GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ירמיה שטיין: הופנינו על ידי המועצה בהפניה רגילה לבתי ספר לחינוך מיוחד, היו באזורנו שניים, בית ספר "בית אקשטיין" וה"בית של תמר".
ירמיה שטיין: באופן אקראי לגמרי באותה תקופה בחרנו את "הבית של תמר".
ירמיה שטיין: הכנסנו את הבת שלי לכיתה ח' לפני כארבע-חמש שנים, היום היא בכיתה יב'.
ירמיה שטיין: שילמתי כששת אלפים שקלים לשנה, קצת פחות.
ירמיה שטיין: אני מקבל את אותם שירותים היום, כיתה ח' נדרשה השנה לשלם קרוב 11,000 שקלים, זאת אומרת עלייה של 90% בארבע שנים.
ירמיה שטיין: תגבורים.
ירמיה שטיין: מה כלול בתוך התגבורים, מה זה הסל הזה?
ירמיה שטיין: עד שאני לא התחלתי לנבור ולחפור, רק כדי לסבר לכם את האוזן עוד יותר, אני מדבר על כיתה ח' שהמחיר עלה כמעט ב- 100%, אבל בין ח' ל- יב', היום לכיתה יב' משלמים כי נמצאים במגמות קצת שונות, רק מגמה אחת לא משלמת, 16,500 שקלים בשנה.
ירמיה שטיין: אם נעשה חשבון זה מגיע לשש שנים, אגב בשנתיים הקודמות הייתה לי עוד ילדה שם, בשנה שעברה שילמתי לחינוך הילדות כ- 20,000 שקלים בשנה.
ירמיה שטיין: זה למעלה ממחיר תואר באוניברסיטה – וזה בחוק חינוך חינם.
ירמיה שטיין: התחלתי לבדוק את הדברים.
ירמיה שטיין: נפגשתי עם הגברת לאה עם פזית המפקחת האזורית ואחרי זה עם דוקטור לאה שקד והובהר לי שמשרד החינוך משלם 100%.
ירמיה שטיין: שלחתי מכתבים גם לשר החינוך, גם ליושב ראש ועדת החינוך הקודם.
ירמיה שטיין: ממש לא היה מי שיסייע בידיי.
ירמיה שטיין: מי שסייעה בידיי היא הקליניקה המשפטית של אוניברסיטת תל אביב.
ירמיה שטיין: פשוט זה לא הגיוני.
ירמיה שטיין: נכון ש"הבית של תמר" הוא בבעלות פרטית, אבל לפי הבנתי הוא ממומן על ידי משרד החינוך ב- 100%.
ירמיה שטיין: אני לא נכנס אם זה טוב בעלות פרטית, הפרטה לא הפרטה, אלו דברים אידיאולוגיים יותר רחבים, אבל האכיפה על החוזים של משרד החינוך עם בתי הספר צריך.
ירמיה שטיין: בעצם היינו צריכים להגיע לבית המשפט ואחד הדברים שיושב ראש הוועדה הקודם אמר לי בתשובה של מנכ"ל המשרד, שאמר לי שזה נמצא בדיון משפטי ולכן הוא מנוע מלענות.
ירמיה שטיין: שאלתי למה אני כאזרח הייתי בכלל צריך להגיע לדיון משפטי.
ירמיה שטיין: לי היה מזל שהיה לי את אוניברסיטת תל אביב.
ירמיה שטיין: כמה אני הייתי צריך לממן דיון משפטי?
ירמיה שטיין: עוד 50,000 שקלים, עורכי דין, ודיונים וכולי וכולי?
ירמיה שטיין: איך האזרח הרגיל שאין לו את המזל שאוניברסיטת תל אביב יוצרת איתו קשר יכול להתגונן בכלל?
ירמיה שטיין: למה הוא צריך להתגונן?
ירמיה שטיין: אני עד היום לא מבין את זה.
סמדר שמידוב: אני אימא לארבעה ילדים, שלושה מהם ילדים מאובחנים כבעלי הפרעות קשב וריכוז ולקויות למידה, אינטליגנציה תקינה לחלוטין, הגדול אפילו מעל הממוצע.
סמדר שמידוב: עומרי לומד בכיתה ט', עדי לומד בכיתה ז', שניהם "בבית של תמר".
סמדר שמידוב: כמובן שהייתה ועדת השמה שהפנו אותי ל"בית של תמר".
סמדר שמידוב: אני לא אחזור על הדברים של ירמיה אבל אני בעצם רוצה להתייחס לכמה נקודות בהזדמנות המיוחדת שניתנה לי כאן.
סמדר שמידוב: הילדים שלנו, במיוחד הילדים שיש להם את החלק ההיפראקטיבי, הם ילדים שמאוד מתקשים להסתדר במערכת החינוך הרגילה.
סמדר שמידוב: אין היום פתרונות עד כיתה ו' לילדים כמו הילדים שלי.
סמדר שמידוב: הילדים שלי, הבנים, הם ילדים היפראקטיביים, הם עושים מהומות, עושים עניינים, מסתבכים פה ושם.
סמדר שמידוב: כל נטל הטיפול מוטל עלינו ההורים.
סמדר שמידוב: לשמחתם הרבה של הילדים שלי, אני מקווה שהם שמחים עם זה, יש להם הורים שמתפקדים, אני עובדת סוציאלית, בעלי בעל עסק ואנחנו בסך הכול אנשים שמבינים, אנחנו אנשים שלומדים ואנחנו מתמודדים, יש לנו את הכלים, ואנחנו פונים לאן שצריך לפנות.
