GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלכס מילר: יש כעת 12 מיליון גירעון ואמרו לנו שתוך תקופה קצרה יהיו ה- 12 מיליון שקל וסוגרים את הגירעון, פתחתם מתנ"סים, כמה מתנ"סים תפתחו?
ברק אמיתי: אנחנו חוזרים לפתוח את כולם.
אלכס מילר: איזה מספר?
ברק אמיתי: תשעה מתנ"סים.
אלכס מילר: היו עשרה.
ברק אמיתי: יהיה עשרה כשאנחנו לוקחים את עוספייה ובשני ישובים.
אלכס מילר: עשרה, ופותחים דף חדש.
אלכס מילר: אתה משלם את המשכורות למנהלים, מאיפה תמומן הפעילות?
אלכס מילר: מפתיחת הדף החדש והלאה מי מתקצב את הפעילות?
ברק אמיתי: ברגע שיהיה לנו תקציב של רשות והרשות חייבת להתחייב לתקורות של תחזוקת מבנים וחלק מהמנהלה בכל המתנ"סים, זה הוכח במרר, זה הוכח באבו סנאן וזה הוכח במקומות אחרים, גם בינוח ג'ת.
אלכס מילר: התחלתם כבר בדיאלוג עם ראשי הרשויות על התחייבות?
ברק אמיתי: כן, אנחנו בדיאלוג.
אלכס מילר: איפה אתה היום בנוגע לפעילות של עשרה מתנ"סים איתם אתה פותח דף חדש?
אלכס מילר: אילו רשויות התחייבו לך כבר על הדברים שאתה מצפה מהם?
ברק אמיתי: בלי שום קשר לישיבה של היום, שלשום ישבתי במשרד הפנים לגבי ינוח ג'ת, בלי שום קשר כי זה חלק מהתהליך.
אלכס מילר: אגב, כאן אתה יכול לתת את הקרדיט.
ברק אמיתי: את הקרדיט אני אתן כי אני נמצא בסיפור הזה כבר שנה וחצי והוא ואומר שנתיים, אני מקווה שעניין ה- 12 יהיה אמיתי.
ברק אמיתי: בינוח ג'ת אנחנו לא סוגרים כי יש כבר הסדר מול החשב המלווה ומול ראש הרשות המלווה, בחורפיש אני יושב השבוע עם ראש הרשות.
ברק אמיתי: כך שבשני המקומות האלה אנחנו לקראת פתרונות עם תכנית הבראה.
אלכס מילר: מתוך עשרה, שניים כבר סגרת.
אלכס מילר: כמה זמן אתה צריך כדי לסגור את השאר?
אלכס מילר: אני מתכוון סגורים, מבחינת תכנית העבודה.
ברק אמיתי: במרר ואבו סנאן, כבר עובדים.
ברק אמיתי: בינוח ג'ת, החשש מסגירה יורד מסדר היום בכלל, אני חושב שחשוב להגיד את הזה, זו בשורה.
ברק אמיתי: אנחנו נצטרך לבנות תכנית לכל אחד מהמתנ"סים על בסיס ה- 12 מיליון.
אלכס מילר: האם זה סוגר את הכל?
ברק אמיתי: יכול להיות, כאן אני רוצה לשתף אתכם ואני אצטרך את עזרתכם ו את עזרתו של משרד הפנים עם רשם העמותות, כי לנאסר לא הייתה בררה והוא הביא את העמותה לפרוק כמו ביכרא וצריך למצוא דרך כדי לרשום עמותה חדשה.
ברק אמיתי: כשישבתי אצל נאסר אמרתי לו "אתה מביא את זה לפירוק ואתה תהייה בבעיה עם רשם העמותות", כאן אני אצטרך עזרה של משרד הפנים.
: מה עם המתנ"סים שעדיין סגורים לגמרי?
ברק אמיתי: התייחסתי לבית ג'אן, פקיעין, חורפיש בהקפאה וזה כבר בסידור.
אלכס מילר: תוך כמה זמן אתה חושב שתשלים את תכנית העבודה לכל מתנ"ס ומתנ"ס?
ברק אמיתי: במתנ"סים שהם לא במצב פירוק, ברגע שיהיה הכסף זה יהיה במידי כולל מנהלים.
ברק אמיתי: במתנ"סים האחרים, לצערי בבית ג'אן חשבנו לפני חצי שנה שאנחנו פותחים אבל מסתבר שיש קשיים בגלל הנושא המשפטי, כאן נגעתי בנושא של מפרק.
חיר נסראללה: אתה מדבר כאילו יש לך כבר 12 מיליון שקל, מאיפה?
חיר נסראללה: זה יכול להימשך עוד חמש עשרה שנה.
אלכס מילר: הוא לא הגורם האחראי לסגירת הגירעון, הוא אומר שברגע שסגרתם את הגירעון הוא מתחיל להפעיל.
אלכס מילר: אני צריך לשמוע ממנו כמה זמן ייקח לו להפעיל אחרי שיסגרו את הגירעון, הוא נותן מענה למנגנון שהמדינה רוצה להפעיל בשביל לפתוח דף חדש.
סעיד נפאע: עדיין עומדת השאלה האם זה מותנה בהשתתפות המועצות המקומיות?
ברק אמיתי: אם יהיו ה- 12 מיליון המועצות לא תצטרכנה, ההתחייבות שלהן תהייה צריכה להיות לעתיד, כלומר התחייבות תקציבית שנתית.
