ואין לי תקנים.
מאיר יצחק הלוי: זה פשוט מטורף.
דרור גניאל: יש לנו שלוש שנים ברצף ששכבות חסומות בקליטה.
מירי קופיטו: כיתות חסומות אבל אין לנו ברירה כי אנחנו צריכים לקלוט.
מירי קופיטו: אין לנו אפשרות לעצור במחסום ולומר שהכיתה חסומה או אין לנו יכולת לתת מענה לילד עם צורך כזה או אחר.
יהודית גידלי: אתם קולטים ילדי חוץ.
דרור גניאל: בדרך כלל הם באים עם המשפחה.
מירי קופיטו: אותם ילדים באמת חיים בנסיבות שלא מאפשרות לקלוט תקינה ואנחנו צריכים לתת את המענים האלה, וזה לא פשוט.
מירי קופיטו: הקושי המשמעותי ביותר הוא התנודות שיש בתוך המערכת, דבר שמקשה על קידום מהלכים חינוכיים.
רונית תירוש: אגב, מה הפרופיל של המתווספים הללו?
דרור גניאל: הם נרשמים אצלי באגף החינוך ובאותו בוקר עוברים לאגף לשירותים חברתיים ונרשמים גם שם.
רונית תירוש: מי הם?
דרור גניאל: חד הוריות, אנשים שרוצים לפתוח דף חדש.
דרור גניאל: אני לא מדבר על אלה שגונבים את הגבול.
מירי קופיטו: בשוליים ילדי רופאים ומנכ"לים.
מירי קופיטו: זה בשוליים.
מירי קופיטו: בדרך כלל הם אלה שבאים בחופשת הקיץ ולא במהלך שנת הלימודים.
מירי קופיטו: מאיר ציין גם את המורכבות של הטיפול בחינוך המיוחד ועל הדרישה לעמוד בתקן לפתיחת כיתה עם אפיון מסוים.
מירי קופיטו: כך היה לנו לפני שנתיים כאשר רצינו לפתוח כיתת תקשורת, מה שאנחנו קוראים כיתת אוטיסטים, ולא היו לנו מספיק ילדים.
מירי קופיטו: אנחנו נאבקנו וביקשנו את הסיוע כי לייצר עוד אוטיסטים בעיר, כמובן שזה בלתי אפשרי וגם אי אפשר לייבא מעקבה או ממצרים.
מירי קופיטו: אנחנו מדברים על זה בציניות כי זה דבר מאוד מאוד מאוד כואב.
יעקב כץ: כאן המסתננים מונים כבר 12 אחוזים ואולי יותר, כאשר בתל אביב מדובר רק בשישה עד שבעה אחוזים, אבל בתל אביב הם משלבים אותם בכל בתי הספר.
יעקב כץ: זה הפך להיות עניין חזוני ואידיאלי.
יעקב כץ: יש שם הרבה ארגונים שדואגים להם, לא רק בדרום העיר, ברוגוזין ובבית ספר הירדן, אלא היום הדבר הוא כל כך מצליח שמפזרים אותם בכל בתי הספר בעיר כדי שכולם ייהנו.
דרור גניאל: זה לא קורה כאן.
יעקב כץ: אנחנו לא מתייחסים למסתננים ככלל, הם כאילו אוויר.
דרור גניאל: לא.
יעקב כץ: איפה הם לומדים?
יעקב כץ: איפה הם נמצאים?
יעקב כץ: כמה יש?
יעקב כץ: 12 אחוזים מתושבי העיר.
יעקב כץ: אני צריך לדעת את זה משום שצריך לטפל בהם.
כרמל שאמה-הכהן: בתל אביב הם לומדים גם בצפון תל אביב?
יעקב כץ: מפזרים אותם.
רונית תירוש: לא, אני לא מאמינה.
יעקב כץ: מפזרים אותם בכל העיר כאשר רובם לומדים בדרום העיר.
יעקב כץ: בבית ספר ירדן ורוגוזין, הרוב הם מסתננים, אבל כיוון שתושבי תל אביב מתלוננים, מפזרים אותם עם אוטובוסים בכל בתי הספר, אבל רק בבתי הספר הממלכתיים ולא בבתי הספר של ש"ס.
מאיר יצחק הלוי: אין לנו.
יעקב כץ: לא מפזרים אותם בין בתי הספר הדתיים ולא בין תלמודי התורה של אגודה.
מאיר יצחק הלוי: אין ילדי מסתננים שלומדים בבתי הספר.
מאיר יצחק הלוי: יש כאן שתי כיתות גן.
יעקב כץ: וכשהם יגדלו, מה תעשה?
מאיר יצחק הלוי: אני הודעתי - ואני יודע שאני חשוף בצריח – שאני לא אקלוט אותם במערכת החינוך בעיר אילת.
מאיר יצחק הלוי: דיברתי על זה אפילו בשיחת מסדרון עם יושב ראש הוועדה.
מאיר יצחק הלוי: אני לא אקלוט אותם עד אשר אני לא אקבל מענה ומתווה מדויק ומסודר באשר לסטטוס שלהם.
מאיר יצחק הלוי: מאחר שאני יודע שאף אחד לא מסוגל לתת לי את זה, אז אף אחד גם לא ייקלט.
דרור גניאל: אנחנו נותנים להם את המענק כמו שמחייב.
