GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עינת וילף: לדעתי דבר אחד נוסף שצריך להגדיר, והוא שבית הספר לא יידרש לגבות את הדברים האלה, מי שיגבו יהיו ההורים.
עינת וילף: כלומר שלא תהיה שום סיטואציה שבית הספר יגבה.
עינת וילף: אם אנחנו אומרים שהתשלומים האלה צריכים להיות רק אחר הצהריים ולפעולות שהן פעולות מרצון, ותלמידים לא חייבים להשתתף בהן.
עינת וילף: אני חושבת שזה לא יהיה נכון שבית הספר עצמו ייקח את הגבייה ויתעסק בגבייה של כסף שאמור להיות לפעולות שהן לאחר שעות הלימודים.
מסעוד גנאים: מתוך ניסיוני אני יודע שהתלמידים משלמים אפילו יותר מזה.
מסעוד גנאים: הם משלמים בפועל יותר מזה והמורים והמנהלים יודעים לדווח על זה כראוי.
מסעוד גנאים: את הפרצה הזאת צריך להסדיר.
מסעוד גנאים: אני רוצה להתייחס לנקודה שבעיניי היא החשובה ביותר.
מסעוד גנאים: יש כאן פרדוקס, משרד החינוך ושר החינוך נושאים היום את הדגל של הלחימה בנושא המוסדות המופרטים.
מסעוד גנאים: הוא נגד ההפרטה.
מסעוד גנאים: בפועל מה שקורה בנוגע לתשלומי הורים ותלמידים, הם מופרטים באופן ששם המשחק הוא כסף ולא חינוך.
מסעוד גנאים: מהו המסר?
מסעוד גנאים: – המסר הוא שחינוך שווה כסף וכסף משתלם.
מסעוד גנאים: עם הכסף אתה יכול לקנות חינוך אבל חינוך לא יכול להביא כסף.
מסעוד גנאים: לפי דעתי זו הבעיה וזה העניין המסוכן ביותר.
מסעוד גנאים: קחו את מערכת החינוך בזמן שהמשרד אומר שהוא נלחם באוריינטציה או בהפרטה ומסחור.
מסעוד גנאים: קחו את התל"ן, משרד החינוך רוצה גם לשפר את הציונים, רוצה ממוצע גבוה יותר, אתה משלם יותר כסף והציונים וההישגים שלך יהיו גבוהים יותר.
מסעוד גנאים: כך מקבעים את הפערים, מי שחלש נשאר חלש ומי שחזק ועשיר נשאר ככזה ומתחזק.
אלכס מילר: אני מסכם סיכום ביניים מאחר ובשבוע הבא אנחנו הולכים לעשות ישיבה נוספת עם מנכ"ל משרד החינוך בכל נושא ההפרטה במערכת החינוך.
אלכס מילר: אבקש ממחלקת המחקר להוסיף את הנושא.
אלכס מילר: צריך לדעת כמה מוסדות חינוך יש שהם חברות במדינת ישראל, אני רוצה לדעת את הנקודה הזאת כי נראה לי מוזר שהמנגנון הזה קיים.
כפיר אמון: כנראה מעל 200.
אלכס מילר: בנושא המחקר נוסיף את הנתונים בנוגע לחברות שמנהלות את מוסדות חינוך חובה.
אלכס מילר: הערה כללית, אני רואה בחומרה כל ניסיון לעשות רווח על גבם של ילדים במסגרת מערכת החינוך החובה.
אלכס מילר: לא מקובל, ואני פונה למשרד החינוך, אתם צריכים לעצור את הדבר הזה, לא מקובל שדבר כזה מתרחש בשנות ה- 2000 במדינת ישראל.
אלכס מילר: אני מתכוון יחד עם חבריי ללכת לחקיקה של שני חוקים.
אלכס מילר: בנושא הפרצה הקיימת המאפשרת רווחיות במערכת החינוך, חברות וכדומה.
אלכס מילר: לעגן אחריות אישית של המנהל בנושא הגבייה של התשלומים מעל המותר.
אלכס מילר: אנחנו נראה מה ייכנס לחוק אבל האחריות צריכה להיות על המנהלים, בין בקנסות כספיים בין באחריות פלילית.
אלכס מילר: צריך לראות שמשרד החינוך יבדוק את זה.
אלכס מילר: אני מציע שמשרד החינוך יערוך בדיקה במערכת אם ניתן לעשות אצלכם משהו מהיר יותר מחקיקת חוקים כאן.
אלכס מילר: זה מערך שלכם שאתם יכולים לטפל בו.
אלכס מילר: בנוגע לבית הספר "הבית של תמר" אני לא יכול להתייחס מאחר והנושא נדון בבית המשפט.