אלכס מילר: משרד האוצר, אתה רואה שלפתרון הבעיה כאן צריכים דחיפה כי אחרת אנחנו מתחילים להיכנס למצב אבסורדי.
אלכס מילר: כך או אחרת גם אם משרדים קטנים יותר כמו המשרד לפיתוח הנגב והגליל ואחרים כמו השלטון המקומי, אני לא יודע מהו המנגנון שהולך להיות אצלכם כעת.
אלכס מילר: ראובן הוא הסגן האחראי על השלטון המקומי?
אלכס מילר: תהייה לי שיחה אישית איתו על העניין הזה.
אלכס מילר: האם יש מצב שאתם תפעילו סינרגיה לדחיפה של כל הסיפור הזה למגזר הדרוזי, כך או אחרת הרי כל העניין כולל ההעברות צריכים לעבור דרכם, הרי גם אם תהיינה העברות תקציביות שתביאו לוועדת הכספים, כי זה לא עניין סטנדרטי ולא תחת ספר התקציב וצריכה להיות העברה שתרכז את כל המשרדים, משרד החינוך, המשרד לפיתוח הנגב והגליל ומשרד ראש הממשלה.
אלכס מילר: האם אתם תוסיפו עוד משהו לעניין הזה כדי למנוע את הסגירה?
אורי שמרת: אני מבין, שהגירעון נוצר עקב חוסר העברת הכספים של המועצות המקומיות.
סעיד נפאע: היה להם עודף, והם שמרו אותו בבנק.
אורי שמרת: אני אומר את זה לצורך הבנה.
אלכס מילר: כרגע שיש דיון על הסדר הגירעון שיש כרגע במגזר הדרוזי כדי לאפשר פתיחת דף חדש וניהול תקין, דיון של משרד החינוך, משרד ראש הממשלה והמשרד לפיתוח הנגב והגליל.
אורי שמרת: אני רוצה להתייחס לנקודה שלפני כחודשיים עברה החלטת ממשלה לתכנית להעצמת המגזר הדרוזי בסכום של 670 מיליון שקל לארבע שנים, מהם 30 מיליון שקל הוקצו ספציפית לחינוך בלתי פורמאלי.
אורי שמרת: אני ישבתי עם נציגי משרד ראש הממשלה ועם צוות חינוך על התכנית, ישבתי ובכלל לא העלו את הנושא הזה, הם אמרו שהם רוצים 30 מיליון שקל לחינוך בלתי פורמאלי.
אלכס מילר: מי הם אלה שלא העלו?
אורי שמרת: נציג ראש הממשלה שהוא אחראי על המגזר הדרוזי, הוא בכלל לא העלה את הנושא הזה, התכנית הזאת היא בדיוק בשביל נושאים כאלה.
אלכס מילר: זה בסדר, אבל אני לא יכול לנהל את המערך ציבורי-פרלמנטארי לפי נציג ראש הממשלה שאחראי על המגזר הדרוזי, זה שהוא מנווט בכיוון שנראה לו טוב יותר זה העניין שלו.
אלכס מילר: כרגע הסוגיה של המתנ"סים שנדונה בכל המשרדים זה לא משהו שפתאום נזכרנו.
אלכס מילר: אתה מבין שיש התדיינות בין כל המשרדים.
חמד עמאר: שים לב לנקודה ש-30 מיליון זה לארבע שנים, כלומר כל שנה זה 7.5 מיליון, מה שדרוש לנו זה 12 מיליון.
אלכס מילר: זה משהו אחר, יכול להיות שזה יגיע מתקציב אחר.
אורי שמרת: אף אחד לא אמר לך שה- 30 מיליון הם לצורך זה, אם בסדרי העדיפויות של המגזר הדרוזי זה לפתוח חזרה את המתנ"סים, אם זה בסדרי העדיפויות אז אפשר לא לחלק את הכסף ליניארי אלא קודם לסגור, ואז שימושים אחרים בחינוך הבלתי פורמאלי.
אלכס מילר: מי קובע?
אלכס מילר: המדינה קובעת.
: ממשלת ישראל, יש הבדל כי מדינה זו מדינה וממשלה זו ממשלה.
: הרי לממשלה יש ראש ממשלה והוא צריך לקבוע ויש שר אוצר.
אלכס מילר: במדינה מתוקנת מי שמנהל את המדינה זו הממשלה.
: האופוזיציה אומרת את דבריה ולא רוצים שתטיל עליהם אחריות.
אורי שמרת: גם במקרה הזה הכסף יושב במשרד החינוך, אבל לבוא למשרד האוצר חודשיים אחרי שהוא שם ספציפית לתחום החינוך, סכום תוספתי של 70 מיליון שקל ולהגיד לו רגע, נכון שלפני חודשיים שמת 70 מיליון שקל למגזר הדרוזי, זו תכנית לארבע שנים ולא תכנית חומש כמו שהיה בפעם הקודמת, ועכשיו לבוא לבקש עוד כסף ובעוד חודשיים יבוא לבקש כסף למשהו אחר כשהמטרה הייתה יכולה להיות ראויה.
אורי שמרת: אבל בסופו של דבר 70 מיליון שקל שמתוכם 30 מיליון מהם לחינוך הפורמאלי אז שייקחו את הכסף הזה ושיצבעו אותו.