סמדר שמידוב: אני חייבת לצטט את המפקחת שדיברה איתי לפני כחודשיים בבית הספר כשדיברתי איתה על הבן שלי שלומד בכיתה ה', "את צריכה להבין, האמת באופן לא רשמי, יש לנו בעיה עם ילדים כמו הילד שלך, כי לחינוך מיוחד הוא לא מתאים, לחינוך הרגיל הוא לא מתאים, אין לו מסגרת וגם לא כיתה קטנה כי לכיתה קטנה יש את הייחוד שלה, אז אין לנו מה לעשות".
סמדר שמידוב: אגב, הילד רוב הזמן בבית, גם הגדול היה וזה בסדר למערכת ולא מחפשים אותו והכול טוב, יש שקט בבית הספר.
סמדר שמידוב: לעומת זאת הילדה שלי שהיא היום בכיתה ז' היא לקוית למידה, או כמו שהגדירו אותה המורים "ילדה טובה".
סמדר שמידוב: היא לא שואלת שאלות, היא לא מפריעה בכיתה, יש לה חברות.
סמדר שמידוב: בעצם הלקות שלה לא נראית ולא נשמעת.
סמדר שמידוב: כמובן משרד החינוך מציע לנו כל מיני ועדות שילוב, נותנים שעתיים, נותנים שלוש שעות שילוב, וזה טיפה בים.
סמדר שמידוב: אגב איך אמרה לי המפקחת באותה שיחה "זה שהילד שלך זכאי בוועדת שילוב לתראפיה ואסטרטגיות למידה, זה לא אומר שהוא יקבל כי אין תקציבים, ואנחנו חייבים לחלק את התקציבים שיש לבית הספר לא לכל תלמיד אלא לכל בית הספר, לכל התלמידים".
סמדר שמידוב: זאת אומרת שמי שצועק יותר מקבל.
סמדר שמידוב: אני רוצה לומר שגם בכיתות ז' עד יב' אין הרבה פתרונות.
סמדר שמידוב: אני גרה בישוב צורן, הפתרון הכי קרוב לנו הוא "הבית של תמר" במשמר השרון לשם ילדיי נשלחו.
סמדר שמידוב: מסגרות אחרות שיש הן במרחק של כ- ומהבית שלנו זה .
סמדר שמידוב: אגב ילדים עם הפרעות קשב וריכוז קשה להם להתארגן בבוקר, כל ההתארגנות של הבוקר קשה במיוחד.
סמדר שמידוב: אין מסגרות וגם כשיש מסגרות מתקבלים כל שנה לכל מסגרת בין 20 ל- 30 תלמידים, כך שאם הבן שלי יתקבל או הילדים שלי התקבלו, זאת אומרת שיש הרבה אחרים שלא התקבלו ואז הפרוגנוזה היא לא מי יודע מה.
סמדר שמידוב: אני רוצה לומר שהנושא של "הבית של תמר", כך נאמר לי על ידי תמר, אורה ובת שבע, שבית הספר הוא בית ספר פרטי.
סמדר שמידוב: אני בשנתיים כשבני בכיתה ז' וח' הייתי משוכנעת שבית הספר הוא בית ספר פרטי ושילמתי, בקושי רב אגב, לקחתי הלוואות כדי לשלם לבית הספר.
סמדר שמידוב: לשנתיים הראשונות שילמתי 20,000 שקלים, היום אני אמורה לשלם 20,000 שקלים פלוס לשני הילדים.
סמדר שמידוב: צר לי, אני לא יכולה לעמוד בתשלום, זו הערת ביניים.
סמדר שמידוב: לאורך השנתיים האלה ברגע שהתחלתי להבין שזה לא בדיוק בית ספר פרטי, פניתי למשרד החינוך.
סמדר שמידוב: הכרתי את זהבה, אני יכולה לומר שדיברתי איתה לפחות עשר פעמים בטלפון, היא הייתה מאוד לא נחמדה, עוזרת שר החינוך.
סמדר שמידוב: פניתי למנכ"ל משרד החינוך, פניתי בכמה מכתבים, פניות טלפוניות – לצערי עד רגע זה לא קיבלתי שום תשובה פורמאלית אחת ממשרד החינוך, לא אחת.
מוחמד ברכה: על מה נושא הפניה?
סמדר שמידוב: נושא הפניה, האם אני חייבת לשלם תשלומים מרצון, זה נקרא תשלומים מרצון וזאת אומרת שאתה רוצה לשלם אבל אם אתה לא משלם יש מכתב מעורך דין כבירי-נבו, תואילי ותתכבדי ותוציאי את הילדים שלך, בשפה יותר פשוטה תוציאי את ילדייך מבית הספר ותפני מקום לאלו שכן מוכנים לשלם ויכולים לשלם.
מוחמד ברכה: שיש להם רצון לכך.
סמדר שמידוב: אני רוצה לסיים את נושא הפיקוח, לצערי ועם כל ההוקרה שיש לי לגברת לאה שקד, באמת בתקופה האחרונה הכרתי אותה, משרד החינוך לא מפקח על עצמו, קובע חוקים, קובע תקנות – שום דבר לא מפוקח.
