GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גבריאל בן גלים: כל הקמת תיאטרון מוצקין - - -
אלכס מילר: אני רוצה להבין מה אתה רוצה כרגע להגיד?
אלכס מילר: אתה בא להילחם ש"הבימה" לא תופיע - -
גבריאל בן גלים: אני רוצה לאמץ את הדברים שאמרה הגברת עירית פוגל שצריכה להיות מדיניות של שוק חופשי, ש"הבימה" תמכור למוצקין ש"הקאמרי" ימכרו לנו.
אלכס מילר: מנגנון התקצוב של המדינה לא מאפשר התניה ברכישת מספר ההצגות מגוף אחד לשני, כלומר התניה שאומרת שאם מוכרים לך אז לא מופיעים בגוף אחר.
גבריאל בן גלים: כמו שאמרת, זה עניין של היצע וביקוש.
אלכס מילר: אתה יודע מה אתה עושה כרגע?
אלכס מילר: בבעיה שנוצרה בין שני הגופים האלה שמת את עצמך בחזית.
אלכס מילר: הגעת לכאן, דיברת והכרזת שכנראה שהבעיה היא בתחרות בינך לבינו, וזה לא קשור ל"הבימה" בכלל.
גבריאל בן גלים: יש כאן זיקה ברורה.
זבולון אורלב: יש לי שאלה קשה אליך.
זבולון אורלב: אתה התנית עם "הבימה" שאם "הבימה" יופיע במוצקין אתה - - -
גבריאל בן גלים: חס ושלום.
גבריאל בן גלים: אני רוצה ש"הבימה" תמכור למוצקין ואני רוצה ש"הקאמרי" ימכור לתיאטרון הצפון ושיהיה שוק חופשי של היצע וביקוש, שכולם ייהנו ושכולם יתחרו.
זבולון אורלב: מר בן גלים, לדעתי הטענה שלך לגבי "הקאמרי" לא יכולה להיות נדונה, הנושא כאן הוא נושא אחר.
גבריאל בן גלים: אבל יש קשר בין הדברים.
זבולון אורלב: הוועדה יכולה לדון כשכל הנוגעים בדבר מוזמנים, כי הייתה כאן טענה של קריית מוצקין לגבי כך ש"הבימה" מחרימה את מוצקין כמו את אריאל.
גבריאל בן גלים: חבר הכנסת זבולון אורלב, הטענה הזאת היא צינית כי הם לא יכולים מצד אחד לטעון למה "הבימה" לא מוכרת להם, כאשר להם יש הסכם עם "הקמארי".
חיים צורי: אין לנו שום הסכם, תפסיק עם השקרים האלה, אין לנו הסכם.
גבריאל בן גלים: אתה אמרת לי "תפנה למי שאתה רוצה, אתה לא תקבל הצגות".
אלכס מילר: אדוני, אתה רוצה לצאת מכאן?
אלכס מילר: אני יכול לעזור לך לצאת מכאן.
אלכס מילר: כשאני מרגיע כאן מישהו ואתה שומע שאני מרגיע, אם אתה רוצה להוסיף אתה יכול להוסיף מחוץ לדלתות הוועדה, כדאי שכולם יירגעו.
אלכס מילר: הבנתי, שמעתי "הקאמרי" לא כאן, הם הוזמנו והם לא כאן.
אלכס מילר: כרגע הדיון הוא לא "הקאמרי".
אלכס מילר: אני שואל שאלה פשוטה, שגם שואל אותה חבר הכנסת זבולון אורלב.
אלכס מילר: יש לך בעיה ש"הבימה" תופיע בקריית מוצקין?
גבריאל בן גלים: בשום פנים לא.
גבריאל בן גלים: אין לי שום בעיה עם זה.
אלכס מילר: תודה רבה, זה מה שרציתי לשמוע.
גבריאל בן גלים: רק שיתחרו בכלים שווים, בשוק חופשי.
אלכס מילר: אותי כרגע לא מעניינת התחרות.
אלכס מילר: הדבר האחרון שמעניין אותי כרגע זו התחרות.
אלכס מילר: מה שמעניין אותי הוא שתושבי קריית מוצקין יקבלו את מה שמגיע להם עבור המיסים שהם משלמים לעיריית קריית מוצקין.
אלכס מילר: אני לא אכריח, אני לא אבחר את ההצגות שהם יראו, זו זכות הבחירה שלהם כמו שאתה מזמין את מה שאתה רוצה.
אלכס מילר: אם יש בעיה עם "הקאמרי" תאמין לי שאנחנו יודעים לפנות ל"קאמרי" אבל זה לא קשור לדיון כרגע.
אלכס מילר: אתה מכניס את עצמך לויכוח מיותר.
אלכס מילר: זה לא קשור, זה ש"הבימה" תופיע בקריית מוצקין לא צריך להוות אצלך שום בעיה.
גבריאל בן גלים: אין לי בעיה.
חיים צורי: קודם כל, כדי שגבי יירגע, אנחנו אפילו לא רוצים שום הצגה שלא שיחקה קודם אצלו.
חיים צורי: מצידי שיעלו ההצגות אצלו, שיפרסם את זה לכל הלקוחות שלו, שהלקוחות שלו יראו קודם כל את ההצגה אצלו ואחרי שהוא יגמור איתן ואחרי שינסו את ההצגה הזאת כמה פעמים שהם ינסו, אנחנו מוכנים לקנות אותה.