: ואלה שמחכים לחינוך הבלתי פורמאלי נגיד להם אתם לא ביקשתם אז לא תקבלו.
: הרי אנחנו לא צריכים לנהל את הדיאלוג ביניכם למשרד החינוך, הוא יודע בדיוק לאן הולך הכסף.
אורי שמרת: לכסף יש ייעוד.
: כך פגענו בפעילויות ולא עשינו כלום.
חמד עמאר: חשוב מאוד אדוני היושב ראש שנציג משרד החינוך שישב בכל הפורומים האלה לניהול פתרון בעיית המתנ"סים, הוא בא והציג את העמדה של משרד ראש הממשלה שמקצה 4 מיליון שקל, אמרת שהמשרד לפיתוח הנגב והגליל, משרד החינוך ומשרד הפנים.
חמד עמאר: זה לא קשור לתכנית של הארבע שנים, חשוב מאוד להדגיש את הנקודה הזאת.
אלכס מילר: אנחנו לא במצב של המצאת הגלגל, יש מנגנון להפעלת פעילות תרבותית בישראל על ידי המתנ"סים, כרגע המדינה-הממשלה החליטה להרחיב את הפעילות הבלתי פורמאלית במגזר הדרוזי בלי שום קשר לפעילות המתנ"סים, אי אפשר להתנות ואי אפשר להגיד לעיר שיש בה תיאטרון מספיק שיש לך תיאטרון ולכן אפשר לסגור לך את המתנ"ס.
אלכס מילר: לא באתי כעת להגיד לך שאתה חלק מהעסקה הזאת כי ראית שיש כסף.
אלכס מילר: אני מבקש ממשרד האוצר להיות הגוף המרכז והדוחף את כל הנושא הזה כי יש כסף, משרד ראש הממשלה אומר לך שיש תקציב מיועד ויכול להיות שצריכים שם דחיפה ויתכן שתוספת של מיליון אחד או שניים ממשרד האוצר ללא קשר לעניין תקדם את הנושא הזה.
אלכס מילר: זה יהיה מחווה שבסופו של דבר לדעתי יפתור את הבעיה.
אלכס מילר: הרי המטרה שלך היא, שכמה שיותר תהייה פעילות.
אלכס מילר: הרי לא מדובר בכסף פרטי אלא מדובר כאן על כסף של משלמי המיסים שאיתו המדינה רוצה לקדם מדיניות מסוימת.
אלכס מילר: אם אתה נמצא במצב הזנחה של שנים של החינוך הבלתי פורמאלי במגזר וכעת נותנים 30 מיליון לחינוך הבלתי פורמאלי.
אלכס מילר: היום אתה יכול להגדיר פעילות בלתי פורמאלית?
אלכס מילר: יש את תנועות הנוער, יש את ספורט, קייטנות ועוד אלף ואחד דברים, המתנ"סים זה משהו אחד, מתנ"סים זה משהו שהמדינה נותנת לו פתרון כלשהו, לדעתי צריך לחשוב איך בונים אותו.
אלכס מילר: כרגע יש גירעון של 12.5 מיליון ונמצא פתרון, צריך לרכז את המשרדים ושתינתן יד לכל אותן ההעברות כדי שהעסק יפעל.
אלכס מילר: הם פונים אליכם ואתם מתחילים שוב לקיים ישיבות על גבי ישיבות ולטעון שזה חלק מזה ומזה.
אלכס מילר: יש כאן שלושה משרדים שמוכנים לסייע וצריך לתת את הדחיפה.
אלכס מילר: אני חושב שמשרד האוצר הוא המשרד שצריך לרכז.
אלכס מילר: השלב הבא לדעתי הוא שכל נושא החברה למתנ"סים צריך להתנהל בצורה אחרת לחלוטין, לא הרשויות המקומיות אלא המדינה עם תקציב שמגיע מהמדינה, מה שאמור להגיע דרך השלטון המקומי לקחת את הכסף הזה ותזרמו אותו למקום שמרכז את העניין, ושהכל יהיה מנוהל במרוכז ולא נגיע לגירעון.
אלכס מילר: כשאתם מתחילים להקים כל מיני צינורות העברה זה לא עובד.
אלכס מילר: הבקשה לא בעייתית מבחינתכם.
אורי שמרת: התחלתי לומר שזה לא הגיוני שאחרי שאושרה התכנית לפני כחודשיים יבואו לבקש עוד כסף למגזר הדרוזי ולא הזכירו את זה בזמן התכנית.
אורי שמרת: זה הדבר הראשון לעניין זה.
אורי שמרת: שנית, משרד האוצר הוא משרד רוחבי, הוא מתעסק במקרו ולא במיקרו של המיקרו, אם נסגר מתנ"ס מסוים במגזר הדרוזי או מתנ"ס מסוים בקריית שמונה או בנהריה, כל עוד זה במיקרו, עם כל הכבוד זה לא משרד האוצר, באמת זה לא משרד האוצר.
אורי שמרת: אם עכשיו אם אני אחליט שאני מעביר כסף ספציפית למתנ"סים יש לזה השלכות רוחב ואז אני אצטרך להעביר לכל הארץ.
אורי שמרת: אני לא יכול להחליט שאני כמשרד האוצר כמשרד רוחבי, להחליט שלמתנ"ס בבית ג'אן ולפקיעין אני מעביר כסף ולמתנ"ס ולקריית שמונה אני לא מעביר כסף.