סמדר שמידוב: בעצם בית הספר הזה מתנהל שנים כך.
סמדר שמידוב: ההורים מבוהלים.
סמדר שמידוב: אתמול פנו אלי כמה הורים ואמרו לי "את לא נורמאלית, את הולכת לוועדת החינוך, יסגרו את בית הספר, מה יהיה?
סמדר שמידוב: " סלח לי אבל זה מתנהל כמו מאפיה.
סמדר שמידוב: כאילו, או שתשלמו או שהילדים שלכם יהיו בחוץ.
סמדר שמידוב: אמרנו שילדים שאין להם כסף לא מתקבלים.
סמדר שמידוב: גם כשהמשרד אמר לנו בפירוש שבית הספר הזה מתוקצב ב- 100%, הילדים לא מקבלים את מה שהם אמורים לקבל, לא תראפיות, אגב רציתי לפגוש פסיכולוגית אז אמרו לי "את רוצה לפגוש פסיכולוגית?
סמדר שמידוב: 1,200 שקלים בקבוצה" כמובן בתוספת מעבר ל 11,000 שקלים, אם זה לא היה ברור.
סמדר שמידוב: למה?
סמדר שמידוב: – אני רוצה לדבר עם פסיכולוגית על הילדים שלי.
סמדר שמידוב: לדעתי הדבר הכי חשוב מבחינתי, כאימא, כעובדת סוציאלית, כאזרח הוא הנושא של צדק חברתי.
סמדר שמידוב: אני פוגשת היום במסגרת תפקידי, אגב התחום שלי הוא חוק הנוער, אני פוגשת לצערי המון הורים לילדים עם הפרעות קשב וריכוז ולקויות למידה, ראשית אין להם את כל הידע שיש לי איך לטפל בילדים ומה לעשות.
סמדר שמידוב: אין להם את המשאבים הכספיים, אין להם את המשאבים הרגשיים לעשות את כל הטיפולים האלה, לצערי גם אין להם את הכוחות להתמודד מול מערכת החינוך ולדאוג שהילדים שלהם יקבלו את החינוך הראוי.
אלכס מילר: יובל תציג לנו את המחקר שלכם.
אלכס מילר: תן לנו קצת נתונים כלליים בכל מה שקשור לתשלומים נוספים ותשלומי הרצון, האחוז ומה החוק קובע היום מבחינת הגבייה.
יובל וורגן: אנחנו במרכז המידע והמחקר התחלנו לבקשתך בדיקה של כמה היבטים של מימון פרטי במערכת החינוך, בעיקר לקראת הישיבה שאתה הולך בשבוע הבא בנושא הכללי יותר של ההפרטה.
יובל וורגן: הקדמנו את הנושאים של תל"ן- תכניות לימודים נוספות, ותשלומים מרצון לצורך הישיבה הזאת.
יובל וורגן: אנחנו כבר יודעים מדיונים קודמים שנערכו בוועדה בכנסת הנוכחית ובכנסת הקודמת וממסמכים שהכנו לקראת אותם דיונים, ששני הסעיפים האלה של תל"ן – תכניות לימודים נוספות, ומה שנקרא רכישת שירותים מרצון הם הסעיפים הבעייתיים ביותר מבחינת יישום הנחיות משרד החינוך.
יובל וורגן: כדאי לומר שנמצאת כאן היועצת המשפטית והיא בוודאי יודעת לנסח את זה טוב ממני, אבל תשלומי החובה והרשות המאושרים בוועדה מדי שנה מאושרים מתוקף חוק.
יובל וורגן: לעומת שני התשלומים האלה, אומנם תל"ן- תכניות לימודים נוספות, נקבע מתוקף חוק אחר, 'חוק חינוך ממלכתי' אך הם לא טעונים אישור של הוועדה.
מוחמד ברכה: גובהם אינו טעון אישור.
יובל וורגן: החוק בעצם מאפשר לגבות.
יובל וורגן: בעצם המשרד אינו מחויב להביא את גובה התשלום בכל שנה לוועדה.
יובל וורגן: בדרך כלל נהוג שהמשרד מביא את התשלום לידיעת הוועדה, כאן יש לנו הערה על התשלום שאושר בשנה האחרונה.
יובל וורגן: אני אומר את זה בהמשך.
יובל וורגן: רכישת שירותים מרצון זה תשלום שאינו נקבע מתוקף חוק.
יובל וורגן: זה תשלום שמיועד להקל על ההוצאות ההורים באמצעות רכישה מרוכזת של ציוד שלכאורה התלמידים היו צריכים ממילא.
יובל וורגן: זאת המטרה המקורית, מה נעשה בפועל אני אומר מיד, זאת מטרת התשלום הזה וכך זה מנוסח בחוזרי מנכ"ל.
יובל וורגן: ההגבלות על גבוה התשלומים האלה גם הן נמצאות בחוזרי מנכ"ל.
יובל וורגן: המקור הטוב שלנו ללמוד על מה שנקבע בפועל זאת הבקרה שעורך המשרד עצמו באמצעות זכיין מדי שנה, מבוקר במגדם של בתי ספר.
יובל וורגן: אלו הנתונים העיקריים במסמך המונח על שולחנכם.
יובל וורגן: אפשר לראות באופן כללי שבשנים האחרונות יש ירידה בשיעור בתי הספר בהם נמצאה חריגה, ולו חריגה אחת מהתשלומים המותרים.
