GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צביה אביש: דבר כזה יאפשר ללומדים למקד את עצמם בלימודים האקדמיים במיוחד במקצועות של המדעים המדויקים, ולהקדיש יותר ללימודים האקדמיים.
צביה אביש: אני רוצה להתייחס לשני נושאים.
צביה אביש: דובר פה שהתמורה הקיימת היום היא רק לילדים שאובחנו כמחוננים בעבר.
צביה אביש: אצלנו לא לומדים הרבה מאד תלמידים, לומדים כ-20.
צביה אביש: אבל חלקם לא אובחנו כמחוננים בעבר.
צביה אביש: למרות זאת הציונים שלהם מאד מאד גבוהים בתואר ראשון במתמטיקה, ובשל כך הם לא זכאים לשום עזרה משום גורם.
צביה אביש: אני קוראת לוועדה לפתוח את הנושא, ולכל מי שעומד ומצליח, שאכן יהיה זכאי לקבל את המימון כמי שאובחן בעבר כמחוננים.
צביה אביש: כנציגת אוניברסיטת בן גוריון, מאד מאד חשוב לי גם להדגיש את הנושא, שכמו שציינת, נושא של תמיכה ועזרה בהסעות.
צביה אביש: אצלנו היום מגיעים לאוניברסיטה כמעט רק תלמידים שהם ממש מהסביבה של באר שבע – עומר, מיתר, להבים, מהסביבה היותר חזקה.
צביה אביש: אנחנו לא כל כך מצליחים להגיע לתלמידים בלימודים האקדמיים.
צביה אביש: יש לנו תוכניות אחרות ---
אלכס מילר: והעירייה לא מסייעת בכל הסיפור הזה?
צביה אביש: כרגע לא.
צביה אביש: ואנחנו לא מצליחים להגיע לפריפריה היותר רחוקה.
קריאה: העיריות דווקא נענות לזה.
אלכס מילר: יש מאשדוד, יש את חיפה.
צביה אביש: באזור באר שבע זה לא קיים.
צביה אביש: רציתי לציין שהגורם המסייע לתלמידים אצלנו זה ביחידה לנוער שוחר מדע, שאמונה על הקשר עם בני נוער, וכך יש יותר את הקשר האישי; ויש לנו שיתוף פעולה עם אגודת הסטודנטים, שמעניקה תעודת סטודנט לתלמיד, למרות שהוא לומד רק לנקודות זכות.
צביה אביש: זהו.
אלכס מילר: טוב,  תודה.
אלכס מילר: הגברת גולדשמיט, בבקשה.
רוסיטה גולדשמיט: אוקי, שמי רוסיטה.
רוסיטה גולדשמיט: עד השנה אני פשוט ניהלתי את בית הספר מקיף ח' באשדוד, שם האקדמיה יש בה שבעה או שמונה מחזורים שסיימו תואר ראשון.
רוסיטה גולדשמיט: השנה גם שם האקדמיה התחילה את זה בשיתוף פעולה עם מופ"ת, ונכון, תמיכת עיריית אשדוד בעיקר בנושא הכספי, וזה באמת ראוי לציון.
רוסיטה גולדשמיט: אני רוצה לדבר על נושא מופ"ת.
רוסיטה גולדשמיט: השנה אני עוסקת במופ"ת להחדרת נושא האקדמיזציה בצורה יותר נרחבת.
רוסיטה גולדשמיט: מופ"ת פועלת גם בפריפריה וגם במרכז הארץ והיא נועדה בעצם לא לתלמידים מחוננים דווקא, אלא לתלמידים כישרוניים, עם רצון ללמוד וכיוצא בזה.
רוסיטה גולדשמיט: יש לנו כיום מעל 20 כיתות מול"א במקומות שונים, כולל בקריית שמונה וגם במגזר הדרוזי, במגזר הערבי, וכרגע מנסים להחדיר את זה גם לערד.
רוסיטה גולדשמיט: נגיע לערד ואולי נוכל ליצור קשר עם אוניברסיטת באר שבע.
רוסיטה גולדשמיט: כמו כן, יש פה עשרות כיתות שלומדות גם קורסים אוניברסיטאיים, בעיקר בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת בר אילן.
רוסיטה גולדשמיט: אנחנו כרגע מנסים להרחיב את שיתוף הפעולה עם אוניברסיטת תל אביב ולדחוף את הכיתות.
רוסיטה גולדשמיט: עכשיו, הכיתות הן כיתות מופ"ת מאורגנות, ודרך הכיתות האלה ניתן יהיה לדחוף יותר את הנושא של האקדמיזציה, כמו שזה נעשה בבית הספר שלי וזה בעוד בתי ספר.
רוסיטה גולדשמיט: כרגע פועלות כיתות אקדמיות בירושלים שזה נאמר, ראשון לציון, רחובות, חולון ואשדוד, שזה ממש כיתות ותלמידים שלומדים כבר לתואר ראשון.
רוסיטה גולדשמיט: חלק גדול מהתלמידים לומדים אמנם לקרדיטציה, אבל יש פה לא מעט תלמידים גם שמצליחים לסיים כל שנה תואר ראשון, ואני חושבת שצריך להרחיב את זה.
רוסיטה גולדשמיט: כדי להצליח, אני רוצה לסכם את זה, אני חושבת שצריך אלף לסייע למנהלים ולדחוף אותם לתוכנית הזאת.
