GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גילה נחמני: אלה דברים שממש הטביעו חותם בביקור הזה.
גילה נחמני: מה שכן רציתי לומר כאן זה בעצם שכל גננת חופשייה לחלום, לחשוב ולתכנן את החלום שלה ולהגיש אותו ברמה כזו או אחרת של ניסוח.
גילה נחמני: אנחנו יושבות ויש לנו צוות גדול כאן של פיקוח, הדרכה, שיושבים ביחד עם יועצת חינוכית ומנסחים את החזון כדי שיהיה כזה באמת כך שהוא מעבר לחזון וגם מאפשר לילדים להגיע לאיזושהי קידמה מקסימאלית, גם ברמה ההתפתחותית וגם ברמות הלמידה השונות.
דרור גניאל: אומרים להשקיע בקדם היסודי או ביסודי במורים טובים.
רונית תירוש: זה היפוך הפירמידה.
דרור גניאל: גמול של חמש יחידות לימוד לא ניתן למי שמלמד מתמטיקה גבוהה אלא לאלה שמחזיקים את הילדים.
רונית תירוש: אתם מציגים לנו מערכת חינוך יפהפייה, עשירה, עם המון יוזמות ואז אנחנו מתבלבלים ואומרים שהבוקר שמענו שחסר והנה כאן הכול נמצא.
רונית תירוש: אני לא אומרת את זה בביקורת.
גילה גולן פרץ: על אף ולמרות הכול.
רונית תירוש: שנדע שכל מה שרואים כאן, זה למרות הקשיים.
רונית תירוש: תארו לכם מה יקרה אם יהיו כאן יותר משאבים.
דרור גניאל: נכון.
דרור גניאל: אני מסכים.
רונית תירוש: הייתי מנהלת עירוני ט' והבאתי את שרי אריסון כי רציתי שהיא תתרום לבית הספר.
רונית תירוש: בטבעי שלי אני לא מתבכיינת אלא אני דווקא משוויצה בבית הספר ובילדים.
רונית תירוש: סיימנו את הסיור והיא שאלה אותי מה אני רוצה.
רונית תירוש: אמרתי לה שאני רוצה שהיא תעזור.
רונית תירוש: היא אמרה לי שהלוואי לילדים שלה מה שיש אצלי בבית הספר.
רונית תירוש: שלא נשכח שיש כאן בעיות בסיסיות.
גילה נחמני: מאה אחוזים מהגננות שלנו לומדים לאורך שנים ורובן עם תואר ראשון וחלקן כבר עם תואר שני.
גילה נחמני: יש לנו עשר גננות עם תואר שני ועוד חמש בדרך.
גילה נחמני: היתר שעדיין לא עם תואר ראשון, כבר לומדות לתואר ראשון.
גילה נחמני: מי שלא לומדת לתואר, משתלמת באופן קבוע לפחות שישים שעות שנתיות לצד עוד שישים שעות של מפגשי פיקוח.
גילה נחמני: עושים כאן עבודת חריש עמוק והדבר המשמעותי ביותר הוא שכל יוזמה שצצה בגני ילדים מופצת ונותנים לה במה לאותה גננת במפגשי פיקוח והשתלמויות, כך שלאט לאט היוזמה הזאת הולכת ומידבקת.
גילה נחמני: התחלנו כאן עם הגן של חינוך לבריאות והיום כבר יש חמישה גנים כאלה וזה הולך ונפוץ לאט לאט.
רונית תירוש: איפה ההורים בתוך העסק הזה?
גילה נחמני: להורים יש חלק מאוד חשוב.
גילה נחמני: הם משלמים מאה שקלים בחודש עבור הקניות.
גילה נחמני: זה יוצא ארבעה שקלים ליום.
גילה נחמני: ההורים תמיד מוזמנים.
גילה נחמני: אני מזמינה אותם לראות את ארוחת הבוקר.
גילה נחמני: הילדים מקבלים גם ירקות וגם פירות.
גילה נחמני: כמובן שללא עזרת ההורים, אנחנו לא יכולים לבצע את הפרויקטים האלה.
גילה נחמני: שימו לב, זאת שכונת רווחה.
גילה נחמני: זאת אחת השכונות המורכבות ביותר באילת.
גילה נחמני: שכונת אופיר שהיא אחת השכונות המורכבות.
גילה גולן פרץ: היא בתוך שיקום שכונות.
גילה נחמני: שימו לב מסביב.
גילה נחמני: זה אומר שהילדים שהגיעו לכאן בתחילת הדרך היו מאוד מגוונים ביכולות שלהם ובתפיסות שלהם, כולל המשפחות והגנים כאן הופכים להיות בית חינוך לילדים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בתוך הגן הרגיל יש גן מיוחד.
גילה נחמני: הם לומדים לקבל את השונה ואת האחר ולהבין שכולנו ביחד קהילה אחת.
גילה נחמני: תודה על הביקור.
גילה נחמני: תודה לאיילת.
מאיר יצחק הלוי: אם זה מקובל על היושב ראש ועל החברים, המכובדים, אני מציע לאפשר לפרופסור מירי עמית להציג את הנעשה בקמפוס הכול כך חשוב הצגה של 15 דקות ולאחר מכן נאכל ותוך כדי אכילה נתכנס לסיכומים.
אלכס מילר: מקובל.
מירי עמית: שלום לכולם.
