GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלכס מילר: תאמין שבכל אותם דברים שהם יכולים לעשות עם הכלים שברשותם כדי לקדם את הנושא הזה הם עושים ודוחפים להשיג פתרון, הכל עניין באיזו דרך הולכים.
אלכס מילר: צריך למצות את הדרך עליה החליטו ללכת, נמסר לנו שיש כרגע משא ומתן, אם הדרך הזאת תצליח לא תהייה בעיה, אם היא לא תצליח נחשוב על פתרונות אחרים.
אלכס מילר: כרגע יש משא ומתן, כרגע נמצא בדיון ואני מאמין שתוך כמה שבועות נדע איפה הדברים עומדים.
אלכס מילר: מבחינתי חשוב לנו שבסופו של דבר בשנת 2011 תהיינה תחרויות, צריך לראות איך עושים את זה, כי יש כל מיני דברים.
אלכס מילר: חשוב להיות עם היד על הדופק לגבי אותן בעיות שעולות, אם יש אפשרות להתקין תקנות לא לעכב את זה וישר להביא לכאן וניישר קו.
אלכס מילר: רבותיי, בעוד שלושה שבועות נערוך ישיבה ומשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה יביא את התקנה ונאשר אותה, משרד התרבות וספורט וכל מי שצריך להתקין כללים, נתכנס כאן ונתעדכן ונמשיך הלאה.
אלכס מילר: תודה רבה רבותיי, הישיבה נעולה.
אלכס מילר: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתות את הישיבה.
אלכס מילר: הנושא שעל סדר היום: תנאי תיאטרון הלאומי "הבימה", להופיע בקריית מוצקין.
אלכס מילר: קיבלתי מכתב מראש העירייה חיים צורי בבקשה לקיים כאן דיון.
אלכס מילר: בסוף השבוע היו שיחות איתי ממנכ"לית "הבימה" וגם עם חיים צורי על כך שלא הגיעו להסכמה, ולכן נקיים כאן את הדיון.
אלכס מילר: נקווה מאוד שנוכל לסיים את הפרשה הזאת בשלום ובשלווה, אני לא אוהב שיש לנו מחלוקות בעיקר בסוגיות תרבות.
אלכס מילר: אנחנו נפתח את הדיון, מאחר ואנחנו ולא נמצאים האנשים שצריכים לתת לנו תשובות, נתחיל עם משרד התרבות והספורט כצד חיצוני לנושא הזה.
אלכס מילר: האם תוכלו לומר לנו עד כמה העניין הובא לשולחנכם ומהו המידע הקיים אצלכם, והאם ניתן למצוא פשרה.
עירית פוגל: אני מנהלת את המחלקה לתיאטרון במשרד התרבות והספורט.
עירית פוגל: חשוב לומר שאכן המדינה תומכת בתחום התיאטרון ובתיאטראות אבל משתדלת מאוד מאוד לא להתערב, ולהשאיר לתיאטראות את הפעילות העצמאית, וכמובן לסייע ולפתור בעיות שעולות בעקבות ההתנהלות היום יומית.
עירית פוגל: זאת הסיבה שאנחנו בדרך כלל גם לא מתערבים במערכת היחסים בין התיאטראות לבין היכלי התרבות.
עירית פוגל: צריך לציין שגם תיאטרון הצפון וגם תיאטרון קריית מוצקין, שלנו כמשרד התרבות והספורט אין קשר איתם מאחר והם היכלי תרבות והם תיאטרון מארח ולא תיאטרון שיוצר הצגות.
עירית פוגל: חשוב לי לציין שבקריטריונים ובמבחני התמיכה, לטוב ולרע, אנחנו מדגישים שתפקידו של התיאטרון להגיע לכל מקום, לכל לקהל בארץ וזו מהות התמיכה של המדינה בתיאטרון.
עירית פוגל: בשנים האחרונות, יכול להיות שאפילו כתוצאה ממבחני התמיכה, זאת דעתי האישית, נוצר מצב של שוק, המלה שוק אולי קשה, נוצר מאבק מאוד קשה הן בין התיאטראות הציבוריים הנתמכים וכנראה בין היכלי התרבות שקמו.
עירית פוגל: פעם הייתה החלטה שלא מקימים יותר היכלי תרבות ממקום עד מקום, אבל כנראה שבשנים האחרונות השתנתה המדיניות הזאת ונכון להיום אפשר להקים היכל תרבות בכל מקום.
עירית פוגל: כתוצאה מכך מתחילים גם המאבקים של אירוח ההצגות, וכן הלאה.
עירית פוגל: היכלי התרבות מנסים להתגאות, כנראה באיזו סדרה של הצגות מנויים שמכילה את כל הרפרטואר של התיאטראות השונים.
עירית פוגל: אנחנו מאוד מאוד ממליצים ותומכים בעניין הזה, של חשיפה דווקא לתושבי הפריפריה, אני לא יודעת אם זו פריפריה, אבל הם לא תושבי המרכז והם לא נגישים לתיאטרון בכל יום ויום, אנחנו תומכים לחשוף בפניהם את הרפרטואר של כל התיאטראות ובוודאי את הרפרטואר של התיאטרון הלאומי.
עירית פוגל: נוצר מצב שתיאטראות מסוימים מחליטים, או היכלי תרבות מסוימים מחליטים כתוצאה משא ומתן, מאבקי כוח לקחת הצגות מתיאטרון מסוים ולא לקחת הצגות מתיאטרון אחר.