רוסיטה גולדשמיט: יש מנהלים פשוט שלא מודעים לזה; לבנות תוכניות נוספות מול האוניברסיטאות, ויש כרגע, פשוט לפתח אותן; והנושא של המימון.
רוסיטה גולדשמיט: אני חושבת שבמקרה הזה עיריית אשדוד בהחלט יכולה להוות דוגמא יפה למימון הזה, שצריך להרחיב אותו.
רוסיטה גולדשמיט: גם אוניברסיטת בר אילן נותנת סיוע כלשהו, וגם את זה אני חייבת לציין, כי איתם אנחנו עובדים.
רוסיטה גולדשמיט: תודה.
אלכס מילר: פרופסור שמעון גפשטין, בבקשה.
שמעון גפשטין: תודה רבה.
שמעון גפשטין: שמעון גפשטין, אני ראש המרכז הקדם אקדמי בטכניון שאחראי על נוער שוחר מדע, ועל המכינות האקדמיות.
שמעון גפשטין: אני רוצה לציין דבר ראשון את יושב ראש וועדת החינוך, שהוא לא מכנס אותנו כאן, הוא הגיע אלינו, ראה את המצב וביקר, ואני מברך על כך, כי אני חושב שביקור בשטח הוא שווה יותר מכל וועדה כזאת, בייחוד כשאני רואה שההשתתפות של חברי כנסת אחרים היא לא היום מהמצטיינות בוועדה הזאת.
שמעון גפשטין: כלומר, זה לא בדיוק ---
אברהם מיכאלי: תבין, חברי כנסת בשעה כזאת בוועדות אחרות.
אברהם מיכאלי: זה לא בגלל זלזול.
שמעון גפשטין: אני רק אומר – הוועדות האחרות יותר חשובות.
אברהם מיכאלי: הכנסת היא זאת שמאלצת אותם.
שמעון גפשטין: התפקיד שלנו הוא לא לתת ציונים, אני רק ציינתי דווקא לטובה.
אברהם מיכאלי: לא, שלא יישמע פה שחברי הכנסת מטיילים.
אלכס מילר: אנחנו בעוד שבועיים אם אני לא טועה במערת המכפלה, אז אני מאמין ששם ---
שמעון גפשטין: שם יהיה יותר.
שמעון גפשטין: אז תזמינו אותנו לדבר על זה.
אלכס מילר: הם כולם מבורכים ומוזמנים.
שמעון גפשטין: אוקי, מה שאני רציתי להגיד לגבי תמיכה, אני לא מכיר את עיריית חיפה שהיא תומכת במלגה אחת בטכניון, כך שאני לא יודע אם הטכניון נמצא בחיפה או לא.
שמעון גפשטין: אני שומע, אז כך שאם רציתם להלל את עיריית חיפה, זה לא המקום.
שמעון גפשטין: לפחות לגבי הטכניון.
שמעון גפשטין: אבל זאת לא הנקודה.
שמעון גפשטין: המימון זו בעיה רצינית.
שמעון גפשטין: מה לעשות, האוניברסיטאות, הות"ת לא ממן תוכניות כאלה.
שמעון גפשטין: המנדט של האוניברסיטאות זה לממן סטודנטים מן המניין, ולכן יש למצוא לזה פתרון של מימון.
שמעון גפשטין: אני גם רוצה להגיד, שאנחנו באמת כל מי שמגיע אלינו לתוכנית משכבות סוציו אקונומיות נמוכות, מקבלים מאיתנו באמת מלגה, אבל לא צריכים להתייחס.
שמעון גפשטין: יש חסם גם לכאלה שהם לא בשכבות שלא יכולים לממן.
שמעון גפשטין: אנחנו ראינו בחינוך, בפעילויות שלנו, שיש בעיה די רצינית.
שמעון גפשטין: חינוך זה לא עומד בסדר העדיפויות להורים.
שמעון גפשטין: ואם אתה רוצה להביא את התלמידים, אתה צריך גם לכאלה שלא נמצאים במצב כלכלי מאד נמוך.
שמעון גפשטין: כלומר הנושא של מימון, יש צורך לעשות את זה ואנחנו עושים.
שמעון גפשטין: הפעילויות שלנו בטכניון, אני לא אפרט, אנחנו עושים עבודה מאד רחבה, יש לנו כ-20,000 תלמידים בשנה בערך, לא בתוכנית הספציפית הזאת.
שמעון גפשטין: אני רוצה לציין שני דברים אולי, ושוב, אני חוזר ששמעתי, בעצם אני ביקשתי את רשות הדיבור לנושא של תלמיד שלומד בתוכנית האקדמיזציה, שהוא יקבל פיצוי בבחינת הבגרות.
שמעון גפשטין: אני לא מדבר על 5 יחידות, אבל ישנן מספר יחידות.
שמעון גפשטין: משום שתלמיד שבא ואומר – אני אראה את התמורה לעניין כשאני אגמור את הצבא ו-5 שנים, אני רוצה לראות את זה כאן.
שמעון גפשטין: ואין באמת הצדקה, ואני פה פונה למשרד החינוך לתת לפחות בצורה חלקית, לתת שהתלמיד יראה כבר תמורה לעבודה שלו, אלף.
שמעון גפשטין: ב', אנחנו יושבים עם התלמידים שבאים, ...
