GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נסים זאב: ברגע שעמותה לוקחת אחריות, האחריות עליה.
נסים זאב: בשביל זה יש ביטוח.
נסים זאב: בשביל זה כשאני נתבע כעמותה, היא נתבעת ראשונה.
אלכס מילר: אני אשאל אותך שאלה.
אלכס מילר: אם קורה עכשיו מצב, וקורה משהו בעמותה הזאת, באים אלינו כאן ואז אני מחפש את האחראים.
אלכס מילר: למי אני מגיע?
נסים זאב: אדוני היו"ר, אולי אין לך מושג, אבל אני מנהל בכל זאת 31 שנה מערכות חינוך.
נסים זאב: אין דבר כזה.
נסים זאב: כשיש איזה שהוא נזק מסוים, ילד נפגע, הוא תובע את העמותה.
נסים זאב: כאשר באותה שנה יש רישיון, יש בריאות, יש בטיחות.
אלכס מילר: ואם העמותה בגירעון תקציבי?
נסים זאב: אבל יש לך את הביטוח.
נסים זאב: מה זה קשור לגירעון?
נסים זאב: יש ביטוח.
נסים זאב: אני אגלה לך יתרה מזאת, העמותות, כשתובעים אותם, יש שני ביטוחים, תתפלא לשמוע.
נסים זאב: מנסים לקחת גם מהביטוח של משרד החינוך וגם מהביטוח של העמותה.
נסים זאב: זאת אומרת, הגוף הכלכלי והחשש מפני תביעה, והיו לי מקרים כאלה שתבעו שני ביטוחים.
שמשון שושני: אדוני היה עסקן, ראש עירייה.
שמשון שושני: ומנהל מוסד חינוכי מפואר במשך שנים.
שמשון שושני: לכן אני מציע, לפחות נגמור את הפרשה הזו של רשויות מקומיות, ואחר כך נמשיך הלאה.
נסים זאב: אני סומך עליך.
אלכס מילר: צריך להתקדם, רבותיי.
אלכס מילר: בקשה, מירב.
מירב ישראלי: תקנות פיקוח לבתי ספר, עקרונות למתן פטורים(תיקון).
מירב ישראלי: בתוקף סמכותי לפי סעיפים 2(ב) ו-37 לחוק פיקוח על בתי ספר, לאחר התייעצות עם ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: תיקון הפתיח.
מירב ישראלי: בפתיח לתקנות פיקוח על בתי ספר, עקרונות למתן פטורים.
מירב ישראלי: להלן התקנות העיקריות: אחרי התשכ"ט-1969 יבוא: להלן החוק.
מירב ישראלי: הוספת תקנה- (א) אחרי תקנה 1 בתקנות העיקריות, יבוא: עקרונות למתן פטור לבית ספר של רשות חינוך מקומית.
מירב ישראלי: ניתן לפטור בית ספר של רשות חינוך מקומית כהגדרתה בחוק לימוד חובה, התש"ט-1949, שמתקיימים בו כל התנאים המפורטים להלן: מתכולת סעיפים: 5,6 9.3 עד 6 בפרק ב' לחוק.
מירב ישראלי: הסעיפים הרלוונטיים הם אלה: סעיף 5, שמעבירים העתקים מהבקשה לרישיון ומקבלים אישור של רשות חינוך מקומית, שכאן זה רשות החינוך המקומית עצמה והוועדה לתכנון ובניה של הרשות המקומית.
מירב ישראלי: סעיף 6 זה אישור רשות בריאות.
מירב ישראלי: סעיף 9.3 זה בנוגע למבנה בית הספר והגישה אליהם, החצר, מספר הכיתות וחדרי הלימוד, הספח והשירות.
מירב ישראלי: 9.4 זה תנאי בטיחות.
מירב ישראלי: 9.5 ריהוט וציוד.
מירב ישראלי: 9.6 בסיס כספי לקיום בית הספר.
מירב ישראלי: זה הסעיפים שמהם בעצם אפשר לפטור.
מירב ישראלי: אי אפשר לפטור מהסעיפים שהם בעצם פדגוגיים.
מירב ישראלי: לבית הספר היה רישיון לפי החוק בשנת הלימודים הקודמת לשנה שבה נתבקש הפטור, ומתקיימות בו כל הוראות החוק.
מירב ישראלי: מנהל מחלקת החינוך ברשות המקומית הצהיר כי במבנה מתקיימות כל הוראות הזאת.
מירב ישראלי: זאת אומרת, בפסקה 1 יש בדיקה לפי הסייפא, ומתקיימות בו כל הוראות החוק-יש בדיקה עצמאית, אני מבינה, של משרד החינוך, ובנוסף לזה יש גם דרישה של התצהיר?
אלכס מילר: מי שאחראי בפועל על נושא של הבטיחות, זה מנהל אגף חינוך, שהוא מצהיר.
אלכס מילר: אם במידה והוא הצהיר הצהרה שגויה, אז יש בעיה.
מירב ישראלי: בית הספר מנוהל ומוחזק על ידי רשות החינוך המקומית.
מירב ישראלי: מבנה בית הספר בבעלות או בחזקת רשות החינוך המקומית.
מירב ישראלי: עובדי ההוראה בבית הספר מועסקים במישרין על ידי הרשות החינוך המקומית.
מירב ישראלי: בית הספר מיועד לכיתות ט' עד י"ב, או י' עד י"ב.