עירית פוגל: זה לצנינים לדעתנו כי אנחנו כן רוצים שתושבי מדינת ישראל בכל מקום יוכלו לקבל את כל הרפרטואר של כל התיאטראות.
עירית פוגל: שוב, היכלי התרבות הם עצמאיים, הם פרטיים אל לנו להתערב, ואנחנו גם לא יכולים להתערב.
עירית פוגל: הסוגיה הספציפית, אני לא מכירה אותה לעומק מהסיבה שאני לא מלווה את התיאטראות שכאן, אני מלווה את תיאטרון "הבימה".
עירית פוגל: נוכחתי לדעת שהתיאטראות השונים, בין אם זה "הבימה" "הקאמרי" "בית לסין", כל אחד מהם מצא לו איזה תיאטרון בפריפריה שהפך להיות, לא אומר אולם או בית, הפך להיות איזה מקום שמארח את ההצגות שלו.
עירית פוגל: כנראה זה קורה גם שם בצפון.
עירית פוגל: אחת הבעיות שם היא בעצם הקרבה של האולמות האחד לשני.
זבולון אורלב: על איזה שני אולמות מדובר כאן?
עירית פוגל: מבחינתנו אנחנו תומכים בתיאטרון חיפה שהוא תיאטרון מייצר, הוא גם תיאטרון מארח גם את "הקאמרי" גם את "הבימה".
עירית פוגל: איזה תיאטראות?
זבולון אורלב: אמרת כרגע שיש מאבק בין היכלי תרבות.
עירית פוגל: מי שיושב כאן, אני רואה את תיאטרון הצפון.
זבולון אורלב: לתיאטרון הצפון יש היכל תרבות?
חיים צורי: תיאטרון הצפון הוא תיאטרון פרטי, רק כדי שיהיה ברור, הוא לא ציבורי.
עירית פוגל: המרחק בין תיאטרון הצפון לבין תיאטרון קריית מוצקין הוא .
קריאה: בקו אווירי, ממתי לתיאטרון טסים עם אווירון.
עירית פוגל: אני מדגישה את זה כמי שחשוב לה מהתושבים, אנחנו בעצם ממקור כספם, מהמיסים שלהם אנחנו בעצם תומכים בהצגות השונות, הם כן חשופים לכל הרפרטואר, ואם הרפרטואר לא מופיע דווקא בתיאטרון, הוא מופיע במרחק של אפילו הליכה, אני עושה את המרחק הזה, זה מרחק הליכה מאולם לאולם ולכן מבחינתנו אנחנו רגועים שאין כאן בעיה.
חיים צורי: אתם רגועים שאתם ממנים תיאטרון שלא מציג הצגות?
חיים צורי: את מממנת מכספי ציבור, למה את רגועה?
אלכס מילר: סליחה, אתה ראש עיר מכובד, אנחנו נמצאים בוועדת הכנסת, בבקשה להתנהג בהתאם.
עירית פוגל: אני חוזרת ואומרת, שאני כמדינה חשוב לי.
זבולון אורלב: את כממשלה.
עירית פוגל: כממשלה.
עירית פוגל: הקשר שלי כמשרד התרבות, הוא לא מול היכל התרבות קריית מוצקין, זו פעם ראשונה שאני רואה את האנשים האלה, אין לי איתם כל קשר.
עירית פוגל: לי חשוב שתושבי מדינת ישראל חשופים ואני מאפשרת להם לראות את כל ההצגות.
עירית פוגל: במקרה הזה זה קורה.
עירית פוגל: אני מבינה שמה שקרה, ובטח ידעו לספר על זה אנשי "הבימה", אני פחות בקיאה בפרטים, אני מבינה שנעשו הסכמים עם תיאטראות שונים.
עירית פוגל: אתמול דברתי עם נועם סמל מתיאטרון "הקאמרי" והוא אמר שרק השבוע או בשבוע שעבר הוא סיים סדרה של חמש עשרה הצגות בתיאטרון קריית מוצקין ויש לו כ- 60-70 הצגות בשנה בתיאטרון קריית מוצקין.
עירית פוגל: כשאני שאלתי אותו את השאלה הזאת למול הפנייה לתיאטרון "הבימה" ועל הכעס שה"בימה" לא מוכנה להגיע להצגה אחת, על פניו נראה שיש כאן משהו מהותי יותר.
עירית פוגל: נתון נוסף שחשוב לי להבהיר בפתח הדיון הזה, כשאני עושה חישוב של עלות של הצגה, אנחנו דורשים כל הזמן מהתיאטראות להיות מאוזנים ולא להיכנס לגירעונות, כשאני עושה חישוב של ניוד הצגה, אני בכוונה לצורך הבוקר הזה, לקחתי הצגה של תיאטרון גשר, שלא יגידו שתיאטרון גשר הוא בתוך הסדרות האלה באופן שיטתי, בדקתי וגיליתי שעל פי הנתונים והתחשיבים המדויקים כולל מס ערך מוסף, הוצאות סוציאליות והכל והכל והכל, לנייד הצגה אחת כדי שתגיע למקום כל שהוא העלות שלה היא 32,842 שקלים.
עירית פוגל: הצגה שנייה אם אנחנו מניידים אותה היא כבר 26,999, הצגה שלישית שאנחנו מניידים עלותה 25,000 שקלים וכן הלאה זה יורד ויורד.