מירי עמית: ברוכים הבאים וברוכות הבאות.
מירי עמית: אני נרגשת פעמיים.
מירי עמית: אני לא רשומה בתוכנית כי בתי הייתה אמורה ללדת היום, אבל היא ידעה שוועדת החינוך מגיעה ולכן היא הקדימה ואנחנו בין הלידה לבין הברית.
מירי עמית: תודה.
מירי עמית: אני שמחה שהדרמתם ואני מתחילה תמיד מהפן האישי.
מירי עמית: אני אמנם מכירה חלק ניכר וגם עבדנו ביחד.
מירי עמית: אני באה מהחינוך אבל החינוך שלי אחרי הטכניון התחיל באילת ואצלי זאת סגירת מעגל.
מירי עמית: אני למדתי מתמטיקה ופיזיקה בטכניון ואחרי תואר ראשון ירדתי לאילת והייתי כאן כמה שנים טובות מאוד, ובגלל שסגרו לנו את מקורות הפרנסה, את מכון תמנע, עלינו צפונה.
מירי עמית: הביי ברודקט שעשיתי מסטר ודוקטורט.
מירי עמית: לסגור מעגל כאן זה מאוד מאוד מרגש.
מירי עמית: כשאני הייתי באילת, אפילו מכללה לא הייתה כאן.
מירי עמית: כלומר, לימודים אקדמיים זה היה לא בחלום אלא מעבר לחלום.
מירי עמית: אתה חולם על משהו שהוא ישים, אבל זה היה מעבר לחלום.
מירי עמית: כשעזבתי את אילת, התחלתי תואר שני ולא היה אפשרי דבר כזה ולא חלמנו עליו.
מירי עמית: היום זה 180 מעלות.
מירי עמית: גם דוקטורט אפשר לעשות באילת.
מירי עמית: אני תכף אתן את כל הפרטים.
מירי עמית: אני יודעת שלא מכירים אותם.
מירי עמית: קיבלתי רבע שעה ואני אעמוד בלוח הזמנים.
מירי עמית: באילת הייתה מכללה כמה שנים.
מירי עמית: קמפוס אילת אוניברסיטאי הוקם בהחלטת ממשלה ב-2002.
מירי עמית: הוא הוקם עם 200 תלמידים.
מירי עמית: אני לא רוצה לתת לכם היום את המצגת היפהפייה.
מירי עמית: קיבלתי מכתב מאוד יפה מטרכטנברג לגבי ההישגים.
מירי עמית: אם כן, הקמפוס התחיל עם 200 תלמידים והיום, כיוון שהשטח שלי הוא מספרים, כדאי לדעת מספרים מדויקים מאוד: בקמפוס בסך הכול יש היום כ-1,100 סטודנטים, מתוכם אקדמאי נקי לגמרי 768.
מירי עמית: כל אחד נחשב.
מירי עמית: אני תכף אומר איזה תוכניות יש לנו, אבל 768 סטודנטים מתוכם כ-20 עד 25 אחוזים, תלוי בשנתון, אילתים או דרומיים וכל היתר מגיעים ממרכז הארץ.
מירי עמית: הביקוש עולה על ההיצע.
מירי עמית: היינו צריכים לחתוך כי המועצה להשכלה גבוהה אמרה לנו לחתום ב-700.
מירי עמית: אז חרגתי ב-10 אחוזים.
מירי עמית: אנחנו מוגבלים במספר כמו כל אחד אחר.
מירי עמית: הסטודנטים שלנו סטודנטים מצוינים.
מירי עמית: תנאי הקבלה שלנו – וכאן יש לי, אולי בגלל שבאתי ממשרד החינוך בעבר, גמישות מסוימת בתנאי ההתחלה, אפס גמישות בתנאי היציאה.
מירי עמית: כלומר, אם יש לו בסכם, וכולם מכירים את הסכם, טיפה פחות, אבל טיפה, ואני לא מדברת על הרבה, עדיין הוא מתקבל לפסיכולוגיה, אבל אחר כך הוא עושה את כל הבחינות באותה שעה, באותו זמן, עם באר שבע.
מירי עמית: זאת אומרת, שאף אחד לא יגיד שכאן יש הנחות כי אנחנו דרומיים.
מירי עמית: הם באים בשקיקה, כי הכיתות קטנות.
מירי עמית: אני מאמינה, התפיסה החינוכית שלי היא לתמוך לכל אורך הדרך כך שעד שהבטון יתחזק, אני נותנת להם פיגומים, חיזוקים מרתוניים, קבוצות קטנות, יחס אישי וכל הדברים האלה.
מירי עמית: כיוון שאני גם התמחיתי בבדיקה איך מלמדים, המרצים כאן הם מרצים מעולים כי הם לא רק נמדדים לפי המחקר אלא הם נמדדים לפי ההוראה וההוראה עומדת כל הזמן בבקרה.
מירי עמית: תדברו אחר כך עם הסטודנטים בחוץ ותראו את אופי הסטודנטים.
מירי עמית: מה לומדים כאן.
מירי עמית: יש לנו שני מוקדי דגל ויש לנו את כל השאר.
מירי עמית: יש מוקד דגל אחד שהוא ביולוגיה וביו-טכנולוגיה ימית שזה המקום היחידי בארץ שיש תואר ראשון, תואר שני ותואר שלישי.