אלכס מילר: מה גובה הסכום בחוזר המנכ"ל האחרון של תשלומים מרצון ותשלומים נוספים.
יובל וורגן: תל"ן – תכניות לימודים נוספות, הוא מורכב.
יובל וורגן: בשנים קודמות המשרד היה מציג בחוזר מנכ"ל סכום, היה כתוב מה הסכום המרבי לשעה, וכמה שעות מותר.
יובל וורגן: השנה כתוב כמה מותר לשנה אבל לגבי מספר השעות המרבי המותר מופיעה נוסחה שהיא לא לחלוטין חד משמעית.
יובל וורגן: "מקסימום השעות לא יעלה על 15% מסך השעות המתוקצבות לכיתה על ידי משרד החינוך" – זה לתכניות לימודים נוספות.
אלכס מילר: ומרצון?
יובל וורגן: מרצון מופיע סכום.
יובל וורגן: סכום מוחלט.
יובל וורגן: בבית ספר יסודי – 250 שקלים, בעל יסודי -450 שקלים לשנה.
אלכס מילר: מה אתם אומרים לתלמידים שלכם כשהם אומרים שמשהו לא ברור, מה אתם עושים?
אלכס מילר: כשמשהו לא ברור את מי שואל התלמיד, את המורה?
אלכס מילר: ומה אתם צריכים לעשות, לשאול את משרד החינוך?
אלכס מילר: זו כבר בעיה אחרת.
יובל וורגן: אני לא משפטן אבל ההתייחסות בוועדה וגם מצד נציגי המשרד היא תמיד כשמדובר בתשלום לשנה.
יובל וורגן: אני לא חושב שהיה על זה איזה ערעור כאן.
יובל וורגן: לגבי האחוזים של השעות המתוקצבות.
יובל וורגן: זה לא לחלוטין ברור.
יובל וורגן: יש את מספר השעות שתלמיד לומד במשך השבוע במערכת החינוך, אבל זה לא מספר השעות המתוקצבות.
יובל וורגן: בחוזר המנכ"ל כתוב מספר השעות המתוקצבות - הוא גבוה יותר.
יובל וורגן: בכל מקרה כתבנו במסך שגם לוקחים את ההנחה הנמוכה ביותר, מספר השעות המרבי של תל"ן עלה, הוא יותר מ- 3, הוא בין 4 ל- 5 לכל הפחות.
יובל וורגן: אני חוזר לנתוני הבקרה, בשנת תש"ע, השנה הקודמת, נמצא שמחצית מבתי הספר שבוקרו חרגו בסעיף אחד או יותר.
יובל וורגן: זה מעט יותר טוב משנה קודמת, זה יותר טוב אבל אולי כדאי להוסיף נתון שלא הכנסנו למסמך, בבתי הספר שבהם נערכת הבקרה 60% מהם אלו בתי ספר שכבר נערכה בהם בקרה בשנים קודמות, ורק 35% הם בתי ספר שנערכת בהם הבקרה בפעם הראשונה.
אלכס מילר: כלומר בצורה סדרתית עוברים עליו.
יובל וורגן: מצד אחד עדיין נמצאה חריגה וזה נכון, מצד שני יש כאן הוכחה שהבקרה כן מועילה כי חל שיפור בבתי ספר שרובם בוקרו כבר בעבר.
יובל וורגן: עולה שאלה אחרת והיא למה לא מבוקרים יותר בתי ספר חדשים שאין לנו מידע מה קורה בהם.
מוחמד ברכה: הבקרה היא מדגם?
יובל וורגן: מדגם.
יובל וורגן: 392 בתי ספר בוקרו בשנה הקודמת בכל הארץ.
יובל וורגן: כאשר מפרקים את נתוני הבקרה לסעיפים, דווקא בתל"ן – תכניות לימודים נוספות, יש על זה כמה הערות אחרות, אבל אם נצמד לבקרה אז דווקא בתל"ן החריגות הן נמוכות.
יובל וורגן: ביסודי לא נמצאו חריגות בכלל, בעל יסודי יש חריגות, אומנם בשיעור של עשרות אחוזים אבל די דומה לתשלומי החובה והרשות ולא גרוע כפי שניתן היה לצפות מראש.
יובל וורגן: החריגה הגבוהה ביותר בצורה דרמטית היא ברכישת שירותים מרצון.
יובל וורגן: מאות אחוזים מהתשלום המאושר, הסכום הממוצע בכל שלבי החינוך כולל יסודי זה 1,300 שקלים.
יובל וורגן: בעל יסודי הממוצע קרוב ל- 3,000 שקלים לשנה.
יובל וורגן: אתם תוכלו לראות במסמך נתונים מפורטים יותר.
יובל וורגן: אחד מהדברים שמעניין לראות בבקרה, זה בתוך הסעיף של רכישת שירותים מרצון, מה הם הנושאים עליהם מתבקשים ההורים לשלם.
יובל וורגן: בולט לעין שהתשלומים המופרזים ביותר מוגדרים כשכר לימוד וכהוראה, וזה במסגרת רכישת שירותים מרצון.
יובל וורגן: שאלנו מה הייתה המטרה המקורית.
יובל וורגן: חייבים לציין שיש הסתייגות של משרד החינוך שהיא נכונה, הבקרה הזאת כוללת גם בתי ספר ממלכתיים דתיים, שבהם נקבע תשלום על תכנית תורנית שהיום היא אפילו מוסדרת בחוזר מנכ"ל באופן ברור יותר ממה שהיה בעבר.