עירית פוגל: כלומר, התיאטרון לא יכול לא יכול לצאת עם הצגה אחת, חוץ אם הוא ימכור כרטיסים ב- 250 שקל, גם זה לדעתי לא יאפשר.
עירית פוגל: לא ניתן לממש הצגה יחידה כבודדת.
אלכס מילר: אנחנו עוד נחזור אליך אחרי כל הדוברים הפורמאליים הקשורים לנושא.
אלכס מילר: יש לי שאלות אליך כנציגת משרד התרבות ואני מקווה מאוד שבעקבות הדיון נוכל לראות את הנושא הזה אחרת.
אלכס מילר: חיים צורי בבקשה.
חיים צורי: אני קודם כל מצטער שמשרד התרבות נוקט עמדה, וזה לא בסדר.
חיים צורי: שנית אני לא יודע מי מינה את הגברת להחליט עבורנו אם אנחנו מוכנים לשלם 35,000 או רק 26,000 או כל סכום שהיא נקבה.
חיים צורי: אנחנו נשלם, כש"הבימה" ירצה כסף כך אנחנו נשלם.
חיים צורי: דבר נוסף אנחנו רצינו לקנות 10 הצגות ולא אחת, לא שתיים ויש לי כאן רשימה מאוד ארוכה של הצגות בודדות שמוכרים.
דפנה צורי: תרשו לי להתחיל.
דפנה צורי: אני מנהלת היכל התיאטרון של קריית מוצקין.
דפנה צורי: אנחנו בסך הכל כמעט בני שנתיים, אנחנו מארחים את כל התיאטראות שקיימים בארץ בין אם להצגה אחת, בין אם לשתיים, בין אם לחמש עשרה הצגות וגם ליותר אם צריך.
דפנה צורי: כמו שאמרה עירית פוגל מנהלת המחלקה לתיאטרון במשרד התרבות שנקטה עמדה, ונדבר על כך בהזדמנות אחרת.
דפנה צורי: את אמרת שתפקיד התיאטרון להגיע לכל קהל, אני חייבת לומר שהמשפט שאמרת אני מסכימה איתו במאת האחוזים.
דפנה צורי: גם לדעתי התיאטרון אמור להגיע לכל קהל.
דפנה צורי: אמרה הגברת פוגל שלא משתלם לתיאטרון להביא רק הצגה אחת.
דפנה צורי: אנחנו הבענו את רצוננו לקנות שש הצגות מה"בימה" – זאת לא הצגה אחת לטעמי, אבל חוץ מזה משיעורי בית מאוד קלים שעשיתי, זה לקח לי בדיוק שלוש דקות, בבית שאן ה"בימה" מופיעה בהצגה אחת, במרום הגליל - הצגה אחת, בעכו – שתי הצגות, בדימונה – אחת, בירוחם – אחת והרשימה עוד ארוכה.
דפנה צורי: כלומר תיאטרון "הבימה" כן יוצא להצגות בודדות.
דפנה צורי: אם המחיר להצגה בודדת יקר יותר, אין לי בעיה להתמודד עם זה ושיגידו לי מה המחיר ואני אחליט אם זה מתאים לי או לא מתאים לי.
דפנה צורי: למרות שלרחבי הארץ "הבימה" יוצא להצגה בודדת.
דפנה צורי: אני חייבת לומר את האמת, היו לי פגישות עם "הבימה" ואני בקשתי ואמרתי שאני רוצה לקנות הצגות מ"הבימה".
דפנה צורי: לא מוכרים לי הצגות ויש תכתובת שנמצאת לפניך - - -
זבולון אורלב: מה עונים לך?
דפנה צורי: מתנים לי את מכירת ההצגות "אם את תקני סדרה של חמש עשרה הצגות, אנחנו נמכור לך גם הצגות בודדות".
דפנה צורי: אני לא מסכימה שיתנו לי מכירה של חמש עשרה הצגות.
דפנה צורי: אני רואה את התיאטראות ואני מגדירה את זה בכל מקום, כסוג של "מכולת" שיש הצגות על המדף, אני רוצה להגיע עם הסל שלי לסופר ולשים בתוך הסל שלי את ההצגות שנראות לקהל שלי.
דפנה צורי: היום יש לנו 10,500 מינויים בהיכל התיאטרון של קריית מוצקין, מן הסתם לא רואים את הצגות "הבימה" כי מנהלי הבימה או קברניטי "הבימה" החליטו להחרים את היכל התיאטרון של קריית מוצקין ולהעדיף תיאטרון פרטי ששייך לקבלן מאשר תיאטרון ציבורי ששייך לרשות מקומית.
דפנה צורי: אני מתקוממת על זה, אני כבר שנתיים מתקוממת על זה, הגעתי לכאן ואני אגיע לכל מקום שרק אפשר כדי שהצדק יעשה.
דפנה צורי: היכל התיאטרון של קריית מוצקין דורש לארח את התיאטרון הלאומי "הבימה" שקורא לעצמו לאומי.
דפנה צורי: מי שלאומי לא שייך לאבא ואימא של אף אחד, הוא שייך למדינה, הוא שייך גם לי ולכל אחד מאיתנו.
דפנה צורי: זאת דעתנו.
זבולון אורלב: מי שרוצה לדייק יותר, מה השיבו לך לגבי חמש עשרה ההצגות?