דרור גניאל: יש לנו שתי מסגרות לחינוך הקדם יסודי.
דרור גניאל: אנחנו פועלים מכוח חוק חינוך חובה שמחייב אותנו ויש לנו גן שמיועד רק להם.
דרור גניאל: נזכיר שמדובר בילדים שחלקם נוצרים וחלקם מוסלמים ויש גם בית ספר יסודי שנמצא בקיבוץ אילות עם צוות שלהם.
דרור גניאל: זאת סוגיה מאוד מורכבת אבל הם לא משולבים במערכת.
מירי קופיטו: תופעה חדשה שהתחילה אצלנו ומאיר קצת התייחס אליה היא הנושא של ילדים בגיל בית הספר העל יסודי שמגיעים לכאן בגפם בחופשת הקיץ לעבוד, וירא כי טוב, מוצאים דודה או סבתא ומבקשים להישאר לגור אצל אותם בני משפחה ולהירשם במערכת החינוך שלנו.
מירי קופיטו: בדרך כלל הם לא ילדים ללא בעיות.
מירי קופיטו: זאת סקירה יותר על הקשיים ועל הייחודיות בה פועלת המערכת.
מירי קופיטו: אני יכולה לומר שעל אף זאת ולמרות הכול, אני חושבת שאנחנו מנהלים כאן מערכת חינוך טובה עם הישגים יפים מאוד.
מירי קופיטו: יושבת כאן המפקחת על החינוך העל יסודי שיכולה להעיד ולגבות זאת.
מירי קופיטו: יש לנו זכאות יפה בבחינות הבגרות בצד מאבק מאוד עיקש על מניעת נשירה.
מירי קופיטו: עם כל הקשיים הללו, אנחנו עושים באמת פעילות טובה.
מירי קופיטו: אנחנו מסתכלים על מוסדות החינוך שלנו, ואתם תראו היום ממש על קצה המזלג שניים מהם, ורמת האסתטיקה בסביבות הלמידה היא ברמה מאוד מאוד גבוהה.
מירי קופיטו: שוב, יושבת כאן אחת שרואה את כל המחוז והיא יכולה להעיד על כך.
מירי קופיטו: יש לנו מהלך שאנחנו קידמנו, מהלך תלת שנתי של צמצום מספר תלמידים בכיתות ובגני הילדים.
מירי קופיטו: היום הממוצע עומד על 29 ילדים וזה פרמטר מאוד מאוד חשוב.
רונית תירוש: בכיתות א'-ב' יש לכם את הפיצול?
דרור גניאל: גם בכיתות ז'-ח'.
דרור גניאל: כל היתר, על חשבון הרשות.
מירי קופיטו: שני פרמטרים טכניים של צמצום מספר תלמידים, סביבות מאוד מאוד אסתטיות, בהחלט פתיח טוב להתחיל להוביל מהלכים חינוכיים.
מירי קופיטו: דיברנו אתמול על התוכנית של עיר ללא אלימות שאצלנו היא חוצה את כל מוסדות החינוך, מגיל גן ועד כיתה י"ב והיא בשפה אחידה ודבורה בקרב הורים, תלמידים ומורים.
רונית תירוש: התוכנית מוכיחה את עצמה?
מירי קופיטו: עד כה, כן.
רונית תירוש: גם מול עלותה?
דרור גניאל: מי כמוך יודע שתוכנית מניעה הרבה יותר זולה מתוכנית טיפולית.
דרור גניאל: אני אבקש מוערכת הדין שרון מיר, מנהלת התוכנית בעיר, שתעביר אליך את המצגת שהצגנו אתמול בערב עם התוצאות, גם ההליך כולו, גם תפיסת העולם וגם התוצאות אצלנו.
רחל אניסמן: קיבלנו את תוצאות המיצב בחטיבות הביניים - 92 אחוזים בכל שלושת בתי הספר מרגישים מוגנות.
רחל אניסמן: בעצם בעיר זה לא דבר מובן מאליו כי העיר היא לא עיר כמו כל הערים.
רחל אניסמן: באמת בסיטואציה המיוחדת של עיר תיירות – זה ממוצע ארצי ובתנאים המיוחדים – אני חושבת שחלק לזה יש גם בתוכנית שקיימת בתיכוניים, תוכנית שמטפלת בכל הנושא של מוגנות והתלמידים מדוחים על הרגשת מוגנות גבוהה מאוד.
מירי קופיטו: אמנה מספר תוכניות שאנחנו מקיימים במערכת, אבל לא אכנס לפירוט שלהן כי את הכול תוכלו למצוא בתוך החוברת שהכנו עבורכם, על כל התוכניות שפועלות בתוך המערכת.
מירי קופיטו: יש לנו כאן מהלך תקשור שהוא מגיל גן ועד כיתה י"ב, מהלך שלא חיכינו להכרזת שר החינוך על תוכנית התקשוב הלאומית אלא התחלנו בתוכנית הזאת לפני שלוש שנים ואצלנו היא לא פועלת רק בבתי הספר היסודיים.
מירי קופיטו: השנה אני מכניסה אותה גם לתוך גני החובה והיא פועלת אצלנו גם בעל יסודיים.
אנסטסיה מיכאלי: מה הכוונה בתקשוב?
מירי קופיטו: הוראה ולמידה מתוקשבת בכל כיתה, כיתה חכמה, יש מחשב, לוח אינטראקטיבי ומקרן.