מירב ישראלי: תחילה תחילתן של תקנות אלה, 30 ימים מיום פרסומן.
אלכס מילר: אני רוצה להצביע על התקנות בכפוף להחלטות שקיבלנו בנוגע לבני ברק ולבקשה של נסים זאב על כל הנושא הזה, שייבדק תוך 3 חודשים ואנחנו נקבל מסקנות, וכמובן הסייגים שלי שאני העליתי אותם בנושא של שיבוצים.
אלכס מילר: רבותיי, מי בעד התקנות?
אלכס מילר: הצבעה בעד – פה אחד התקנות אושרו מי נגד?
אלכס מילר: נמנע-אין.
אלכס מילר: התקנות אושרו.
אלכס מילר: בוקר טוב לכולם אנחנו פותחים את ישיבת וועדת החינוך.
אלכס מילר: אנחנו בתאריך 23 למרס 2011, י"ז באדר ב', תשע"א.
אלכס מילר: אנחנו פותחים את ישיבת וועדת החינוך, הנושא – האתגרים של חינוך יהודי-ציוני בתפוצות דוברת רוסית בעולם, פרויקט "לימוד".
אלכס מילר: אני מכיר את הפרויקט כבר כמה שנים.
אלכס מילר: אני חושב שזה פרויקט מבורך, ונחשפתי גם לא רק מהשיחות עם האנשים שבעצם מובילים את הפרויקט, ומי שמשתתף – אלא גם בעצמי, אני הייתי באחד מהכנסים, ואני חושב שזה דבר מעולה.
אלכס מילר: אין ספק שכל אותם הדברים שאנחנו מחזקים ומובילים בעניין של חינוך, בעניין של חיזוק – זה עניין מאד חשוב שצריך לקדם אותו.
אלכס מילר: ומבחינתנו, מה שאנחנו יכולים לעשות לסייע בשביל שהנושא הזה יקבל את מלוא התמיכה הזאת, זה דבר חשוב גם מבחינתנו.
אלכס מילר: אני חושב שגם באותם הכנסים שאני הייתי ובמצגות שראיתי, כל בכירי המדינה נתנו בעצם את ברכתם לנושא הזה.
אלכס מילר: ראיתי את ראש הממשלה ביבי נתניהו מברך על הפרויקט.
אלכס מילר: ראיתי עוד אנשים בכירים נוספים.
אלכס מילר: גם חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי לקחה חלק פעיל מאד בכל הנושא הזה.
אלכס מילר: אז אני חושב שזה עניין שהוא בקונסנסוס, ומבחינתנו הגיע הזמן גם שגם כנסת ישראל תעלה את הסוגיה הזאת על סדר היום.
אלכס מילר: אנחנו נרשום לפרוטוקול את כל אותם הדברים שיעלו כאן, תהיה לנו כאן מצגת ובסופו של דבר, נמשיך לפעול.
אלכס מילר: הייתה לנו ישיבה לפני כמה חודשים עם יו"ר הסוכנות היהודית מר נתן שרנסקי, על הנושא של החינוך היהודי בתפוצות.
אלכס מילר: בנוסף לכך אנחנו פעילים מאד בנושא של חיזוק הפרויקט עם חפציבה, במשותף עם משרד החינוך וגופים אחרים, ולדעתי אנחנו בדרך הטובה, אבל צריך להיות כל הזמן עם יד על הדופק, כי כל מיני אותם פרויקטים מדי פעם מנסים לקצץ אותם.
אלכס מילר: אני זוכר את המאבק הקשה שהיה לנו בזמן כהונתה של שרת החינוך הקודמת, חברת הכנסת יולי תמיר, שהיה איזה שהוא רצון או ניסיון לקצץ בפרויקטים מסוג זה, ואני שמח שגם אז הצלחנו לעצור את הקיצוץ, ואני מקווה מאד שגם בעתיד אנחנו לא נראה את התופעות של קיצוצים בפרויקטים שהם קשורים לחינוך, ופרויקטים שקשורים לתפוצות.
אלכס מילר: זה דבר חשוב, ובסופו של דבר אנחנו כן רוצים לראות את אותם הצעירים שלוקחים חלק פעיל בפרויקטים האלה עולים לישראל, ומשתלבים בחברה הישראלית כמו כל עולה מהמניין.
אלכס מילר: אתה רוצה לפתוח?
אלכס מילר: אז תפתח, תגיד את השם שלך לפרוטוקול.
אלכס מילר: יש לנו מצגת.
אלכס מילר: אני מברך פה את כל האורחים שהגיעו לוועדת החינוך, ואנחנו נמשיך בדיון.
אלכס מילר: אני רק מודיע לכם שיש לנו משהו כמו שעה לכל העניין הזה, אז לצמצם ולא לחזור על דברים שנאמרו.
חיים צ'סלר: תודה יושב ראש הוועדה חבר הכנסת אלכס מילר וחברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי, שהייתה איתנו מהיום הראשון בפעילותנו בארץ, באשקלון, ובאוקטובר 2008.
חיים צ'סלר: הפרויקט הזה התחיל לפני למעלה מ-5 שנים.
חיים צ'סלר: למעשה, זה העתק של מודל שנמצא באנגליה מזה 30 שנה, שנקרא "לימוד", שהדבר המרכזי בו זה חברה צעירים, לקחו לעצמם את האחריות לטפל בשורשים של עצמם, בתרבות היהודית ולא על ידי הממסד, אלא על ידי המשתתפים עצמם, למרות שהממסד תומך בזה מאחורה, אבל לא המוביל.