חיים צורי: זה דבר ראשון כדי להסיר ספק.
חיים צורי: הגברת הנכבדה הזאת, שלחו לה כאן שלושה-ארבעה מכתבים, והיא אפילו לא הגיבה.
חיים צורי: אני שמעתי אותה באוזניי - - -
אלכס מילר: סליחה, אני בקשתי למחוק את כל מה שהיה.
אלכס מילר: איך אנחנו יכולים להתקדם?
חיים צורי: הגברת שנהייתה מנהלת חשבונות, ויודעת להגיד כמה עולה הצגה, שתיים, ארבע הצגות, נורא נחמד, אנחנו מוכנים לשלם את כל הסכום שתבקש מאיתנו "הבימה", כפי שגובים בכל מקום שמוציאים הצגה אחת או שתיים.
חיים צורי: אני חושב שתפקידה לשלם משכורות לשחקנים, אם אני רוצה לקנות הצגה ולתת לה כסף היא לא יכולה להגיד לי שהיא לא מוכרת לי.
אלכס מילר: חברת הכנסת רונית תירוש, בבקשה.
רונית תירוש: אני רוצה קצת למתן ולנסות ליצור מצב שכל אחד זוכה במחצית.
רונית תירוש: אני חושבת שמאר שהשנה כבר רצה ומבחינה מסוימת די מסתיימת, ש"הבימה" יסכימו לתת שש הצגות ובשנה הבאה ייקחו חמש עשרה הצגות.
אלכס מילר: אני שאלתי אתכם שאלה מאוד פשוטה.
אלכס מילר: האם ההתניה של סדרות במקומות אחרים, זה משהו שאתם עושים או שזה רק מול קריית מוצקין?
אלכס מילר: אתם לא יכולים להחליט שרק שם תהייה התניה.
בני צרפתי: אין תיאטרון שלא קונה מאיתנו סדרות.
בני צרפתי: אין כזה דבר.
בני צרפתי: מנכ"ל "הבימה".
בני צרפתי: אני ואודליה פרידמן מנכ"לים משותפים.
חיים צורי: יש לכם שני מנכ"לים, תשלמו קודם לשחקנים.
אודליה פרידמן: אנחנו לא מדברים על כך שהיא אשתך.
בני צרפתי: אותנו לא מינו בני משפחה, אנחנו מנכ"לים שעובדים בתיאטרון כבר 25 שנה.
חיים צורי: בגלל זה אתה כושל.
זבולון אורלב: חיים צורי, אתה הוזמנת לוועדת החינוך והתרבות.
זבולון אורלב: חברים, אתם עליתם על פסים שקצת מפתיעים אותנו, תירגעו כולכם, תחליפו הילוך.
בני צרפתי: אני רוצה לשאול שאלה פשוטה, למה תושבי קריית מוצקין לא זכאים לראות את "הבימה" כמו שהם רואים "הקאמרי" וכמו שהם רואים את "בית לסין"?
בני צרפתי: לא יכול להיות שמתוך התשובה - - -
זבולון אורלב: יש לי תשובה בשבילך.
זבולון אורלב: אתה כופר בזכות של קהילה לבחור את הצגותיה?
זבולון אורלב: אני מניח שיש וועדה מסוימת, או שיש מי שמחליט בהיכל התרבות של מוצקין אילו הצגות יראו ואלו הצגות לא יראו, ומה מתאים לאופי.
זבולון אורלב: יכול להיות שהם שוגים, יכול להיות שהם לא שוגים, אין לי מושג.
זבולון אורלב: אתה לא מצפה שחברת הכנסת רונית תירוש, אלכס מילר ואני כפוליטיקאים נחליט עכשיו אם תהייה סדרה או לא תהייה סדרה, יעקב מנדל יהרוג אותי, גם כך הוא הורג אותי.
אלכס מילר: אני לא הבנתי מה זה סדרה.
זבולון אורלב: זו זכותם להחליט.
בני צרפתי: חלק מההצגות, נבחרות לפני שהן יוצאות.
זבולון אורלב: אני רוצה לשכנעך אותך שהתהליך הנכון במדינת ישראל הוא זה שצריך לעניין אותך.
זבולון אורלב: אתה צריך לעשות כאלה הצגות שהציבור ירצה לראות אותן, אם מאיזו סיבה הם החליטו לא לרכוש את זה.
בני צרפתי: זה לא עוזר לי כי הם קונים אותם מראש.
בני צרפתי: יש הצגות מצוינות.
זבולון אורלב: מר בני צרפתי, זה לא עניינה של "הבימה" למה מקום מסוים בוחר, החליט כן לבחור סדרה או לקנות הצגה בודדת.
זבולון אורלב: זה לא עניינכם.
זבולון אורלב: אתם צריכים להתחרות באיכות שלכם ורק בזה אתם צריכים להתחרות.
זבולון אורלב: אם מאיזו סיבה הם החליטו זו ההחלטה שלהם.
זבולון אורלב: אני לא חושב שיש לך זכות להחליט שבמקום מסוים אתה לא מופיע.
אלכס מילר: תסבירו לנו בבקשה מהי סדרה.
אילן רונן: אני המנהל האמנותי של התיאטרון.
אילן רונן: אני חושב שאנחנו את הנושא באמת מטאטאים מתחת לשולחן.