מירי קופיטו: התשתיות הן לא מה שחשוב כאן אלא מה שחשוב כאן זה התהליך של ההכשרה שעוברים כל צוותי החינוך בהשתלמות מוסדית ובשעת הלימודים בכל הדיסציפלינות, איך לשדרג את ההוראה ולהתאים אותה למאה ה-21.
אנסטסיה מיכאלי: כמעט שנה טיפלתי בנושא ספרי הלימוד ולכן אני שואלת מה מצב ספרי הלימוד במצב של כיתה מתוקשבת?
מירי קופיטו: אין שום מניעה.
מירי קופיטו: זה לא מתנגש.
מירי קופיטו: בכל המערכת יש מערכת של השאלת ספרים.
אנסטסיה מיכאלי: כל הכבוד.
מירי קופיטו: יש מקומות, מספר נקודתי, בהם יש ספרי לימוד דיגיטאליים אבל אנחנו לא מוותרים בשום פנים ואופן על הספר הקשיח.
דרור גניאל: את המהלך הזה מוליכה בכל הישוב מירי, וצריך לומר שיש כבר ספרים דיגיטאליים שנמצאים בקמפוס הווירטואלי.
דרור גניאל: זה מאפשר גם להורים כניסה ולא רק לתלמידים.
דרור גניאל: אסור לראות בתקשוב חזות הכול, לחלוטין לא.
אנסטסיה מיכאלי: הם עושים בדרך כלל מנוי לבית הספר והשאלה איך אתם סגרתם את ההסכם הזה שההורה יכול להיכנס.
דרור גניאל: סגרנו את ההסכם בלי מנוי.
מירי קופיטו: יש מנוי בית ספרי.
מירי קופיטו: ההורה נכנס ויש סיסמה.
מירי קופיטו: פועלת גם מערכת של אייקון ברוב בתי הספר, שזאת מערכת משותפת עם נתונים ומעקב אחר התלמיד ואופן הלמידה שלו והתפקוד שלו בתוך בית הספר, כאשר להורה יש סיסמה והוא יכול להיכנס מהבית.
מאיר יצחק הלוי: כל הנושא של עידוד לקריאה, חשוב שתדעי, קיים.
דניאל בן-סימון: אתה דיברת על נערים ונערות שבאים לאילת כעיר מקלט ובעצם עוזבים את המשפחה בגיל 15-16 ומתנחלים על החוף ובונים חיים חדשים.
דרור גניאל: לא על החוף.
דרור גניאל: בדרך כלל מתנחלים בבתי משפחות.
מירי קופיטו: אצל הדודה או אצל הסבתא.
דניאל בן-סימון: זאת תופעה שקיימת רק באילת.
דניאל בן-סימון: הם באים לאילת ופותחים חיים חדשים.
דניאל בן-סימון: הם לא רשומים בשום מסגרת.
דניאל בן-סימון: מה אתם עושים עם הקבוצה הזאת?
דרור גניאל: אני אסביר לך.
דרור גניאל: יש לנו שני מופעים של הדבר הזה.
דרור גניאל: בגלל קוצר הזמן אני אתן תשובה קצרה.
דרור גניאל: יש שני מופעים.
דרור גניאל: מופע אחד הוא כאשר צעיר בדרך כלל בכיתה י"א או בכיתה י"ב, ולעתים גם קודם לכן, מגיע לאילת, המקום מוצא חן בעיניו והוא מבקש ללמוד כאן כשהוא נמצא אצל הדודה והדוד.
דרור גניאל: אם מדובר בנער שלמד קודם במערכת אחרת ומבקש, יש אפוטרופסות והכל מסודר, אין מניעה לקבלתו למרות שבדרך כלל הוא בא עם חבילה לא קטנה ולא מצומצמת של אתגרים, כך אנחנו קוראים לזה.
דרור גניאל: קבוצה אחרת של תלמידים מגיעה – אני יכול לתת דוגמה – כאשר יש לנו מתחילת השנה שישה תלמידים שהגיעו לאילת ואנחנו הוצאנו עבורם את הפטור.
דרור גניאל: הם כבר שנה לא לומדים במקומות אחרים בארץ.
דרור גניאל: הישוב ממנו הם באים לא הוציא להם פטור, הם הגיעו לכאן ואנחנו הוצאנו להם פטור ושילבנו אותם בקידום נוער.
דניאל בן-סימון: יש מעקב.
דרור גניאל: התופעה השלישית שקשורה לעניין הזה היא של משפחות שמאלף ואחד טעמים, רוצות לפתוח דף חדש.
דרור גניאל: בדרך כלל אני מכיר מעט משפחות שפותחות דף חדש בירוחם, ואין לי שום דבר נגד ירוחם, או דף חדש בדימונה.
דרור גניאל: בדרך כלל אומרים רחוק מהמשפחה הגרעינית, נתחיל שם.
דרור גניאל: יש גם עבודה ובאילת אין אבטלה כי תמיד אפשר לעבוד בבית מלון.
דרור גניאל: אז הם באים.
דרור גניאל: הנתונים שנתנה קודם מירי מדברים בעד עצמם.
דרור גניאל: לקבל 200 תלמידים במהלך השנה, אף אחד מהילדים האלה לא שאלו אם הוא רוצה לעבור, הוא עובר בלית ברירה, ואני לא צריך לומר מה המהלך המשפחתי עושה.