חיים צ'סלר: כמו הסוכנות היהודית, ג'וינט, נתיב, מסע, ורבים אחרים תומכים במהלך, משרד הממשלה.
חיים צ'סלר: אבל בעיקרון מי שמוביל את זה זה המשתתפים עצמם, בגילאים בין 20 ל-40.
חיים צ'סלר: אנחנו פועלים מאז שהתחלנו ברוסיה במאי 2006.
חיים צ'סלר: למעשה מה שקרה זה, בעקבות ההצלחה הגדולה שהייתה במוסקבה, שהתחלנו ביום אחד עם 1,000 איש, כפיילוט, כניסיון, ולאחר מכן, שנה אחרי זה עשינו את זה במוסקבה, עם 1,200 איש מכל רחבי ברית המועצות.
חיים צ'סלר: המהלך הזה של האנרגיות שהחברה הצעירים האלה הצליחו להנחיל לעצמם ולמשתתפים, המרצים, גרם לזה ששנה אחרי זה, בעקבות זה שהזמנו מנהיג יהודי אוקראיני חשוב, ואדים רבינוביץ למוסקבה, ואז הוא ברך את המשתתפים.
חיים צ'סלר: אגב, אני רוצה להגיד לכם חברי הכנסת ומשתתפים יקרים, הייתה שם תופעה שקשה להאמין, כי באירוע במוסקבה, זו פעם ראשונה אני חושב מאז נפילת ברית המועצות, היה אירוע שהשתתפו בו גם הרב בר אלעזר, וגם הרב שייביץ, זה גם הליטאים וגם הלובביץ, שביחד שניהם לא אוהבים את "לימוד", אבל לא הייתה להם ברירה כי לא רצו להשאיר את הזירה לשני, ורק מבחינה שאי אפשר היה להתעלם מזה.
חיים צ'סלר: וכתוצאה מזה שואדים רבינוביץ היה שם הוא אמר אתם אמנם מרוסיה, אבל שנה הבאה אתם תהיו אורחים שלי באוקראינה.
חיים צ'סלר: ואז שנה אחרי זה זה היה במלון יאלטה, עם 1,200 איש, שואדים רבינוביץ כמעט מימן את הכל לבד מכיסו.
חיים צ'סלר: זה לא באמריקה שיש לו 50% הנחה על המס, הוא שילם כמעט את כל כספו המלא לאירוע, שהיה אירוע מכונן באוקראינה.
חיים צ'סלר: ובאותו זמן, שלושה שבועות קודם, היה לנו את האירוע באשקלון שאנסטסיה הייתה שם ומה שהיה מעניין באשקלון – אנחנו חשבנו שזה יהיה 300 איש, למה?
חיים צ'סלר: כי היו 1,000 איש במוסקבה, היו למעלה מ-1,200 איש באוקראינה, ביאלטה, שנה אחרי זה.
חיים צ'סלר: אמרנו נתחיל עם 300 איש, כמה יבואו?
חיים צ'סלר: מה זה מעניין בארץ לימודי יהדות, לרוסים עוד.
חיים צ'סלר: זה לא בדיוק, לא ידענו איך יאכלו את זה.
חיים צ'סלר: אבל התחילה אנרגיה בתוך הצעירים עצמם, כי הם לקחו את האחריות כי זה מיצג פלורליסטי פתוח לכולם.
חיים צ'סלר: כל אחד יכול להביע את עצמו – חילוני, דתי, יהודי, חצי יהודי, על ידי הלכה, כל מי שהוא חלק מהמשפחה.
חיים צ'סלר: מה שנקרא – חוק השבות.
חיים צ'סלר: אנחנו לא בודקים לאף אחד בציציות, וכל מי שרוצה רואה עצמו חלק מזה, וזה היופי של "לימוד".
חיים צ'סלר: ואנחנו שבוע לפני האירוע סגרנו את ההרשמה באנגלית ובעברית.
חיים צ'סלר: שכחנו לסגור את ההרשמה ברוסית.
חיים צ'סלר: בשבוע האחרון נוספו עוד, לא תאמינו, עוד 1,200 איש.
חיים צ'סלר: פתאום נהיה 1,500 איש.
חיים צ'סלר: התקשרתי למתיו ברופמן שהוא הנשיא שלנו, אמרתי לו תשמע מתיו – יש לך אפשרות לפטר אותי, אבל אני עובד בהתנדבות אתה גם לא יכול לפטר אותי, מה עושים?
חיים צ'סלר: הוא אומר – בשביל זה אני בנקאי, זה עלי.
חיים צ'סלר: אז זה גם היתרון כשאתה עובד עם בן אדם שהוא גם רגיש לנושא וגם איכפת לו, וגם היה מוכן לשים את היד בכיס ולהתמודד עם הבעיה החדשה, שלמעשה פי חמישה אנשים נרשמו ממה שחשבנו, והיה אירוע מדהים.
חיים צ'סלר: למעשה את מיטב האנשים שקיימים במרחב הישראלי הם העולים.
חיים צ'סלר: אם זה בתחום המוסיקה, אם זה הפילהרמונית, ואם זה בתחום התיאטרון שזה תיאטרון גשר, או אם זה מיטב המרצים, הפרופסורים, מיטב הציירים, הפסלים, כולם היו שם באותו יום, והיה מרתון של 24 שעות, שפשוט הייתה לו הצלחה שאי אפשר אפילו להסביר אותה.