שמעון גפשטין: הבעייתיות, בתחתית הזאת ישנה בעייתיות מאד גדולה.
שמעון גפשטין: תלמידים עוזבים את כיתות האם, עוזבים, לא משתתפים בפעילויות חברתיות ובפעילויות חינוכיות אחרות.
שמעון גפשטין: צריך לזמן את ההורים.
שמעון גפשטין: כל תלמיד כזה אנחנו יושבים עם ההורים, ואנחנו בודקים מראש האם התלמיד יכול לעשות או לא יכול.
שמעון גפשטין: בנוסף לכך – צריך להיות ממש שיתוף פעולה עם בית הספר.
שמעון גפשטין: לדעת ולעקוב, שלא יקרה מצב שהתלמיד בגלל הלימודים שלו באוניברסיטה, הוא מפסיד את מערכת החינוך התיכונית.
שמעון גפשטין: זה אחד הדברים החשובים שאני רוצה להגיד.
שמעון גפשטין: אנחנו עושים את זה בטכניון, אנחנו מתחילים את השנה הראשונה לפחות בתוכנית שלנו, בקורס שכל הכיתה היא כיתת תלמידי תיכון.
שמעון גפשטין: אנחנו לא מפזרים אותם בין כל הסטודנטים, כי זה אחד מהדברים הקשים שבא תלמיד בכיתה ט' או י', ואנחנו מפזרים אותו.
שמעון גפשטין: כך שאנחנו נותנים להם איזו שהיא עטיפה לפחות בקורסים הראשונים.
שמעון גפשטין: ועוד דבר נוסף שהייתי ממליץ, לא לקבוע מראש תואר לתלמיד בתיכון.
שמעון גפשטין: ישנן כאן תוכניות שמחליטים על תואר מסוים שכבר תלמיד בכיתה ח' קובע שהוא יהיה – איש מדעי המחשב, או איש פיזיקה.
שמעון גפשטין: אני הייתי אומר שצריך לפתוח את התוכנית, כמו שאנחנו עומדים על כך בטכניון, שהוא ילמד את קורסי הליבה, קורסי הבסיס בטכניון, ובמשך הזמן יבחר את התואר שהוא רוצה.
שמעון גפשטין: אני חושב שמהניסיון שלנו זה הכרח לא לחייב מהתחלה ללכת לכיוון של תואר מסוים.
שמעון גפשטין: יתר הדברים אני לא רוצה להוסיף, זה רק הערות.
שלומית רחמל: התאמות לבגרות כמו שאמרתי, בתוכנית שאנחנו מגבשים זה יהיה חלק ממנה.
אלכס מילר: ההמרות?
שלומית רחמל: ההמרה, כן.
שלומית רחמל: כל הנושא הזה.
אלכס מילר: לאט לאט אנחנו ---
שלומית רחמל: אני חושבת שאם תקיים ---
אלכס מילר: תאמיני לי, אם היית מהתחלה פותחת את כל מה שיש שם, היינו חוסכים.
שלומית רחמל: אני מזמינה אתכם בעוד כמה חודשים כשהתוכנית תהיה מושלמת, אז אנחנו נשמח.
שלומית רחמל: אני רוצה רק עוד מילה אחת, קריאה גם לאוניברסיטאות.
שלומית רחמל: אותם תלמידים שלומדים קרדיט קורס אחד או שניים באקדמיה בהיותם בתיכון, נניח שהם למדו את זה לצורך העניין באוניברסיטת תל אביב לדוגמא.
שלומית רחמל: צריך לדאוג שיכירו בנקודות האלה גם אוניברסיטאות אחרות.
שלומית רחמל: כי אם אחרי הצבא הוא ירצה להמשיך את התואר שלו בטכניון או במקום אחר, שתהיה אפשרות ולא יגידו לו –  'טוב, זה היה באוניברסיטה ההיא, זה לא מעניין אותנו', 'זה קרה לפני 5 שנים, זה לא מעניין אותנו'.
אדם הישראלי: נכון להיום זה קורא.
אלכס מילר: אחד מדבר.
אלכס מילר: יש לנו כאן פרוטוקול.
אלכס מילר: ברגע שאמרת, אין שמץ מושג מי זה ומה זה ואיך זה נאמר, אז הדברים שלך לא נכנסים לשם.
אלכס מילר: אתה רוצה שייכנסו אז חכה בסבלנות.
אלכס מילר: עוד פעם, את יכולה לחזור, כי אני לא כל כך הבנתי על מה דובר.
שלומית רחמל: תלמיד לומד לתואר ראשון במהלך לימודיו בתיכון.
שלומית רחמל: הוא איננו מסיים תואר, הוא למד ---
אלכס מילר: עבר כמה קורסים, קיבל זכאות לזה, אוקי.
שלומית רחמל: אבל הוא קיבל את הזכאות האקדמית באותו מוסד אקדמי שבו הוא למד.
שלומית רחמל: נניח שאחרי הצבא ---
אלכס מילר: שלוש שנים.
שלומית רחמל: הוא רוצה ללכת למוסד אקדמי אחר, מה יקרה עם אותן נקודות זכות שהוא צבר בתיכון?
שלומית רחמל: האם המוסד האקדמי השני יכיר, כי היום זה לא ככה.
אלכס מילר: ומה קורה עם המוסד האקדמי איפה שהוא למד?
אלכס מילר: כמה שנים?
קריאה: 10 שנים.
