GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוחנן פלסנר: אני דיברתי על המגזר הערבי בישראל.
יוחנן פלסנר: זה עוד יותר חמור.
יוחנן פלסנר: זאת אומרת שיכול להיות דווקא שיש תוכנית לימודים, ותוכנית הלימודים לא מכתיבה בדיוק את ספרי הלימוד שיש להשתמש בהם, יש רשימה מומלצת, בסדר, אבל אפשר גם שיש ספרים גם מתאימים.
אלכס מילר: על זה גם בדיון שעבר אני אמרתי – רבותיי, כל עוד לא תהיה אחריות אישית של מנהל בית-ספר, על אותו יישום של חוזרי המנכ"ל, זה לא יזוז.
אלכס מילר: זה אומר שכל עוד מנהל בית-ספר לא מקבל על עצמו אחריות אישית, זאת אומרת במידה והוא עובר על החוק או שבמידה והוא עובר על ההחלטה של חוזר מנכ"ל והוא בעצם עומד על הדין ולא הילדים שבסופו של דבר לוקחים מהם מבית-הספר רישיון ואז כל הילדים יש להם מקום לימודים אחר.
אלכס מילר: כי היום אין אחריות אישית.
אלכס מילר: אני חושב שבסופו של דבר, גם בנושא הזה, צריך להיות אחריות אישית של מנהל.
אלכס מילר: יש חוזר מנכ"ל, משרד החינוך החליט שזה הספרים, כל מי שמכניס תכנים שהם תכנים לא מאושרים, ובמידה ויש גם תכנים שנבדקו והתגלה שזה יש גם תכנים שהם תכנים מסיתים, צריך ללכת לכלא.
אלכס מילר: או להפך, שיהיה איזה שהוא עונש אחר.
אלכס מילר: אבל אם אין אחריות אישית, אז הוא מצפצף על החוק.
אלכס מילר: ככה זה יעבור.
אלכס מילר: וזה מדובר על ילדי ישראל, על הדור שאחרי דור שגדל על משהו שאף אחד מאיתנו לא יודע ואף אחד מאיתנו לא מפקח ומתעלמים מזה.
אלכס מילר: אז אני חושב שעצם העובדה שהיום משרד החינוך החליט באמת לבוא ולהחליף את הפיקוח, גם על הלא רשמי וגם לבוא ולתת באמת לעשות בדיקה הרבה יותר מקיפה, זה בסדר גמור, השאלה מה קורה אחרי שהדברים מתגלים.
אלכס מילר: עושים שימוע?
אלכס מילר: אומרים לו נו-נו-נו?
משה דקלו: עושים שימוע.
משה דקלו: כן, יש תהליכי שימוע.
אלכס מילר: כן, אז אומרים לו נו-נו-נו?
משה דקלו: מכניסים לו מכתב לתיק האישי ובפעם הבאה, אם הוא ירצה להתקדם, אז ייראו את התיק הזה.
אלכס מילר: תשמע, אתה מבין שהנזק מול הסיכון שלוקח אותו מנהל בית-ספר, למול נזק שיכול להיות לילדים, זה שמיים וארץ.
אלכס מילר: כי תשמע, כי אני יודע מה קורה בסופו של דבר עם אותם הלחצים שקיימים גם במגזר הערבי על מנהלי בתי-הספר, על הלחצים של להכניס גם תנועות מסוימות לתוך הפעילות בבתי-הספר, בשטח בית-הספר, על רגולציה של ילדים, על ניסיון העברה אותם לחינוך שהוא חינוך פרטי ולא ציבורי, שמי שעומד שם בראשי העמותות זה ראשי התנועות האסלאמיות.
אלכס מילר: היה לנו כאן בדיון, וזה לא אנחנו העלינו את זה.
אלכס מילר: מי שהעלה את זה, זה אותם חברי כנסת ערביים בעצמם, שגילו חלק מהם, לפחות, את העניין שהוא עניין אבסורדי.
אלכס מילר: אז זה מה שקורה.
אלכס מילר: אז אני כבר פעם שלישית, אנחנו דיברנו על זה, על הנושא של תשלומים נוספים ותשלומים מרצון שכאשר מנהל בית-ספר מקבל החלטה לצפצף על החוזר מנכ"ל ולבעוט כמה שהוא רוצה, אין לו אחריות אישית.
אלכס מילר: אנחנו מדברים על תוכניות הלימוד, אין לו אחריות אישית.
אלכס מילר: אז אני חושב שבהתאם למה שהיום אנחנו כבר ראינו וגילינו, הגיע הזמן שבאמת משרד החינוך יחליט, או לחוקק חוק או שאנחנו נעשה את זה כחברי כנסת, או שזה יהיה חוק ממשלתי, שלפחות על דברים מסוימים בתוך המנגנון של מערכת החינוך, תהיה אחראית אישית על מנהל.
אלכס מילר: אתה עושה את העבודה?
אלכס מילר: אתה מביא תוכניות לימוד?
אלכס מילר: אתה מאשר ספרים?
אלכס מילר: הוא מקבל על עצמו החלטה, מה יותר משתלם לו.
אלכס מילר: לא להסתבך עם כל מה שיש לו שם בתוך המקום, בתוך כפר, או לבוא וללכת ולהסתבך.
אלכס מילר: אני חושב שבסופו של דבר לפי המנגנון ולפי מה שאנחנו רואים, העדיפות ברורה.