חיים צ'סלר: איך אני יודע שזאת הייתה הצלחה?
חיים צ'סלר: כי שנה אחרי זה פנו אלינו מבית אביחי, וזה בכלל מרכז תרבותי עם מאפיינים אמריקאים, כי התורם הוא אמריקאי.
חיים צ'סלר: הם פנו אלינו שהם יסבירו לנו איך אנחנו הצלחנו לעבוד בקרב האוכלוסייה הרוסית שהם לא מצליחים להגיע אליה.
חיים צ'סלר: כבוד יושב ראש הוועדה היה אורח שלנו באירוע שהיה בבית אביחי, כהכנה לאירוע הגדול, שגם שם היו למעלה מ-1,000 איש במשך שלושה ימים, והוא התרכז סביב דמותו של שלום עליכם.
חיים צ'סלר: אני רוצה להסביר לך כבוד יושב הראש ולהבין מה זה "לימוד".
חיים צ'סלר: "לימוד" זה כמו קומנדו, שמצליח לעלות על נושאים שמעניינים את הדור הצעיר, ושעד שהממסד מצליח לזוז, אנחנו כבר אחרי האירוע.
חיים צ'סלר: אני אתן דוגמא לגבי שלום עליכם – 150 שנה לשלום עליכם היה ב-3.2 לפני שנתיים.
חיים צ'סלר: הוא נולד בערך שעה נסיעה מקייב, בפריאסלב.
חיים צ'סלר: אני אמרתי לעצמי, למרות שיש וועדה לאומית באוקראינה ויש וועדה לאומית בישראל, ויש וועדה לאומית באמריקה, אף אחד לא יחגוג את שלום עליכם.
חיים צ'סלר: לקחנו 100 סטודנטים מקייב, נסענו בשני אוטובוסים לבית שלו, ירדנו, עשינו מסיבה, עישנו שם עוגה עם 150 נרות, ועשינו שם הצגה של שלום עליכם וזה קיבל סיקור בכל העולם.
חיים צ'סלר: מה שלי יותר חשוב, שהחברה הצעירים הרגישו שהם עושים דבר שהוא חשוב להם.
חיים צ'סלר: אל תשכחו שה-5 – 6 כרכים של שלום עליכם היו בכל בית יהודי חילוני בברית המועצות לשעבר.
חיים צ'סלר: בשבילם הוא היה סמל.
חיים צ'סלר: ולכן זה ש"לימוד" חגג את 150 שנה לשלום עליכם, היה לזה אימפקט גדול מאד בקהילות היהודיות בחבר המדינות.
חיים צ'סלר: והדבר השני הגענו הנה.
חיים צ'סלר: הגענו לפה לבית שלום עליכם, שנתמך על ידי המוסדות הממשלתיים והלאומיים, ובאנו אליהם ואמרנו אנחנו רוצים לחגוג 150 שנה לשלום עליכם, אמרו סליחה, הבניין לא פנוי, אנחנו תפוסים.
חיים צ'סלר: מה זה, אני לא מבין?
חיים צ'סלר: אנחנו רוצים לחגוג 150 שנה לשלום עליכם, זה בית שלום עליכם.
חיים צ'סלר: אמרו אי אפשר.
חיים צ'סלר: אמרו אי אפשר, אמרנו אין בעיה.
חיים צ'סלר: אנסטסיה מיכאלי, זאב אלקין, מתיו ברופמן, באים למחרת לאירוע, אני רוצה שלא תפתחו להם את הדלת.
חיים צ'סלר: ואז לא הייתה להם ברירה, הם פתחו את הדלתות והיה לנו אירוע מדהים, קרוב ל-500 איש, שציין את יום הולדתו של שלום עליכם.
חיים צ'סלר: ולאחר מכן עשינו אירוע בניו יורק, כעבור יומיים, שם נמצאת הנכדה של שלום עליכם.
חיים צ'סלר: היא בת 99, אל קאופמן, שהיא סופרת ידועה בעצמה.
חיים צ'סלר: ואני רוצה להסביר לכם, חברי הכנסת והמשתתפים היקרים, זה הגיע עד כדי כך שאנחנו קיבלנו תמיכה מהקונגרס האמריקאי ומעיריית ניו יורק, ששני המוסדות החשובים האלה באמריקה הקדישו יום מיוחד ל"לימוד" שמציינת 150 שנה לשלום עליכם.
חיים צ'סלר: וזה היה חלק מהמיצוב של "לימוד" לדוברי רוסית בעולם, כמהפך בקרב הדור הצעיר דוברי רוסית בעולם, שנותן להם מכשיר להביע את עצמם, ומקבל את ההכרה של הסובבים אותם.
חיים צ'סלר: שנה קודמת – אנחנו ציינו 21 חתני פרס נובל שהם ילידי ברית המועצות לשעבר, ביניהם שמעון פרס, יצחק רבין שאבא שלו נחמיה נולד ליד קייב, שעתיים נסיעה בסדרוביצ'י.
חיים צ'סלר: מנחם בגין, ש"י עגנון באוקראינה ורבים אחרים.
חיים צ'סלר: היה לנו אירועים גם באוקראינה.
חיים צ'סלר: הבאנו לשם את הנכדה של ש"י עגנון, ד"ר יעל בלאו ואת יובל רבין, ואת הרצי מקוב, שייצג את מרכז בגין, ולמעשה היינו מה שנקרא – רוד שאו.