שמעון גפשטין: בטכניון 5 שנים, אחרי השירות הצבאי.
אלכס מילר: טוב, אני אגיד לכם כרגע מה אני מנסה לגבש עם ור"ה בתחום אחר, יכול להיות שזו תהיה נגזרת.
אלכס מילר: כרגע מה שאנחנו מנסים לגבש, את ההסכמה בכך שהסטודנט שנכשל נגיד בקורס מסוים במוסד איפה שהוא לומד ואין בסמסטר הקרוב קורס אצלו במוסד במה שהוא נכשל, אבל יש במוסד אחר, וזה נגיד אוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטת תל אביב כן יש ובאוניברסיטת חיפה אין והוא צריך להפסיד עכשיו סמסטר, אז יכול להיות שתהיה הסכמה שהוא יעשה את הקורס הזה במוסד אחר, ואז ברגע ש---
אברהם מיכאלי: אבל בעבר זה היה, עשינו את זה בעבר.
אלכס מילר: לא, לא היה.
אלכס מילר: היום אין מצב כזה.
אברהם מיכאלי: זה בירוקרטיה.
אלכס מילר: היום אתה לא יכול ללכת, אם אין לך קורס, אם אתה צריך לחכות עכשיו חצי שנה, אתה צריך ללכת ולחכות.
אלכס מילר: אין היום הסדר בין האוניברסיטאות שאתה יכול ללכת, לשלם על הקורס נגיד אם עשית, לא יודע, חדו"א 1 עשית בחיפה, נכשלת, עכשיו בסמסטר ב' אין לך, אז בסמסטר ב' יש לך באוניברסיטת תל אביב.
אלכס מילר: אז אתה יכול ללכת לאוניברסיטת תל אביב, כמובן שבהסכמה בין שני הדיקנים.
אלכס מילר: אז זה יכול להיות שברגע שמתחילים לעבוד במסגרת הזאת, יכול להיות שגם הנושא הזה יוכר, ואז הם יוכלו להמיר את הקורסים שנעשו במוסד לטובת התואר להמשך.
אלכס מילר: כמובן שצריך פה להיות אישור של המועצה להשכלה הגבוהה, וועד ראשי האוניברסיטאות, שקורסים מסוימים הם יכולים להיות כלליים לכל המוסדות.
אלכס מילר: זאת אומרת – בקורסים האלה אין בעיה, הרמה היא אותה רמה.
אלכס מילר: שלא יבואו ויגידו לי – הטכניון יגיד לי המהנדס שלי הוא מסוג א' והמהנדס של אוניברסיטת תל אביב הוא.
אלכס מילר: אז אני רוצה באמת שאנחנו נתחיל להתקדם עם הנושא הזה.
אלכס מילר: אין ספק שהנגישות של הסטודנטים היום לטובת ההתקדמות שלהם בתואר, היא גם צריכה להיות חלק מהדבר.
אלכס מילר: אם היום הוא במקום הזה ומחר הוא במקום אחר, יכול להיות שיהיה סנכרון.
אלכס מילר: בסדר, קיבלתי, תודה על הנושא שהבהרת לנו בקשר לעניין של ההמרה.
שלומית רחמל: ההמרה זה לא התחייבות.
שלומית רחמל: אמרתי שזה בתכנון.
שלומית רחמל: שלא תתפסו אותי במילה.
אלכס מילר: לא, בסדר, אנחנו עוד לא ראינו את התוכנית.
אלכס מילר: אנחנו לא ראינו את התוכנית, אני מקווה מאד שמשרד החינוך, ברגע שהוא יגיש את זה לשר זה גם יגיע אלינו, ואתם תציגו לנו את הנושא הזה.
שלומית רחמל: בדיוק, בהחלט.
אלכס מילר: אבל באופן כללי, את הקווים הכלליים אנחנו כבר מתחילים להבין.
אלכס מילר: כן, בבקשה.
אברהם מיכאלי: ראשית כל אדוני יושב הראש, אני מודה לך באמת על הדיון הזה.
אברהם מיכאלי: אני רואה חשיבות גדולה בתוכנית הזאת של תלמידים שלומדים במוסדות להשכלה גבוהה.
אברהם מיכאלי: אני מכיר את התוכנית הזאת לפני כ-20 שנה כבר.
אברהם מיכאלי: אני גר בעיר אור יהודה, ובאור יהודה שלחו ילדים גם לבר אילן, גם לתל אביב.
אברהם מיכאלי: קרו לזה בכינוי החיבה – 'כיתה מעופפת', כי רמת התלמידים שם הייתה באמת כל כך גבוהה, שרק אלה הלכו למסלולים האלה.
אברהם מיכאלי: אני מסכים עם מה שפרופסור גפשטין אמר, שצריך לבחון באמת את הסוגיה הזאת האם להכתיב להם כבר בגיל הזה, כיתה י', מקצוע כזה או אחר, ואני יודע שיש ילדים שלומדים שם קרימינולוגיה בכיתה י', ומשפטים בכיתה י'.
אברהם מיכאלי: ואני כמשפטן, מפקפק בבחירה של אותו תלמיד בכיתה י', אם זה מתאים לו לעוד 5 או 10 שנים, ושם זה עם תואר.
אברהם מיכאלי: זה לא הייתה השכלה כללית כפי שנהוג לעשות לתואר ראשון בכמה מקומות.