אילן רונן: יש כאן נושא של מוניטין אמנותי ואי אפשר לטשטש אותו.
אילן רונן: תיאטרון שלוקח סדרה יש לזה משמעות גם לגבי אותו תיאטרון מבחינת ההישגים האמנותיים שלו.
אילן רונן: "הבימה" עושה עונה שהיא כולה ישראלית שבתוכה א.ב.
אילן רונן: יהושע, עמוס עוז, יוכי ברנדס ובאמת נבחרת נפלאה של יוצרים ומחזאים.
אילן רונן: כל ההצגות האלה, או רובן הגדול נלקחו לסדרות במקומות אחרים וזה בהחלט חלק מהמוניטין גם של התיאטרון.
אילן רונן: הצגה כמו "מסילה לדמשק" משחקת כבר קרוב ל- 150 פעם וקיבלנו עליה שבחים.
זבולון אורלב: כופר בך שמישהו צריך לתת לך הסבר, כי אז אנחנו מדינה טוטליטארית.
אילן רונן: חס וחלילה.
אילן רונן: צר לי לומר מלה קשה, בצעם הבענו את זה בתוך הדיון, בגלל שההצגות שלנו נלקחו לכל הארץ בכל הסדרות, יש לנו תחושה שהשיקולים כאן הם לא שיקולים ענייניים אלא שיקולים לא ענייניים שכבר מראש יוצרים בחירה של מחזות, זה חסר תקדים.
אילן רונן: אגב, ברוב היכלי התרבות אתה לא רואה שקובעים הצגות שעדיין לא עלו ומופיעות, כאן הצגות שעדיין לא עלו וכבר נמכרו.
אילן רונן: מבחינה אובייקטיבית אתם לגמרי צודקים זאת זכות הבחירה, מבחינה עניינית יש כאן פגיעה גם במוניטין של "הבימה" כתיאטרון לאומי ומניעה מהצופים לראות את מיטב ההצגות, ואנחנו לא מצליחים לבין מדוע.
אלכס מילר: גבריאל בן גלים, יש לי שאלה, אם עכשיו "הקאמרי" לא מציעה לך סדרה אלא הצגות בודדות.
גבריאל בן גלים: קונים הכל.
אלכס מילר: אני שואל שאלה.
אלכס מילר: כרגע עזבו את הסדרות, אני מבקש מכם לשמוע על הפשרה אליה אנחנו יכולים להגיע.
אלכס מילר: כמו שהיום "הקאמרי" מופיעים אצלם ועושים סדרות והם מוכנים, יהיו מוכנים, אני מקווה ועל זה אנחנו נדבר בעתיד, מוכנים ללכת להצגות בודדות כך שגם לכם אין שום בעיה לעלות הצגות בודדות.
אלכס מילר: נגמור את שנת 2011.
אלכס מילר: אני מציע שתשבו ותגמרו את הסיפור הזה, אני גם מציע שאנשים שיש ביניהם מתח, אני רואה שרק כשהם רואים האחד את השני הכל מתחמם, תושיבו אנשים מולכם שיכולים לסגור את העניין.
רונית תירוש: על 2011 זה די מוסכם?
אלכס מילר: עדיין לא מוסכם.
חיים צורי: "הקאמרי" לא הוזמן.
אלכס מילר: תנו לי לסיים.
אלכס מילר: אני מבקש ממך לתת לי איזו תקווה לצאת מהישיבה הזאת בשלום.
אלכס מילר: כולם מדברים שלום, שלום במדינה הזאת ובסופו של דבר מוכרים כאן לוקשים שישים שנה.
אלכס מילר: אני מציע לך להציג לנו בשורה.
אלכס מילר: על שנת 2011 אנחנו מוכנים ללכת לפשרה כזאת או כזאת, ושבחודשים האלה והאלה אתם תכנסו למשא ומתן על 20102 ו- 2013.
אלכס מילר: אני לא יכול להרשות שהמצב שנוצר היום בקריית מוצקין בין שני הגופים האלה ישליך על כל הארץ.
אלכס מילר: בסופו של דבר אתם יודעים מה יקרה, יקומו היכלי התרבות בכל המדינה ויתחילו לעשות הסכמים והתניות עם התיאטראות השונים שאם הם יופיעו אצלם, לא רק שהיכלי התרבות יגיעו אלא גם התיאטראות עצמם יגידו שאם רוצים שהם יגיעו אז מתנים בכך שהם מציגים שם, בזה סיימנו.
אלכס מילר: ההשלכות של מה שקורה אצלכם יהיו על הארץ.
אלכס מילר: אם אתם לא תפסיקו את זה זה ישליך על כל המדינה ומי שבסופו של דבר יפגע יהיו או אתם או כל תיאטרון אחר.
אלכס מילר: מי שיהיה חזק או שיהיה לו כסף להשקיע הוא ישתלט ויהיה כאן מונופול, ואתם תחנקו.
אלכס מילר: מישהו יפסיד.
אלכס מילר: אתם מבינים לאן זה מוביל?
אלכס מילר: המלחמה הקטנה כרגע שיש ביניכם בין תיאטרון הצפון שאתם מופיעים אצלו והוא לא יכול להציג את "הקאמרי" ו"הקאמרי" מעלה את ההצגות בתיאטרון מוצקין שלא יכול להציג את "הבימה", מחר זה יהיה בכל הארץ.
אלכס מילר: על הדבר הזה אנחנו לא יכולים לעבור על סדר היום.