אורי שמרת: ברגע שמחליטים להעביר כסף ואם זה בא ממשרד האוצר שהוא משרד רוחבי שמסתכל על המקרו זאת אומרת להעביר כסף לכולם.
גאלב מג'אדלה: אתה כל הזמן מתגונן ואנחנו לא מקבלים את מה שאתה אומר, התפיסה צריכה להיות שוויונית כי בקריית שמונה יש לו את תקציב מלא שהוא קיבל ממשרד האוצר במשרד החינוך, וכמו שאנחנו רואים את הפערים של שישים שנה, אנחנו מתקדמים בשנים ועדיין יש את אותם פערים.
אורי שמרת: אני מבקש לסיים.
גאלב מג'אדלה: אתה יכול לסיים, אני מבקש ממך כאילו שמי שיושב כאן לא מבין את האוצר ולא את תכניותיו.
גאלב מג'אדלה: אני אומר לך שהבעיה של יושב ראש הפורום וראשי הרשויות אם היו מקבלים במשך השנים, אני לא מדבר על הממשלה ספציפית, אם הם היו מקבלים את מה שמגיע להם כמו כל אזרחי ישראל, כמו המקומות האחרים לא הייתה להם בעיה.
גאלב מג'אדלה: הם כל הזמן היו בפערים ואתה מגדיל את הפערים, ועם הפערים האלה אתה מנסה כעת לפתור בעיות אחרות.
אורי שמרת: אני לא מגדיל פערים, ראינו את זה בתכנית הארבע שנתית.
אורי שמרת: משרד האוצר בסופו של דבר מתקצב את החברה למתנ"סים, זו חברה רוחבית שמספקת מנהלים.
אורי שמרת: מי שאמור לתקצב את המתנ"סים אלו הן באמת הרשויות המקומיות שגם להן יש אחריות לתושבים שחיים ברשות.
אורי שמרת: גם להם יש את האחריות הזאת.
אורי שמרת: היה והרשויות המקומיות לפי סדרי העדיפות שלהן לא העבירו כסף למתנ"סים ואומרים שהרשויות המקומיות במצב קשה ואין להן כסף, צריך לבדוק עם משרד הפנים למה לרשויות המקומיות אין כסף, אבל זה לא עניין שסגרו מתנ"ס או לא סגרו מתנ"ס, זה עניין של הרשויות המקומיות שמצבן קשה וזה בא בסינרגיה יחד עם וועדת חינוך.
אורי שמרת: אני בצוות חינוך מסתכל על החינוך ואני לא מסתכל על מצבה הקשה של רשות כזאת או אחרת.
אלכס מילר: השלטון המקומי, בבקשה.
אתי אלוני: תודה אדוני היושב ראש.
אתי אלוני: אני רוצה לקחת את העניין אחורה ולהגיד שאני מברכת שנמצא פתרון נקודתי.
אתי אלוני: אני רוצה לומר שאני מודאגת מבעיית השורש כפי שאתה העלית את הבעיה אדוני היושב ראש.
אתי אלוני: ההתקשרות למתנ"ס מקומי, אגב יש לנו 170 מתנ"סים שפרוסים בשלטון המקומי לפחות לפי דברי החברה למתנ"סים, לצד 500 מתנ"סים נוספים שאינם מהחברה למתנ"סים אלא מארגון המרכזים הקהילתיים שהם מנוהלים גם על ידי החברה הכלכלית, אבל הם ברובם של הרשות.
אתי אלוני: זה כדי לקבל פרופורציות, והם אינם גירעוניים.
אתי אלוני: התארגנות של מתנ"ס מקומי בהתקשרות של החברה למתנ"סים לבין הרשות המקומית היא התקשרות משותפת.
אתי אלוני: כאשר המימון של מנהל המתנ"ס הוא על ידי החברה למתנ"סים ואין בילתא, כלומר ותו לא.
אתי אלוני: כשאני אומרת ותו לא זה כי עיקר הנטל של התחזוקה, של העובדים הנוספים, של הפעילות וכדומה הוא על הרשות.
אתי אלוני: אני שומעת לא מעט ראשי רשויות שהן לא גירעוניות שבאים ואומרים "בשביל מה אני צריך אתה זה, אני דרך החברה הכלכלית אקים לי מתנ"ס משלי, אני אמנה את המנהל שלי, ואני אעשה את זה".
אתי אלוני: יש את אשדוד ועוד הרבה מקומות שאתם מכירים.
קריאה: תל אביב ועוד רשויות שעושות את זה מצוין.
אלכס מילר: סליחה בלי הפרעות, יש שתי אופציות אחת שאני אתן לך רשות דיבור והשנייה שאתה תגיד את מה שיש לך מחוץ לדלת.
אלכס מילר: אני מבקש לשמור על דרך תרבות, תבקש זכות דיבור ותקבל.
אתי אלוני: בחלוקת הנטל הקיימת היום, כשישנו גירעון בתוך המתנ"ס, החברה למתנ"סים בחלק מהמקרים יוצאת, ואיך אומרים לי ראשי הרשויות "אנחנו נשארים כאן כדי לכסות את הגירעונות" ואני מדברת על רשויות לא גירעוניות, על ראשי רשויות לא גירעוניים.