אברהם מיכאלי: ולכן אני מברך על זה שהמל"ג עוקב אחרי ההשתלבות הזאת של הילדים.
אברהם מיכאלי: לדעתי עיריות כן צריכות להיות מעוניינות לדחוף את התקצוב ואת המימון של הדברים האלה.
אברהם מיכאלי: כפי שהגברת מאשדוד אמרה כרגע אשדוד עושה את זה, ואני אומר לך – כל עירייה זה תלוי בתושבים שלה, לבוא לעירייה ולהגיד רבותיי, זה הילדים שלנו, זה רמת החינוך שלנו בעיר.
אברהם מיכאלי: אגב, לגבי הנקודה הזאת שהזכרת, אני לפני 30 שנה עשיתי, שאוניברסיטה מסוימת, כשבאוניברסיטת בר אילן לא היה קורס מסוים באותו סמסטר, שלחו אותי לאוניברסיטת תל אביב וכן למדתי.
אברהם מיכאלי: אז ההסדר הזה כן קיים בין האוניברסיטאות.
אלכס מילר: עכשיו זה לא קיים יותר.
אברהם מיכאלי: עכשיו אולי זה בירוקרטיה שמישהו מנסה אולי להרוויח סטודנטים והם מקשים על אוניברסיטה אחרת.
אברהם מיכאלי: אבל אני בעד זה שבוודאי אוניברסיטאות יכירו ברמת לימודים סבירה של אחת בתוך השנייה.
אלכס מילר: כן, רצית להעיר משהו, בבקשה.
אדם הישראלי: כן, לנושא האחרון.
אדם הישראלי: אני אדם מאוניברסיטת תל אביב.
אדם הישראלי: למיטב ידיעתי, אני יכול להגיד על תל אביב, מי שיוצא עם גיליון ציונים של אוניברסיטת תל אביב, מכירים בזה בכל מוסד אחר.
אדם הישראלי: כלומר, זה קורסים רגילים של האוניברסיטה.
אדם הישראלי: למיטב ידיעתי זה גם עובד בין מוסדות אחרים.
אלכס מילר: כן, מי אדוני?
בנצי פורצלן: בנצי פורצלן, האוניברסיטה העברית.
בנצי פורצלן: יש הכרה היום הדדית בין האוניברסיטאות.
בנצי פורצלן: מי שבא מאוניברסיטה אחרת עם נקודות זכות מסוימות, כמובן זה צריך להיות רלבנטי לתחום שהוא עובד באוניברסיטה האחרת.
בנצי פורצלן: הנושא הזה מוכר.
אלכס מילר: אני מבקש מוועד ראשי האוניברסיטאות להוציא לי מסמך מסודר לוועדת חינוך, על כך שכל אותם התלמידים שלומדים במסלולים המוכרים על ידי המועצה להשכלה גבוהה, יקבלו את האפשרות להמשיך, להכיר בכל אותם התלמידים שקיבלו זכאות, וכמובן שזה בכפוף למסלול, כמובן שזה בכפוף לרמה שנלמדה שם.
אלכס מילר: אבל בסופו של דבר צריך להיות רציונאל.
אלכס מילר: אם תצליחו לבוא ולתת אחוז מסוים של הכרה בקורסים שסיימו התלמידים לטובת ההמשך שלהם בלימודים אחרי שהם סיימו שירות צבאי, זה יהיה דבר חכם לדעתי ועוזר.
אלכס מילר: ואנחנו לא צריכים לכפות על התלמיד מקום מגורים או מקום לימודים שהוא בחר, או ההורים שלו בחרו לפני שהוא התגייס, ודברים משתנים אחרי שלוש שנים.
אלכס מילר: כן גברתי, מה רצית להעיר?
ציפי ליבמן: הבעיה  היא לא ההכרה בין האוניברסיטאות.
ציפי ליבמן: הרבה פעמים הבעיה העיקרית היא ההכרה של המכללות.
ציפי ליבמן: אם מישהו ילמד באורט בראודה קורס במתמטיקה ויבוא לטכניון, לא בטוח שיכירו.
אלכס מילר: לא, זה ברור לנו.
ציפי ליבמן: אז כשמבקשים, לא, כי נציגי האוניברסיטאות, כדי לערב גם את נציגי המכללות, כי כאן הבעיה קיימת.
אלכס מילר: אבל הבעיה נפתרת ברגע שאתם עושים, משרד החינוך, ברגע שבא וקובע את המסלולים ומה הוא מתקצב, ובאיזו רמה, הם יכולים לבוא, ברגע שהם יישבו איתכם, בוועדות המשנה של המועצה להשכלה גבוהה, אתם תבחרו את המצבים ש ---
אברהם מיכאלי: אדוני יושב הראש, אני מנדב את השדולה להשכלה גבוהה בכנסת כדי לפתור את הסוגיה הזאת.
אלכס מילר: לא, אבל זאת סוגיה מקצועית.
אלכס מילר: אני לא ממליץ ---
אברהם מיכאלי: לא, אבל כדי להידבר ולראות איפה הפערים, זה הכל.
אלכס מילר: לא, תקשיב ---
ציפי ליבמן: מקצועית ופוליטית גם כן.
אלכס מילר: אני מציע, באמת רבותיי, ברגע שמשרד החינוך יגיש לכם את המסקנות, וועדות המשנה שלכם ידונו על כל דבר ודבר.