מירי עמית: תואר ראשון, מתחילים במדעי החיים בבאר שבע והם לומדים כאן כאשר כאן יש לנו מרצים שלנו, יש לנו חוקרים שלנו, יש לנו 16 סטודנטים – יש לנו המון סטודנטים, כ-90 סטודנטים שגמרו תואר שני – יש לנו עכשיו דוקטורנטים ויש לנו גם חבר'ה שעשו סטרט-אפים מביולוגיה ימית.
מירי עמית: למשל, אחד הבחורים שלנו עושה פיתוח דגי נוי בחצבה, לוקח את החברים שלו והיום זה סטרט-אפ עם יצוא עולמי.
מירי עמית: מישהי אחרת בודקת למשל - אתם יודעים שדגי הטונה נגמרים ולא יהיה לנו סושי עם טונה - את הקוד של הטונה, של ריבוי הטונה.
מירי עמית: פריצת דרך עולמית.
מירי עמית: יש לנו מחקרים אדירים בביו-טכנולוגיה ימית.
מירי עמית: אנחנו עובדים יחד עם עקבה.
מירי עמית: בשבוע שעבר עשינו קונסורציום של כל המכונים בסביבה, מכון ערבה, מו"פ ואנחנו עובדים ביחד.
מירי עמית: החוקרים ממרכז לחקר האגמים והימים אתמול הם במעבדה והיום הם כאן אצלנו, לוקחים את הבעיות משם, חוזרים למעבדה.
מירי עמית: כלומר, האינטראקציה – זה יביא אותי לקומפוננט החברתי – כל הזמן קיימת.
מירי עמית: מוקד אחד, ביולוגיה ימית.
מירי עמית: מוקד שני שאין מקום יותר טוב בארץ מאשר לחקור מאשר ניהול תיירות.
מירי עמית: זאת המעבדה הכי טובה.
מירי עמית: יש לנו ניהול תיירות תואר ראשון ותואר שני גם בתוך ה-MBA.
מירי עמית: סטודנטים מעולים, חברי סגל שלנו כאן שנשלחו ללמוד בארצות הברית וחזרו, והם עשו מחקרים נהדרים.
מירי עמית: דוגמה, איך העובדה שאילת עיר תיירות משפיעה על איכות החיים של התלמידים שלה.
מירי עמית: מחקר אחר הוא אתיקה של בעלי חיים.
מירי עמית: כאן יש בעלי חיים, דולפינים וכן הלאה, שימוש בבעלי חיים.
מירי עמית: בעיות אתיות של הדברים.
מירי עמית: סטודנטית אחת אצלי עושה עכשיו דוקטורנט מהריף.
מירי עמית: אני עושה את הצד החברתי ומישהו אחר עושה ביולוגיה, איך עבודה עם דולפינים משפיעה על ילדים עם לקויות נפשיות למיניהן.
מירי עמית: זאת אומרת, יש כאן מחקרים נהדרים על ידי שימוש בתיירות.
מירי עמית: אנחנו הולכים להרחיב את זה לפנאי ונופש כי תרבות הפנאי היום הולכת ותופסת מקום מאוד מרכזי.
מירי עמית: הדבר השלישי, אני קוראת לו כל השאר.
מירי עמית: יש לנו כאן גם תואר ראשון וגם תואר שני ומתחיל תואר שלישי בעבודה סוציאלית.
מירי עמית: יש לנו תואר ראשון באנתרופולוגיה, בסוציולוגיה, בפסיכולוגיה, בכלכלה ומינהל עסקים, בניהול כללי, בניהול ומינהל עסקים, במשאבי אנוש.
מאיר יצחק הלוי: חשבונאות.
מירי עמית: מדיניות החינוך, זה תואר שני.
מירי עמית: הנדסה תואר ראשון עד המעבדות.
מירי עמית: המעבדות, הם חוזרים לבאר שבע כי זה עולה הרבה מאוד כסף ואין לנו עדיין את המעבדות להנדסה.
מירי עמית: ודאי שכחתי חצי מהדברים, אבל הביקוש הוא מאוד מאוד גדול.
מירי עמית: זה מענה מקומי וזה גם מענה לצרכים של החבר'ה שבאים לאילת.
מירי עמית: תואר שני יש לנו במינהל החינוך, יש לנו במקרא, יש לנו MBA רב תחומי למנהלים.
יהודית גידלי: כמה תלמידים לומדים מקרא?
מירי קופיטו: זאת שנה שנייה.
מירי עמית: מעטים.
מירי עמית: ארבעה-חמישה.
יהודית גידלי: כמו בירושלים.
מירי עמית: תכף אני אומר לך לאן אנחנו מתקדמים.
מירי עמית: כבר סגרתי תוכניות לשנה הבאה.
מירי עמית: גם דוקטור דרורי מלמד ויש לנו את פרופסור מאיר גרובר שבוודאי מכירים את השם שהוא מגיע לכאן כל שבוע ומלמד.
מירי עמית: עבודה סוציאלית, ארבעה רשומים השנה אבל בפייפ ליין יש יותר, אבל הם לא רשומים.
מירי עמית: אני אמרתי רק מה שאני רואה ברשימות.
מירי עמית: פתחנו השנה תוכנית מקסימה לניהול ויישוב סכסוכים, שזה גם ברמה האישית.
מירי עמית: עשינו פגישה – תודה שבאת – ופתיחה.