יובל וורגן: התשלומים האלה נכנסים בבקרה לרכישה מרצון ולכן הם מעלים את הממוצע.
אלכס מילר: כמה כסף אפשר לגבות על נושא של תכנית תורנית?
חגית מאיר: 5,000 שקלים על שכר לימוד.
אלכס מילר: אני מיד אתן לך להמשיך.
אלכס מילר: יש לנו כאן עניין עם העולים מאתיופיה בפתח תקווה שמשום מה לא מצליחים להיכנס לכל מיני בתי ספר וכעת התעורר העניין של הכסף שאין להם ושהם צריכים לשלם.
אלכס מילר: עכשיו אני מבין למה.
יובל וורגן: במובן הזה אם אכן זאת גבייה בעבור תכנית תורנית זה מסביר חלק מהחריגה, אנחנו ציינו שזה לא מסביר את הכול, ישנן חריגות רבות בסעיף הזה, במיוחד ביסודי וגם בחינוך הממלכתי ששם אין שום תכנית תורנית ושם נגבה תשלום שהוא פי שלוש ויותר.
אלכס מילר: אני חושב שיש סעיף גם לחינוך המיוחד.
יובל וורגן: חינוך מיוחד, אני לא יודע אם הוא נכנס בבקרה הזאת, לפי דעתי לא.
יובל וורגן: יש לעשות על זה בדיקה נפרדת.
יובל וורגן: הערה נוספת.
יובל וורגן: ישנה הצעת חוק שהוועדה הזאת תמכה בה לביטול תשלומי ההורים.
אלכס מילר: אילו תשלומי הורים?
יובל וורגן: אנחנו הדגשנו שמדובר רק בתשלומי החובה והרשות.
אלכס מילר: זה החוק על המוסד לביטוח לאומי?
יובל וורגן: כן, המוסד לביטוח לאומי.
יובל וורגן: מה שמעניין לציין הוא שבמסגרת הדיונים על החוק החליטו, הכנסת והממשלה על הקמת ועדה.
אלכס מילר: כשאני משווה את ה- 1,000 שקלים שאנחנו מאשרים כאן מול 16,000 שקלים שמשלמים, זה שמיים וארץ.
יובל וורגן: אתה לחלוטין צודק, גם באומדן עלות שאנחנו הערכנו של כלל התשלומים של ההורים, התשלומים מהוועדה הם פחות ממחצית.
אלכס מילר: אתה יודע ממה אני חושש.
אלכס מילר: אני חושש ממצב מאוד פשוט, גם אם נחוקק את החוק הזה וימשיכו לגבות מכל האזרחים, הסכום של 1,500 שקלים שהורדנו מכל הורה והורה יתגלגל שם לתשלומי הרצון ותשלומים נוספים.
יובל וורגן: אנחנו במסגרת הצעת החוק, הוועדה החליטה וגם ועדת השרים לחקיקה קבעה בהחלטתה שתוקם ועדה בראשות מנכ"ל משרד החינוך שתבחן את הנושא במשך 14 חודשים.
מוחמד ברכה: במשך 14 חודשים שהסתיימו בחודש נובמבר?
יובל וורגן: התחילו ביולי 2010, יש עוד זמן.
יובל וורגן: לצורך הדיון הזה אנחנו ביקשנו ממשרד החינוך לקבל תשובה ברורה האם הוועדה הזאת עוסקת גם בתל"ן ובתשלומים מרצון.
יובל וורגן: התשובה הייתה חד משמעית שאך ורק בתשלומי החובה והרשות.
יצחק קדמן: ראשית אני רוצה להעיר הערה כללית.
יצחק קדמן: הדבר שמאפיין את כל הנושא שאנחנו דנים בו היום, ואני מבין שגם ידונו בחלק ממנו בשבוע הבא, היא שיטת 'הישראבלוף'.
יצחק קדמן: כל המושגים שמשתמשים בהם בנושא הזה הם כולם שקר וכזב.
יצחק קדמן: הרצון הוא לא רצון, הרשות היא לא רשות, החינם הוא לא חינם, הרכישה המרוכזת שנועדה להקל על ההורים לרכוש במשותף מוצרים ולהוזיל אותם אין לה שום קשר למה שנגבה בשטח.
יצחק קדמן: אגב, 'ישראבלוף' נוסף הוא, אדוני היושב ראש מנה תשלומי חובה, תשלומי רשות, תל"ן, תשלומים מרצון – זה כלום, התפתחה תעשיית כותרות של תשלומים בכלל אחרים.
יצחק קדמן: הנה מונח לפניי מסמך מאוד יצירתי, יש תשלומי חובה, יש תשלומי רשות, יש תשלומי זכות.
יצחק קדמן: שמעתם על תשלומי זכות?
יצחק קדמן: הנה כתוב כאן.
יצחק קדמן: אגב, תשלומי זכות מסתכמים ב- 1,450 שקלים.
יצחק קדמן: תוספת תגבור והעשרה, חלוקת כיתות, הקטנת מספר התלמידים בכיתה, הקבצות, והבלופים האלה אופייניים לכל מה שקורה במערכת.