אלכס מילר: אתם תבחרו את המסלולים הרלבנטיים, ואז המסלולים האלה לא תהיה שום בעיה שמי שסיים בראודה קיבל שם ניקוד על כמה קורסים, שיכירו לו אם הוא ילך לאוניברסיטה.
אלכס מילר: זו לא הבעיה.
אלכס מילר: אני חושב שהאוניברסיטה רק תשמח שבן אדם כזה, שהצליח לעבור כמה קורסים כשהוא היה בתיכון, יגיע אליהם וילמד אצלם.
אלכס מילר: טוב, רבותיי, אני רוצה לסכם, יש לי הצעת חוק שלי בוועדת כלכלה שאני צריך להגיע לשם.
אלכס מילר: ראשית אני רוצה לברך את משרד החינוך על כך שמתגבשת תוכנית מסודרת בכל מה שקשור לטיפול במחוננים ובשילובם במוסדות האקדמיים.
אלכס מילר: אני גם רוצה לברך את כל המוסדות האקדמיים שיודעים לשלב ושיודעים לתמוך ולחזק, וכמובן שחלק מהעניין הזה זה בא על חשבונם; אבל חשובה הפתיחות וחשוב המנגנון.
אלכס מילר: אני גם רוצה לברך את העיריות, עיריית אשדוד, עיריית חיפה, על התמיכה בכל אותן העיריות שיודעות לבוא ולתת חיזוק לתושבים של אותן הערים, כשהילדים רוצים ללכת וללמוד ויש להם אפשרות.
אלכס מילר: אני פונה למשרד הביטחון עם הבקשה לבחון את האפשרות בעניין של מתן הפיקדון, לפחות את החלק הבסיסי שלו לטובת הלימודים, בהתחייבות מסוימת מול הצבא של אותו תלמיד שמקבל.
אלכס מילר: זה יכול לסייע, זה יכול לעזור.
אלכס מילר: בנוסף, שמענו את העניין של התחשבות בקורסים מסוימים לטובת ההמרה בבגרויות.
אלכס מילר: אני פונה למשרד החינוך, ברגע שיסיימו את העבודה והתוכנית תאושר גם על ידי השר וגם על ידי כל אותם הגורמים, שהיא תוצג בוועדת החינוך בצורה מסודרת.
אלכס מילר: יש לנו בקשה, כמו שציינתי אני לא מכיר את התוכנית, אבל אני מבקש שבתוכנית תהיה גם התייחסות לנושא של המלגות והתלמידים שמגיעים משכבות סוציו אקונומיות נמוכות.
אלכס מילר: פריפריה, נגישות למוסדות ההשכלה הגבוהה, הנושא של חיזוק מדעי החברה והרוח.
אלכס מילר: שמענו שבאוניברסיטת תל אביב זה מתקיים, אז זה יכול להתקיים גם במוסדות אחרים.
אלכס מילר: והעניין של שילוב גם תלמידות כמו שתלמידים, ברמה של איתור.
אלכס מילר: אין ספק שתלמיד או תלמידה שעוברים את המנגנון שאתם קבעתם, צריך רק למצוא דרך; והחסם הכלכלי, כמו שציינתי קודם, זה לא צריך להיות החסם.
אלכס מילר: אני מברך את כולכם, ושיהיה בהצלחה.
זבולון אורלב: חברים, אני קודם כל מקדם בברכה את ראש העיר, ידידי.
זבולון אורלב: יש לנו שתי ישיבות היום על אלעד, באמצע תהיה הפסקה של 10 דקות בערך, כי אני צריך לרוץ לוועדת כספים לעניין הפיצויים של השריפה בכרמל, ויש לנו שם מושב על ניר עציון, שצריכים לדאוג שם לפיצויים, וגם כפר הנוער.
ישראל אייכלר: הנסים לא עזרו לגבי הפיצויים?
זבולון אורלב: הנסים לא עזרו.
זבולון אורלב: נורא מוזר, הם מפצים רק דברים פיזיים ולא מפצים למשל שהמלון היה צריך לפנות את האורחים לשבוע ימים.
זבולון אורלב: דברים מאד מוזרים.
זבולון אורלב: הסוגיה שלנו היא בניית בתי הספר הממ"דים באלעד.
זבולון אורלב: אנחנו כבר קיימנו ישיבה אחת בהשתתפות ראש העיר, כבר עסקנו לפני כמה חודשים בסוגיה של בניית הממ"ד באלעד.
זבולון אורלב: מי מציג את הבעיה?
עמרם חורי: שמי עמרם חורי, אני יושב ראש וועד ההורים.
עמרם חורי: בבית ספר עמיעד ממ"ד, כבר מספר שנים מתארח אצלנו תלמוד תורה מוריה ואין לנו כיתות לעצמנו.
עמרם חורי: יש לנו מחסור גדול של כיתות, ילדים בקרוואנים, בתנאים בלתי אנושיים, וצר לנו המקום.
עמרם חורי: הבטיחו לנו ממשרד החינוך מספר פעמים, להוציא את תלמוד תורה מוריה ולהחזיר את הכיתות לבית הספר.
עמרם חורי: ועדיין זה לא התבצע, לצערנו הרב.
זבולון אורלב: ומה סוכם בפעם שעברה?
עמרם חורי: סוכם שמוריה יוצאים.
עמרם חורי: בינתיים לצערי הרב אין שום גן שנבנה.