חיים צ'סלר: הצוות הזה אחר כך רץ ממוסקבה, לאחר מכן מאוקראינה הוא הגיע למוסקבה, משם לירושלים, ומשם לניו יורק.
חיים צ'סלר: אני רוצה להסביר לכם ואני רוצה להראות לכם את המיצג הראשון, על האירוע המכונן שהיה לנו בשנה שעברה, שמציין את חתני פרס נובל.
חיים צ'סלר: האירוע הזה שהשתתפו בו הבת של פרס ציקי פרס, הבת של רבין, דליה רבין, הרצי מקוב, איתן הבר, משפחת ש"י עגנון, וזה זכה לתהודה גדולה, מעל ומעל למה שאנחנו אי פעם חלמנו, וזה עד כדי כך, שזה הגיע, זה שודר ב-CNN, WORLD REPORT.
חיים צ'סלר: ואני עכשיו רוצה ברשות
חיים צ'סלר: כם להראות לכם את הקטע של 4 דקות מה- WORLD REPORT של ה-CNN.
חיים צ'סלר: מוצגת מצגת
חיים צ'סלר: זה היה דבר שהוא גם בתוך הקהילה היהודית במוסקבה, משהו קרה שם.
חיים צ'סלר: למעשה, הרי תמיד הקהילה האינטלקטואלית של מוסקבה, לא רצתה להתקרב לכל האירועים של המוסדות הקיימים שארגנו, ולא ראו את עצמם חלק מזה.
חיים צ'סלר: מה שקרה ב"לימוד", כיוון שזה היו חברה צעירים, היום בעניין של "לימוד" במוסקבה, האליטה האינטלקטואלית של רוסיה והצעירים, למשל ראינו פה את נוסיג, שהוא אחד הבלוגרים החשובים ברוסיה, בין החשובים בעולם, הולך להיות אחד האורחים בכנס של פרס, כתוצאה מזה ששמענו על זה שהוא היה הכוכב של "לימוד" במוסקבה.
חיים צ'סלר: הזמינו אותו להיות אחד הכוכבים של הכנס של הנשיא עכשיו בחודש יוני בארץ, ועוד שניים מהם.
חיים צ'סלר: זאת אומרת, פתאום נוצר מצב, שבעקבות מה שהולך ב"לימוד", למעשה הממסד האינטלקטואלי הישראלי מכיר שגם הרוסים תורמים.
חיים צ'סלר: דבר חדש.
חיים צ'סלר: כיוון שבכנס הנשיא השניים הקודמים, התרומה של יהודי רוסיה מבחינה אינטלקטואלית בכנס היה מזערי.
חיים צ'סלר: ממש שולי.
חיים צ'סלר: ואנחנו מקווים שלחלק מהתרומה שלנו, חלק משינוי המציאות האמיתית שקיימת בשטח בתרומה לעם היהודי, וזה אחד הדברים החשובים שהיו לנו.
חיים צ'סלר: אני רוצה להגיד עוד מילה לגבי ישראל.
חיים צ'סלר: כפי שאמרנו, זה היה מוסקבה.
חיים צ'סלר: אם אני יכול להגיד דבר שאנחנו גאים עליו, כבוד חברי הכנסת, אנחנו פתחנו, יש לנו "לימוד" עכשיו בין ה-14 ל-17 באפריל, שנה זו, זה שנה חמישית ברציפות.
חיים צ'סלר: כל משתתף משלם בין 200 ל-300 דולר למשתתף לסוף שבוע במוסקבה.
חיים צ'סלר: בארץ בחיים זה לא היה קורה.
חיים צ'סלר: לא היינו משלמים 300 דולר, אולי 50, אולי 75.
חיים צ'סלר: כל אחד משלם 300 דולר.
חיים צ'סלר: פתחנו את ההרשמה, תוך שבועיים וחצי נרשמו 700 איש וההרשמה נסגרה.
חיים צ'סלר: הכל און ליין באינטרנט, זה פשוט מהפכה שאי אפשר להסביר אותה, ואין לנו פרסומים מעבר לזה, פה לאוזן, כי זה בעקבות ההצלחה של שלוש השנים האחרונות, אנשים רוצים להיות חלק מזה.
חיים צ'סלר: אנשים שלא היו קשורים ליהדות, שלא היו קשורים לקהילה היהודית, שלא ראו בעצמם חלק מהיהדות, פתאום רואים שזה מקום שכדאי להיראות בו.
חיים צ'סלר: שנה שעברה היה לנו גם אירוע מכונן בירושלים, בקריית מוריה.
חיים צ'סלר: חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי הייתה שם, היא ראתה את זה, הייתה השתתפות של נשיא המדינה, הוא נתן פרס משלו, זה היה הישג גדול מאד שהוא בא לפתיחה.
חיים צ'סלר: אמרו לנו מלשכת הנשיא – הוא מקסימום ידבר 2 דקות, כי הוא צריך לנסוע למחרת לרומניה, מה שנכון, ואנחנו צריכים לשמור עליו והוא לא יכול להיות יותר מ-2 דקות.
חיים צ'סלר: אמרתי, שיהיה 2 דקות.
חיים צ'סלר: הוא דיבר שעה וחמש דקות.
חיים צ'סלר: הוא לא רצה לרדת מהמקום, לא רצה לרדת מהבמה, והוא הצליח להרים את הפלטפורמה של "לימוד", להסביר לכל המשתתפים, למעלה מ-1,200 איש שהשתתפו שם, את התרומה של יהדות רוסיה לתרבות העולם ולתרבות הישראלית.