אלכס מילר: אני מציע שאתם כרגע, אתם יושבים כאן, שאתם תהיו הצד השפוי, תעשו את הצעד הראשון קדימה.
אלכס מילר: תאמינו לי שאנחנו יודעים לעזור לכם כשאתם במצוקה, אנחנו לא נפלו כרגע מאיזה מקום שלא מכיר את העולם שלכם, אנחנו עוקבים אחרי כל מה שקורה אצלכם בתקופה האחרונה ונלחמים, כאן יש קונצנזוס, אתם צריכים לצעוד צעד אחד לקראת.
אלכס מילר: צעדו צעד אחד קדימה וסיימנו את המאבק הזה.
אלכס מילר: אני אפנה ל"קאמרי" בצורה מסודרת ואני גם אפגש עם המנכ"ל ונעשה הסדר לגבי השנה הבאה שהכל יהיה בהתאם.
אלכס מילר: הם בוחרים את ההצגה שאמורה לעלות אצלם.
אילן רונן: אני רוצה להציע הצעה.
זבולון אורלב: אדוני היושב ראש, אני הקשבתי בתשומת לב לדברים, אני מאוד מבין אותך כמנהל אמנותי.
זבולון אורלב: אני מניח שאתה לא היית רוצה להיקרא לוועדת החינוך ולקיים כאן דיונים למה בחרת הצגה X ולא Y. למה הרכבתם את הרפרטואר שלכם באופן כזה ולא באופן אחר.
זבולון אורלב: אתה מצפה מאיתנו שנגן בחירוף נפש על החופש האמנותי שלך.
זבולון אורלב: אבל כמו שאתה מצפה שאנחנו נגן על החופש האמנותי, ואנחנו נגן על החופש האמנותי, אנחנו לא נעיז לשאול למה בחרת מה שבחרת, לכל היותר לא נלך לראות את ההצגה כי זה החופש שלנו.
זבולון אורלב: אתה לא יכול לצפות ממשהו אחר, החופש הזה לא ניתן רק לך, הוא ניתן לכל אחד.
זבולון אורלב: נכון, גם לי יש תמיהה למה תיאטרון מוצקין בחר שלא לקחת סדרה מ"הבימה", אבל אני לא אעיז לשאול אותו.
זבולון אורלב: אם אני אשאל אותו למה לא בחרת סדרה מ"הבימה" אני חייב לשאול אותך למה אתה בחרת הצגה X ולא Y. אני מציע שנבין את העניין הזה שלכל אחד מאיתנו יש את אותו חופש אמנותי.
זבולון אורלב: בשם החופש האמנותי תאפשר לכל אחד לקבל את כל ההחלטות שלו.
זבולון אורלב: עליהם כגוף הציבורי לא להחרים אף אחד, וגם עליכם חלה האחריות הזאת.
זבולון אורלב: הם גורם מסחרי והם יכולים לעשות מה שהם רוצים.
אילן רונן: אני מסכים איתך לחלוטין.
אילן רונן: אני מתנגד לכל חרמות, אני טוען שהצגות סדרה כהחלטה, הייתה כאן החלטה שלא מופיעה כאן על הנייר, הייתה כאן החלטה של שנתיים פלוס, שלא לקחת הצגות של "הבימה".
אילן רונן: אתה אומר שיש לפעמים שנים לא טובות, קורה, בשנים לא טובות לא לוקחים הצגות שלנו.
זבולון אורלב: אתה טוען שזה משיקולים לא ענייניים, צריך לשים את זה על השולחן.
אילן רונן: אני מצטער על כך.
אילן רונן: אני אומר שהשנה במיוחד יש לנו הצלחות בכל מקום.
אילן רונן: אני לא מצליח להבין את זה.
אלכס מילר: יש דרך די טובה להתקדם.
אלכס מילר: אני באמת חושש שהמצב הזה מאוד עדין.
אלכס מילר: יש לי שאלה אחת, אליך גברתי, האם את יכולה לסייע בקידום הסכם היה כדי שתהייה פשרה עם "הבימה" לפחות לגבי השנה.
אלכס מילר: האם תוכלי לסייע לפתרון המשבר שיש גם עם "הקאמרי" ותיאטרון הצפון?
דפנה צורי: אין לי שום התנגדות, ואני מעולם לא הבעתי התנגדות.
אלכס מילר: לא התנגדות, לסייע.
דפנה צורי: זה עניין של "הקאמרי", זה לא עניין שלי.
אלכס מילר: את יכולה לסייע?
דפנה צורי: איך?
חיים צורי: שגבריאל בן גלים, יסייע לנו לקבל מ"הבימה".
דפנה צורי: גבריאל בן גלים לא צריך לסייע.
דפנה צורי: פנית אלי ואני רוצה לענות לך.
דפנה צורי: אני לא הדוברת של "הקאמרי" אני גם לא הדוברת של נועם סמל, אני מאוד מצטערת אני לא יכולה להשיב לך תשובה.
דפנה צורי: בנושא הזה צריכים לפנות ישירות לנועם סמל, זה עניין שלו.
דפנה צורי: אני רוצה שתבין שהוא לא מחרים אותו סתם, וכנראה נוצר איזה חוסר אמון, הייתה שם איזו בעיה ולכן זה לא העניין שלנו.
דפנה צורי: אני מבקשת, לא לדבר על "הקאמרי".