דרור גניאל: אנחנו עושים לו תוכנית אישית ומלווים אותו ולפעמים אחרי חודש, אחרי שנה, אחרי חצי שנה, הוא בכלל נעלם.
יעקב כץ: אני רוצה לשאול שאלה את ראש העיר.
יעקב כץ: כמה בתי מלון מתוכננים כאן בשנים הקרובות?
מאיר יצחק הלוי: בוא נתחיל בזה שנאמר שיש לנו היום 12 אלף חדרי בתי מלון פלוס-מינוס.
מאיר יצחק הלוי: זה בין 11 אלף ל-12 אלף.
מאיר יצחק הלוי: עשר שנים לא נבנה כאן אף בית מלון כי ביטלו את התמריצים לאורך השנים.
מאיר יצחק הלוי: אמורים להיבנות עכשיו שני בתי מלון - בעידוד שר התיירות שטיפל בעניין הזה - סביב הלגונה, משהו בסדרי גודל של 800-900 חדרים בשני בתי המלון.
מאיר יצחק הלוי: יש לנו בתוכנית של אישורים עוד כאלף חדרים, גזית גלוב וכאלה.
מאיר יצחק הלוי: הסך הכול, על פי התוכניות שלנו, להגיע לעשרים אלף חדרים.
יעקב כץ: שזה אוטומטית הכנסה נוספת.
יעקב כץ: זה מה שאמר בעצם דניאל, ללכת על הקו שאתם עובדים בו ולחיות ממנו.
יעקב כץ: נמצאים כאן שני ראשי ועדות נוספים, שאני חושב שהן הוועדות הכי חשובות בכנסת והכי מעשיות בשונה מוועדת החוץ והביטחון שהיא יותר דקלרטיבית.
יעקב כץ: הוועדות האלה, ועדת החינוך שהיא ועדה סטטוטורית, וועדת הכלכלה שראינו שכמעט ראש הממשלה התאבד כדי לשים את האיש שלו ובסוף הוא שם את האיש שלו.
יעקב כץ: כרמל, העיר היא רחוקה מהציביליזציה.
מאיר יצחק הלוי: היא ציביליזציה בפני עצמה.
יעקב כץ: מאיר, אתה ראש עיר מיוחד מאוד.
יעקב כץ: יש לך צוות שאי אפשר שלא להתרשם ממנו.
יעקב כץ: אני חושב שבעקבות העובדה שנכנסו לכאן, ועוד נכנסים לכאן, אלפים רבים שלא מתוכננים, העיר הזאת חייבת לקבל שדרוג ודחיפה מיוחדת כדי שהיא תשרוד.
יעקב כץ: צריך להבין, זה לא טיפול סטנדרטי אלא הטיפול צריך להיות.
יעקב כץ: אני אומר את זה לכרמל כי אנחנו ראינו את נערי האוצר.
יעקב כץ: היום הכותרות הן שאחרי השריפה הבטיחו כל מיני דברים, הגיעו לוועדת הכספים והאוצר עושה ככל העולה על רוחו.
יעקב כץ: אתה באת אתמול עם רעיונות נפלאים ולא הבנת מה הם עושים עם הנושא של האחוזים, הם הקשיבו ושמעו, אבל הם הולכים בדרך שלהם.
יעקב כץ: אם לא יתפסו אותם בגרון ויכריחו אותם לעשות מהלכים יוצאי דופן, העיר הזאת באמת עלולה להיגמר כי אף אחד לא סופר את הבעיה שנוצרה כאן, את הגיבנת של 12, 15, 17, 20, 30 ו-409 אחוזים, ומצד שני העיר מתמודדת עם בעיות שהיא רחוקה מהציביליזציה.
יעקב כץ: אם לא יהיה כאן מהלך של שבירת כלים, אני לא רואה את המערכת יוצאת מגדרה, כי גם אחרי 44 הרוגים לא נראה שהיא יוצאת מגדרה.
יעקב כץ: הם מאוד מאוד חרדים, מאוד קיצוניים ומאוד שמרנים והם יותר חרדים מהחרדים של נטורי קרתא, האוצר.
יעקב כץ: כשהם הולכים לאיזשהו כיוון, אי אפשר ממש לתקן אותם ואי אפשר לשנות אותם.
יעקב כץ: מאיר הוכיח שהוא חזק, גם האיש הזה שיש לו את הבוס שלו, ושניהם חזקים.
יעקב כץ: צריך כאן לשבור את משרד האוצר.
יעקב כץ: אתה יכול לדבר מאה פעמים, אבל אם לא תהיה כאן שבירה של משרד האוצר, המהלך לא ילך.
כרמל שאמה-הכהן: התכנון מתקדם?
מאיר יצחק הלוי: אמר השר שנתנו הנחיה להמשך תכנון.
כרמל שאמה-הכהן: מה עושים מאז ניתנה ההנחיה?
מאיר יצחק הלוי: אני לא יודע לומר לך, אבל יש כסף להמשך טיפול.
רונית תירוש: אני רוצה לחזור לתחום החינוך.
רונית תירוש: אני מנסה לשאול את עצמי כאדם שיושב במרכז איזה תמריץ יש לי לבוא לאילת.
דרור גניאל: כעובד הוראה?
רונית תירוש: כמשפחה.
רונית תירוש: נניח משפחה עם ילדים קטנים.