חיים צ'סלר: זה בדיוק מה ש"לימוד".
חיים צ'סלר: במיוחד כשזה בא מרמה של נשיא מדינת ישראל.
חיים צ'סלר: אנחנו את מה שרצינו להשיג השגנו, וזה לא הפתיע אותנו שהוא העלה את זה לרמות כאלה.
חיים צ'סלר: אני ברשות
חיים צ'סלר: כם רוצה להראות לכם את הוידיאו משנה שעברה, מ"לימוד" ירושלים.
חיים צ'סלר: אני רוצה להגיד תודה להרצי מקוב ומרכז בגין.
חיים צ'סלר: אנחנו חילקנו את זה בין מרכז בגין, קריית מוריה ומרכז ש"י עגנון.
חיים צ'סלר: אנחנו התחלקנו עם כולם.
חיים צ'סלר: ואני רוצה פה לסיים ולהעביר את רשות הדיבור ליושב הראש.
אלכס מילר: טוב רבותיי, אנחנו נמשיך ברשימת הדוברים.
אלכס מילר: יש לנו כאן את צבי, בבקשה.
אלכס מילר: אני רק מבקש לצמצם.
צבי: אני רוצה לציין שהיום זה בדיוק 25 שנים של כל התנועה הזאת למען העלייה מברית המועצות, כי לימוד זה תוצאה של הפעילות הזאת, ובמקרה יצא ככה שמי שדווקא עשה רעש בישראל ולא נתן מנוח לאף אחד, גם למנהיגים בישראל, זה היה חיים צ'סלר, שהיה מזכ"ל המועצה הציבורית למען יהודי ברית המועצות.
צבי: ואז התחיל כל העניין של מאבק למען אסירי ציון, שחרורם, למען עלייה חופשית.
צבי: ובעצם "לימוד", למרות שחיים דיבר רק נקודתית על "לימוד" מה שעושה עכשיו, זה בעצם תוצאה של כל מה שהיה עד עכשיו.
צבי: ומשפט אחרון, אני רוצה להגיד שאנחנו תמיד חשבנו מה יכול לאחד בין תפוצות בינן לבין עצמן, ובין תפוצות למדינת ישראל וחינוך זה הדבר שהוא באמת מאחד את כולם ביחד, ואני חושב שזה דבר יחידי שנותן מענה להרבה שאיפות של אלה שנמצאים שם בתפוצות ואו ששוקלים לעלות לישראל, או ששוקלים לפתח את התרבות שלהם והחינוך שם.
צבי: תודה רבה.
אלכס מילר: ניקיטה פדרין.
ניקיטה פדרין: כן, שלום רב, בוקר טוב.
ניקיטה פדרין: אני דווקא אדבר כנציג של הדור הצעיר, שכל כך הרבה דיברו גם בסרט.
ניקיטה פדרין: האמת היא שקצת קשה להוסיף, קודם כל אני אציג את עצמי – ניקיטה פדרין, כיום סטודנט שנה ג' בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב.
ניקיטה פדרין: יש לי גם תואר ראשון בבלשנות אנגלית ויחסים בינלאומיים פה מהאוניברסיטה העברית.
ניקיטה פדרין: אני פעיל מאד בפרויקטים בין לאומיים בנושאי הסברה.
ניקיטה פדרין: ייצגתי את ישראל בעשרות כנסים ברחבי העולם, גם ארגנתי משלחות נוער וסטודנטים במדינות שונות.
ניקיטה פדרין: והתחום הזה גם מביא אותי ל"לימוד", כי קודם כל בשבילי זהו פרויקט בין לאומי.
ניקיטה פדרין: זה פרויקט שכיום מתקיים בעשרות מדינות וזה איזה שהוא, אני קורא לזה כששואלים אותי למה אתה כל שנה ממשיך להגיע למרות העומס, למרות העבודה, אני גם עוזר מחקר ועבדתי עד לא מזמן בסוכנות היהודית.
ניקיטה פדרין: למה למרות העומס אתה מגיע ומשתתף ומתנדב, אז אני קורא לזה איזה שהוא סוג של מחלה או איזה שהוא חיידק שברגע שאתה נדבק בו, אז קשה מאד להשתחרר ממנו.
ניקיטה פדרין: וראיתי את זה גם אצל המון המון אנשים שבאו בין היתר לכנס שהיה בדצמבר האחרון באנגליה, שאני גם כן הצגתי שם את לימוד ישראל.
ניקיטה פדרין: אז ראשית כל זהו פרויקט בין לאומי שמתקיים כיום בהרבה מאד מדינות בעולם כולו, ומאחד את הקהילות היהודיות באותן מדינות.
ניקיטה פדרין: שנית, זו הרוח ההתנדבותית.
ניקיטה פדרין: אתם ראיתם את זה בסרט, אתם בוודאי הבנתם את זה מדבריי של חיים צ'סלר.
ניקיטה פדרין: הכל נעשה סביב רוח ההתנדבות.
ניקיטה פדרין: זאת אומרת אנחנו, האנשים העצירים, הרוב, הגרעין הפעיל של המתנדבים, שהרבה מהם כבר מלווים את הפרויקט הזה מאז היווסדו, מאז הלימוד הראשון באשקלון, הם כולם מתנדבים.
ניקיטה פדרין: אנחנו לא מקבלים כסף, כנ"ל גם המרצים, הדוברים, לא מקבלים אגורה עבור ההצגות שלהם.