אלכס מילר: אתה רוצה להוסיף משהו?
יובל וורגן: עוד משפט קטן להתייחס לדברים האחרונים של ד"ר מנור לגבי המגזר הערבי, אם אני יכול הפעם רק לקחת את הצד של משרד החינוך, באופן חד פעמי.
משה דקלו: תודה רבה, באמת.
יובל וורגן: לצורך המסמך הזה.
משה דקלו: אבל הנתונים שלנו.
יובל וורגן: מעבר לבקרה המדגמית.
משה דקלו: אז הנתונים שלנו.
יובל וורגן: ודאי.
יובל וורגן: מעבר לבקרה, אנחנו גם ביקשנו ממנהלות המחוזות הרלוונטיים, שזה בעיקר מחוזות הצפון והדרום, ואנחנו יודעים שהם הלכו ובדקו, לא השיבו מייד תשובה, הלכו ובדקו עם המפקחים הכוללים על בתי-הספר, שאמורים לפקח באופן די שוטף, לא רק בקרה מדגמית אחת לשנה ואין היום ממצאים שיכולים לתמוך, אני לא יכול לסתור לחלוטין את ההשערה שלך, אבל קשה להאמין שהיה משהו מאוד גורף ומאוד רווח שהמפקחים השוטפים על בתי-הספר לא מודעים לו ומעבר לזה, טענה נוספת שהעירו לנו כמה אנשים שביקשנו את דעתם לצורך המסמך, זה שכאשר עוסקים בתיכונים, אנחנו יודעים מהדיונים בוועדה הזאת, שההתמקדות היום היא מאוד מאוד מאוד בהישגים, ובהישגים זה בבחינות הבגרות וכאשר אתה מנסה להכין לבחינות הבגרות, הזמן שנותר כדי ללמד איזה שהיא תוכנית לימודים מקיפה אחרת, שלא קשורה לתוכנית של משרד החינוך, הוא מאוד מצומצם.
אלכס מילר: יש לי שאלה.
אלכס מילר: היום בעצם מול מי צריך לסכם שבמידה ויש איזה שהוא הליך של כניסה של בית-ספר לתוכנית הלימודים הישראלית, מי בעצם צריך לקבל החלטה – מנהל בית-הספר?
דני בר גיורא: ככל שיש פניות אלינו מקהילות, אז אנחנו בוודאי מגיבים.
אלכס מילר: כן, אבל איך בעצם ההליך הזה אמור, אם נגיד יש בית-ספר.
דני בר גיורא: מלמטה למעלה.
דני בר גיורא: מהקהילה, זה בדרך-כלל.
אלכס מילר: מה, כל ההורים צריכים לחתום?
דני בר גיורא: לא, מספיק שיירצו לפתוח אפילו כיתה בתוך שכבה בבית-ספר.
דני בר גיורא: בכל פעם שיבקשו, ויש פניות אלינו, אנחנו בוודאי מאשרים את זה.
דני בר גיורא: ויש כאלה.
אלכס מילר: כן, אבל אני צריך להבין.
אלכס מילר: מי היום ממנה מנהלי בתי-ספר, אתם, נכון?
אלכס מילר: עיריית ירושלים?
דני בר גיורא: כן.
דני בר גיורא: לבתי-ספר יסודיים זה מכרז, לעובדי מדינה בתיכונים זה עובדי עירייה ובמוכר שאינו רשמי זה הבעלויות, זה לא המשרד ולא העירייה.
אלכס מילר: אז אני, לא, אבל עדיין יש את הוועדה שאתם קובעים.
דני בר גיורא: יש מכרזים, כן.
אלכס מילר: אז מה שאני אומר, שלדעתי, אם אתם, אני מציע, בוא נעשה דבר כזה.
אלכס מילר: אני קודם כל, אנחנו סיימנו.
שלי שנדור אלקיים: כן, אני מבקשת.
אלכס מילר: אז לפני שאני אסכם, בבקשה.
משה דקלו: ראשית, אין ביטוי אצלנו שנקרא ספרי לימוד מומלצים.
משה דקלו: זה דבר שלא קיים.
משה דקלו: זה או מאושרים או לא מאושרים.
משה דקלו: המלצה זה דבר שהוא לא נכון, בכלל.
משה דקלו: גם הביטוי, יש כל מיני ביטויים שמשתמשים בהם במערכת, שהם שגויים, מן היסוד, ואנשים לא תמיד ערים למיסקונספציות האלה.
משה דקלו: העניין השני זה שדנא קוד הוא לא סתם מספר, עם כל הכבוד לגברת, הדנא קוד ניתן אחרי שהדבר הזה עובר אישור ובדיקה אקדמית ובדיקה של קוראים.
משה דקלו: מדינת ישראל איננה נותנת את הקוד סתם.
משה דקלו: זה לא קטלוג.
משה דקלו: אני יכול לספרר רגיל.
משה דקלו: כך שהעניין הזה של דנא קוד הוא עניין משמעותי.
משה דקלו: זה לא מו"ל רגיל, המדינה.
משה דקלו: המדינה היא מו"ל שלוקח אחריות והוא אומר – קראנו את הספר הזה, הספר הזה תקין, הספר הזה עומד בסטנדרטים של תוכנית הלימודים, בסטנדרטים אקדמיים, ובסטנדרטים פדגוגיים.
משה דקלו: אין משחקים בעניין הזה.