זבולון אורלב: למה אתם לא לוקחים סדרה מ"הבימה"?
דפנה צורי: זה פחות או יותר מה שאני עונה לך.
זבולון אורלב: אני לא רוצה פחות או יותר, אני רוצה שתעני לי למה אתם לא לוקחים מהתיאטרון הלאומי סדרה?
דפנה צורי: לפני שנתיים כשפתחנו את התיאטרון היינו ב"הבימה", אני לא רוצה חלילה להעליב, אבל לא היו הצגות שהתאימו לסדרה.
דפנה צורי: מי שהיה המנכ"ל של היכל קריית מוצקין פנה ל"בימה" ואני הייתי בישיבה הזאת.
דפנה צורי: אז המנהל האמנותי אילן רונן אמר, אני שמעתי את זה באוזניי, "גם אם יש הצגות לא טובות אתה צריך לקחת כדי שהתיאטרון הלאומי יופיע אצלך".
דפנה צורי: מה לעשות?
דפנה צורי: – אנחנו לא חושבים כך, אם יש הצגה לא טובה אנחנו לא רוצים לקחת.
דפנה צורי: מאז לא הוזמנתי ולו להצגה אחת של תיאטרון ה"בימה", הם החרימו אותנו לחלוטין, למרות, ואתם תראו את המכתבים אצלכם, שפנינו לקנות שש הצגות, לא אחת, הם החרימו ולא מכרו.
זבולון אורלב: איך עושים שלום בית?
אלכס מילר: למה אנחנו כל הזמן חוזרים לעבר?
אלכס מילר: את רוצה הצגות?
דפנה צורי: אני רוצה הצגות, שש הצגות.
אלכס מילר: בכל פעם שאת אומרת דבר ומעלה היסטוריה של שנה-שנתיים, זה מעלה שוב את הקשיים.
דפנה צורי: אני מתחייבת עכשיו לקנות שש הצגות השנה.
רונית תירוש: אני מבקשת להציע בסגנון שלך.
רונית תירוש: יש כאן מצב של משבר אמון בין הצדדים.
רונית תירוש: אומר אילן רונן שהעניין הוא לא של סדרה מסוימת שהצגה אחת בתוכה לא מוצאת חן בעיניכם, כי עובדה כבר שנתיים לא רוכשים.
רונית תירוש: כלומר, אתם אנטי סדרות, כך הם מתרשמים.
רונית תירוש: אני רוצה להציע, קחו שש הצגות לשנת 2011 – נראה לי שזה דבר שאפשר להסכים עליו.
רונית תירוש: לגבי 2012-2013 תבטיחו שבאחת משתי השנים הללו אתם לוקחים סדרה.
דפנה צורי: אני יכולה להבטיח שאני אקח חמש עשרה הצגות, אני לא רוצה להתחייב על סדרה.
דפנה צורי: למשל מתיאטרון באר שבע שנתיים לא לקחתי ממנו סדרה, והשנה לקחתי כי היא הייתה ראויה.
דפנה צורי: אני לא מוכנה להתחייב מראש.
רונית תירוש: יש לכם שנתיים נוספות, באחת תבחרי ובאחת תהייה סדרה, תחליטי באיזו תהייה סדרה, רק כדי להחזיר במשהו את האמון ולהתחיל לבנות מערכת יחסים.
דפנה צורי: רונית, אני לא יכולה כרגע להתחייב.
אלכס מילר: הבעיה לא אצלה.
אלכס מילר: אודליה פרידמן בואי נתחיל להתקדם.
אלכס מילר: אני חושב שכל עוד לא תתחילו לעובד יחד בחיים לא תצליחו לבנות מערכת אמון בין שני הצדדים.
אלכס מילר: צריכה להיות כאן דרך להתקדמות.
אלכס מילר: אני באמת חושב שאתם יכולים לסגור את שנת 2011 ולראות איך שיתוף הפעולה.
אלכס מילר: אני חושב שאחרי זה לא תהייה להם בעיה לרכוש סדרה, זה עניין של עבודה משותפת.
אלכס מילר: כשתתחילו לעבוד תוכלו להתקדם.
אלכס מילר: כל זמן שלא התחלתם ואתם עומדים על שלכם והם עומדים על שלהם לא תקדמו.
אלכס מילר: תסגרו את השנה בכך שתתנו את שש ההצגות ותפתחו במשא ומתן לגבי שנים 2012-2013.
אלכס מילר: אנחנו נעשה את אותו דבר עם "הקאמרי".
אודליה פרידמן: מה שאנחנו באמת מוכנים זה שנציגים שלנו והנציגים שלהם יפגשו בנוכחות, מצדי מתווך או אפילו יושב ראש הוועדה, אם אתה מוכן אנחנו מוכנים לנהל משא ומתן עם בורר מוסכם.
זבולון אורלב: מגשר, לא בורר.
אודליה פרידמן: אני מוכנה שיעקב מנדל יהיה, אני לא רוצה קודם כל להתחייב.
אלכס מילר: אין לי בעיה.
אלכס מילר: דבר אחד אני מבקש ממך אודליה, את צריכה להבין, את לא יכולה ליצור פה מנגנון שלא קיים במקומות אחרים.
אלכס מילר: את לא יכולה לדרוש דברים שלא נדרשים ממקומות אחרים.