אתי אלוני: אני חושבת שאמר גם מנכ"ל החברה למתנ"סים, אולי זו הבשורה שאני רוצה להביא לדיון הזה, הזמנו אות לדיון אחרי חליפות מכתבים בין שר החינוך ליושב ראש השלטון המקומי, שאמר שאכן יש בעיה.
אתי אלוני: אני באה עכשיו מדיון בוועדת ביקורת לענייני המדינה ודוקטור שושני אמר "אכן יש בעיה בחברה למתנ"סים, אנחנו מנסים לטפל בה".
אתי אלוני: לא מדובר רק בקריית שמונה, לא רק מטולה והמגזר הדרוזי שלשמו אנחנו כאן.
אתי אלוני: אני רוצה לומר שבהתייעצות עם המנכ"ל שלכם שאותו אנחנו מכבדים אותו, אומרים שצריכה להיות התקשרות מסוג אחר.
אתי אלוני: התקשרות עומק שאומרת איפה אנחנו מתחלקים בעניין הזה, אנחנו הרשויות המקומיות.
אתי אלוני: לא יתכן שרוב הנטל נופל עלינו בין אם נתנו מענקי איזון ובין אם לא נתנו לנו מענקי איזון.
אתי אלוני: זה נכון שחלק מהעובדה שיש קיצוץ בתקציבים לרשויות המקומיות אז מטבע הדברים בתעדוף של ראש הרשות זה קודם לשלם משכורת ולא להעביר את זה לפעילות.
אתי אלוני: בסיפא אני אומרת, שהסיכום שלנו עם החברה למתנ"סים אומר שהוקם צוות יחד עם נציגכם לבדיקת חוזה ההתקשרות.
אתי אלוני: אני מקווה שזאת בשורה כי אני מקווה שאנחנו גם נחלק את המאזנים ובעיקר נגדיר מהם חוקי הפיקוח, אם אתם מממנים מנהל, בעיניי אחד המדדים שלו זה לא להיות גירעוני, זאת האחריות של המנהל, וזה אחד הדברים למדדים של מנהל חוץ מהישגים.
אתי אלוני: אבל אם הוא גירעוני או מנהל גירעון או מנהל פעילות שאין לה כיסוי תקציבי, של מי הבעיה כאן?
אתי אלוני: רבותיי, לא ראש הרשות מנהל את המתנ"ס, הוא רק בא לבקש ממנו הלוואה מהבנק כדי לכסות את הגירעונות.
אתי אלוני: לכן אני חושבת שיש כאן שותפות ובשותפות הזאת אי אפשר לזרוק על מי שנותן לך את המבנה כי הוא בעל הבית בחורפיש או בית ג'אן, נהריה או מטולה.
אתי אלוני: אם רוצים לעשות משהו זה צריך להיות להצלחות ולכישלונות.
אתי אלוני: אני חושבת שבעניין הזה אם נלך יחד ונגיד שזה מחייב גם את המשרד וגם את האוצר להרחיב את התקציבים כדי לדעת שאנחנו הולכים לדרך חדשה, זה גם פיקוח, גם חוזה חדש.
אתי אלוני: עלתה גם הצעה נוספת, אולי גם זו בשורה, להקים איזו קרן הלוואות משותפת לעניין הזה, אני מניחה ששמעתם את הרעיונות האלה.
אלכס מילר: סלאמן דבור בבקשה.
סלאמן דבור: אני מודה לכם שהנושא שלנו הוצף, מודה ליוזם ומודה לך שנענית לבקשה.
סלאמן דבור: סוף סוף שומעים על המתנ"סים במגזר הדרוזי ועל הצרה שלהם.
סלאמן דבור: אני דוחה על הסף את הדברים שנאמרו על ידי משרד הפנים, איפה היה משרד הפנים לאורך כל השנים?
סלאמן דבור: אתם באים עכשיו אחרי שהחלב נשפך.
סלאמן דבור: איפה הייתם כל השנים?
סלאמן דבור: סליחה, אני מתכוון לשלטון המקומי.
סלאמן דבור: איפה הייתם כשראשי הרשויות חתמו על התחייבויות כספיות למתנ"סים ולא כבדו אותן?
סלאמן דבור: איפה הייתם?
סלאמן דבור: בגלל זה אנחנו יושבים כאן.
סלאמן דבור: אנחנו דיברנו והמשכו לדבר, אני מה- 7 בינואר 2010 שמעתי את שר החינוך בבית ג'אן ומאז אני עם תקווה שהנה פותרים את הבעיה.
סלאמן דבור: התקיימו ישיבות על גבי ישיבות ובסוף שר החינוך אומר "אין לי כסף".
סלאמן דבור: אז בשביל מה אתם אומרים לנו מה- 7 בינואר שאתם הולכים לפתור לנו את הבעיה?
סלאמן דבור: מעבר לפעילות, בבית ג'אן נסגר מתנ"ס בשנת 1999, משנת 1999 אני לא יודע איזו פעילות נעשתה בבית ג'אן, מדובר על אחת עשר שנה שהילדים שלנו מסתובבים בכבישים וברחובות ויש הידרדרות רצינית בכל התחומים ואף אחד לא נותן לכך את המענה.
סלאמן דבור: שוכחים דבר אחד שהוא נוסף לחוסר הפעילות בישובים, הרי כולנו רוצים בהעצמה של החברה שלנו, של הקהילה שלנו.