מירי עמית: נרשמו מגוון של סטודנטים כמו עובדים סוציאליים, בנקאים, מסים, עובדי עירייה, רבנית, וכולם בפנים.
יהודית גידלי: זה לתואר שני?
מירי עמית: תואר שני.
מירי עמית: רק תואר שני עם תנאי קבלה מאוד מאוד נוקשים.
מירי עמית: מה שאמרתי עכשיו, זה תואר שני.
מירי עמית: בשנה הבאה אנחנו פותחים כאן תואר שני להוראת המדעים ואולי תקשורת למרות שיש עוד בעיה שצריך לסגור, ואנחנו מרחיבים את תואר ראשון בפוליטיקה וממשל, מזרח תיכון.
אלכס מילר: ועם כל זה את צריכה להתמודד עם 700 תלמידים.
מירי עמית: זאת בכלל לא בעיה.
מירי עמית: מי אמר שאני רוצה רק 700?
אלכס מילר: אבל יש לך מכסה.
מירי עמית: יש מכסה ואנחנו קצת עוברים את המכסה.
מירי עמית: היו כאן אנשי ות"ת לא מזמן והם כנראה יאשרו לנו להכפיל את המספר.
מירי עמית: זאת אומרת, אני הולכת בשני קווים מקבילים.
רונית תירוש: הוא אומר שזה יותר מדיי קורסים ופחות מדי סטודנטים.
מירי עמית: לא, זה לא כל כך כי יש דברים שלומדים ביחד.
מירי עמית: למשל, ניהול סכסוכים ומינהל חינוכי, אני מראה את שניהם, מתודולוגיות לומדים ביחד, מחצית הקורסים לומדים ביחד ומחצית לחוד.
אלכס מילר: יש לך אישורים לאגזקוטיב כאן?
מירי עמית: כן.
מירי עמית: יש לי MA לאגזקוטיב והיום הם למעלה.
אלכס מילר: זה לא בפנים.
אלכס מילר: זה לא בתוך המכסה כי זה לא מסובסד.
מירי עמית: זה מסובסד.
אלכס מילר: אני שואל האם את יכולה לקבל אישור לפתוח כאן גם מסלולים שהם לא מסובסדים.
מירי עמית: לא יודעת.
אלכס מילר: כמו אגזקוטיב, כמו אוניברסיטת תל אביב.
אלכס מילר: יש אגזקוטיב של מדיניות ציבורית.
מירי עמית: אני לא יודעת.
מירי עמית: זאת אומרת, שיבואו באופן פרטי?
מירי עמית: איך אני אגיע למעונות?
מירי עמית: אתה יודע מה?
מירי עמית: רעיון.
מירי עמית: לא חשבתי על זה.
אלכס מילר: יש מסלול ייחודי מאוד באוניברסיטת תל אביב אותו אני סיימתי.
אלכס מילר: במקביל יש גם את כל הנושא של יחסי החוץ, שני מסלולים, מדיניות ציבורית ויחסי החוץ באוניברסיטת תל אביב.
אלכס מילר: זה מה שאני מכיר אבל יש כל מיני קורסים אחרים.
אלכס מילר: מי שבעצם שם לומד, אלה אנשי המשרדים השונים ואין שום קשר לסבסוד.
אלכס מילר: לאוניברסיטה יש, אבל זה קורס פרטי.
אלכס מילר: אלה 45 אלף שקלים למסלול.
מירי עמית: זה רעיון מצוין אבל אני לא יודעת.
מירי עמית: אני אגיד לך למה זה רעיון מצוין.
מירי עמית: יש לנו כאן – אני קופצת מנושא לנושא – אני לא יודעת מה האישורים הנדרשים.
מירי עמית: אני פשוט צריכה לבדוק את זה.
מירי עמית: יש לנו כאן בניין מעונות חדש חמישה כוכבים.
מירי עמית: תודה ליצחק הלוי ולקהילת טורונטו.
מירי עמית: אני רוצה בקיץ להשתמש בו באופן אפקטיבי ולהביא אגזקוטיב בקיץ לדברים כאלה כי זה מתחבר מצוין.
מירי עמית: לאן אנחנו הולכים מכאן.
מירי עמית: קודם כל, תוכניות לימודים חדשות.
מירי עמית: שנית, ביסוס מחקר היום חדש.
מירי עמית: קיבלתי פוסט דוקטורנט בביולוגיה ימית.
מירי עמית: מחקר, מחקר, מחקר.
מירי עמית: המועצה להשכלה גבוהה רוצה מחקר.
מירי עמית: שלישית, בגלל שאני באה מהשטח כל החיים, עבדנו ביחד, חיבור מאוד חזק לקהילה.
רחל אניסמן: תגידי שהיית מסמ"רית למתמטיקה של מדינת ישראל.
מירי עמית: הייתי אחראית.
מירי עמית: כל הבגרויות שעשיתם, עלי.
יעקב כץ: כולל ההדלפות?
מירי עמית: לא, ההדלפות כבר לא.
מירי עמית: בזמננו לא היו הדלפות ולא היו תגובות להדלפות כאלה.
רונית תירוש: היא הוציאה אותנו מקיבעון שהיה הרבה שנים במקצוע הזה.
מירי עמית: כן, אני הוצאתי את המתמטיקה מהקיבעון ואחר כך חזרתי לאוניברסיטה וגם שם הקמתי מחקר וכאן אני רוצה לעשות זאת.