אלכס מילר: זאת אומרת, שאם אין לך התניות להיכלי תרבות אחרים את לא יכולה להציב את ההתניות האלה דווקא לקריית מוצקין.
אלכס מילר: זה דבר שאינו שוויוני, אין בעיה לפתוח במשא ומתן, אין בעיה לעשות גישור, אבל הדרישות מגוף צריכות להיות שוויוניות לכולם.
אלכס מילר: את לא יכולה לבנות התניות לקריית מוצקין.
אלכס מילר: יש לך את הדרישות והפעילות שלך ואת יכולה לפתוח במשא ומתן ולסכם איתם על הדברים.
אלכס מילר: אני מבקש שבזמן שהנציגים שלך או את אישית תבואו עם דרישות שתהיינה בהתאם, את לא יכולה לשבור את עיקרון השוויוניות כי ברגע שאת תעשה את זה זה ישליך על שאר המקומות.
אודליה פרידמן: אני מקבלת את מה שאתה אומר, אני רק שואלת אם מקובל עליך שההתנהלות תהייה שוויונית גם מהצד השני.
זבולון אורלב: בלי שום ספק.
אודליה פרידמן: מקובל עלי.
זבולון אורלב: לדעתי מה שהוועדה בעצם אומרת, אין דבר כזה שבעולם התרבות הישראלי תהיינה החרמות, תהיינה התניות, זכותם של אזרחי ישראל ליהנות מהצגות ובעיקר של התיאטרון הלאומי, בכל מקום שהוא ללא התניות.
זבולון אורלב: חובתו של היכל תרבות עירוני לעשות כל דבר אפשרי כדי שאזרחי אותה עיר יוכלו ליהנות מהצגות של כל תיאטרון ציבורי.
אלכס מילר: אני גם מבקש ממשרד התרבות, אתם צריכים להבין שהאבסורד שעלול להיווצר מהתנהלות כזאת יגרור אתכם למצב שיהיו פה מונופולים בתחום התרבות.
אלכס מילר: אני נותן לך נוסחה מאוד פשוטה, מספיק שיבוא מישהו עם הרבה מאוד כסף וישקיע בגוף מסוים בכל עיר ועיר ובכל היכל והיכל ויביא את ההצגות בהתניה שאף אחד אחר לא נכנס, בזה סיימת את כל עולמכם, כל התמיכות שלכם תלכנה לפח.
אלכס מילר: לסיכום, גברתי את ואתה הולכים כעת ללשכתי כדי שנסכם על ההתקדמות ביניים, ומשם תמשיכו הלאה.
זבולון אורלב: וצריך שמר יעקב מנדל ידווח לך על התוצאות.
אלכס מילר: רבותי, אני לא רוצה עכשיו להגיע למצב שאני אקבע כאן עובדה בשטח שמחייבת גוף מסחרי, גוף פרטי שאומנם נתמך אבל מנוהל על ידי פעילות כלכלית, כך גם לעירייה שהיא אוטונומית ומנוהלת מכספי משלמי המיסים.
אלכס מילר: אני מבקש ממשרד התרבות, היזהרו כי המצב הזה יכול להיות בכל הארץ ואתם צריכים לעקוב אחרי ההתרחשויות כדי שלא נמצא את עצמנו במצב מאוד אבסולוטי.
אלכס מילר: אתם אלה שלוקחים אחריות ובסוף יבואו אליכם בטענות.
אלכס מילר: יכול להיות אסון במדינה אם הדברים האלה יתרחשו במקומות אחרים.
אלכס מילר: אנא מכם.
גבריאל בן גלים: סליחה, אפשר שברוח הדברים שנאמרו כאן בוועדה להזמין גם את "הקאמרי" לדיון דומה?
אלכס מילר: אני קודם כל אשוחח עם "הקאמרי" ואבדוק מה הסיפור.
אלכס מילר: נמצאים כאן אורחים, אמרו לי שהם תלמידים מהכפר הירוק ורמת השרון.
אלכס מילר: כל הכבוד, שמעתי שזכיתם במשהו.
רונית תירוש: "רוגוזין" תל אביב, זכה על סרט דוקומנטארי באוסקר.
אלכס מילר: אנחנו מברכים כמובן את "רוגוזין" ואת הסרט שזכה באוסקר, הם היו אצלנו בוועדה, וחשוב שדברים שקורים אצלנו בישראל יקבלו הכרה, ועל כך אנחנו מברכים.
אלכס מילר: צהריים טובים לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
אלכס מילר: הנושא שעל סדר היום, הצעה לסדר - דיון מהיר: מצבם של הארגונים העוסקים בנושא התרבות הערבית, של חבר הכנסת מוחמד ברכה ואותה הצעה של חבר הכנסת מסעוד גנאים.
אלכס מילר: אני מבין שקיימתם יום שארגנתם בנושא, הזמנת אותי ולצערי לא יכולתי להשתתף מאחר והייתי בוועדה אחרת.
אלכס מילר: חשוב מאוד שנקיים את הדיון מהיבטים שונים של הנושא ולא רק בעניין התרבות הערבית אלא גם בכל הקשור למתקנים ולמצבם של היכלי התרבות, ההצגות ודברים אחרים.
אלכס מילר: אני מבין שלכל האורחים יש את המידע בנושא הזה.
אלכס מילר: אנחנו מברכים את מנכ"לית משרד התרבות והספורט גברת אורלי פרומן ואת כל האורחים שהגיעו לוועדה.