סלאמן דבור: עלי יש ביקורת קשה מאוד כשרואים שהמתנ"ס בבית ג'אן נסגר בשנת 1999 והיום קשה מאוד לפתוח אותו, איך אתם רוצים שאני אפעל כדי שאסגור את המתנ"ס שלי בינוח ג'ת?
סלאמן דבור: אני לא אופטימי.
סלאמן דבור: אנחנו צריכים לזכור גם שהמתנ"ס מהווה מקור תעסוקה לנשים דרוזיות שלא יוצאות מהבית.
סלאמן דבור: כשאני אסגור את המתנ"ס שלי גם שבע-שמונה משפחות הולכות הביתה ומצטרפות למעגל האבטלה במגזר הדרוזי שעובר את ה- 50% בגילאי 19 עד 48.
סלאמן דבור: אני מבקש אדוני כבוד היושב ראש לעקוב אחר העניין שהפתרון למתנ"סים לא יהיה כדור אקמול.
סלאמן דבור: שיינתן פתרון יסודי לבעיה, המנהלים עבדו ועשו את שלהם כדי למנוע גירעון, כשראש המועצה מתחייב על שטר של 500,000 שקל ובסוף השנה הוא לא יכול לפרוע אותו ואני לא רואה שום ביקורת מצד השלטון המקומי עליו.
סלאמן דבור: כעת את אומרת לי שיעשו חוזה חדש?
אלכס מילר: תודה רבה, אני מסכם את הישיבה.
אלכס מילר: אני מקבל את הודעת משרד החינוך שנעשים מאמצעים לגיוס 12.5 מיליון שקל לטובת סגירת הגירעונות של המתנ"סים הדרוזים ופתיחת דף חדש לפעילות מחודשת של המתנ"סים.
אלכס מילר: קיבלתי את הודעת החברה למתנ"סים בנוגע לבניית תכנית עבודה לכל מתנ"ס ותכנית לפעילות העתידית.
אלכס מילר: אני מקווה מאוד שתוך חודשיים תצליחו להגיע להסדר לסגירת הגירעון.
אלכס מילר: אנחנו נקיים כאן ישיבה ב- 1 ביוני כדי לראות איך הדברים מתקדמים.
אלכס מילר: אני פונה לכל המשרדים הרלוונטיים לזרז את המהלך הזה.
אלכס מילר: אני מקווה מאוד שמשרד האוצר יקבל את פנייתי לקחת חלק מהמנגנון שמתגבש בין משרד ראש הממשלה, משרד החינוך והמשרד לפיתוח הנגב והגליל ולהוסיף את חלקו ולסייע בנושא ההעברות.
אלכס מילר: אנחנו באמת מדברים כאן על עניין לאומי-מדיני לחיזוק החינוך הבלתי פורמאלי במגזר הדרוזי וחיזוק התרבות.
אלכס מילר: הנושא הזה חייב להיות תחת פיקוח ממשיכים כך ם כך אלו הן התוצאות אבל עם מחשבה מחוץ לקופסה מוצאים פתרונות יצירתיים.
אלכס מילר: אני מציע שגם אתם תעשו בדיקה מחודשת במערכת אצלכם ותראו איך אתם מהווים חלק מהמנגנון הזה.
אלכס מילר: כך נוכל לצאת עם בשורה למגזר הדרוזי שאנחנו מפתחים ומעצימים את החינוך הבלתי פורמאלי.
אלכס מילר: אני מברך אותך חבר הכנסת חמד עמאר על יוזמת הישיבה וגם את כל חברי הכנסת השותפים לנושא ודואגים שהעניין לא ירד מסדר היום.
אלכס מילר: אני מברך את כל האורחים שלוקחים חלק מהפעילות הלא פשוטה בנושא התרבות והמתנ"סים, ואת כל המשרדים הרלוונטיים שנרתמו למציאת פתרון.
אלכס מילר: הנושא שעל סדר היום, תעודת בגרות חברתית ואנחנו נמצאים כאן במסגרת פעילות שעושה המועצה לשלום הילד.
אלכס מילר: אני שוחחתי עם שר החינוך לפני מספר שבועות, והוא הצביע על הענין הזה כעל נושא שמבחינתו הוא מאד רציני וחשוב לקידום.
אלכס מילר: אנחנו נדון בזה היום ואני מאמין שיציגו לנו את הנושא, יש לנו כאן תלמידים ונוער ממועצת הנוער שגם יתייחסו לענין ואיתם כל מי שביקש, ככל שיתיר הזמן.
עמירה חיים: בוקר טוב לכולם, אני שמחה להיות ראשונת הדוברים בועדת החינוך של הכנסת היום כאן בדרום, מקבלת אתכם בברכה כאן בדרום, אנחנו גאים מאד שבחרתם להגיע לכאן היום, ובחרתם לעסוק בתכנית ערכית מהמעלה הראשונה שכאן נוצרה בדרום, בית היוצר של הדרום, והיום הפכה להיות נחלת הכלל בכל הארץ.
עמירה חיים: לא סוד הוא שחינוך מעצב חברה ואת זה כולנו יודעים.
עמירה חיים: כל איש חינוך באשר הוא תמיד תוהה וחושב כיצד הוא יוכל לקדם את התלמידים שלו, את בית הספר שלו, את אותה אוכלוסית היעד שמולו לקדם אותה ולהביא אותה להישגים, גם לימודים וגם ערכיים.