דפנה צורי: אמרו לי "אם את תקני הצגת סדרה" סדרה זו חמש עשרה הצגות לכל המינויים, "אם את תקני הצגת סדרה לכל המינויים אז נמכור לך גם הצגות בודדות".
זבולון אורלב: הצגה אחת?
דפנה צורי: אני אסביר לך איך זה עובד.
דפנה צורי: המנוי מורכב מהצגות סדרה והצגות בחירה.
דפנה צורי: אנחנו בהיכל התיאטרון נותנים שבע הצגות סדרה והצגת בחירה אחת לכל מנוי.
דפנה צורי: אנחנו כמובן נותנים צ'ופרים נוספים, וגם ניתן עשרים הצגות לצורך העניין.
דפנה צורי: מתוך שבע ההצגות סדרה אני לוקחת מה שנראה לי טוב ומתאים לתיאטרון, שאר ההצגות הן הצגות בחירה.
דפנה צורי: זכותי לבחור מה שאני רוצה לקהל שלי, מה שאני מאמינה, יש לנו וועדת רפרטואר.
דפנה צורי: קודם כל "הבימה" בכלל לא שולח לנו הזמנות לבוא לראות את ההצגות שלו, הם מחרימים אותנו לגמרי.
דפנה צורי: מעבר לזה "הבימה" מתנה ואומר "אם תקני הצגת סדרה של חמש עשרה הצגות אז נמכור לך גם הצגות בודדות.
אלכס מילר: בהיכל התרבות שנמצא לידכם, מהו הרכב ההצגות שם, גם שם זה חמש עשרה הצגות בסדרה והצגת בחירה אחת?
דפנה צורי: להם יש יותר סדרות, יש להם כשלושים סדרות, אני לא יודעת בדיוק ואני לא רוצה לדבר בשמם, הם נמצאים כאן.
אלכס מילר: עם "הבימה" לא הסתדרתם, מי מופיע אצלכם?
דפנה צורי: יש את "הקאמרי", "בית לסין" "גשר" "החאן" את "באר שבע".
דפנה צורי: הבעיה היחידה היא "הבימה".
אלכס מילר: מבחינת החוזים שיש לכם היום, כמה בפועל אתם יכולים להרים הצגות בחירה?
דפנה צורי: זה משתנה, יש תיאטרונים, הרי אני לוקחת חמש עשרה הצגות לסדרה תכפיל שבע הצגות פלוס, אני לוקחת כשלושים הצגות בחירה.
אלכס מילר: לא הבנת אותי, יש לך היום חוזים עם תיאטראות אחרים, היום את צריכה להפעיל על פי החוזים שיש לך, כמה בפועל את יכולה להרשות לעצמך בשנה?
אלכס מילר: יש לך מה שיש לך, ונניח שאת הולכת ל"הבימה" כמה את יכולה לקחת מהם?
דפנה צורי: לשנה הזאת שמסתיימת ביקשתי שש ואמרתי שבמשך השנה אני אקנה נוספות.
זבולון אורלב: שש הצגות, שכל אחת תוצג פעם אחת?
דפנה צורי: פעמיים.
אלכס מילר: מה קורה בשנה הבאה?
דפנה צורי: לשנה הבאה, אני גם רוצה לקחת.
אלכס מילר: לשנה הבאה את חתומה כבר על חוזים או עדיין לא?
דפנה צורי: חלק מהחוזים של הצגות סדרה ולהצגות בחירה.
אלכס מילר: מבחינת הניידות שלך לשנה הבאה, באחוזים כמה את סגורה בפועל מתוך מאה אחוז של שנת 2012?
דפנה צורי: שתי הצגות סגורות אצלי.
דפנה צורי: כרגע סגורות שתיים מתוך השבע.
דפנה צורי: שתי הצגות חתומות.
אלכס מילר: משהו כמו 30%.
אלכס מילר: יש לך עדיין 70% משחק לשנה הבאה.
אלכס מילר: תיאטרון "הבימה", בבקשה.
אודליה פרידמן: בוקר טוב.
אודליה פרידמן: ראשית אני רוצה לומר שאנחנו מאוד שמחים לדיון הזה כי אני חושבת שאנחנו להיות ממותקפים למתגוננים.
אודליה פרידמן: אני חושבת שמי שמחרים את "הבימה" זה היכל התרבות מוצקין, מחרים את "הבימה" תקופה מאוד ארוכה.
אודליה פרידמן: אני חושבת ש"הבימה" הוא תיאטרון לאומי, יש כאן גם נתונים, הוא מופיע בלמעלה מ- 550 הצגות בשנה, מה שנקרא מדן ועד אילת ואין שום מקום ש"הבימה" מחרימה, כמו שהוועדה הזאת יודעת.
אודליה פרידמן: כבוד חבר הכנסת זבולון אורלב, אני גם הופעתי כאן ו"הבימה" הצהירה בצורה מפורשת - - -
זבולון אורלב: אני תמיד נוכח.
זבולון אורלב: רק דיוני החמרה?
זבולון אורלב: מה קורה איתכם, קריית מוצקין היא כדין אריאל?
אודליה פרידמן: להפך, בשבוע שעבר היינו באריאל וזה עבר נהדר, הייתה שם ההצגה "לרקוד ולעוף" והייתה קבלת פנים מאוד מרשימה של ראש העיר והתושבים קיבלו את זה נפלא.