ניקיטה פדרין: ופה בשבילי הייחודיות הכל כך גדולה של פרויקט "לימוד".
ניקיטה פדרין: עכשיו, לא צריך לשכוח שיש את הטענה הזאת שאנחנו שומעים, גם קהילת דוברי רוסית בארץ וגם בכלל רוסים בעולם לא כל כך אוהבים להתנדב, או לא מתנדבים מספיק, אז אני רוצה להגיד שפסטיבל "לימוד" זו הוכחה מצוינת לכך שזה הוא פרויקט שרוסים כן יודעים להתנדב, כן אוהבים להתנדב, והתוצאות ראיתם בהחלט בסרטים.
ניקיטה פדרין: אני מלווה, זאת אומרת אני משתתף, מתנדב קודם כל בפרויקט "לימוד" מזה 5 שנים, זו תהיה השנה החמישית מאז אשקלון.
ניקיטה פדרין: התחום שאני אחראי בו בלימוד, זאת אומרת המתנדבים הם בעצם מתחלקים לפי תחומים, אם זה עזרה למרצים, אם זה סיוע בכיתות, יש כל מיני תחומים, ולמתנדבים יש את החופש לבחור איפה הם רוצים להיות, שזה גם כן מאד מאד חשוב.
ניקיטה פדרין: אז אני כבר הרבה הרבה שנים מתנדב כאחראי על תחום VIP, זה על תחום ליווי אח"מים, מכיוון שאני דובר שפות ואני יכול גם לתרגם סימולטנית לאנגלית, אז זה התחום שאני עושה ב"לימוד".
ניקיטה פדרין: אז כל מי שאני רואה פה, ואני רואה פה הרבה פרצופים מוכרים, כאלה שכבר חוו את תופעת ה"לימוד", אז כל אלה שעדיין לא היו שם, אז אני בהחלט מזמין אתכם ללימוד הקרוב שיתקיים בבאר שבע בסוף חודש מאי.
אלכס מילר: חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי, בבקשה גברתי.
אנסטסיה מיכאלי: אדוני יושב הראש אני מברכת אותך ברמה אישית, ואני מודה לך ברמה אישית על קיום הדיון וגם על ההזמנה לדיון במיוחד, כי האמת שיש לנו עדכונים תמיד באתר הכנסת, ואנחנו כחברים בוועדה מקבלים אימליים, אבל כשיושב ראש הכנסת מזמין חכ"ים שהיו אתמול עד ארבע וחצי במליאה, על הצבעות לקראת סוף הסיום של המושב, לקראת הפגרה, אז אנחנו כולנו בעצם, אם אתם לא רואים חכ"ים כאן, זה לא אשמתם אני חושבת.
אנסטסיה מיכאלי: הם היו רוצים להגיע, כי אלכס דאג לכך ובאמת הוא הזמין אישית את כל אחד ואחד.
אנסטסיה מיכאלי: אני דווקא רוצה להגיד כמה מילים על זה שחיים צ'סלר הוא איש באמת מאד מאד מיוחד, שאני אומרת שהוא, יש פתגם מאד ידוע – אם לא היה אלוהים אז היינו צריכים להמציא אותו, ואני אומרת שיש תפקיד בממשלה שאני חושבת שמאד ראוי על מנת לשפר את כל הנושא של הסברה של מדינת ישראל, שזה נקרא השר המגשר בין משרדי הממשלה.
אנסטסיה מיכאלי: כי אצלנו כל אחד יודע להתלונן על מערך הסברתי.
אנסטסיה מיכאלי: כל אחד יודע להאשים את כל אחד, אבל מי שעושה באמת ומי שפעיל – זה אנשים שלפעמים לא שומעים עליהם.
אנסטסיה מיכאלי: אבל אני בטוחה שכבר מהפעילות שלכם יש הרבה מאד תוצאות, ועובדה שראינו עכשיו אייטם של ה-CNN, שזה אייטם מבורך מאד, וזה לא פשוט להכניס אייטמים ל-CNN שהם שמאלנים לגמרי לדעתי, וטיש להם מספיק לובי, ודה לגיטימציה נגד מדינת ישראל.
אנסטסיה מיכאלי: וכשיש כזה דבר, זה תרומה ויש הרבה מאד אנשים שהיו משלמים הרבה מאד כסף בשביל לעשות את זה, להכניס כזה אייטם למערכת של CNN.
אנסטסיה מיכאלי: עכשיו, יש לנו בהסברה את כל האנשים, יש את ראש הממשלה שיש לו מסר אחד, יש לנו שר החוץ שהוא בן אדם שיש לו מסר מסוים ויש לנו שר הסברה, וכל אחד הוא בעצם שר שיר שלו לפעמים, וזה דבר שמאד מאד לא פשוט, והעולם כבר התעייף ממסרים שהם כפולים והם לא מובנים לכל אחד, ולא יודעים כבר מה רוצים מהם, וכשאתם מביאים את הפן החברתי ומייצגים את הפן התרבותי והחברתי של דור הצעיר הבא של מדינת ישראל, וכשיש מסרים שהם מאד מאד חיוביים ומשפיעים על עתידנו, אני רק מברכת על כך.
אנסטסיה מיכאלי: וכשאני רואה כאן בחור צעיר שאומר שהוא מתנדב, לא לכל אחד יש את הזמן לדאוג לזולת, ויש לנו בית ויש לנו פרנסה.