יצחק קדמן: הבאתי כמה דוגמאות, יש כבר דוגמאות עתידניות, הנה טופס רישום לשנת הלימודים תשע"ב, אני כבר לא מדבר על השנה, זה כבר טופס ויש כאלה שמדגישים תשע"ב.
יצחק קדמן: בטופס הרישום כותבים להורים "אני מאשר או לא מאשר" הם יכולים לבחור "מתן אקמול לבן שלך בשעת הצורך", תכף תבינו למה אני מזכיר את זה.
יצחק קדמן: אומרים להורים שהם יכולים לבחור, "מאשר או לא מאשר לצלם את בני/בתי לעלון בית הספר".
יצחק קדמן: כאן בא סעיף שלישי, לא, אני לא יכול לבחור "ידוע לי כי בית הספר בעל אפיון תורני ואני מאשר גביית תל"ן", אי אפשר לכתוב לא מאשר.
יצחק קדמן: כך מי שאומר לכם שהכול זו בחירה חופשית של ההורים, אין כאן בחירה והיא לא חופשית של מי שלא משלם.
יצחק קדמן: יש לי פה דוגמאות של הורים שבאו ואמרו "אנחנו ביקשנו, נתנו לנו טופס, אמרנו שאת זה ואת זה אנחנו רוצים, את הדברים האלה והאלה אנחנו לא רוצים".
יצחק קדמן: אמרו להורים, ויש לי כאן מכתב של אימא שכתבה "הורים המבקשים לשלם רק את תשלומי הרשות והחובה אך לא את הרכישה מרצון נתקלים בסירוב מוחלט".
יצחק קדמן: אי אפשר לשלם רק חלקית, זו עסקת חבילה, או שאתה משלם את הכול או שתלך מכאן.
יצחק קדמן: הלך מפה, וגם על זה אני רוצה לומר מילה, מלווה לא אחת בהשפלה של תלמידים.
יצחק קדמן: את כל המשא ומתן עם ההורים עושים בצורה פומבית באמצעות תלמידים.
יצחק קדמן: היה לנו מקום שתלמידים נשלחו הביתה כי ההורים לא שילמו, במקומות אחרים מקריאים את השמות של התלמידים שלא שלמו ועושים להם פשוט מסדר השפלה, במקומות אחרים מקריאים שמות, צר לי שהמורים נגררים לזה ואומרים הילדים האלה והאלה "אם אתם לא תביאו כסף עד יום ראשון אין לכם מה לבוא לבית הספר".
יצחק קדמן: כל העניין הזה מעבר לכך שהוא לא חוקי ומעבר לזה שהוא משתמש במונחים שקריים, כל העניין הזה כרוך בהשפלה תלמידים, ועוד דבר.
יצחק קדמן: מערכת החינוך לתפיסתי צריכה בין השאר לעשות את אחד התפקידים הכי חשובים וזה לצמצם פערים בחברה הישראלית.
יצחק קדמן: מערכת החינוך היום עושה בדיוק את ההפך, היא מגדילה פערים.
יצחק קדמן: יובל, חלק מהמקומות שציינתם שאין חריגה, אני אגיד לך יותר מזה, אין שם בכלל גבייה של תשלומים ולכן גם אין שם חריגה.
יצחק קדמן: אני הוזמנתי לבית ספר בקריית מלאכי ואמרו לי "אנחנו לא גובים כי אנחנו יודעים מי האוכלוסייה, חבל על הזמן" זה שהם לא גובים אומר ששם אין מגמת ספורט בבית הספר, ושם אין מעבדה, ושם אין פיצול כיתות, כי בחלק מהמקומות שלא כחוק משתמשים בכסף כדי להקטין את הכיתות.
יצחק קדמן: במקומות שלהורים אין כסף אז יש 40 תלמידים בכיתה, ויש מקומות שלהורים יש כסף אז יש 20 תלמידים בכיתה.
יצחק קדמן: כך אנחנו מגדילים את הפערים על ידי מערכת החינוך.
יצחק קדמן: הדוגמאות שהבאתי כאן הן בלתי סופיות, הנה מכתב נוסף.
יצחק קדמן: "נאמר לנו שהסכום לטיול עולה 513 שקלים, אבל מעבר לזה יש סעיף שנקרא סעיף תוספת עבור טיול – 100 שקלים".
יצחק קדמן: – ככה.
יצחק קדמן: חוקי?
יצחק קדמן: – לא חוקי.
יצחק קדמן: בדף נפרד מחוזר התשלומים הופיעה דרישה, כל תלמיד שם חייב להיות בשתי מגמות, כל מגמה – 500 שקלים נוספים.
יצחק קדמן: אין, זה לא לבחירה בכלל.
יצחק קדמן: בית ספר נוסף, ילד בתיכון, כותבת אישה שהיא מפרנסת עיקרית אחרי שבעלה פוטר מהעבודה, גובים ממנה 2,215 שקלים, זה לא בית ספר פרטי, זה לא חינוך מיוחד, אלו הדברים שהילדים צריכים לשלם, משלמים כסף לארגון נשות אורט.
יצחק קדמן: למה בית הספר צריך לגבות כספים עבור ארגון נשות אורט?
יצחק קדמן: – נאמר כאן עד כמה שזה ציני, "התרומה תרומת הורים לארגון נשות אורט כדי להקל על הורים נזקקים".
יצחק קדמן: כל ההורים מתבקשים להקל.