זבולון אורלב: למה מחרימים את קריית מוצקין?
אודליה פרידמן: אנחנו מוחרמים על ידי קריית מוצקין.
אודליה פרידמן: אני אפרט את כל הסיבות ואת כל הנקודות שציינו כאן על מה שקורה בשנתיים האחרונות.
אודליה פרידמן: ראשית היכל התרבות מוצקין עובד, בעצם הוא כבר פרסם את השנה השלישית שלו, זאת אומרת שנתיים כבר פעילות והשנה השלישית כבר מפורסמת, ויש לי כאן גם - - -
אלכס מילר: אני אעזור לך.
אלכס מילר: מה שהם מפרסמים זה עולם אחד, מה שהם יכולים לרכוש זה עולם אחר.
אלכס מילר: אומנם אנחנו בוועדת החינוך אבל אנחנו מכירים גם את העולם העסקי.
אלכס מילר: אני יכול לומר שזה ביקוש מול היצע.
אלכס מילר: מה את יכולה לתת מול מה שהם יכולים לרכוש, זה פשוט מאוד.
אודליה פרידמן: התשובה שניתנה לי על ידי דפנה צורי "אנחנו סגורים כבר ל- 2011-2012 ", זה נאמר לי ביולי השנה ולא ניתנה שום בקשה לקנות מ"הבימה" לא שש ולא עשר הצגות.
אודליה פרידמן: דובר על ההצגה "ארוחה עם אידיוט" הצגה אחת, על זה דובר.
אודליה פרידמן: אני אדבר על עוד כמה נושאים, היא אמרה לי בצורה מפורשת, גם תיקחו גם את כל מה שהיה בשנת 2009 ובשנת 2010, בשנים 2010-2011 יש כאן ארבע הצגות מ"הקאמרי", שלוש מ"בית לסין", ארבע הצגות מ"הקאמרי בשנת 2010-2011 ,שלוש "בית לסין" לשנת 2011- 2012, יש כאן הצגות שלא יצאו על ידי התיאטרונים האחרים והם מפורסמים כאן כסדרה שנמכרת כבר.
אודליה פרידמן: זה דבר אחד.
אודליה פרידמן: הם קונים לפעמים הצגות מבלי לראות אותן, גם על הנייר, ואני לא מתערבת בשיקולים שלהם, וזכותם לעשות מה שהם רוצים, אנחנו לא מתערבים בזה.
אודליה פרידמן: יש כאן עניין עקרוני לתיאטרון מוצקין להפריע ל"הבימה".
אודליה פרידמן: "הבימה" נמצאת בתקופה לא קלה שלה.
אודליה פרידמן: "הבימה" נמצאת ארבע שנים מחוץ לבניין.
אלכס מילר: לא מבין במה להפריע?
אודליה פרידמן: אני אגיד, אם תיאטרון הצפון קונה מ"הבימה" במשך הרבה מאוד שנים, וזה לא ענייני אם זה תיאטרון פרטי או לא תיאטרון פרטי.
אודליה פרידמן: "הבימה" הוא תיאטרון מסובסד ו"הבימה" מציג איפה שהוא נדרש שהוא יציג ואיפה שרוצים שהוא יציג.
אודליה פרידמן: תיאטרון הצפון קונה מ"הבימה" למעלה מ- 100 הצגות בשנה.
אודליה פרידמן: בארבע שנים שה"בימה" מחוץ לבניין שלו כשהוא צריך להתמודד עם קשיים מאוד מאוד גדולים, ואתם מודיעים כחברי כנסת לרוב הקשיים שלנו, התיאטרון הזה נאלץ להתמודד עם קשיים כלכליים.
אודליה פרידמן: אם אני צריכה לקחת החלטה כלכלית ל"הבימה" וכשהצגות של "הבימה" מוצגות 35, 37 פעם אחר פעם בתיאטרון הצפון, ההצגה "ארוחה עם אידיוט" ההצגה הזאת נקנתה על ידי תיאטרון הצפון לסדרה, ואם אני צריכה תמורת הצגה בודדת אחת לבוא להקים, וכדי שזה יפגע בתיאטרון הצפון כדי שהם יקשטו את המנוי שלהם, כשבעצם בכל החוברת שלהם לא מופיעה שום הצגות של "הבימה", יש כאן גם שיקול כלכלי.
אלכס מילר: השיקולים הפוליטיים בין שני היכלי התרבות, זה ממש לא עניינך, את לא יכולה להיות כלי במאבק ביניהם.
אודליה פרידמן: חד משמעית.
אלכס מילר: מבחינתך השאלה שעליה את צריכה לענות לי, כמה בפועל את יכולה להרים הצגות היה ואתם מתקדמים עם היכל התרבות מוצקין.
אלכס מילר: האם ההתניה של חמש עשרה הצגות או סדרה היא התניה שעומדת בכל המקומות במסגרת התקנון שלכם או שזו התניה רק למוצקין.
אודליה פרידמן: ממש לא.
אלכס מילר: השאלה השנייה, היום שמעתי שהיא יכולה לרכוש ממך לשנת 2011 שש הצגות ולשנת 2012 היא פתוחה למשא ומתן להרחבה.
אלכס מילר: מבחינתך, מה ניתן לתת היום ולשנת 2012.