אנסטסיה מיכאלי: כל אחד מנסה לדאוג לזה.
אנסטסיה מיכאלי: יש לי בלשכה 20 מתנדבים שאני ארגנתי גם מהלך של הסברה, ואני חושבת שזה נושא מאד מאד חשוב, ואנחנו בונים מן מהלך של איסוף אינפורמציה על כל הפוליטיקאים והפרלמנטרים בכל העולם, כל העיתונאים בכל העולם, וכל הארגונים החברתיים, כולל ארגונים אנטי ישראלים, כי צריך גם לדעת מי האויב שלנו לעתידנו, ומול מי אנחנו עובדים.
אנסטסיה מיכאלי: ואני גאה שיש לי באמת אנשים, צוות, שמגיע פעם אחת בשבוע ותורם מזמנו, ואני רק מברכת על כך ולא צריך על זה חקיקה ובית מחוקקים.
אנסטסיה מיכאלי: זה פשוט אמונה עמוקה שאנחנו כאן נישאר לנצח, ואנחנו צריכים להילחם הייתי אומרת.
אנסטסיה מיכאלי: אמנם אני לא אוהבת את המילה מלחמה, אבל אני הייתי משתמשת במילה התמודדות יום יומית, עם מהלך שהייתי קוראת לזה – מלחמת העולם השלישית שעובדת אצלנו עכשיו יום ויום, שזה מלחמה באינטרנט – הפרופגאנדה, הבלוגרים שהם כותבים נגדנו, וצריך יום ויום להיות שם ולחיות שם ולחוש את זה.
אנסטסיה מיכאלי: ואני מודה לכם, במיוחד לכולכם בעצם, שכל אחד תורם מזמנו.
אנסטסיה מיכאלי: וחיים, אנחנו צריכים לחשוב על כך שתהיה לך הזדמנות להיות לא רק שר מגשר בממשלת ישראל אלא באו"ם ובאיחוד האירופאי.
אנסטסיה מיכאלי: מגיע לך.
אנסטסיה מיכאלי: ורק דבר נוסף שאני חושבת שמאד מאד חשוב להגיד.
אנסטסיה מיכאלי: אני יודעת שאתה עושה את זה מתוך אמונה מסוימת ויש לך הרבה מאד כוחות נפשיים.
אנסטסיה מיכאלי: אתה יודע לאחד אנשים ואתה מגדל מנהיגות הבאה, העתידית, ואת השגרירים הבאים של מדינת ישראל בכל העולם, ואפילו אם הם לא נמצאים פה והם שם, והם שומעים עלינו, זה כבר הברכה הכי גדולה שאפשר לעשות.
אנסטסיה מיכאלי: וכשיושבים שני רבנים שאחד אוהב את השני באהבה גדולה ברוסיה כמו שאתה אמרת, כשהייתם והצלחתם לעשות את זה.
אנסטסיה מיכאלי: אז אני בטוחה שהעתיד שלך זה לאסוף את כל הדתות ביחד, ולהבין שאנחנו כאן נלחמים נגד הטרור הבינלאומי, והמטרה שלנו להגיע לשלום וללימוד.
אלכס מילר: תודה לחברת הכנסת מיכאלי.
אלכס מילר: אנחנו ממשיכים – אירה דבשבסקי, בבקשה.
אירה דבשבסקי: שלום.
אירה דבשבסקי: אני גם אציג את עצמי, אני יושבת ראש מרכז "מחניים" העוסק בחינוך יהודי לדוברי רוסית בעולם, אבל עם דגש מאד חזק על ישראל.
אירה דבשבסקי: אני גם אחת מיושבי ראש של וועדת תכנים של "לימוד" מאז שזה התחיל בארץ ואני חייבת להגיד לכם שזה שניקיטה דיבר פה על ההתנדבות ועל הרוח ההתנדבותית, זה ש"לימוד" משנה לשנה קם על ידי מתנדבים, על הצורך הזה זה בעצם ההוכחה הכי גדולה של הצורך האמיתי הפנימי, שיש לרוח ולמפגש הבלתי אמצעי עם היהדות ועם הזהות הישראלית של כל אחד מאיתנו אצל העולים דוברי רוסית בארץ, וגם כן בתפוצות יש היום חיפוש מאד מאד עצום אחרי הזהות היהודית של כל אחד מהנמצאים בקהילות שם.
אירה דבשבסקי: וזה בעצם התפקיד המרכזי של פסטיבל "לימוד".
אירה דבשבסקי: עכשיו, בגלל שפוליטיקות כאלה ואחרות בעולם וגם בארץ, לפעמים גורמים לעולים להרגיש שהם נמצאים באיזה שהוא קרב לא להם, שהם נמצאים כחיילים בקרב שהוא זר להם, ולא רוצים כבר שיספרו להם מה האושר שלהם ומה הזהות שלהם ומה נכון להם, במיוחד בגלל הפסיכולוגיה הפוסט סובייטית.
אירה דבשבסקי: "לימוד" זה תחום מאד לא מאיים במובן הזה שהאנשים מרגישים שהם בונים את התכנים בעצמם, הם עונים על הצרכים של עצמם וזה תחום באופן מקסימאלי לא מגויס, לפחות אלה המאמצים שעושים אנשים בוועדת התכנים ביום יום, ומצליחים גם.
אירה דבשבסקי: ולכן זה מה שגורם לאנשים לרצות לבוא ולהביא חברים משנה לשנה.