משה דקלו: דנא קוד זה לא סתם מספר קטלוגי.
משה דקלו: העניין של תוכניות הלימודים.
משה דקלו: צריך לומר שבחינוך העל יסודי, למשל בחינוך הטכנולוגי, קצב השינויים של תוכניות הלימודים מאלקטרוניקה רגילה לאלקטרוניקה כזו, ממכאניקה למקטרוניקה, קצב השינויים של התוכן הוא מאוד גבוה.
משה דקלו: יש מקצועות בחינוך העל יסודי, בחינוך הטכנולוגי, שמשך מחצית החיים שלהם היא כמעט שנתיים.
משה דקלו: זאת אומרת, מחצית החיים זה מתי משנים את כל תוכנית הלימודים – כעבור ארבע שנים.
משה דקלו: זאת אומרת המונח הזה הוא מונח ידוע ואם משנים תוכניות לימודים בקצב כל-כך גבוה, כי התכנים משתנים, מה לעשות, המדינה מתעדכנת ומלמדת באופן מעודכן, אז הרי יש קושי גם מסחרי להוציא, זה אנחנו לא מדינה גדולה, אנחנו מדינה קטנטונת ולכן הספרים הם כמעט לא כלכליים בחינוך העל-יסודי.
משה דקלו: נכון, שאנחנו עדיין משתמשים במתמטיקה, זה אחת ההערות שיובל כתב, בספרים שהם לא מאושרים על-ידינו וזו בהחלט בעיה ואנחנו מודעים לה, אבל גם צריך להגיד שברגע שכותבת מדינה תוכנית לימודים ומורה יודע לעשות לעצמו מערך שיעור ומכין לעצמו את החומרים בחינוך העל יסודי, אני באופן אישי מורה לאלקטרוניקה אז אני בדיוק יודע שאני לא מחכה לספר לימוד, אני יודע את האלקטרוניקה מספרים בשפות אחרות, מכין את השיעורים.
משה דקלו: בחינוך העל יסודי, המורים הרבה יותר קופצים קדימה עם תוכניות הלימודים שלהם ולא מחכים לספרים.
משה דקלו: זאת אומרת, לכן התמונה של העל יסודי היא כל-כך פרובלמאטית.
משה דקלו: עכשיו, עוד דבר אחד.
משה דקלו: חינוך מוכר שאינו רשמי זה חינוך שהוא לא בדיוק החינוך הממלכתי, הוא חינוך אחר ואנחנו נכנסים לבקרה לשם.
משה דקלו: אנחנו כותבים להם את המכתבים, אנחנו מביאים אותם לשימוע.
משה דקלו: נכון, אני לא מקבל את המסקנה שלך, אבל זה כן מזיז למנהלים, המנהלים לא מרגישים נוח בשימועים.
משה דקלו: אני בעצמי עושה בחודש לפחות 20 שימועים ואני יודע מה המשמעות של מכתב בתיק אישי של מנהל.
משה דקלו: עולם האכיפה שאולי אתה מרמז אליו, הוא עולם הרבה יותר קשה להיכנס אליו, אבל מנהלים הם קודם כל מחנכים, הם מאוד מעוניינים לתקן את דרכיהם, הם משפרים את זה, הם לוקחים בחשבון את ההערות שלנו וכשאנחנו יושבים אתם שעה שלמה וחותכים את כל הנסיבות לאן הגענו, אז העניין הזה הוא לא כך.
אלכס מילר: זה גם עניין של הרתעה.
משה דקלו: כן, תראה, מה שלמדנו במשך השנים, מ- 2003, כשהתחלנו עם התהליך הזה, שעצם קיומה של בקרה, היא בעצמה כבר גורם מרתיע.
משה דקלו: היא בעצמה כבר מקטינה את ההתנהגויות השליליות.
משה דקלו: עוד הערה אחת.
משה דקלו: כן, הכניסו תוכניות לימודים נוספות גם במתמטיקה, פשוט בכדי לשפר את ההישגים של התלמידים והנה התוצאות של בחינות הבגרות ואנחנו מאוד שמחים עליהן כי אנחנו עושים הרבה עבודה.
אלכס מילר: כן, רצית לדבר.
שלי שנדור אלקיים: אני רוצה לומר שספרי הלימוד הם סמן מאוד חשוב.
שלי שנדור אלקיים: מורים וגם תלמידים משתמשים בהם, בכל מקום בארץ, במזרח ירושלים, בעולם.
שלי שנדור אלקיים: התכנים של ספרי הלימוד הם פרדיקטור תקף לתוכן הכללי של כל חינוך ולכן חשוב מאוד קודם כל לציין את העובדה שוועדת החינוך של הכנסת למעשה ביצעה מהלך ראשון לפני שנה, ביחס לספרי הלימוד של מזרח ירושלים, והורתה להעביר את זה לבדיקה.
שלי שנדור אלקיים: אם לוקחים את ההיגיון של היו"ר הנכבד, של מנהל בית-ספר אחראי באופן אישי לתכנים, לספרי הלימוד שהוא מחליט ללמד ואם יש שם תכנים של הסתה, יש לו אחריות אישית.
שלי שנדור אלקיים: אז גם יש אחריות אישית למנהל מנח"י, ולשר החינוך, אם יש תכנים של הסתה, ונמצאו תכנים של הסתה בבדיקה של מכון אימפקט בספרי הלימוד של מזרח ירושלים וזה מהלך שהחלה ועדת החינוך, מהלך חשוב מבחינה פדגוגית וקודם כל אני רוצה לציין את זה וגם לומר שאנחנו בחינוך, מורה מקבל כסף על עבודתו.