עמרם חורי: הם אמורים שם לתת לגנים מסוימים, אבל אין בשטח אבן אחת.
זבולון אורלב: אתם מדברים על בעיה בתשע"א או בתשע"ב?
עמרם חורי: תש"ע כבר הייתה.
זבולון אורלב: כלומר כרגע עדיין יש בעיה.
עמרם חורי: כן, עדיין יש בעיה קשה, ושנה הבאה יהיה עוד יותר גרוע, הם גדלים.
זבולון אורלב: מר שמואל עמרוסי, חבר מועצת העיר, אתה רוצה להשלים.
שמואל עמרוסי: כן.
שמואל עמרוסי: רציתי להציג את הבעיה קצת בצורה יותר רוחבית של כל הקהילה.
שמואל עמרוסי: באופן כללי אנחנו לפני כמה שנים בנינו אולפנה, בנינו ישיבה תיכונית, ואחרי מעמד של הרבה הרבה מאד שנים, ובעצם במקור בעבר היו לנו הקצאות של מבנים שלא ניתנו לנו, אז נתנו לנו מקומות אחרים, מקומות חלופיים.
שמואל עמרוסי: כרגע אנחנו רוצים לראות את הפתרון המלא גם לאולפנה שאני חושב שמשרד החינוך יש לו אינטרס מאד גדולה לצורה שאנחנו בנינו את בתי הספר שלנו.
שמואל עמרוסי: זאת אומרת אולפנה, ישיבה תיכונית, ממלכתיים, מתוקצבים דרך משרד החינוך, וכרגע בעצם גם האולפנה וגם הישיבה התיכונית, נמצאים בקרוואנים ובכל מיני מקומות לא להם, וכרגע יש כל מיני הקצאות שתוכננו, ומדברים איתנו שרוצים בעצם להסב אותם למקומות אחרים, שזה ייקח יותר מדי שנים.
שמואל עמרוסי: ובעצם בגלל אותם שני מקומות שמכנסים אותם לתוך בתי הספר שלנו, נוצרה מצוקה גם לבית ספר עמיעד, גם בבית ספר נועם, ובעצם זה הופך להיות גורף שיש לנו בעיות בכל בתי הספר, כי דוחפים אחד לתוך השני, ואז זה נראה שהדבר הזה הולך ומתמשך.
שמואל עמרוסי: ובשנים הבאות אנחנו הולכים לגדול בצורה משמעותית יחסית.
שמואל עמרוסי: היינו רוצים לראות את הפתרון המלא לכל בתי הספר של הקהילה שלנו.
זבולון אורלב: אני ביקשתי, אנחנו קיימנו  ישיבה בכ"ז בתשרי, זה היה 5 באוקטובר, גם כן בהשתתפות ראש העיר, ידידי יצחק עידן, ושם אני רק רוצה לקרוא כמה סיכומים שקיבלנו, שהתקבלו כולם על דעת ראש העיר ועל דעת משרד החינוך.
זבולון אורלב: דבר ראשון הוועדה רשמה לפניה את סקירת נציגי משרד החינוך באשר לבעיות ולצרכים של החינוך הרשמי הדתי בעיר אלעד וכו'.
זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה את הדיווח של ראש העיר, לפיו גורמים הנמצאים כיום בבית הספר נועם, יתפנו משם בתוך כ-10 ימים, והמבנה יועמד לרשות בית ספר נועם בלבד.
זבולון אורלב: באשר לאולפנה – העירייה תמסור למשרד החינוך נתוני קרקע ותבקש פרוגראמה עבור האולפנה, עד סוף שנת הכספים הנוכחית, 2010.
זבולון אורלב: בית הספר עמיעד – ראש העיר דיווח כי הוא מחפש פתרון כדי להבטיח לבית הספר את כל היקף הכיתות הדרוש לו, על מנת לאפשר שימוש גם בחדר המדעים.
זבולון אורלב: כמו כן, גני תלמוד תורה מוריה יפונו מהמבנה עד פתיחת שנת הלימודים תשע"ב.
זבולון אורלב: באשר לישיבה התיכונית – ראש העיר הבטיח למסור למשרד החינוך נתוני קרקע ובקשה לפרוגראמה, עד סוף שנת התקציב הנוכחית 2010.
זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה כי בעקבות דיווח ראש העיר נחה דעתה של מחמ"דית מחוז המרכז שנמצאת איתנו כאן, שרה נעמן וכו' וכו'.
זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה כי ראייתו של ראש העיר אלעד היא פתרון שפתרון צורכי החינוך יהיה בעת ובעונה אחת לכל המגזרים, מגזרי החינוך באלעד.
זבולון אורלב: אני חושב שהיה סיכום מצוין.
גנאדי קמנצקי: מבחינת גנים, אנחנו מעוניינים לתקצב אותם במהירות האפשרית.
גנאדי קמנצקי: יש לנו בעיות מסוימות בתוך המשרד עם הנושא של המזומנים, לא מזומנים, עכשיו לא יוצאות הרשאות בכלל.
גנאדי קמנצקי: בנגלה הראשונה זה ייצא, אנחנו מודיעים.
זבולון אורלב: בנגלה הראשונה אז יפונו גני מוריה.
גנאדי קמנצקי: כן, זה על מנת לפנות את גני מוריה.