אלכס מילר: הוא אומר שיש תמריצים שונים.
רונית תירוש: למורים אפשר לתת תמריצים.
רונית תירוש: דווקא יש סעיף תמריצים למורים וזה דיפרנציאלי, ולעיר אילת זה פי שניים מאשר מי שהולך לירוחם.
רונית תירוש: אני מדברת על משפחה.
רונית תירוש: הורים צעירים בעיקר מוכנים ללכת למצפה בגליל או למקום נידח בנגב שיש בו ייחודיות בתחום החינוך לילדים שלהם ומקום עבודה שאפשר להתפרנס ממנו.
רונית תירוש: לגבי תחום החינוך.
רונית תירוש: אני יודעת שבתל אביב רבתי המלחמה שם היא להגיע לבתי ספר ייחודיים.
רונית תירוש: אם אתם הייתם יכולים לייחד את העיר בבתי ספר מאוד מאוד מיוחדים עם המשאבים הנדרשים לכם , אני חושבת שזה היה עוד איזשהו תמריץ לזוגות כאלה ואחרים.
רונית תירוש: במרכז זה די מפותח, אבל יש תור ולא נותנים לאפשר פיתוח נוסף של בתי הספר הללו.
רונית תירוש: יש את רשת מופת של המגזר הרוסי שעושה פלאים בלימודי מדעים, שפות, מתמטיקה ברמה מאוד גבוהה ואנשים עומדים בתור להיכנס לשם.
אלכס מילר: אני חושב שיש עוד פרמטר שצריך לקחת אותו בחשבון וזה פרמטר של תעסוקה.
רונית תירוש: זה גם תעסוקה אבל אני לא מומחית בזה.
אלכס מילר: אין ספק שאם תהיה כאן איזושהי תכנית לעידוד כניסת חברות כמו חברות הי-טק, כמו חברות תעשייה, שיוכלו לשלב את הפעילות שלהן עם הבוגרים של המוסד האקדמי, עם הסטודנטים, עם הנדסאים וטכנאים למרות שאני לא יודע אם יש לך כאן כאלה, כמו שהיה שיתוף פעולה מאוד יפה בין אינטל לאורט סינגל ובסקי בתל אביב והשתלבו יפה מאוד באמצע הלימודים והתחילו לעבוד ולעשות פרויקטים.
אלכס מילר: גם זה חלק מהעניין.
אלכס מילר: לא כל מי שגר כאן, אם הוא רוצה לגור כאן ולהישאר, הוא מחפש את התחומים שקשורים לאופי העיר.
אלכס מילר: יש הרבה מאוד תחומים בארץ שמחפשים היכן להיכנס וגם כאן הממשלה יכולה לעשות רגולציה.
אלכס מילר: לא צריך לשים את הכול במרכז הארץ.
אלכס מילר: יש לכם כאן את הנמל שגם הוא יכול להיות חלק מהעניין ולהוסיף.
מאיר יצחק הלוי: אני חושב שמה שהעליתם כאן, אלה אמירות הכי משמעותיות בדיון שלנו כעיר.
מאיר יצחק הלוי: אם אנחנו רוצים באמת לעשות שדרוג לעיר במשתנה הדמוגרפי, לי ברור לגמרי שאתה צריך לייצר תנאים לאוכלוסייה שתגיע.
מאיר יצחק הלוי: הדרך היא לראות איזה מערכת חינוך אתה מציע, איזה מערכת תרבות ושעות פנאי, דבר שהפך להיות מאוד משמעותי, ואיזה תעסוקה אתה מציע.
מאיר יצחק הלוי: אלה הדברים.
מאיר יצחק הלוי: לשם אנחנו מכווינים אל מול קשיים בסיסיים כמו למשל גיוס כוח אדם איכותי כדי לעשות את מה שאת אומרת.
מאיר יצחק הלוי: בואי נגיד שאנחנו רוצים לייחד בית ספר בתחום של אומנויות הבמה, כדוגמה.
מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, זה חלום שלי כאיש במה.
מאיר יצחק הלוי: אני אומר לך שלהביא לכאן מורים היום בתחומים הללו, זאת קריעת ים סוף.
מאיר יצחק הלוי: אני אספר לכם שבאסון הכרמל נהרג צוער שאשתו מורה בחמש יחידות בגרות במתמטיקה.
מאיר יצחק הלוי: הקן המשפחתי הוא בבאר שבע.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו כבר היום יודעים שחסרה לנו במערכת מורה למתמטיקה, ורונית, להשיג מורה למתמטיקה חמש יחידות בגרות היום באילת, זה בעייתי.
רונית תירוש: גם במרכז, על אחת כמה וכמה.
מאיר יצחק הלוי: לכן אני אומר ששאלת השאלות היא מה נולד לפני מה, הביצה או התרנגולת.
מאיר יצחק הלוי: מה שאתה אומר, אלכס, זה הדבר הכי נכון.
מאיר יצחק הלוי: סטף ורטהיימר, פניתי אליו לפני שבע שנים להקים כאן פארק באילת, והוא אמר לי: אדוני ראש העיר, יש לך כוח אדם ראוי לעניין?
מאיר יצחק הלוי: לא שאני אייבא אותו, יש לך בנמצא?
מאיר יצחק הלוי: אמרתי לו, לא.