יצחק קדמן: אני רק מבקש הערה אחת ששמעתי מהדברים שיובל אמר והיא מאוד חשובה.
יצחק קדמן: בישיבה שדנה בתשלומי הורים בשנת תשע"א, אנחנו כתבנו מכתב ליושב ראש הוועדה עוד לפני הדיון, אמרנו יש כאן העלאה של תשלומים לתל"ן בגלל חישוב שונה של הנוסחה.
יצחק קדמן: הנוסחה הגדילה את מספר השעות למרות שהמחיר לשעה נשאר קבוע, השילוב של השניים העלה את התשלומים עבור תל"ן.
יצחק קדמן: אני מציע לכם לבדוק, מנהלת הוועדה יכולה לעשות את זה בקלות, בישיבה עצמה אמר לפרוטוקול מנכ"ל משרד החינוך, "לא העלנו את התל"ן באגורה שחוקה, עם נוסחה כזאת או נוסחה אחרת הסכום לא עלה".
יצחק קדמן: אני מציע לכם למצוא את זה בפרוטוקול מפני שזה נאמר שם.
יצחק קדמן: אם אנחנו שומעים פה שהתל"ן כן עלה, אני מציע לאדוני לבסוף הצעת חוק שאתה יכול לאמץ, היא כתובה כאן, אנחנו הצענו בין השאר כדי להילחם בדברים האלה, שוועדת החינוך תהיה מוסמכת לדון ולאשר את כלל תשלומי ההורים.
יצחק קדמן: לא רק את התשלום המסכן הזה של ביטוח תאונות אישיות של 30 שקלים.
יצחק קדמן: על זה עושים דיון שלם כל שנה כי זה כמעט הדבר היחידי שנשאר לוועדה לעשות.
אלכס מילר: הבעיה שאני עד מחר יכול לאשר כאן את כל הסכומים בעולם, אבל אין אכיפה ואין גם סנקציות, אז מה נועיל.
יצחק קדמן: אתה צודק, אבל אני מתייחס לדברים שאתה אמרת בעצמך בצדק, לא יעזור גם אם תהייה אכיפה וסנקציות אם ממציאים שמות חדשים ואומרים זה לא כלול.
יצחק קדמן: העיקרון צריך להיות ולא חשוב איך קוראים לתשלום, ועדת החינוך מאשרת.
מוחמד ברכה: כבוד היושב יש לי שאלה לדוקטור יצחק קדמן ברשותך.
מוחמד ברכה: אני חושב שהתשובה מוכרת לכולם אבל חשוב שזה יצוין.
מוחמד ברכה: אחרי מסע ההשפלה והקראת השמות, כשאומרים אם לא תשלם לך מכאן, לאן הוא הולך מכאן?
יצחק קדמן: יש לכל מי לאן, יש תלך מכאן לבית ספר שגובה פחות, יש תלך מכאן שבזמן שכולם ישתתפו, למשל בתל"ן שעל פי ההנחיות הן צריכות להיות אחרי שעות הלימודים אבל זה מתקיים בתוך שעות הלימודים ואז אומרים לילד אתה צא עכשיו ושב בספרייה בזמן שלכולם יש חוג, אני מדגיש בתוך שעות הלימודים.
יצחק קדמן: יש כל מיני דרכים לאן.
אלכס מילר: משרד החינוך אני אבקש כעת שנציגי "הבית של תמר" ידברו ואחר כך אתם תתייחסו לדבריהם.
קרן רז-מורג: אני עורכת הדין של בית הספר.
קרן רז-מורג: שתי מילים על בית הספר ואז אתייחס למספר דברים שנאמרו כאן.
קרן רז-מורג: "הבית של תמר" הוא בית ספר שהוקם כמוסד חינוך פרטי, עם השנים הפך להיות מוסד חינוך מוכר שאינו רשמי.
אלכס מילר: את יכולה להסביר את העניין הזה?
מירב ישראלי: השאלה פה האם קיבלתי אישור לפי הפרק בחוק הכנסת.
מירב ישראלי: עורכי דין שמיצגים לקוח אמורים לקבל אישור מראש מדוברות הכנסת לבוא להופיע.
קרן רז-מורג: לא, לצורך העניין אני נציגת בית הספר באותה מידה.
יהודית גידלי: כל עורך דין וכל לוביסט, זה מופיע בהזמנה.
קרן רז-מורג: לא ידוע לי על זה, למרבה הצער "הבית של תמר" לא קיבל הזמנה לדיון למרות שהשם שלנו נמצא בכותרת - - -
יהודית גידלי: ממש לא מדויק.
קרן רז-מורג: נודע לנו דרך זה שאני גם חברה בוועדת החינוך של לשכת עורכי הדין, ודרך שם קיבלנו הזמנה וכך נודע לי שבית הספר "הבית של תמר" הולך לעלות לדיון כאן, ולכן לא הייתה אפשרות לעשות את זה.
קרן רז-מורג: אני כן אשמח אם הוועדה תחרוג מהנושא הזה ותשמע לצורך האיזון את הדברים גם מהצד הזה, אני חושבת שזה יכול להביא לקבלת החלטות עם נתונים מאוזנים.
קרן רז-מורג: "הבית של תמר" כפי שאמרתי הוא בית ספר שהוקם כבית ספר פרטי והפך עם השנים להיות בית ספר מוכר שאינו רשמי מאחר והוסיפו כיתות שאינן לימוד חובה.