אלכס מילר: עזבי את כל הדברים שהיו עד היום, נניח להם בצד לכל הפרסומים ולכל הדברים הלא נעימים שהיו ביניכם, להניח בצד ולפתוח דף חדש.
אלכס מילר: כרגע הם מבקשים שש הצגות לשנת 2011 ולשנת 2012 הם פתוחים למשא ומתן.
אלכס מילר: האם אתם יכולים היום לתת מענה לבקשות ללא התניות?
אודליה פרידמן: קודם כל לא ידענו, רק ידענו את זה בשבועות האחרונים, שתיאטרון מוצקין מקבל סובסידיה מהמדינה דרך "תרבות לישראל".
אודליה פרידמן: "תרבות לישראל" זה הגוף שהחליף את "אומנות לעם".
אודליה פרידמן: אני הסתכלתי בקריטריונים של "תרבות לישראל" ובעצם המדינה ממנת הצגות ומשלמת סובסידיה להצגות הניתנות לישובים.
אודליה פרידמן: לפני התקנות של "תרבות לישראל" כתוב שבעצם התיאטרון לא יכול לרכוש יותר משתי סדרות מאותו גוף, זאת אומרת אם תיאטרון מוצקין קונה מ"הקאמרי" ארבע או חמש הצגות או מ"בית לסין" זאת אומרת הוא לא עונה לסובסידיה הזאת.
אודליה פרידמן: התיאטרון מוצקין, כמו שהיא אומרת, הוא לא תיאטרון פרטי אלא תיאטרון שמסובסד שמקבל חוץ מהעירייה גם מקבל דרך "תרבות לישראל", אני חושבת שיש כאן עוד דבר שלא עונה לקריטריון.
אלכס מילר: אודליה פרידמן, את משרד התרבות?
אלכס מילר: משרד התרבות נותן תמיכה, אם גוף שמקבל תמיכה לא עומד בקריטריונים, משרד התרבות לא ייתן.
בני צרפתי: לא סתם הקריטריון הזה נקבע, לא סתם.
אלכס מילר: אם משתלם להם בדרך כזאת או אחרת לא לקבל את התמיכה של המדינה, אז יכול להיות שזה כדאי להם, זה שיקול אחר והוא שלהם.
אלכס מילר: אני שאלתי אותך שאלות פשוטות.
אודליה פרידמן: אני חושבת ש"הבימה" יש לו זכות כתיאטרון לאומי, כמו שנאמר בצד הזה, אני חושבת שגם ל"הבימה" יש זכות להופיע בתיאטרון מוצקין בסדרות.
אודליה פרידמן: אם מראש באמצע 2010 נאמר לי שלשנת 2012 כבר הסדרות סגורות וכאן נאמרו דברים אחרים, אני מוכנה להיכנס למשא ומתן יחד עם תיאטרון מוצקין ולשמוע.
אלכס מילר: השאלה שאני שאלתי, יש לי תחושה שאנחנו נמצאים באיזה ויכוח שהפך מויכוח מקצועי ועסקי לויכוח פרנציפ.
אלכס מילר: אני מציע לך אודליה, ואת יודעת כמה נלחמו כאן
אלכס מילר: כדי לתת חיזוק לתיאטרון שלך, ועל כך שאנחנו מכירים את כל הבעיות וגם היינו בוועדת הכספים ובשאר המקומות, כאן יש עניין ציבורי בחובה לדעתנו, אני מבקש למצוא פתרון.
אלכס מילר: שאלתי שאלה אם ההתניה של הסדרות מול הצגה בודדת, האם ההתניה הזאת קיימת לכל התיאטראות או שזה הופעל באופן חלקי?
אלכס מילר: שנית, תאמרי לי את איך אנחנו מתקדמים.
אודליה פרידמן: קודם כל בהמשך למה שעירית פוגל אמרה, כן "הבימה" יוצא גם לבודדות.
אודליה פרידמן: אם במועצה האזורית גליל עליון הסדרה שלהם היא רק הצגה אחת, בוודאי ש"הבימה" מופיעה שם ואם בערד הסדרה אצלם היא רק הצגה אחת בהחלט "הבימה" מופיע שם.
אודליה פרידמן: אין לנו שום מניעה, "הבימה" הוא תיאטרון לאומי והוא מופיע בכל מקום.
אודליה פרידמן: אבל תיאטרון מוצקין שהסדרות שיש לו הן למעלה מחמש עשרה הצגות בסדרה ואני נדרשת לבוא עם "ארוחה עם אידיוט" רק להצגה בודדת יש כאן בהחלט שיקול כלכלי גם לנו כמנהלים, שאותה הצגה יכולה לרוץ כמה פעמים.
אלכס מילר: אני מציע שתחשבי כמה דקות על אותם דברים שנאמרו מצד תיאטרון מוצקין, מהם יכולים להציע השנה ובמה הם יוכלו להרחיב לשנת 2012.
אלכס מילר: בינתיים זכות הדיבור לחבר הכנסת זבולון אורלב.
אלכס מילר: תחשבי ונשמע ממך את התשובה בהמשך.
זבולון אורלב: אני חושב שלוועדה הזאת בכל התקופות יש זכויות רבות בחיזוק התיאטרון הציבורי במדינת ישראל, ו"הבימה" בראש.