מאיר יצחק הלוי: הוא אמר: כשיהיה לך, תחזור אלי.
מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, זאת הסיבה שהחלטתי שאני הולך לפתח את נושא הקמפוס.
מאיר יצחק הלוי: אמרתי שאני חייב שיהיה לי מאגר כוח אדם זמין וקרוב כדי שיהווה את התשתית הראשונה.
אלכס מילר: אבל איך יהיה לך כוח אדם אם ברגע שהם מגיעים לרמה להיות משולבים, הם לא מוצאים כאן את המענה ועוזבים?
מאיר יצחק הלוי: אם תגיע למסה הקריטית, ואתה שואל אותי מה היא, אני חושב – בבדיקה שהיא לא אמפירית אבל זאת הבדיקה שנמצאת אצלי – שאם נגיע ל-1,500 סטודנטים שלומדים הנדסה, מינהל עסקים, חשבונאות, מתחילה להיווצר כאן מסה שאתה בא ואומר היום ל-נס טכנולוגיות שתבוא להקים אצלי סטרט-אפים והיי-טקים, כי יש לי מתוך מאגר כוח אדם קיים איקס שהם יוכלו לדלות.
מאיר יצחק הלוי: לשם אני מכוון.
מאיר יצחק הלוי: אף מפעל, ואני אומר את זה עם כל הרצון הטוב, לא יביא עכשיו לאילת גם אם תפתה אותו, אם אין לו את המשאב האנושי הזמין.
רונית תירוש: לסטודנטים יש עבודות גם במלונות, בחדרנות ובמלצרות.
אלכס מילר: כשמדברים על התעשייה, זה תחום שהוא מאוד סגור.
אלכס מילר: זה אומר שאם יש כאן מסלול של הנדסאים – וזה לא קשור למועצה להשכלה גבוהה אלא זה קשור למשרד התעשייה.
מאיר יצחק הלוי: יש לנו אדריכלים, יש לנו מיזוג, חשמל.
מאיר יצחק הלוי: לא הרבה.
אלכס מילר: אם אנחנו הולכים למהלך של תמרוץ חברות שרוצות לפתוח עסקים בישראל, הם צריכים לדעת שהם נכנסים לכאן ויש להם כוח אדם.
אלכס מילר: אם אתה אומר שאין לך שום בעיה ואתה נותן להם הנחה בארנונה וכולי, גם אם העובדים שהם מביאים הם מבאר שבע, כי שם לא חסרים בכל התחומים הטכנולוגיים.
אלכס מילר: מביאים אותם לכאן כדי שייתנו מענה לשנה-שנתיים או שלוש עד שאתה מתחיל את התהליך.
אלכס מילר: שמע, אין מה לעשות, האנשים שבוחרים תחום טכנולוגי יכולים לקבל כאן מענה ולא לברוח.
אלכס מילר: עוד תחום שלדעתי חשוב מאוד ואנחנו גם נקיים ישיבה בוועדת החינוך בכל מה שקשור לאנשי האקדמיה להיבט השירות והיבט המלונאות.
מאיר יצחק הלוי: יש לנו בית ספר.
אלכס מילר: למה שכאן לא יהיה איזשהו מרכז ארצי לכל הנושא הזה?
אלכס מילר: אחד הביקורות הכי קשות שאנחנו מקבלים מהעולם הוא בהיבט השירות לתייר.
מאיר יצחק הלוי: צודק.
אלכס מילר: זה אחד הדברים הכי קשים.
אלכס מילר: אנחנו נמצאים בתחרות מאוד גדולה מול כל העולם ונסענו והתארחנו במקומות שונים בעולם, ומיד מזהים את ההבדל בין המקומות השונים.
אלכס מילר: צריך לראות איך מושכים את התייר לחזור בחזרה לאותה מדינה והמדינה יודעת שברגע שבן אדם מקבל את השירות שלו, הוא יחזור.
אלכס מילר: אני יכול לתת לך דוגמה ולא משנה היכן היינו בארץ ועם מי ישבנו, אבל ישבנו עם אישיות מאוד בכירה כשבאמצע הארוחה התפרק השולחן.
אלכס מילר: אלה דברים שלא תראה בשום מקום בעולם.
אלכס מילר: אני חושב שגם בנושא הזה אילת יכולה לתת מענה יפה מאוד.
אלכס מילר: אני גם דיברתי עם שר התיירות על כל הנושא.
אלכס מילר: אני שמעתי משר החינוך שיש מסלול בנושא מלונאות בתוך משרד החינוך.
אלכס מילר: מסלול מלונאות ותיירות.
אלכס מילר: אני בודק במשרד התיירות ואין להם מושג על מה מדובר.
דרור גניאל: במשרד החינוך יודעים.
אלכס מילר: במשרד החינוך יודעים, אבל במשרד התיירות לא יודעים שיש דבר כזה.
אלכס מילר: יכול להיות שאין סינרגיה.
אלכס מילר: משרד אחראי יכול לתת את התכנים, המשרד שמבצע הוא מבצע את זה לפי הדרך שלו.
אלכס מילר: יש תחרות מטורפת בין משרד החינוך לבין משרד התעשייה בכל מה שקשור להיבט של החינוך הטכנולוגי והחינוך המקצועי.
אלכס מילר: יש החלטה של כנסת ישראל לתת חינוך חובה עד כיתה י"ב ומי שנושר ממערכת החינוך הפורמאלי, צריך לתת לו מענה ובדרך כל המענה הוא מענה מקצועי.