קרן רז-מורג: בית הספר מתוקצב בראיית משרד החינוך כ- 100%.
קרן רז-מורג: המשמעות היא למעשה שמשרד החינוך לוקח סל תקציבי, את זה תוכל יותר הגברת לשה להסביר יותר טוב, בצורה גורפת משרד החינוך לוקח למעשה סל תקציבי לתלמיד שאובחן בוועדת השמה כתלמיד לקוי למידה.
קרן רז-מורג: סל התקציבי הזה הוא אותו סל שהתלמיד ילך איתו בין אם הוא ישובץ בבית ספר רגיל בכיתה קטנה, כיתה לחינוך מיוחד, ובין אם הוא יגיע איתו לבית ספר "הבית של תמר" או לכל בית ספר אחר שיסכים לקלוט אותו כתלמיד משולב.
קרן רז-מורג: הפער בין השירותים הניתנים במוסד כזה לבין מוסד רגיל בכיתה רגילה הוא פער אדיר.
קרן רז-מורג: אני אתן כמה דוגמאות, בכיתה קטנה הלמידה היא למידה מצומצמת יותר, כלומר, התקצוב המרכזי הוא עבור צמצום מספר התלמידים בכיתה.
קרן רז-מורג: במקום כמו "הבית של תמר" ישנה איזו הסתכלות כוללת על התלמיד עם סל שירותים, ברשות
קרן רז-מורג: כם לא אתייחס לתקציבים ולנקודות הפרטניות שעלו כאן מכיוון שזה נמצא כרגע בבדיקה של משרד החינוך, והן מכיוון שזה נמצא בהליך משפטי.
קרן רז-מורג: אני מניחה שהוועדה רוצה לשמוע על הנושא העקרוני ולכן אני אתייחס לדברים.
אלכס מילר: אני לא נכנס כרגע להיבטים שאותם אתם צריכים לנמק בבית המשפט וכדומה, זה לא הדיון היום, מה שמבחינת
אלכס מילר: כם הדיון כאן, אנחנו נמצאים במצב שההורים שנכנסים לבית הספר שלכם צריכים לשלם סכומים מאוד גובהים.
אלכס מילר: ראשית אנחנו נשמע ממשרד החינוך ובסופו של דבר נקבל את החלטת בית המשפט עד כמה התשלומים שביקשתם היו על פי החוק, חרגתם או לא חרגתם זה כמובן לא בסמכותנו, אנחנו נדון וכמובן מי שיחליט על כך הוא בית המשפט.
אלכס מילר: משרד החינוך יוכל להתייחס על פי חוזר המנכ"ל.
אלכס מילר: אותי מעניין לדעת מה קורה עם ילדים שאינם יכולים לשלם, מה אתם עושים איתם.
אלכס מילר: האם אותם התשלומים מרצון אותם אתם גובים הם חלק מתכנית הלימודים והם לשעות חובה ולא אחרי שעות הלימודים, האם יש אצלכם מנגנון של מלגות שאולי יש לכם.
קרן רז-מורג: ראשית בנוגע למלגות, בהחלט.
קרן רז-מורג: הכניסה ל"בית של תמר" מותנית בתשלום שכר לימוד גבוה, זה נתון שההורים יודעים אותו גם בוועדות השמה, אני יושבת גם עם הורים בוועדות השמה, ועדות ההשמה אומרות להורים שהם מודעים לכך שב"בבית של תמר" שידרשו לתשלומי הורים גבוהים.
קרן רז-מורג: הסיבה לכך, וזו התשובה לשאלה השנייה ששאלת, ניתן למעשה שירות שהוא מכלול.
קרן רז-מורג: אי אפשר לבצע במוסד הזה חיתוך ולומר זו שעה שניתנת מעבר, למשל כמו שעת העשרה שניתנת בבית ספר רגיל, מאחר שהשירות כולל והוא שירות אחר מאשר מה שניתן בכיתה קטנה.
קרן רז-מורג: לכן מאוד קשה לבצע את ההפרדה הזאת והבחירה של ההורים אם הם רוצים שירות כזה או אחר מתבצעת למעשה ביום בו הם מחליטים להכניס את הילדים שלהם ל"בית של תמר".
קרן רז-מורג: נאמר כאן שהתקצוב שבית הספר מקבל שהוא 100%, אני חושבת שחשוב מאוד שהוועדה תבין במה מדובר.
קרן רז-מורג: בית הספר מקבל תקצוב של 100%, כלומר הוא מקבל את אותו תקצוב שמקבל ילד שנכנס לכיתה קטנה בבית ספר רגיל.
קרן רז-מורג: הוא מקבל תקצוב של 100% עבור כל השירותים שבית הספר נותן.
קרן רז-מורג: הורה שמכניס את ילדו לבית ספר מהסוג הזה מבצע כאן איזו בחירה מודעת לעלות נוספת שתידרש ממנו על מנת לקבל חינוך אחר.
אלכס מילר: אתם מוגבלים מבחינת התלמידים?
קרן רז-מורג: לא.
קרן רז-מורג: יש מערכת של מלגות של תלמידים, תלמידים שהוריהם לא יכולים לעמוד בדרישה הכספית נותנים מערך של נתונים כדי לראות שיש הצדקה שהכלל יישא בעלות הלימודים של אותה משפחה.
קרן רז-מורג: ניתנות מלגות ברמות שונות.