עמירה חיים: בסופו של דבר ההישגים הערכיים הם התשתית שעליה אפשר לדבר על הישגים לימודיים.
עמירה חיים: כי אם אין בבית ספר יחס של כבוד הדדי, יחס שייכות של התלמיד, תחושת מסוגלות שצוות המורים יוצר כלפי התלמידים, תחושה של כבוד הדדי בין כל באי הבית, אי אפשר שם ללמד להישגים לימודיים ואת זה אנחנו הבנו.
עמירה חיים: כדי לעצב חברה, נכון שאנחנו צריכים לדבר על הייטק, וצריכים לדבר על הישגים לימודים וכו' אבל בראש ובראשונה צריך לדבר על הערכים כי בואו אני אומר לכם, גם מדע, גם מדע הוא ערכים, כי בסופו של דבר אנחנו כל היום עושים הכרעות ערכיות.
עמירה חיים: היום ידוע שאפשר לשבט בני אדם, אתן לכם את זה כדוגמה, כמו ששיבטו כבשה, תאמינו לי, הטכנולוגיה כבר קיימת אבל לא עושים את זה.
עמירה חיים: הסיבה שלא עושים את זה היא חלק מהכרעה ערכית לא לעשות את זה זאת אומרת שגם במדע אנחנו כל היום עסוקים בהחלטות ערכיות.
עמירה חיים: גם חבר הכנסת שיושב כאן לימיני עסוק כל היום בהחלטות ערכיות.
עמירה חיים: תקציב המדינה מונח על שולחן של הכנסת וזו החלטה ערכית, למי לתת, כמה לתת, לתת לזה, לתת למשהו אחר, כל אחד מאתנו בכל תפקיד ניהולי -קטן כגדול- עסוק כל היום בהכרעות ערכיות.
עמירה חיים: איך אנחנו נחנך את התלמידים שלנו להגיע למצב כזה שהם ידעו מה זה להכריע הכרעה ערכית גם ברמה האישית שלהם כמו לא להיכנס להתנהגויות סיכוניות, וגם ברמה האזרחית, איך אני אדע כאזרח לשקול נכון את השיקולים האלה.
עמירה חיים: כל המחקרים אומרים שתלמידים שעסוקים בנתינה, שפיתחו אצלם את האמפתיה לשני, שעסוקים בפעילות חברתית ערכית, לא עסוקים באלימות.
עמירה חיים: הם לא עסוקים באלימות, עסוקים בלתת ואנחנו באמת התלבטנו, גם לאור המימצאים הלא פשוטים של אלימות במוסדות חינוך, אלימות בחברה, לאן אנחנו הולכים מה אנחנו עושים עם המידע הזה.
עמירה חיים: אנחנו שוב עושים עוד תכנית ועוד תכנית אבל רצינו לחשוב על משהו פורץ דרך, ובמכון אצלנו התכנסנו, חלק מהנהלת המכון יושבת כאן, יש כאן את אלי שטרית שהוא ראש מינהל חברה ונוער שהוביל את התכנית וגם המפקחים כאן וחשבנו לאן אנחנו הולכים ובועדת היגוי שאנחנו מקיימים במחוז ביחד עם הורים, נציגי רשויות מקומיות, מנהלים, מורים, מרצים, גם מועצת תלמידים השתתפה אצלנו בוועדה הזאת, חשבנו לאן ללכת ואז הלכנו לכיוון אחד של תקנון בית ספרי ועוד כיוונים אחרים ואחד הכיוונים שעלה מאד מאד חזק היה: בואו נלך לכיוון של הפעילות הערכית ולפתח אותה.
עמירה חיים: הלכנו לכיוון של תפקיד לכל תלמיד, מכיתת הגן, כיתה א', עד כיתה יב', לכל תלמיד יש תפקיד וכשיש לי תפקיד וכשאני מצליח בו, ועושה בו משהו - זה מפתח אצלי את תחושת המסוגלות שלי.
עמירה חיים: גם אם אני אקח תלמיד שביכולותיו הוא לא מצליח עדיין לבטא את יכולותיו הלימודיות, הוא בא ומצליח לבטא יכולת אחרת, הוא מקבל על כך מחמאה, והוא מקבל על כך משוב חיובי זה מפתח אצלו את תחושת המסוגלות לחיים, שהוא מרגיש שהוא מסוגל הוא יודע , יש מישהו שמעריך אותי וזה בהחלט גורם לדברים נוספים.
עמירה חיים: לקחנו את זה קדימה ואמרנו: בכיתה י' ילדים עושים "מחוייבות אישית", נגמרת כיתה י' אז מפסיקים את ההתחייבות האישית.
עמירה חיים: לא נראה לנו.
עמירה חיים: בואו נאתגר את הילדים ונזמן להם אפשרות להמשיך ולפעול בכיתות י"א י"ב באותה התנדבות ובאותו תחום שבו הם מתנדבים בצורה מובנית, בצורה מסודרת עם השתלמות שמלווה את זה, עם צוות מדריכים שמלווים את התלמידים, עם אפשרות לכתוב עבודת גמר בנושא הזה בתחום האזרחות ולבוא ולומר: אני נתתי.
עמירה חיים: אחרי שלש שנים של נתינה אנחנו מעניקים לתלמיד ולתלמידה תעודת בגרות חברתית.