זבולון אורלב: היו תקופות קשות והוועדה תמיד ידעה לעמוד על המשמר מאחר שהתיאטרון הציבורי הוא ערובה לכך שאזרחי המדינה ללא קשר למקום מגוריהם, ללא קשר לדעותיהם הפוליטיות יוכלו ליהנות ולהיחשף לעולם התיאטרון, לכן העניין הזה שלא תהייה עיר נידחת, שלא יהיה מקום שתיאטרון "הבימה" לא מופיע, אני חושב שאת הדבר הזה ראוי לתקן.
זבולון אורלב: אסור שרשות מקומית או גוף אחר ינצל לרעה את הרעיון של התיאטרון הציבורי שצריך להופיע בכל מקום ושיביא אותו למהלכים שאינם כלכליים.
זבולון אורלב: אני לא מציע לאף תיאטרון ציבורי להתאבד כלכלית, להפך אני אראה את זה בחומרה ואומר לתיאטרון הציבורי לנהל את עינינו בשכל באופן שלא תכנסו לגירעונות.
זבולון אורלב: אני עדיין לא מבין מהו הויכוח, אם הויכוח הוא סוג עקרוני שאתם אומרים שאתם מופיעים רק איפה שיש סדרות, הואיל ויש כך וכך סדרות ואם אתם לא משתלבים בסדרות אתם לא שם, אומרים לכם לא מקובל.
זבולון אורלב: אם הויכוח הוא שאתם אומרים שלהצגה אחת אתם צריכים כסף ואם לא יתנו לא יקבלו – את זה אני מקבל.
זבולון אורלב: אנחנו יודעים כמה עולה הצגה, ואם תיאטרון מוצקין רוצה הצגה ולא סדרה אני לא רואה סיבה ש"הבימה" יסרב, ישיט על תיאטרון מוצקין את כל התשלום המתחייב ותיאטרון מוצקין ירצה יקנה לא ירצה לא יקנה.
זבולון אורלב: אני בהחלט חושב שיש מקום ש"הבימה" תופיע לא רק בהיכלי תרבות ציבוריים, יש היכלי תרבות פרטיים, זה בסדר גמור, אנחנו במדינה דמוקרטית.
זבולון אורלב: אני לא יכול לקבל את זה שיגרע חלקו של היכל תרבות ציבורי, והיכל תרבות עירוני הוא היכל תרבות ציבורי, הציבור מחזיק את התיאטרון הזה.
זבולון אורלב: לכן אני חושב שמן הראוי שתרדו מהעניין העקרוני, זו זכותו של תיאטרון - של היכל תרבות להחליט אילו סדרות הוא לוקח.
זבולון אורלב: אני יכול לחלוק על זה, אני יכול להסכים עם זה, הם יכולים להחליט.
זבולון אורלב: אף תיאטרון ציבורי במדינת ישראל לא יכול לומר הואיל והם לא לקחו סדרה לא באים אליכם.
זבולון אורלב: אתם יכולים לומר לו שאם הוא לא לוקח סדרה ,הבנתם אותו אבל אם אתה רוצה מכם הצגות בודדות שידע שזה המחיר שאתם גובים ממנו, זה המחיר שאתם גובים מערד, מחיר שלוקחים מבית שאן.
זבולון אורלב: לכן אני מציע לכם לשקול את העניין הזה.
זבולון אורלב: לא הייתי רוצה שדווקא התיאטרון "הבימה" – התיאטרון הלאומי, שהוא כל כך חשוב לנו וכל יקר לנו יקלע למחלוקת ציבורית לא ראויה.
יעקב מנדל: אני יושב ראש אגוד אמני ישראל, אני הייתי מציע שנלך לקראת שלום ולא לקראת מלחמות, לכן הצעתי לוועדה וגם לחברים הנכבדים, אם ירשו לי שני הצדדים, כולם היו בניי, גם הקאמרי גם "הבימה" גם "גשר" כולם.
יעקב מנדל: יש תחושה לא טובה בין שני הצדדים, אחד אומר חרמות, אחד אומר זה, אחד אומר זה.
יעקב מנדל: אני הייתי מציע את עצמי כניטראלי לחלוטין לשבת עם החברים משני הצדדים ולמצוא פשרה שהיא נכונה.
יעקב מנדל: יש כאן הרגשה לא טובה של "הבימה" כאילו יש איזה חרם, אני לא יודע אם זו הרגשה נכונה או לא, אבל העובדות הן שיש כאלה תיאטראות שיש שם סדרות ויש כאלה שאין להם, אולי זה נותן הרגשה לא טובה.
יעקב מנדל: אם יסכימו שני הצדדים אני מוכן לעשות פגישה פה, פגישה שם וששני הצדדים יצאו לדרך.
יעקב מנדל: אני באמת חושב מה שחבר הכנסת זבולון אורלב אמר, לא יכול להיות ש"הבימה" לא יהיו בקריית מוצקין, הם צריכים להיות בכל מקום.
יעקב מנדל: מצד שני אני מבין את הצד הכלכלי שלצאת להופעה אחת לפעמים הלוגיסטיקה לא שווה את כל העניין.
יעקב מנדל: צריך ליישב את זה בצורה חברית ולמצוא את הפתרון.
אלכס מילר: אני אחשוב על זה, אני לא חושב שאנחנו נמצאים במצב של תביעה חסרת תקדים שאנחנו צריכים כאן התערבות של מגשר שמבין את התחום.
אלכס מילר: לדעתי ברגע שמתעלמים מהעבר אפשר להתקדם.