שלי שנדור אלקיים: אם אנחנו לימדנו דבר, אז זה דבר שביצענו עבודה, עבודה שהיא נעשתה, נעשו בה, גם הושקעה בה כישרון, גם מומחיות, גם שעות עבודה.
שלי שנדור אלקיים: וברגע שמנהל מנח"י מודה שהוא למד את הדו"ח והוא למד דברים ומהבדיקה הזאת הוא הולך לשבח עכשיו, מהיום והלאה, את הבדיקה, אני חושבת שהוועדה צריכה לשים לב לדבר ולדעת שאנחנו, יש לנו מומחיות, אנחנו נשמח באופן אישי להיפגש עם מנהל מנח"י, שיש לו אחריות אישית על התכנים הללו, ולהמשיך את התרומה שלנו וזה לא רק תרומה, זו עבודה עבודה.
שלי שנדור אלקיים: ששווה כסף.
אלכס מילר: רבותיי, קודם כל, אני רוצה לסכם ואני גם רוצה לפנות לעיריית ירושלים עם כמה בקשות.
אלכס מילר: קודם כל, אני רוצה לברך על כך שבאמת מתחילים ליישם כאן גם את המסקנות של ועדת החינוך ובאופן כללי את האסטרטגיה של יישום ההחלטות שמתקבלות במערכת בכל המנגנון של הבקרה ובכל המנגנון של הפיקוח על ספרי לימוד, על התכנים והרחבה לרשמי בלתי פורמאלי.
אלכס מילר: זה הדבר הראשון.
אלכס מילר: הדבר השני, אני רוצה לפנות לעיריית ירושלים עם בקשה לעשות, אני לא יודע אם עד היום זה נעשה, אבל אם אתם יכולים לעשות סקר במזרח ירושלים ולבדוק האם יש רצון לעבור לתוכניות לימוד ישראליות.
אלכס מילר: אם אתה אומר שזה בא מלמטה.
אלכס מילר: אם אתה אומר שזה בא מהקהילה, אז יכול להיות שכדאי לערוך סקר ולבדוק כמה בעצם התושבים עצמם רוצים לעבור לתוכניות לימוד ישראליות.
אלכס מילר: ואם יש אחוז מאוד גבוה, אז כנראה שיש מישהו שבולם את זה מבפנים.
אלכס מילר: כי אם השטח רוצה לעבור ואם יש רצון, אז יכול להיות שיש איפה שהוא שם בלם שצריך למצוא אותו ולהתגבר עליו.
אלכס מילר: אני כן קובע שאני רואה חשיבות שבסופו של דבר, אנחנו נהיה עם תוכנית מסודרת להתקדמות בנושא הזה.
אלכס מילר: אני חושב שתודה לאל אנחנו עם ניסיון מספיק שנים, של שיפור במערכת החינוך שאנחנו יודעים לתת חינוך טוב והתוכניות שיש במערכת הן תוכניות מעולות, שיכולים לשפר את החינוך של ילדי ישראל וכל מי שבעצם נמצא כאן, צריך לדעתי ללמוד לפי התוכניות האלה, אם אנחנו רוצים חינוך טוב.
אלכס מילר: אני כבר לא מדבר על הנושאים, על התכנים שהם תכני הסתה וקריאה לשנאה או דברים כאלו, זה כבר משהו שמעל ומעבר.
אלכס מילר: ושם אני מקווה מאוד שהחוק שאנחנו מכינים כאן על אחריות אישית של מנהל בנושאים מסוימים שקשורים גם לחוזרי מנכ"ל ובאופן כללי לחוק, שתהיה אחריות אישית עד הפלילי, בנושאים שונים בתוך המערכת.
אלכס מילר: זה בעניין זה.
אלכס מילר: ואני כמובן גם מברך על העבודה שאתם עושים וכל מי שהגיע לכאן עם המחקרים וכמובן יובל, לך על המחקר שעשית, אנחנו כאן בפגרה ואתה עובד נון-סטופ ועל זה גם אני מברך אותך.
אלכס מילר: טוב, רבותיי, אנחנו נקיים כאן ישיבה מתי שיהיה לכם, למשרד החינוך, איזה שהוא דיווח על הבדיקה שאתם עורכים בחינוך הלא רשמי.
אלכס מילר: תעבירו לנו איזה שהוא דו"ח שאנחנו נראה איפה הדברים עומדים, אבל גם באופן כללי, אני רוצה שהמסר גם יעבור לשר, שאנחנו צריכים להתקדם גם בנושא הזה.
אלכס מילר: זאת אומרת, ההחלטה בסופו של דבר צריכה להיות שלו ושל ראש עיריית ירושלים בנושא של מזרח העיר, כך שבאמת תהיה פה החלטה אסטרטגית לתקופה שפרושה לכמה שנים, אבל לפחות שתהיה איזה שהוא אופק.
אלכס מילר: תאמינו לי, לדעתי זה הרבה יותר טוב לילדים.
אלכס מילר: אני סיכמתי ואני סיימתי.
אלכס מילר: תודה רבה, רבותיי, הישיבה נעולה.
אלכס מילר: שלום לכולם, בוקר טוב לכולם.