מירי עמית: חיבור לקהילה בכל התחומים, הן ברמת בית ספר, הן ברמת קהילה והן העובדה שבאים אנשים מהקהילה, לומדים כאן, מעשירים את עצמם, משדרגים את עצמם וחוזרים לקהילה.
מירי עמית: כלומר, כל הדברים האלה, זה קשר לקהילה.
מירי עמית: דבר אחרון חביב, לאן אנחנו הולכים.
מירי עמית: אין מקום יותר טוב בעולם מאשר לעשות כאן קמפוס בין לאומי.
מירי עמית: אין כאן בעיות ביטחון ובשביל הורים מארצות הברית לשלוח לכאן את הילדים, זה חלום.
מירי עמית: כבר קשרנו קשר עם ארבע אוניברסיטאות מאוד מאוד מכובדות ויש לנו אחת בחבר העמים לשעבר שאנחנו מאוד בקשר אתם.
מירי עמית: יש לנו פרופסור משם.
מירי עמית: אנחנו יוצרים קשרים כאלה שאקרדיטציה מכאן מוכרת שם ולהפך, וכבר בשנה הבאה יהיה לנו ברייק בין לאומי לסטודנטים שבאים מהעולם, לומדים כאן מסלול שלם, הם גם שגרירים מאוד טובים וגם באילת זה המקום שכאשר שם יורד שלג, זה המקום הכי טוב.
נסים זאב: הם יבואו רק לתקופת הקיץ?
מירי עמית: לא.
מירי עמית: בדקנו גם את ידע האנגלית של הסטודנטים שלנו.
מירי עמית: למשל, אתה לומד ניהול ויישוב סכסוכים, אתה לומד את זה באנגלית.
מירי עמית: לסטודנטים שלנו אין בעיה.
מירי עמית: אנגלית היא שפה בין לאומית.
מירי עמית: לשנה הבאה יש לנו רשימה של 12 קורסים שיכולים להילמד באנגלית.
מירי עמית: זה היום בעולם הגלובלי לפתוח דלת של העולם.
מירי עמית: אין אוניברסיטה שעושה את זה בצורה כזאת.
נסים זאב: הם סטודנטים מן המניין.
מירי עמית: סטודנטים מהמניין לגמרי.
מירי עמית: הם רק משלמים קצת יותר אבל הם סטודנטים מהמניין, עומדים בבחינות.
מירי עמית: אנחנו נחבר את מסע אליהם והרעיון הוא, בנוסף לדברים האלה, קמפוס בין לאומי.
מירי עמית: הדברים הבאים הם כמובן אקולוגיה ומדבר, סיסמולוגיה וכל הדברים שיש כאן.
אלכס מילר: מה עם הנושא של לימודי ההוראה של המורים?
אלכס מילר: אני שומע מראש העיר שיש מחסור במורים באילת.
אלכס מילר: אם כבר קיימת אקדמיה, אם כבר קיים מערך של לימודים אקדמאיים בעיר, אולי הגיע הזמן שתתחילו לגדל כאן פרחי הוראה שבאים מתוך העיר אילת.
מירי עמית: נכון.
מירי עמית: לנושא הזה יש את מכללת לוינסקי ואני לא יודעת איפה זה עומד.
רונית תירוש: מה זה עומד?
רונית תירוש: זה יושב חזק.
מירי עמית: אמרתי.
מירי עמית: יש לוינסקי אבל אני לא יודעת איפה זה עומד.
מירי עמית: הם עונים על הצרכים של בית ספר יסודי.
מירי עמית: אצלנו באוניברסיטה לא עושים חינוך ליסודי, בשום מקום בארץ, רק חינוך על יסודי.
מירי עמית: דיברתי כבר עם דרורי ויש לנו בשני מישורים את זה.
מירי עמית: מישור אחד הוא תעודת הוראה, וכאן אנחנו עושים סקר אחד כדי לבדוק מה הפוטנציאל, וכפי שאמרתי קודם, משנה הבאה יהיה לנו תואר שני בהוראת המדעים והטכנולוגיה במתמטיקה, כי יש כאן קבוצה גדולה מאוד של מורים שהיו רוצים להגיע לשלב הבא.
אלכס מילר: אבל יש לך תואר ראשון למתמטיקה כאן?
מירי עמית: תואר ראשון במתמטיקה, אף אחד לא שומע, בירושלים גם כן, לא לומדים היום כמעט מתמטיקה לתואר ראשון וזאת בעיה כאובה לי.
אלכס מילר: איזה מקצועות מדויקים יש לך כאן לתואר ראשון?
מירי עמית: מדעים מדויקים, יש לנו הנדסה לתואר ראשון שלומדים גם מתמטיקה, גם פיזיקה, גם מחשבים וכן הלאה.
אלכס מילר: הנדסת אלקטרוניקה או הנדסת מה?
מירי עמית: יש לנו שני מסלולים.
מירי עמית: אלקטרוניקה וחשמל מסלול אחד בו לומדים מתמטיקה ופיזיקה.
מירי עמית: ואלה שלומדים מכונות, הנדסת חומרים וכן הלאה, יש להם מתמטיקה ופיזיקה ברמה אחרת.
אלכס מילר: והם יהיו מוכנים, אם הייתם מוסיפים להם שעות הוראה, להגיע לתעודת הוראה במשך הלימודים?