אלכס מילר: או שיחליטו להעביר את כל נושא החינוך למשרד החינוך ושם יטפלו בכל המערכת, או שתהיה איזושהי סינרגיה.
אלכס מילר: אני חושב שבתחומים שהיום אילת מזוהה אתם, אין שום בעיה לרוץ גם בתחומים האלה.
אלכס מילר: אם היום תתקבל החלטה אסטרטגית שאילת הופכת להיות למרכז להדרכה בכל מה שקשור לנושא של המלונאות והשירות, לדעתי גם כאן המשאבים ילכו לשם כי גם בטבריה רוצים לתת מענה לאותן הבעיות שקיימות היום עם התייר שמגיע והם מחפשים את הפתרונות האלה באיזשהו מקום.
אלכס מילר: אין ספק שגם כאן זה יכול להיות כי משאבים בנושא הזה לא חסרים לך, מבחינת המקום.
מאיר יצחק הלוי: מה שנאמר כאן, זאת התפרצות לדלת פתוחה ואני מודה לך על כך.
מאיר יצחק הלוי: מה שאמר מנואל טרכטנברג, כאשר דיברנו אתו, וזה מתחבר למה שאתה אומר – כי בהתחלה הוא רצה להקים כאן פלטפורמת מצוינות בתחום של הביולוגיה הימית ובזה לגמור את העניינים האקדמיים, אבל כמובן שהתנגדנו לזה התנגדות נחרצת – הוא אמר שניקח את היתרונות היחסיים של אילת ונהפוך אותם למעגלים של מצוינות ונמשיך את מה שיש באוניברסיטה כמו שזה.
מאיר יצחק הלוי: בין היתר, ניקח את תעשיית המלונאות, תיירות נופש, שעות פנאי.
מאיר יצחק הלוי: שעות פנאי הפכו להיות תעשייה.
מאיר יצחק הלוי: היום בעולם זאת תעשייה.
מאיר יצחק הלוי: זאת תעשייה שמגלגלת מיליארדים, ונהפוך את אילת למרכז בין לאומי לתעשייה של מלונאות, תיירות ונופש.
מאיר יצחק הלוי: אני הצעתי לפרופסור כרמי, אמרתי לה שיש לה בבן גוריון מסלול של תיירות, לשם מה?
מאיר יצחק הלוי: תעתיקו את המגמה הזאת לאילת ואז נקים כאן מרכז ונציע לשכנים שלנו ממזרח ומדרום, מטאבה ועקבה, לבוא לכאן, נסייע לכל הנוער היהודי בעולם ללמוד כאן ונהפוך את זה למקור שהוא יהיה הכי אקסקלוסיבי בעולם בתחום של מלונאות, תיירות ונופש כמפעל.
מאיר יצחק הלוי: נשקיע מאמץ מרוכז.
קריאה: מאיר, תוסיף לזה גם ספורט.
מאיר יצחק הלוי: משום מה דילגנו על הפרק הזה אבל חשוב לי שתדעו שאילת מתייצבת לאט לאט גם כקריית ספורט.
מאיר יצחק הלוי: אני לגמרי קונה את מה שנאמר כאן על ידי אלכס.
מאיר יצחק הלוי: שאלה כאן רונית תירוש לגבי מה ההשקעה שלנו פר תלמיד.
מאיר יצחק הלוי: חשוב שנדע שאנחנו בעשרת הערים המובילות בהשקעות פר תלמיד, אבל היום מספרים מדויקים אני לא יודע לתת.
דרור גניאל: אני לא זוכר את המספרים אבל היינו במקום שביעי ואחר כך במקום השמיני בהשקעה פה תלמיד.
אלכס מילר: מספיק שתהיה החלטה, כחוק, שכל מי שנכנס לתחום של שירות, צריכה להיות לו תעודת מוסמך.
אלכס מילר: יש לנו בישראל בעיה מאוד קשה בהרבה מאוד תחומים ושירות הוא אחד התחומים.
אלכס מילר: ראית את התוכנית של כלבוטק על הכירורגיה הפלסטית?
אלכס מילר: יש אנשים שמתעסקים בתחום אחד ופתאום חושבים שהם יכולים להתעסק בכל מיני תחומים.
אלכס מילר: בתחום אחד יש סכנת נפש וסכנת חיים, ובתחום אחר יש סכנה למדינה שהיא מאבדת הכנסה כלכלית מאוד גדולה.
אלכס מילר: ברגע שהבן אדם יוצא מכאן ואומר שבחיים הוא לא יחזור לכאן כי הוא סבל, זה קרה בגלל סדרת דברים.
אלכס מילר: הוא לא קיבל שירות טוב, לא הגיע לכאן בטיסה וכולי.
אלכס מילר: יש הרבה מאוד דברים.
אלכס מילר: אני חושב שדווקא בנושא הזה, ברגע שמקבלים החלטה שגם בתחום המלונאות, גם בתחום השירות, צריכה להיות הסמכה ותעודת הסמכה מטעם משרד התעשייה, אם זה משרד התעשייה או שזה בתחום הניהול, אם זה תואר ראשון בתחום הניהול של המלון או כל תחום ותחום, כך אולי נוכל ליישר קו.