אלכס מילר: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החינוך, אנחנו בתאריך 12.4.2011, ח' בניסן תשע"א, פרוטוקול מס' 408.
אלכס מילר: הנושא – אי תשלום מלגות פר"ח לסטודנטים.
אלכס מילר: אני קיבלתי פניות על שני נושאים שהיו בבעיה מבחינת אותן מלגות.
אלכס מילר: זה היה מול מערכת החינוך במגזר החרדי ומול התמ"ת בכל מה שקשור להנדסאים.
אלכס מילר: בשבוע שעבר, בתחילת השבוע, אני החלטתי לקיים ישיבה, במשך כמה ימים לאחר פרסום שהישיבה תתקיים היו כל מיני מהלכים שאני הבנתי שבחלקם פתרו את הבעיות ועל כך אני מברך.
אלכס מילר: אני מרגיש שאנחנו עושים כאן דבר שהוא באמת מקדם, אבל רבותיי, עד כמה שאנחנו כאן יודעים לחייך, המצב הוא לא יכול להיות בצורה כזאת.
אלכס מילר: ברגע שבאים לסטודנטים ומציעים להם איזה שהוא פרויקט והמדינה לוקחת אחריות על הנושא הזה ובסופו של דבר, אחרי הביצוע, הם לא מקבלים את מה שהתחייבו מולם, זה צובע אותנו בצורה מאוד שלילית.
אלכס מילר: ואני חושב שזה בעצם האמון של הצעירים במדינת ישראל מול המערכת, שהמערכת בדרך כזאת או אחרת, מפרה את האמון הזה ואני חושב שהלקח שאנחנו יכולים לקבל מכל העניין הזה, זה שאמנם באמת אני אשמע עכשיו מה נפתר ומה לא, אבל לפחות שיהיה כאן לקח גם לכל הגורמים הרלוונטיים לנושא, שהעניין לא יחזור על עצמו.
אלכס מילר: כי לא יעלה על הדעת שאנחנו באמת מוצאים את עצמנו, שוועדת חינוך בפגרה, צריכה להיכנס בשביל שהסטודנטים שתרמו מעצמם, מזמנם, בזמן שהם נמצאים במסגרת הלימודים, שרוב רובם באים ממצב סוציו אקונומי לא פשוט, נתקלים בבעיה מול המערכת, שבעצם לוקחת עליהם אחריות בתקופה לפחות של הלימודים ומרגישים את עצמם מוזנחים.
אלכס מילר: אז על כך, אנחנו נקיים ישיבה.
אלכס מילר: אני קודם כל רוצה לפתוח עם התאחדות הסטודנטים, שייתנו לנו קצת פירוט על הנושא ולאחר מכן יובל הכין לנו משהו, נכון?
אלכס מילר: יש לנו משהו?
יובל וורגן: קצר מאוד.
אלכס מילר: נעבור למשרדים ובכך נתקדם הלאה.
אלכס מילר: בבקשה, נועם.
נועם וייצנר: שלום לכולם.
נועם וייצנר: אני מנכ"ל התאחדות הסטודנטים הארצית.
נועם וייצנר: כמו שיושב ראש הוועדה פתח ואמר, הנושא הזה הוא באמת נושא כאוב שעלה מלא מעט סטודנטים שבעצם מחכים למלגת הפר"ח שלהם מחודש פברואר.
נועם וייצנר: בחודש פברואר היתה אמורה להתקבל המנה הראשונה של מלגת הפר"ח ובאמת מרבית הסטודנטים שחונכים היום בפר"ח, קיבלו את המלגה.
נועם וייצנר: אנחנו נתקלנו בעצם בבעיה של אותם סטודנטים, תלמידי תמ"ת פעם אחת, פעם שנייה נושא של הסטודנטים החרדים שבעצם לא קיבלו את המלגה הזאת.
נועם וייצנר: מסיבות שפשוט הן סיבות בירוקראטיות לחלוטין.
נועם וייצנר: אנחנו מכירים 1,400 סטודנטים בתמ"ת, כלומר סטודנטים הנדסאים שהכסף שלהם יוצא מהתמ"ת והם נמצאים במצב שהם לא מקבלים את המלגה ואני יכול לספר לכם שפנו אלינו סטודנטים, כמובן גם לפר"ח, גם אלינו, שבונים על המלגה זאת, בונים על המלגה הזאת לשלם שכר דירה, כדי לשלם שכר לימוד, ופשוט לא מקבלים את הכסף.
נועם וייצנר: אנחנו פנינו ללשכת שר התמ"ת וקיבלנו תשובה שהנושא בטיפול.
נועם וייצנר: אבל משיחות עם פר"ח, נמצאת פה עכשיו הלה, הסמנכ"לית של פר"ח, אנחנו יודעים שהפניות האלה מהם הגיעו הרבה לפני, כלומר כבר, עוד לפני פברואר, עוד לפני שהנושא הזה בכלל היווה בעיה וכל הזמן נאמר שהנושא בטיפול, אבל אנחנו נמצאים היום כבר יותר מחודשיים אחרי שהמלגה אמורה להתקבל, עוד מעט אנחנו נכנסים בעצם לחג הפסח והכסף לא בנמצא, זה נושא שלדעתי אסור שהוא יקרה ואני מבין שלאורך שנים ולא יודע, תקנו אותי אם אני טועה, לאורך שנים יש גם ספציפית בעיה עם העברת כספים הזאת ממשרד התמ"ת ספציפית לפר"ח ומשם לסטודנטים ואני חושב שזה משהו שחייב להיפתר במיידי.