אלכס מילר: יש כאן משקעים שהצטברו אצל שני הצדדים ולכן לדעתי הפתרון צריך להיות דרך הינתקות מכל הדברים שהיו בעבר, אז לדעתי נגיע לפתרון.
אלכס מילר: גבריאל בן גלים, בבקשה.
גבריאל בן גלים: תודה.
גבריאל בן גלים: אני שותף ובעלים של תיאטרון הצפון, שהוא תיאטרון פרטי.
גבריאל בן גלים: אני מודה באשמה אני באמת קבלן בניין כפי שדפנה צורי זרקה את זה כך כדי שזה ישמע לא טוב, דפנה סליחה אני קבלן שבונה כבר ארבעים שנה במדינה.
גבריאל בן גלים: לקחנו בניין נטוש ששימש מכסה לנרקומנים והומלסים ושיפצנו אותו בהרבה כסף פרטי והפכנו אותנו לתיאטרון המוביל במדינת ישראל עם 30,000 מנויים, 37 סדרות.
גבריאל בן גלים: אני חושב שהוספנו כבוד גם לאזור וגם לתיאטרונים הלאומיים.
גבריאל בן גלים: אנחנו רוכשים הצגות מתיאטרון "הבימה" במיליונים, מתיאטרון "בית לסין", ותיאטרון "הקאמרי" מחרים אותנו.
גבריאל בן גלים: תיאטרון "הקאמרי" מחרים אותנו קרוב לשנתיים-שלוש שנים, מאז שכמובן נפתח היכל מוצקין, בשל הסכם שהוא עשה עם תיאטרון קריית מוצקין שהוא מוכר לו ארבע הצגות לפני שתיאטרון מוצקין ראה את ההצגות, הוא קונה אותן על בליין.
גבריאל בן גלים: נועם סמל אמר לי במפורש "אני וועדת הרפרטואר שלהם ואני גם קובע את המחירים שלהם".
גבריאל בן גלים: זאת אומרת שאנחנו לא יכולים לקנות הצגות מתיאטרון "הקאמרי".
גבריאל בן גלים: תיאטרון "הקמארי" הוא תיאטרון עירוני, אולי גם לאומי כי הוא מסובסד על ידי שני הגופים.
גבריאל בן גלים: אני מסכים עם חבר הכנסת זבולון אורלב שאמר שראוי לתיקון שתיאטרון ציבורי צריך להופיע בכל מקום.
גבריאל בן גלים: הדין כמובן צריך להיות גם לגבי "הקאמרי".
אלכס מילר: יש לך את ההסכם הזה?
אלכס מילר: אתה נמצא בוועדה של הכנסת, דברים שנאמרים כאן הם דברים שכל עם ישראל- - -
גבריאל בן גלים: בהחלט, אני עומד אחרי כל מלה שאני אומר.
אלכס מילר: יש לכם הסכם התניה חתום של קריית מוצקין עם "הקמארי"?
אלכס מילר: הסכם שאומר שהם לא יופיעו אצלכם?
גבריאל בן גלים: זה נאמר לנו בצורה מפורשת.
אלכס מילר: אתה אמרת שיש הסכם.
גבריאל בן גלים: יש הסכם בין קריית מוצקין - - -
אלכס מילר: תגיד שיש לך תחושה.
גבריאל בן גלים: לא תחושה.
גבריאל בן גלים: זה מידע בדוק שנועם סמל בכבודו ובעצמו אמר לנו שהוא מכר ארבע הצגות לקריית מוצקין, יש לו הסכם איתם, הם קונים את ההצגות לפי מה שהוא בוחר להם.
חיים צורי: גבי אתה מגזים.
חיים צורי: אני נראה לך עז?
חיים צורי: אני קונה לפי מה שהוא אומר לי?
אלכס מילר: מה שהוא קונה זה עניינו, אם הוא מתנה את הקניה של הצגות מ"הקאמרי" שהם לא יופיעו אצלך זה כבר משהו אחר.
גבריאל בן גלים: ברשותך צירפתי תיק, יש שם מכתב לנועם סמל עוד מ- 21 ליוני 2010 בו אנחנו מבקשים לרכוש אצלו הצגות ונותנים קרוב ל- 30 מועדים פתוחים ושרק ישבץ את ההצגות שלו.
גבריאל בן גלים: הוא מסרב לשבץ הצגות מהטעם הפשוט שהוא רוצה לשמור על בלעדיות בקריית מוצקין.
אלכס מילר: זה מה שקרה אצלכם.
גבריאל בן גלים: אדוני תרשה לי עוד כמה מילים.
גבריאל בן גלים: אנחנו תיאטרון שגם יוצר הצגות, מפיק הצגות ללא סבסוד, משלמים מיסים ועומדים בכל ההוראות.
אלכס מילר: אבל אף אחד לא בא אליך בטענות.
גבריאל בן גלים: כאן יש תחרות לא הוגנת, של כסף ציבורי שנשפך בלי ביקורת רק על מנת לנצח.
זבולון אורלב: איפה הכרטיסים זולים יותר?
גבריאל בן גלים: המחירים פחות או יותר זהים, לדעתי.
גבריאל בן גלים: אבל הבעיה היא שאנחנו עומדים מול גוף שמסובסד מכל הכיוונים, שופך כסף ללא בקרה בתחרות עם התיאטרון.