אלכס מילר: אם אתה תהיה כאן המרכז דרכו צריך לעבור, כל אדם שרוצה לעבוד בתחום הזה, יצטרך לעבור את האישור של המרכז הזה וכך לדעתי גם תוכל להכניס עוד כוח צעיר לעיר.
אלכס מילר: זה בלי שום קשר לחזון שלך.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו מתחילים להתכנס לסיכום.
דרור גניאל: ברשותכם, כמה הערות שיחברו אותנו בחזרה לעניין התקנה והסוגיות המיוחדות לאילת.
דרור גניאל: אני רוצה לחדד שתיים-שלוש נקודות וגם לדבר בזכות ההישגים.
דרור גניאל: במהלך השנים האחרונות מתחולל כאן – אני לא רוצה להגיד מהפכה כי זאת מילה גדולה – שינוי מאוד דרמטי.
דרור גניאל: לדוגמה, לפני חמש שנים אחוז הנשירה בעיר היה כמעט תשעה אחוזים ובשנה החולפת, תשס"ט, אנחנו נמצאים בארבעה אחוזים ואנחנו נרד.
דרור גניאל: זה מהלך מאוד גדול.
דרור גניאל: יותר קל, כולנו יודעים, בשביל להביא גם להישגים יותר טובים, להיפטר מכמה קרונות אחרונים שלא יפריעו לסטטיסטיקה ולשלוח אותם לכל מיני מקומות, אבל לא עושים את זה.
דרור גניאל: המלחמה בנשירה היא חלק מהמהלך.
דרור גניאל: במקביל לזה יש לנו גם שיפור מדהים באחוזי הזכאות.
דרור גניאל: אם אנחנו מדברים על לפני עשור, על משהו כמו 27 אחוזים, אנחנו היום למעלה מ-65 אחוזים, תלוי בבית הספר.
דרור גניאל: במקומות מסוימים אפילו 70 אחוזים.
דרור גניאל: זאת אומרת, אפשר לעשות.
דרור גניאל: העניין הוא שחלק גדול מהילדים באים מבתים מאוד מורכבים וזה דורש מאתנו השקעת משאבים אדירה.
דרור גניאל: לכן כששאלה חברת הכנסת רונית תירוש לגבי העניין של העלות לתלמיד, השקעה פר תלמיד, לא פלא שאנחנו נמצאים במקום השמיני או השביעי במדינה כי העלויות כאן יותר יקרות.
דרור גניאל: אני אדגים את זה בשתי דוגמאות.
דרור גניאל: דוגמה אחת.
דרור גניאל: מורה תל אביבי או ירושלמי שרוצה לעשות השתלמות במחשבים, לא צריך לשאול אף אחד, לא צריך לקבל רשות מאף אחד, הוא הולך לפסגה הקרובה, נרשם להשתלמות וזה נחשב לו לשעות ונגמר הסיפור.
דרור גניאל: מורה אילתי שרוצה לעשות את ההשתלמות הזאת, יש לו שתי אפשרויות.
דרור גניאל: אפשרות אחת היא שאנחנו נביא את ההשתלמות לכאן, נטיס את המומחה, נלין אותו בלילה בעלויות מטורפות, ואפשרות אחרת היא שנטיס את המורה.
דרור גניאל: מכיוון שצריך לעשות שיקול דעת, לעתים אנחנו מטיסים את המרצים ולעתים אנחנו מטיסים את המורים להשתלמות מסוגים שונים.
דרור גניאל: מדובר בסוגיה שהיא עשרות רבות, ואולי יותר, של אלפי שקלים מעבר לביטול הזמן.
דרור גניאל: זאת אומרת, המורה הזאת ששכלה כרגע את בעלה וביום שזה קרה התחלתי לחפש מורה במקומה – לא חיכיתי כי אני מכיר את העיר – היום אני אמור, בתוך שבוע, לקבל החלטה על הטסה של מורה שיגיע ביום ראשון או שני, יהיה כאן שלושה-ארבעה ימים, נשגע את מערכת בית הספר כדי שאפשר יהיה למלא מקום, במידה שהיא לא תחזור.
דרור גניאל: גיוס המורים זאת מלאכה מאוד מורכבת.
דרור גניאל: בעבר, אני אומר לכם כמי שהגיע לאילת בלי שום תמריץ כי זה היה ביתי, הגענו לכל מיני תמריצים.
דרור גניאל: בשנים האחרונות, עוד לפני המהלך שהוביל ראש העירייה בו משרד האוצר ומשרד החינוך חברו והסכימו ואילן לוין חתום על משהו מיוחד למורים המעתיקים מקום מגוריהם לאילת, אנחנו עמדנו בפני שוקת שבורה.
דרור גניאל: אנשים לא רצו לבוא כי אמרו שהם יכולים ללמד בכל מקום אחר בארץ.
דרור גניאל: יתרה מזאת, הם יכולים לעבוד בבית ספר אחד בבוקר ובמקום אחר בערב ואצלנו זה בלתי אפשרי.
דרור גניאל: מורה שלא גר כאן, לא יכול ללמד כאן.
דרור גניאל: אין לי מורים בטיסה.
דרור גניאל: אני לא יכול להביא מורים מתמנע או ממקום אחר.
דרור גניאל: חבל הארץ הזה, המרחק הוא לא רק מרחק פסיכולוגי אלא המרחק הוא מרחק אמיתי ומשמעותי.