מירי עמית: אני לא בטוחה.
מירי עמית: הם רוצים להמשיך להנדסה.
מירי עמית: היום אלה שמגיעים גם לתיכון בהוראה, ואני מכירה את זה טוב מאוד כי הייתי שם, הם מגיעים בדרך כלל מהמכללות שלומדים בכיתה י'.
רחל אניסמן: יש היום את התוכנית של הסבת אקדמאים שבאים מההנדסה דווקא.
מירי עמית: אני תכף אגיע לזה.
מירי עמית: אלה שנרשמו כאן להנדסה, הסטודנטים האלה, הם רוצים ללמוד הנדסה ולא ללמוד הוראה.
אלכס מילר: נותנים להם אופציה לחיים, עוד תעודה אחת שהם יכולים לקבל.
מירי עמית: אפשר לשאול אותם.
מירי עמית: אני עשיתי סקר קטן.
אלכס מילר: אני למדתי תואר משולב של הנדסה והוראה, סיימתי תואר ראשון בהנדסה והוראה, אלקטרוניקה ואני מורה.
מירי עמית: בארץ?
אלכס מילר: אני יכול לתת דוגמה של החבר'ה שלמדו אתי, חלקם באמת הלכו לתחום של הנדסה, להיי-טק, אבל חלקם הלכו לחינוך.
אלכס מילר: יש כאלו שלא הצליחו בהנדסה, פוטרו, והם הלכו להוראה.
אלכס מילר: דרך אגב, אני יכול להגיד שזה מוסיף לדעתי משהו כמו שעתיים כל יום, אם אני לא טועה, מבחינת מספר השעות שצריך לתת לטובת ההוראה אבל מבחינת השוק, אם יש משבר, יש להם עוד מקצוע.
מירי עמית: עשינו את זה בשעתו במשרד החינוך.
מירי עמית: יצאנו עם שני רעיונות כאשר האחד היה אגזקוטיב והשני, נבדוק גם את העניין הזה.
מירי עמית: כלומר, אני אכנס לחבר'ה מהנדסה ואגיד להם שזה על חשבוננו.
מירי עמית: דבר מאוד חשוב לגבי אילתים, ובכך אני אסיים, אני אומר להם שזה על חשבוננו ושילכו ללמוד גם לתעודת הוראה.
אלכס מילר: דרך אגב, אם את בונה מסלול של האנשים שנמצאים כאן באילת ומחזיקים בתואר הנדסאי אלקטרוניקה או כל מקצוע שאת מלמדת כאן לתואר ראשון, אם את מבקשת אישור, יכולים לתת לך אישור השלמה מהנדסים לתואר ראשון באותם התחומים שאת מלמדת כאן ואז בתנאי שאנשים ייכנסו, את יכולה לחייב את זה שחלק מהלימודים שלהם יהיו גם לימודים לתעודת הוראה ואת יכולה לשלב ולקחת את ההנדסאים שלומדים שנתיים, לקחת את הסטודנטים שלומדים אצלך לתואר ראשון – מי שרוצה – ללמוד הוראה, ואז את מרכיבה כיתה כביכול של 20-25 סטודנטים.
מירי עמית: אם אתה יכול להישאר כאן יומיים-שלושה-ארבעה, נזמין אותך באופן מיוחד להיפגש עם הסטודנטים.
מירי עמית: כל הרעיונות שאמרת, הם מאוד ישימים ואני מבטיחה לבדוק וגם לדווח מה נעשה בעניין הזה.
מירי עמית: מילה אחת על כסף, מילה לא יפה.
מירי עמית: הסטודנטים בבן גוריון בעזרת מלגה מקהילת טורונטו, ומשלימים את זה עם פר"ח, זה מכסה להם את שכר הלימוד לתואר ראשון לשלוש שנים.
מירי עמית: בנוסף לזה יש להם אפשרויות עבודה מאוד מאוד טובות למשל בתיירות כי אנחנו לא מלמדים ביום ראשון כי זה סוף שבוע והם יכולים לעבוד בבתי המלון.
מירי עמית: כלומר, מאוד מתחשבים בגמישות הזאת והם יכולים לסיים שלוש שנים ללא שכר לימוד וזה דבר מאוד מאוד רציני במדינת ישראל היום.
רונית תירוש: יש פרסום לזה?
מירי עמית: עכשיו יצא פרסום.
אלכס מילר: אבל אין לך בעיה עם האנשים כרגע.
אלכס מילר: המכסה שיש לך מלאה.
מירי עמית: אם אני באה ל-ות"ת ואומרת שעשיתי פרומושן ויש לי היום 1,200 מועמדים, בבקשה אל תחסמו אותי אלא תנו לי עוד 300 מקומות.
אלכס מילר: השאלה מה אומרים ב-ות"ת ובמועצה להשכלה גבוהה מבחינת החזון שלהם כלפי אילת, כי אני יודע שיש היום למשל מכללות.
אלכס מילר: גם אותך מסבסדים, אם כבר מסבסדים בתחומים שאת מלמדת.
אלכס מילר: אין לך כאן רפואה, אין לך כאן מחקר של סבסוד מטורף ש-ות"ת צריך להעביר אליך.
אלכס מילר: המקסימום שנותנים לך זה בטח אחד לארבע, נכון?
אלכס מילר: אם אני לא טועה.