נועם וייצנר: כולם מבינים שהכסף הזה הובטח והכסף הזה צריך לעבור, אין על זה עוררין, זה רק עניינים בירוקראטיים, עד כמה שאני מבין אותם.
נועם וייצנר: אני חושב שאולי אם הרבה מהדברים האלה כבר נמצאים לקראת פיתרון, אז הבשורה של הוועדה הזאת זה שלהבא, לפחות להמשך השנה ולשנים הבאות, הנושא הזה לא יחזור כי מי שנפגע פה בעיקר, וזה חשוב להבין, זה לא ה, זה קודם כל הסטודנטים.
נועם וייצנר: אבל לאחר מכן, זה לא משרד התמ"ת, כי אותם סטודנטים הנדסאים לא יודעים מה מקור הכסף, אלא פר"ח.
נועם וייצנר: פר"ח, ארגון שצבר מוניטין במשך יותר מ- 30 שנה, הוא זה שנפגע.
נועם וייצנר: הסטודנטים באים בטענות לרכזים, באים בטענות למשרדי פר"ח, להנהלת פר"ח, ואין להם תשובה.
נועם וייצנר: הם לא יכולים להסביר לפרטי פרטים את כל הוועדות שיושבות או לא יושבות ולא מעבירות את הכסף וזה אחר-כך עובר הלאה.
נועם וייצנר: זאת אומרת, הם מספרים לסטודנטים אחרים, חברים שלהם או סטודנטים לעתיד – אל תלכו לפר"ח, כי אתם לא תקבלו את הכסף או תקבלו את הכסף באיחור, וכל הפרויקט האדיר הזה, שעוד פעם, אין עוררין על החשיבות וההצלחה שלו, כל הפרויקט הזה נפגע וזה פשוט חבל מאוד.
יובל וורגן: אז רק ממה כמה משפטים קצרים.
יובל וורגן: הבדיקה הקצרה שעשינו בימים האחרונים, צדק נועם שהקושי סביב כל העניין הזה הוא בירוקראטי, בניגוד לנושאים אחרים שהוועדה דנה בהם, אין פה בעיה תקציבית.
יובל וורגן: זה לא שהכסף לא נמצא.
יובל וורגן: המספרים שקיבלנו ממינהלת פר"ח, מהלה, כ- 1,300 סטודנטים במסגרת משרד התמ"ת, מה"ט וכ- 1,200 מהמכללות החרדיות לחינוך, כלומר כ- 2,500 סטודנטים לא קיבלו את התשלום הראשון של המלגה, אלה הנתונים.
יובל וורגן: אתה רוצה שאני אומר איזה משפט על הבירוקרטיה שהביאה למצב הזה?
יובל וורגן: למעשה, הוועדה הזאת כבר דנה בדרישת משרד האוצר שלא באה משום מקום אלא לפי חוק חובת המכרזים והתקנות שהותקנו, משרד האוצר, עמדתו היא שיש לקיים מכרז על פרויקטים כגון פר"ח.
יובל וורגן: בעיקר בדיונים הקודמים זה הופנה כלפי משרד החינוך, שיש מספר לא קטן של חונכים במכללות האקדמיות לחינוך והוועדה דווקא קראה לממשלה למצוא דרכים משפטיות, כדי לאפשר את המשך הפעולה גם ללא מכרז.
יובל וורגן: הוועדה מאוד הכירה בהתמקצעות של הגופים שעורכים את זה, כגון פר"ח ומה שיצא מזה, זה דיונים בהשתתפות המל"ג, שבסיומם באמת התאפשר העברה של התקצוב להפעלת פר"ח, במוסדות להכשרת מורים שהם באחריות משרד החינוך, דרך ות"ת.
שלום בן משה: מוסדות אקדמיים.
יובל וורגן: OK.
יובל וורגן: ומה התברר באיחור רב, למיטב הבנתנו רק בחודש ינואר, יש כאלו שאומרים אפילו פברואר?
יובל וורגן: שלא ניתן להעביר את התקצוב באמצעות ות"ת למוסדות שהם לא מוסדות להשכלה גבוהה ואלו הם המוסדות של מה"ט והמכללות להכשרת מורים במגזר החרדי שגם הן לא אקדמיות.
יובל וורגן: לא רק שהדבר הזה התברר באיחור, אלא שגם לאחר שהוא התברר, הזמן שלקח למשרדים, כדי להגיש בקשה לפטור ממכרז, כי ברגע שהתברר שלא ניתן דרך ות"ת, זאת אומרת שהדרך היחידה להעביר את התקצוב כרגע, אם לא יוצאים למכרז ולא ניתן לצאת למכרז בזמן כזה, זה פטור ממכרז.
יובל וורגן: אז גם לאחר שהתברר באיחור, עוד לקח זמן רב ולמעשה רק בתחילת מרץ משרד החינוך הגיש את בקשתו לפטור ממכרז ממשרד התמ"ת עוד אחרי.
יובל וורגן: דיווח אחרון שקיבלנו מאגף החשב הכללי באוצר זה שמשרד החינוך כבר אושר לפני שבועיים גם הפטור ממכרז לגבי הפרויקט מעכשיו והלאה וגם החודשים בדיעבד שכבר חלפו.