עמירה חיים: זאת אומרת התעודה הזאת לא ניתנת לכל אחד, זו תעודה שנלחמים עליה, זו תעודה שעובדים בשבילה, זו תעודת הוקרה.
עמירה חיים: אנחנו את התעודה הזו, הצגנו לפני הרמטכ"ל וגם בפני ראש אכ"א, הם מאד התלהבו ואמרו: רגע, בחור ובחורה מסיימים בית ספר, מגיעים לצבא, מתחילים איזשהו קורס, אם זה קורס קצינים או אם זה קורס אחר, למה שזה לא יהווה איזשהו קרדיטציה לענין הזה.
עמירה חיים: הם מאד מאד התלהבו אבל הרמטכ"ל אמר לי דבר מאד נכון, הוא אמר: אני מוכן לקבל את זה אבל ברגע שזה לא ברמה הארצית, איך אני יכול להתמודד עם זה אם זה רק מחוז דרום?
עמירה חיים: זה לא מספיק, ואת זה גם ראש אכ"א אמר לי.
עמירה חיים: כל החומר הוצג בפני שרת החינוך דאז יולי תמיר, היא ראתה אותו בקדנציה הקודמת ואישרה את התכנית, גם שר החינוך אישר אותה ועל כך אנחנו מאד מאד מודים לו, הוא לקח את התכנית הכתובה של בגרות חברתית והחליט להחיל אותה על כל מדינת ישראל.
עמירה חיים: כבר היום כמאה ועשרים בתי ספר בארץ נכנסו לתכנית.
עמירה חיים: אנחנו בדרום אמרנו, שאנו מבקשים ושואפים למצויינות.
עמירה חיים: השאיפה למצויינות היא לא רק כמילה, תראו חבר'ה, צריכה להיות אבחנה ברורה מה ההבדל בין מצויינות להצטיינות.
עמירה חיים: אם הצטיינות זה הישג שאדם מגיע אליו יחסית לקבוצה שהוא נמצא בה והוא בולט בה ביותר וזה במניעים יחידים, אם זה בספורט אם זה באקדמיה או אם זה בתחום אחר, זה כמובן יחסית לקבוצה, כי אם מי שמגיע למקום ראשון בארץ בריצה אבל הוא לא מגיע למקום ראשון בעולם עדיין הוא המצטיין במקומות הראשונים.
עמירה חיים: הצטיינות זה ביחס לכלל, הצטיינות זה אומר: לי לך ולכל אחד מאתנו, איך אנחנו עושים את המירב והמיטב במה שאנחנו עושים אם זה בלמידה ואם זה גם כן בתחום הערכי.
עמירה חיים: לפני ארבע שנים התחלנו עם ארבע רשויות במחוז, ועם מעט בתי ספר, והיום אנחנו נמצאים בפריסה של 61 בתי ספר במחוז, כ 2,200 תלמידים היום נמצאים בתוך המסלול לקבלת תעודת בגרות חברתית.
עמירה חיים: יושבת אתי יולי שטרן שעוד מעט גם תדבר, נחשבת מובילה בתחום הזה, כבוד גדול שאנחנו רוכשים לכל המאמץ שהיא עשתה ושם אנחנו באמת נמצאים היום.
עמירה חיים: רוצה לציין שלא מדובר פה בעוד איזשהו פרוייקט שנכנסים אליו לשנה שנתיים ואחר כך יורדים, זה לא פרוייקט, זו דרך חיים, זו דרך חיים שבה אני אומר: אני בתוך תהליך ההתבגרות שלי, לוקח את עצמי גם כאדם שנותן, נותן לחברה.
עמירה חיים: והאמת היא שאני לא הופתעתי כי ידעתי שהילדים רוצים לתת והיה אושר גדול כשראינו כיצד המורים מחבקים את התכנית, ראינו כיצד התלמידים וההורים מחבקים את התכנית, והרשויות גם אבל אותי ריגשו במיוחד תלמידים שחלקם ידברו כאן היום, תשמעו יש לנו נוער נפלא, נוער נפלא, ושאף אחד לא יאמר אחרת.
עמירה חיים: יש כמה תפוחים רקובים בתוך החבילה הזו אבל תמיד היו ואנחנו נדע איך לטפל בהם אבל קם נוער ואומר אנחנו מובילים את החברה, אנחנו מובילים לנתינה ואותי זה מאד מאד מרגש.
עמירה חיים: זה שהשר ביקש לאמץ את התכנית זה לא סתם זה במסגרת חשיבה שהשר מוביל אותה, נושא של אפס סבלנות לאלימות ולפתח את כל הנושא הערכי כתשתית לכל הישג לימודי וקודם כל.
עמירה חיים: נכון שנכנסו גם לתכנית "תיקשוב המאה ה-21" ותכניות שמובילות למצויינות והצטיינות אבל יחד עם זה, בבסיס הדברים, מדובר כאן על חינוך לערכים.
עמירה חיים: אנחנו מאד מאד שמחים ומאד מאד גאים שמחוז דרום מוביל את זה ברמה הארצית, "מדרום תיפתח הטובה", כך זה קורה כאן עכשיו ואני מודה לכל מי שהגיע ומאחלת לכולנו כאן הצלחה, מודה לאלי שטרית ולכל הצדדים כאן בדרום שבאמת עושים עבודה נהדרת ולא פשוטה, לקחת את התחום הזה וללכת אתו קדימה.