אלכס מילר: נפתח עם חברי הכנסת שהגישו את הבקשה.
אלכס מילר: זכות הדיבור לחבר הכנסת מוחמד ברכה.
מוחמד ברכה: אני מודה ליושב ראש הוועדה, על כינוס הישיבה וכמובן אני מודה למנהלת הכללית של משרד התרבות והספורט שהואילה בעצמה להגיע לישיבה.
מוחמד ברכה: לדעתי הנושא הוא מאוד חשוב ובעצם, לא הייתי אומר שהוא חף מפוליטיקה אבל לפחות נוגע ברוח.
מוחמד ברכה: כולנו מעוניינים לטפח את הרוח ואת רוח היצירה ואת רוח התרבות בכל התחומים.
מוחמד ברכה: משרד התרבות והספורט שאמון על התחום הזה אמור לשמש דוגמה ומופת, למרבה הצער אני לא יכול לומר את זה על המצב הנוכחי כאשר מדובר שכ- 3% מתקציב 2011 של משרד התרבות מיועד לתרבות הערבית.
מוחמד ברכה: אני לא רוצה לדבר בשם החברים שנוכחים כאן ושעוסקים בתחום.
מוחמד ברכה: אני מקווה שכבוד היושב ראש ימצא את ההזדמנות לשמוע כמה מהם כי כל אחד מהם מייצג תחום אחר של תרבות וכמובן שהם מאוגדים.
מוחמד ברכה: אנחנו מדברים על תרבות בכלל, על התיאטרון, קולנוע וסוגי האמנות השונים.
מוחמד ברכה: לפני כשבועיים נפגשתי עם חבריי נציגי התרבות הערבית שהגיעו לכנסת ונפגשו כאן עם גורמים שונים.
מוחמד ברכה: בעקבות ביקורם יזמתי את הקמתה של שדולה לענייני התרבות הערבית שכוללת כמה חברי כנסת מסייעות שונות שהצטרפו אליה.
מוחמד ברכה: אני גם אצור קשר עם היושב ראש עצמו אם יחשוב שהוא צריך להיות חלק מהשדולה, לדעתי זה חשוב.
מוחמד ברכה: גברתי המנכ"לית, אני מקווה שלפחות הישיבה הזאת תתווה דרך לתיקון העיוות המתמשך במשך שנים.
מוחמד ברכה: הייתי לי שיחה קצרה עם כבוד השרה בנושא הזה וקבענו שנשוחח שוב אחרי שהיא תבדוק את הנושא.
מוחמד ברכה: הישיבה הזאת כאן בוועדה היא הזדמנות טובה כדי להתחיל תהליך לתיקון העיוותים בכל מה שקשור להשוואת מעמדה של התרבות הערבית.
מוחמד ברכה: צריך לדעת שבכל מקום בו חסרים גופי תרבות, את החסר ימלאו גופים שאינם תרבות וזה מסוכן לכולם.
מסעוד גנאים: תודה אדוני היושב ראש.
מסעוד גנאים: אני מברך את האורחים וגם את המנכ"לית על השתתפותה בוועדה.
מסעוד גנאים: גם אני לא ארחיב בדבריי כדי לאפשר לאורחים להציג את הנושא.
מסעוד גנאים: אבל בכל זאת, אמרנו מספר פעמים שתקציב הוא לא רק חלוקת כסף אלא ביטוי של השקפת עולם ואידיאולוגיה וכן ביטוי והערכה לנושאים שאתה מקצה להם כסף.
מסעוד גנאים: אם כך אוי ואבוי אם התרבות הערבית, הספרות והאמנות שווה רק 2% או 3% מכל תקציב משרד התרבות והספורט.
מסעוד גנאים: לדעתי יש כאן עוול והפליה זועקת לשמיים.
מסעוד גנאים: אני מקווה כבוד המנכ"לית שמשרד התרבות והספורט יתקן את העוול הזה.
אלכס מילר: אני מבקש לעבור כרגע למנכ"לית המשרד.
אלכס מילר: בבקשה תעבירי לנו סקירה כללית על כל מה שקורה ואחר כך נעבור לאורחים.
אלכס מילר: אם לאחר מכן המנכ"לית תרצה להתייחס, כמובן שנאפשר את התייחסותה.
אורלי פרומן: תודה רבה אדוני היושב ראש, חברי כנסת, אורחים נכבדים.
אורלי פרומן: אני מברכת על הדיון הזה ואני יותר משמחה שאת מרבית החברים שיושבים כאן, בעלי מוסדות תרבות, אני מכירה באופן אישי וגם נפגשתי איתם, אני גם מבקרת בישובים.
אורלי פרומן: אני מוכרחה לומר שבמהלך שנה וחצי שאני מכהנת בתפקידי סיירתי רבות בשטח, הייתי בחמישה עשר יישובים ועוד שתיים עשרה פגישות עם ראשי רשויות, ביקרתי במוסדות התרבות הערבית.
אורלי פרומן: כמעט אחת לשבוע, אני נמצאת בשטח ברשות אחת או שתיים, תמיד נוסעת או צפונה או דרומה, רשות אחת יהודית אחת ערבית ולפעמים שתיים ערביות.
אורלי פרומן: זה לא במקרה כי שמתי לי למטרה להכיר היטב את השטח כדי שהשיח ביני לבין מנהלי המוסדות וראשי הרשויות במגזר הלא יהודי יהיה שיח ממקום של הכרות וממקום שראיתי ולא רק כשיושבים במשרד.