יובל וורגן: משרד התמ"ת, אושר ממש בסוף החודש הקודם, הבקשה לפטור ממכרז, זה נשאר בסימן שאלה, ההתקשרות בדיעבד.
שלום בן משה: אושר, אושר.
יובל וורגן: היום?
שלום בן משה: אושר אתמול.
יובל וורגן: זהו.
יובל וורגן: זה העדכון שלנו.
אלכס מילר: משרד החינוך, בואו, מי נמצא כאן ממשרד החינוך?
אלכס מילר: אז בואו, תנו לנו דיווח מה קורה עם המלגות שקשורות אליכם.
תמר פתחיה: רק עדכון קטן למה שירון אמר.
תמר פתחיה: העדכון שיש לי לומר על מה שירון אמר ודייק זה שכבר שולמו המלגות של החרדים.
אלכס מילר: זאת אומרת מבחינתכם?
תמר פתחיה: מבחינתנו זה סגור.
אלכס מילר: הסאגה הזאת נגמרה גם לעתיד?
אלכס מילר: זאת אומרת, מבחינת משרד החינוך?
תמר פתחיה: לא לעתיד.
תמר פתחיה: לשנה זו.
תמר פתחיה: לשנת הלימודים הנוכחית.
אלכס מילר: ואז מה בעצם?
אלכס מילר: הרי במערכת ההשכלה הגבוהה אין את הבעיה הזאת, נכון?
אלכס מילר: לפי מה שאני מבין.
אלכס מילר: אז איך מבחינתך את רואה את הפיתרון להבא?
אלכס מילר: תראו, רבותיי, אני לא רוצה להגיע לכאן עוד פעם בשנה הבאה.
תמר פתחיה: זה ברור, גם אנחנו לא רוצים.
אלכס מילר: אז מה אנחנו עושים?
תמר פתחיה: לכן, אל"ף, אנחנו נדרשים כל הזמן למכרז וגם עכשיו כנראה נידרש, אבל אין לנו עניין, כמו שנאמר קודם, ללכת למכרז, ולכן גם הוועדה הקודמת, נתבקשנו למצוא הליכים משפטיים כאלו ואחרים ולכן אנחנו נבדוק עכשיו לגבי הבעיה שנוצרה, נבדוק מחדש.
אלכס מילר: קיבלתם פטור ממכרז רק לשנה אחת?
תמר פתחיה: כן.
קריאה: כך זה בדרך-כלל.
תמר פתחיה: זה תמיד לשנה.
אלכס מילר: משרד האוצר נמצא כאן?
אלכס מילר: בוא נשמע קודם כל בכל מה שקשור למערכת החינוך.
עדו בן ששון: מה השאלה?
עדו בן ששון: אני הרפרנט של משרד החינוך.
אלכס מילר: השאלה – למה אנחנו צריכים להגיע למצב שהסטודנטים לא מקבלים מלגות ואיך מבחינת
אלכס מילר: כם המנגנון שכרגע בעצם הלכתם על הפטור מהמכרז, יכול להיות מיושם לשנים הבאות ואולי לפני שאתה עונה לי, אני אפנה גם לסמנכ"לית פר"ח, האם לדעתך, גברתי, את צופה גם בעיות בשנים הבאות?
הלה מגדל בק: בהחלט.
הלה מגדל בק: הבעיות האלה, זה לא שנה ראשונה.
הלה מגדל בק: תהליך הפטור לוקח במשרדים המון זמן, אפילו שאנחנו מתחילים אותו בטרם עת, ממש ברמה של ספטמבר-אוקטובר, עדיין זה לוקח המון המון זמן, דרך המשרדים לקבל את הפטור ובכלל, היה ראוי באמת להגיע לאיזה שהיא דרך שלא יהיה את המנגנון הזה כל שנה.
הלה מגדל בק: כי היום הנפח, הנפח, מתוך 25,000 סטודנטים, הנפח שמבקשים למכרז הוא של 2,000 איש, מתוך 25,000, זה כבר אין לזה ערך, אין לזה ערך שכל הפרויקט הענק הזה מתעכב או נסחב אחורה, בגלל 2,000 סטודנטים, אין שום, צריך לעקוף את זה משפטית, שהכל יעבור דרך הוות"ת, כמו שהוחלט, כמו שהוסכם עליו.
הלה מגדל בק: הבעיה היא שוות"ת לא יכולה לשלם לגופים שהם אינם אקדמאיים.
הלה מגדל בק: מכאן נובעת כל הבעיה.
הלה מגדל בק: אם אפשר היה לעקוף את זה, היה יותר קל.
אלכס מילר: כן-?
עדו בן ששון: דבר ראשון, אני אגיד שלגבי העניין של העיכוב כספים, עיכוב של תשלום המלגות, זה לא מה שמתרחש בכל סצנריו באמת וגם נוצר פה איזה שהוא מצב של תקלה שלא צפו אותה כי חשבו שהועברו התקציבים לוות"ת.
עדו בן ששון: גם המשרד לא דאג בחודש אוקטובר להגיע לאיזה שהיא התקשרות עם פר"ח, על-מנת שלא תהיה את הבעיה הזאת מלכתחילה וגם הזמן הארוך שלקח למשרד עד שהוא הגיש את הבקשה.
עדו בן ששון: כל אלו דברים שלא תלויים בנו, הם תלויים במשרדים.
עדו בן ששון: כך שאנחנו, ככל שאנחנו יכולים לפעול כדי להעביר את התשלומים בזמן ואת האישורים בזמן, אנחנו עושים את זה.