אלכס מילר: לדעתי אותם המוסדות שהיום לא מגיעים למכסה, מכללות נגיד, הכסף הזה עדיין נשאר בתוך המערכת והשאלה מה אומרים במועצה להשכלה גבוהה לגבי אילת.
מאיר יצחק הלוי: בשאלה אחת קטנה אתה נוגע בפעולות רבות מאוד שנעשו לאחרונה.
מאיר יצחק הלוי: אני גם רמזתי על זה בשיח בוקר שלנו.
מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, אני אומר לפרופסור מירי עמית שאין ספק שכניסתה לקמפוס הכניסה כאן רוח תזזיתית חיובית וזה מה שצריך.
מאיר יצחק הלוי: אני העליתי את שני הנושאים, ואני אומר לך את זה פרופסור עמית, לדיון שאנחנו נסכם אותו עוד מעט.
מאיר יצחק הלוי: העליתי את התקנה המיוחדת לאילת בנושא החינוך והנושא השני הוא האקדמיה.
מאיר יצחק הלוי: מה שהונח על שולחנו של פרופסור טרכטנברג וחבריו כראש ה-ות"ת זה איך הופכים את אילת לפרויקט לאומי.
מאיר יצחק הלוי: לא בכדי נקבתי באמירה הזאת.
מאיר יצחק הלוי: כדי לייצר פישוט לאותם הליכים מעכבים בירוקרטיים לרצונות שלנו והרצונות שלנו הם שמה שהציע, המליץ, אמר, הגה טרכטנברג בסיום כשהוא אמר שהוא רוצה למקד בשיטת המעגלים את המעגלים המרכזיים ולשם לדחוף משאבים שהם לא יושבים בתוך הקריטריונים הקיימים היום.
מאיר יצחק הלוי: זאת אומרת, יחס של אחד לארבע שאני לא נכנס אליו בכלל ואני גם לא בקיא בו.
מאיר יצחק הלוי: אני אמרתי שיראה לנו איך הוא בחוכמתו כי רבה שם את אילת כפרויקט לאומי, איך הוא בחוכמתו כי רבה מביא אותנו למצב שהיעד בו נגיע גם ל-3,000 פלוס סטודנטים וגם את המעגלים שיש לנו יתרון יחסי, הופכים להיות פרויקטים לאומיים.
מאיר יצחק הלוי: אני מאוד מאוד מקווה שהוא יבוא עם תשובות יצירתיות כי הבקשה היא לצאת מהקופסה ונראה איזה קונסטרוקציה מיוחדת בונים לעיר אילת.
מאיר יצחק הלוי: פרופסור טרכטנברג, אין לי ספק שהוא ידע להביא את הקונסטרוקציה, אם רק ירצה.
מאיר יצחק הלוי: המטרה שלי כאן בוועדה או הבקשה שלי לוועדה, אנא, שמשו לנו כפה, תעזרו לנו להשפיע על טרכטנברג, על גדעון, על כל האנשים שבסוף בסוף צריכים לקבל החלטה שעניינה קמפוס בן גוריון באילת.
מאיר יצחק הלוי: לכן, דרך אגב, אנחנו אוכלים כאן היום.
יעקב כץ: נגיד שיגיעו אליך מחר אלפיים סטודנטים, יש לך מעונות לקלוט את כולם?
מירי עמית: מעונות זה דבר חדש אבל בעיר יש מקום.
מירי עמית: המעונות קיימים רק שנה.
מאיר יצחק הלוי: רק השנה הם נפתחו.
מירי עמית: בעיר יש לנו מישהי שמטפלת בענייני סטודנטים, יש בניינים שלמים ששכרו.
מירי עמית: כלומר, יש לזה פתרונות בעיר.
מירי עמית: יש פתרונות דיור.
מירי עמית: אני לא רואה איפה אני מאכלסת את כולם, אבל אתה יודע מה?
מירי עמית: צרות של עשירים.
מירי עמית: כשזה יגיע, אוהלים אני אעמיד כאן ואני אלמד בהתחלה.
מירי עמית: זאת לא תהיה הבעיה.
מירי עמית: אני אשיג מורים, הכול אני אשיג, אבל שקודם כל יבואו.
מאיר יצחק הלוי: פרופסור עמית, אני מרגיש שאני ממש מתעלל בחברים כי האוכל כאן והם לא יכולים לאכול.
מאיר יצחק הלוי: כולנו מאחלים לך מזל טוב להולדת הנכד ואנחנו שמחים בשמחתך.
מאיר יצחק הלוי: לנו אין ספק שהוא קורץ מחומרים איכותיים על פי תורת הגנטיקה.
מירי עמית: תודה רבה.
מאיר יצחק הלוי: אני מאחל לכולנו בתיאבון.
מאיר יצחק הלוי: אני חוזר ואומר שלראות חבר אנשים מהכנסת כל כך ראוי ומכובד במספרים כאלה, אלה לא דברים ברורים מאליהם ואני באמת מודה ליושב ראש ולכל החברים שמבלים אתנו את היממה האחרונה ואני חייב לומר שגם בהתנהגות מאוד מאוד משתפת.
מאיר יצחק הלוי: בקיצור, ממושמעים.
נסים זאב: אני אפילו לא שאלתי שאלות.
מאיר יצחק הלוי: סך כל התיאורים מביאים אותי להגיד את מה שאני אומר.