אורלי פרומן: נפגשתי גם עם פורום מוסדות התרבות, הייתה לנו שיחה לפני חודשיים-שלושה, שהעלו חלק מהנושאים שתעלו היום וכמובן גם נושאים מקצועיים.
אורלי פרומן: אני רוצה לציין עובדה, שאותה אתם אולי יודעים, אנחנו כבר חצי שנה ללא מנהל המחלקה לתרבות ערבית, הוא הושעה מתפקידו.
אורלי פרומן: חילופי יו"ר – היו"ר מוחמד ברכה
מוחמד ברכה: כבר שנה וחצי?
אורלי פרומן: לא.
אורלי פרומן: בתחילת אוקטובר השנה.
מוחמד ברכה: ההחלטה הפורמאלית הייתה באוקטובר.
אורלי פרומן: מתחילת אוקטובר הוא אינו בתפקידו, אנחנו מחכים להחלטה שתתקבל בראשון במאי, אני מקווה שתהייה אמירה ברורה.
אורלי פרומן: זאת גם עובדה שחשוב לדעת אותה.
אורלי פרומן: אני יותר ממסכימה איתך חבר הכנסת מוחמד ברכה על דברייך כשדיברת על התפיסה הכוללת של מקומה של התרבות בישובים.
אורלי פרומן: אני חושבת שזה השיח המרכזי שלי ושל אנשי המקצוע שבאים איתי אל מול ראשי הרשויות.
אורלי פרומן: כלומר, איך אנחנו מעבים את הפעילות התרבותית שם, פעילות החל מהילדים וכלה בעולם המבוגרים, אני שמה דגש גדול על עולם המבוגרים כי הילדים גדלים מול מודלים.
אורלי פרומן: ככל שנרבה בפעילויות סביב התרבות כך נתעסק פחות איתם במקומות האחרים.
אורלי פרומן: אני אומרת את זה כי אנחנו מעודדים וגם ראינו שיותר ויותר רשויות מגישות בקשות לתמיכה לתחומי התרבות.
אורלי פרומן: חילופי יו"ר – היו"ר אלכס מילר
אלכס מילר: סליחה גברתי, יש לי בשורה טובה.
אלכס מילר: החוק שאנחנו מגלגלים עוד מהכנסת הקודמת, בנוגע למתן תוכנות סינון ללא תשלום ללקוחות, מהלך שבעצם ימנע את החשיפה של ילדי ישראל לאתרים, חוק זה עבר בקריאה שנייה ושלישית וכל לקוח שמעוניין בהגנה של הילדים באינטרנט יוכל לקבל את התכנה ללא תשלום.
אלכס מילר: העברנו את החוק בוועדת הכלכלה, זה חוק חשוב מאוד וזה במסגרת המאבק שלנו באלימות ברשתות חברתיות.
אורלי פרומן: זה חשוב מאוד.
אורלי פרומן: אני אומרת שוב, שבמסגרת הזאת, אני לפחות בסיורים ובמפגשים שלי עם ראשי הרשויות וגם המוסדות הנמצאים בתחומה אני מעודדת אותם לייצר עוד ועוד פעילות תרבות, זאת תפיסת העולם של חברה שצריכה למצוא את עצמה עוסקת בשני החלקים של המשרד שלנו, גם בתרבות וגם בספורט וכך פחות נצטרך להתעסק במזעור האלימות למינה, וגם נצמיח נכון יותר את הילדים ובני הנוער וניתן מענה הולם להורים.
אורלי פרומן: אני חייבת לומר שבמסגרת מדיניות המשרד שלנו בעניין חלוקת התמיכות, חלוקת הכספים לגופים היא על פי מדיניות מקצועית ולא מגזרית.
אורלי פרומן: את זה צריך להבין, כלומר כל התקנות של תיאטרון, מחול, מוסיקה וכדומה פתוחות לכולם.
אורלי פרומן: יש לנו עניין לעודד כמה שיותר גופים שיימצאו בתקנות המקצועיות.
אורלי פרומן: יש גופים מהמגזר הערבי שנמצאים בתקנות המקצועיות אבל הם לא רבים.
מוחמד ברכה: אבל את יודעת המנכ"לית, איזו בעיה יש כאן, יש כאן בעיה של קנה מידה.
מוחמד ברכה: אם קובעים קנה מידה גדול.
אורלי פרומן: בתוך הקריטריונים, למשל של התיאטרון, יש איחוד לשוני ותיאטרון ערבי שנמצא שם זוכה לניקוד יתר בזכות האיחוד הלשוני שלו.
אורלי פרומן: יש גם פיצוי, אני יודעת למה, הם מעדיפים להיות גבוהים בתקנה של תרבות בקהילה מאשר נמוכים בתקנה של תרבות ערבית.
אורלי פרומן: אנחנו מסתכלים על זה כאפשרות לצמיחה של מי שיושב בתקנה מקצועית שבה יש אמות מידה מקצועיות שמושכות אותו כלפי מעלה אליה אנחנו רוצים להגיע.
אורלי פרומן: התקנה של תרבות ערבית, הדרוזית וצ'רקסית שגם הם מהמגזר הלא יהודי, היא תקנה שמקבילה לתרבות בקהילה שיש במגזר היהודי.