עדו בן ששון: לגבי העניין של ההתקשרויות להמשך.
עדו בן ששון: אנחנו, שוב, אנחנו גם צפינו שהכל יהיה בוות"ת ולכן גם לא נערכנו לזה.
עדו בן ששון: אנחנו אמורים להיפגש עוד מעט עם מנכ"ל משרד החינוך, מייד אחרי פסח, וגם לדון בנושא הזה, לראות איך ממשיכים עם זה הלאה, שכמו שציינה סמנכ"לית של פר"ח, אם תהיה אפשרות לעשות הכל דרך ות"ת, לפי הפיתרון שוות"ת יציעו, זה נראה לנו הפיתרון הכי נכון.
עדו בן ששון: אם לא, אז נבחן מה אנחנו עושים הלאה.
אלכס מילר: אז תזמינו לפגישה הזאת גם מנכ"ל של משרד התמ"ת.
עדו בן ששון: אותו פיתרון של משרד החינוך זה יהיה אותו פיתרון של משרד התמ"ת.
אלכס מילר: כן, אבל המנגנונים של משרד התמ"ת הם קצת שונים כנראה ממשרד החינוך, אז יכול להיות, שלא ניתקע לבעיה שמשרד התמ"ת לא היה מעודכן, אז הוא לא יישם או לא פנה או לא עשה.
אלכס מילר: תשמע, אתה מכיר את הבירוקרטיה של המשרדים.
אלכס מילר: אני מציע שכאשר אתה מזהה בעיה, הבעיה היא כרגע נמצאת בשני המשרדים – משרד החינוך, לא אקדמיות, ומשרד התמ"ת, עם ההנדסאים.
עדו בן ששון: כן.
אלכס מילר: אני מציע שאתם תקיימו את הישיבה עם שני המשרדים, תבנו מנגנון שיהיה ישים על שני המשרדים, ועל זה בעצם תהיה הבשורה לשנים הבאות.
אלכס מילר: כי אם תסגור עם משרד החינוך ומשרד התמ"ת לא יהיה מעודכן, או תהיה איזה שהיא בעיה, אז אנחנו עוד פעם נשמע כאן פניות ותלונות של הסטודנטים שלא קיבלו, שלא מספיק טוב או בנוסח משהו כזה.
אלכס מילר: צריך לעבוד רציונאלית.
אלכס מילר: כן, משרד התמ"ת, בוא תעדכן אותנו.
שלום בן משה: אדוני היושב-ראש, אני ברשותך, אני ראש האגף להכשרה מקצועית ומה"ד הוא חלק מיחידה של האגף והייתי גם מנהל מה"ד במשך מספר שנים לפני זה.
שלום בן משה: אני מכיר את העניין הזה המון שנים.
שלום בן משה: אז אם יש לי שתיים-שלוש דקות לתת רקע, היסטוריה, שלוש דקות.
אלכס מילר: יש זמן.
שלום בן משה: פר"ח בעצם קיים כבר כמעט 30 שנה.
שלום בן משה: מי שהקים את פר"ח זה מכון ויצמן, הוא הקים אותו.
שלום בן משה: הוא יסד אותו, הוא מימן אותו מלכתחילה ואחר-כך עירב את הממשלה כדי שהיא תשתתף בזה.
שלום בן משה: במשך קרוב לעשרים ומשהו שנים זה עבד ככה.
שלום בן משה: ובשלב מסוים, על-פי חוק חובת המכרזים, ואני מבין את זה וזה ברור לגמרי, התקבלה ההחלטה שצריך להוציא את זה למכרז וכל שנה מחדש מבקשים להוציא למכרז וזה לא מסתדר.
שלום בן משה: אני חושב עכשיו, בסוגריים, שלפי דעתי אין טעם להוצאת מכרז, מכיוון שהנתח העיקרי, כפי שנאמר כאן, נמצא היום פטור על-ידי המל"ג שהוא פטור ממכרז ויש לו התקשרות נראה לי לא לעניין, מחפש גוף אחר שיטפל באנשים, בקבוצה של כ- 3,000 שנמצאים באותן מסגרות, באותם מקומות, באותם אזורים, ששני גופים יעסקו אחד בשני, שלא לדבר על הניסיון העצום שיש לפר"ח, הוא גוף מלכ"ר.
שלום בן משה: אגב, עשינו לפני כמה שנים RFI.
אלכס מילר: מה זה RFI?
שלום בן משה: Request for information, לבדוק האם יש גופים שמוכנים.
שלום בן משה: פנו שניים-שלושה גופים, כולם עסקיים, כולם ביקשו הרבה יותר כסף לתקורות, אף אחד מהם לא היה לו ניסיון ולאף אחד גם לא היתה פרישה ארצית.
שלום בן משה: לכן גם ירדנו מזה בזמנו.
שלום בן משה: ואני קודם כל רוצה להודות לך על זה שאתה קיימת את הפגישה הזאת, הכנסת את כולנו לטראנס כזה כדי לפתור את זה, ואני, איפה המנכ"ל של הסטודנטים?
שלום בן משה: אני מבקש שתעביר לסטודנטים התנצלות על העניין הזה, אני חושב שכל מה שאמרת זה נכון.
שלום בן משה: עכשיו, מה אני חושב שצריך להיות לעתיד?
אלכס מילר: קיבלו את הכסף או לא?