מאיר יצחק הלוי: באמת, תודה גדולה.
מאיר יצחק הלוי: אני רוצה דווקא להתייחס להערה של חברת הכנסת רונית תירוש כי אני חושב שהיא הערה מהותית בדרך שבחרנו להציג את הדברים.
מאיר יצחק הלוי: רונית תירוש אמרה שאם הכול כל כך טוב, מה רע.
מאיר יצחק הלוי: אני אמרתי את זה אתמול, את לא היית, שאנחנו בחרנו בצורה ברורה להציג את החוזקות שלנו ולא את הנהי והבכי.
מאיר יצחק הלוי: יכולתי לקיים כאן דיון של יממה שכולו נהי ובכי ולהפוך את כל הסיור הזה אבל אני לא רוצה.
מאיר יצחק הלוי: אני הגעתי למסקנה שבלאו הכי זה לא עוזר לי, אז אם זה לא עוזר לי, אז בוא לפחות נספר.
מאיר יצחק הלוי: כמו שהגעתי למסקנה שאין שום הגיון כראש עיר להציג תוכניות אסטרטגיות.
מאיר יצחק הלוי: צריך להציג תוכניות מכאן ועכשיו ומה אתה יכול להוציא, תוציא.
מאיר יצחק הלוי: אני אומר את זה בכאב גדול מאוד, דרך אגב.
מאיר יצחק הלוי: אני אומר את זה בצער גדול.
מאיר יצחק הלוי: אמרתי את זה לאודי ניסן.
מאיר יצחק הלוי: אמרתי לו שאני איש שאני חושב שהסיסטם שלו אסטרטגי אבל אני כאן מתכוון להיות פרגמאטי ואני חושב שבזה אני נכה.
נסים זאב: אתה לא המצאת את זה.
נסים זאב: להבדיל אלפי הבדלות, המרגלים קודם כל אמרו שהארץ אשר עברנו בה טובה מאוד מאוד וכדי שיאמינו הם פתחו רק בשבחה של ארץ ישראל ואחר כך אמרו את הדבר השני.
מאיר יצחק הלוי: יכול להיות שקלעתי לדעת חכמים.
מאיר יצחק הלוי: אני מודה לך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה גורם דווקא לדבר הפוך, לרצון מאוד עז לעזור לך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: התחושה היא שאם זה מה שקורה כאן, צריך לתת עוד דחיפה.
מאיר יצחק הלוי: תודה על הדברים.
מאיר יצחק הלוי: אני אומר את זה בהקשר לדבריה של רונית ומה שאומרת יוליה מחזק את דעתי.
מאיר יצחק הלוי: אני בא ואומר שאני רוצה להציג את החלקים החזקים ואני רוצה לקוות שאני אצליח לגייס את ההזדהות של חברי הכנסת לעזור לי לשמור על החזק והחזק בסוף בסוף יחזק גם את החלשים.
מאיר יצחק הלוי: אני לא רוצה יותר להציג.
מאיר יצחק הלוי: אני אטפל בזה.
מאיר יצחק הלוי: אימא שלי התימנייה לימדה אותי שאם אין אני לי, מי לי.
מאיר יצחק הלוי: טפל בעניינים שלך.
מאיר יצחק הלוי: לכן אנחנו רוצים להציג את החוזקות שלנו.
מאיר יצחק הלוי: אני חושב שמהנקודה הזאת ננוע קדימה.
מאיר יצחק הלוי: פעם אמר לי שר פנים, קראו לו מאיר שטרית, שאני מספר סיפורים ואם הכול טוב, למה אני צריך אותו.
מאיר יצחק הלוי: אמרתי לו שאני רוצה שהוא יעודד אותי כדי שאני אהיה עוד יותר טוב ועוד יותר טוב על ידי זה שהוא ייתן, שהוא יתגמל.
יעקב כץ: בלשון הגמרא זה נקרא אין מזרזין אלא במזורזים.
מאיר יצחק הלוי: יפה.
מאיר יצחק הלוי: יש תורה שאני מאוד אוהב של הווארד גרדנר שכתב את שבע אינטליגנציות שאני מניח שחלק
מאיר יצחק הלוי: כם מכירים, שיודעת לתגמל את המצוינים ואת הטובים ואת אלו שמביאים את המסוגלות לידי ביטוי.
מאיר יצחק הלוי: אלה דברים חשובים.
מאיר יצחק הלוי: לכן החלטנו לשים את הדברים.
מאיר יצחק הלוי: אני חייב להגיד לכם, ואני אומר לך רונית, שאנחנו עוברים חוויות קשות מאין כמותן במסוגלות שלנו להביא לידי ביטוי את מה שאנחנו רוצים והצבנו רף מאוד גבוה.
מאיר יצחק הלוי: פעמים רבות אנחנו מרגישים שאנחנו קול קורא במדבר, פעמים רבות אנחנו מרגישים שאנחנו לבד ואני אומר פעמים רבות, אבל אנחנו לא מתעכבים שם.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו רוצים להמשיך ולנוע.
מאיר יצחק הלוי: כמו שאמרתי, קל מאוד שהעיר הזאת תהיה שבירה.
מאיר יצחק הלוי: קל מאוד.
מאיר יצחק הלוי: היא יכולה בשנתיים של עבודה להיכנס להרס וחורבן אבל אפשר לקחת אותה ולהפוך אותה לפנינה של הדרום.