זבולון אורלב: אז רגע, זה דבר חשוב.
קריאה: מה התקציב הזה שאתה מדבר עליו?
גנאדי קמנצקי: לשישה גנים.
קריאה: כמה זה יוצא?
גנאדי קמנצקי: בערך 600,000 ₪ לגן.
קריאה: זה 3.6 מיליון.
יצחק עידן: למעשה אנחנו יוצאים עם יותר משישה גנים.
יצחק עידן: יש לנו עוד הרשאות, ולמעשה אחת הבעיות, שכל פעם מתחלפים השחקנים כאן.
יצחק עידן: הרי זה מה שסוכם פעם שעברה, אז אני לא מבין למה אורי מעלה את זה שוב פעם.
זבולון אורלב: אורי יכול להעלות.
זבולון אורלב: הוועדה, אתה דיווחת בפעם הקודמת ---
עמרם חורי: אז זהו---
זבולון אורלב: זה אחד הנושאים.
זבולון אורלב: רגע, לך אין רשות דיבור.
זבולון אורלב: הייתה לך רשות דיבור, אמרת את שלך.
זבולון אורלב: זה הולך פה לפי תור, מה אפשר לעשות.
זבולון אורלב: גם בפעם הקודמת נאמר שגני תלמוד תורה יפונו מהמבנה עד פתיחת שנת הלימודים תשע"ב, כך כתוב.
זבולון אורלב: ותשע"ב עוד לא הגיעה, אוקי?
זבולון אורלב: וכאן אנחנו עכשיו מקבלים דיווח שתקציב הבינוי של משרד החינוך לשנת 2011, כולל תקציב של שש כיתות גן, כדי לפנות את גני מוריה, ואני יודע על הבעיה שיגאל עדכן אותי עם הסוגיה של ההרשאות כרגע, שלא קשורה לדיון הזה, היא קשורה למליאת הוועדה, וזה תלוי ביגאל אם הוא רוצה לשים את הבעיה על השולחן.
זבולון אורלב: זה דבר אחד, ואז העירייה תצטרך בזמן קצר אכן לבנות את הכיתות האלה.
זבולון אורלב: זה סוגיה אחת.
זבולון אורלב: סוגיה שנייה שעלתה כאן ---
גנאדי קמנצקי: אולפנא.
זבולון אורלב: חורי, זאת הבעיה שלשמה באתם, הסוגיה של פינוי גני מוריה?
זבולון אורלב: אבל יש לך את הסיכום.
זבולון אורלב: הרי הסיכום היה בפעם הקודמת.
זבולון אורלב: אני לא יודע אם השתתפת או לא השתתפת בישיבה הקודמת של גני מוריה.
זבולון אורלב: ידענו אז את המציאות.
זבולון אורלב: אנחנו מדברים על תשרי.
זבולון אורלב: אנחנו נמצאים היום באדר.
זבולון אורלב: ידענו אז את הבעיה וידענו מה אפשר ומה לא אפשר, ואמרנו בשנת תשע"א הכיתות האלה ייבנו, כדי שבראשית שנת הלימודים תשע"ב, הדבר הזה יקרה.
עמרם חורי: בעזרת ה', רק שיהיה.
קריאה: עדיין לא יצא מכרז.
זבולון אורלב: המכרז לא יכול לצאת מפני שלא יצאה הרשאה, חברים.
זבולון אורלב: אני צריך לומר ביושר מה אפשר ומה לא אפשר.
זבולון אורלב: עירייה יכולה לצאת למכרז ברגע שהיא מקבלת את האישור.
זבולון אורלב: גנאדי, אני צודק?
זבולון אורלב: ברגע שהיא מקבלת את האישור ממשרד החינוך.
גנאדי קמנצקי: כן.
זבולון אורלב: כרגע משרד החינוך לא יכול לתת את האישור, למרות שהתקציב קיים, מפני שיש בעיות כרגע בין שתי רשויות שלטוניות במדינת ישראל.
זבולון אורלב: בין התקציבים לבין החשבים.
זבולון אורלב: אני לא יודע אם אתם מבינים מזה משהו.
זבולון אורלב: כרגע, יש איסור על משרד החינוך להוציא את ההרשאות לבינוי לא בחינוך הדעת, בכלל מערכת החינוך.
זבולון אורלב: לא יוצאים כרגע הרשאות לבנייה, בגלל טענות מסוימות של החשב הכללי שלא כאן המקום לדון בהן.
זבולון אורלב: אז זאת כרגע הבעיה.
זבולון אורלב: אחרת ההרשאות כבר היו יוצאות בחודש ינואר, ובחודש ינואר היו יכולים לצאת למכרזים.
זבולון אורלב: יש דרך שאפשר לצאת למכרזים לפני ההרשאות?
זבולון אורלב: אם אתה יודע שיש תקציב.
גנאדי קמנצקי: אפשר לעשות הכנות ולכתוב שם בחוזה שזה מותנה בקבלת תקציב.
אורי מקלב: אתם עושים את החוזים לבד או שאתם עוברים דרך משק וכלכלה בבניות האלה?
יצחק עידן: אנחנו בדרך כלל עושים את זה לבד, כי משק וכלכלה נותן לך עוד 8-10% וזה פשוט יקר.
זבולון אורלב: 10% הם לוקחים בשביל ניהול המכרזים?
יצחק עידן: תקורות.
יצחק עידן: כן 7-10%.