אלכס מילר: אחרי הכרעת בית המשפט בסוגיה הזאת אולי נערוך ישיבת מעקב.
אלכס מילר: אני מאחל לכם ההורים ולילדכם שבאמת תצליחו ושילדכם יקבלו את החינוך הטוב ביותר ושיכולו להשתלב בכל אותם מקומות שאתם רואים לנכון לשלב אותם.
אלכס מילר: בשבוע הבא נקיים ישיבה בנושא ההפרטה ואני חושב שאותן הסוגיות שעלו כאן יעלו שוב.
אלכס מילר: לא יכול להיות שיושבים כאן אנשים ומעלים סוגיות פרטניות, כאן 30 שקלים, שם 40 שקלים וזה נראה שזה נזרק אצלכם במערכת וזה לא נבדק ולא מיוחס.
אלכס מילר: לדעתי מנגנון בדיקת תלונות של הורים שכל הורה שנכנס לאתר שלכם יקבל מענה.
אלכס מילר: שתהיה כתובת לשליחת והפניית תלונות, יש לכם את המנגנון הזה ויתכן שצריך לפרסם את הכתובת אליה ניתן לפנות ושיהיה פתוח לציבור.
אלכס מילר: הם מחפשים היום את יצחק קדמן או את אתי בנימין ואחר כך זה מגיע אליכם.
אלכס מילר: הם בודקים ולא מעבירים דברים לא אמיתיים, הם גם עושים את הבדיקה.
אלכס מילר: אבל אצלכם ישנה מערכת שלדעתי יכולה לעבוד יעיל ובצורה מסודרת יותר.
אלכס מילר: שתהיה מערכת פניות ציבור בכל מה שקשור לתשלומים מרצון ותשלומים נוספים.
אלכס מילר: תוכלו להתמודד עם אותם בית הספר ולא להסתפק במדגם על בתי ספר שאין בהם בעיות.
אלכס מילר: כשיש לכם תלונות אתם יודעים לגשת ולבדוק ולא צריך לחפש אותם.
יצחק ושדי: הרי ישנה עכשיו הסוגיה סביב "הבית של תמר" ולא ניכנס אליה, אבל לצורך השוואה, ישנם עוד מוסדות שמשרד החינוך טוען שהם מקבילים ל"בית של תמר".
אלכס מילר: זה לשבוע הבא.
יצחק ושדי: היה והבעלות תחליט לסגור או להחליט שכל הסיפור לא משתלם לה, איזו הבטחה יש לנו ממשרד החינוך שכל 350 התלמידים האלה יישארו במערכת ומשרד החינוך ייתן להם מענה.
אלכס מילר: זה לא משרד החינוך.
אלכס מילר: יש על זה דוגמה יפה מאוד בכל מה שקורה בבית הספר ז'בוטינסקי בבאר יעקב.
אלכס מילר: זה בית ספר בבעלות פרטית של עמותה שבגלל חובות, זה סיפור אחר, החליטו ללכת לפירוק ויש מפרק ומשרד החינוך, משרד האוצר מתערבים, יש מנגנון וזה מצב אחר.
יצחק ושדי: זאת אומרת שהילדים לא יפוזרו לרשויות, זאת הבטחה?
אלכס מילר: אני לא יכול להבטיח שום דבר.
יצחק ושדי: השאלה אם משרד החינוך יכול לתת הבטחה?
אלכס מילר: אבל אתם לא שם בכלל, איך הגענו לשם?
אלכס מילר: כשנגיע לגשר נעבור אותו.
אלכס מילר: אנחנו פותחים ישיבת וועדת חינוך.
אלכס מילר: הנושא – תלמידי תיכון הלומדים לתואר ראשון.
אלכס מילר: קיבלנו כאן מחקר ממחלקת המחקר של הכנסת שעשתה לנו את המחקר.
אלכס מילר: יש כמה נתונים שעולים.
אלכס מילר: אני ראשית רוצה לברך על כך שיש לנו תוכניות ומאפשרים לילדי ישראל, שיש להם פוטנציאל גדול, להתקדם במהרה כדי לקבל את ההשכלה שמגיעה להם.
אלכס מילר: כמובן שיש כל מיני היבטים שאנחנו גם ניגע בהם.
אלכס מילר: בטח כאשר יוצג לנו המחקר אנחנו נתייחס גם בהיבט של שילוב הפריפריה בכל אותן התוכניות, זה דבר ראשון; הסיבסודים הסוציו אקונומי, כל הסקטורים, וכמובן הנושא של בנים-בנות וכל הסיפור הזה.
אלכס מילר: כי ראיתי שעולה באמת מהמחקר, אם אני לא טועה, שני שליש מכל המערכת הזאת הם בנים.
אלכס מילר: אז כמובן שיש צורך לבוא ולבחון את הדברים האלה.
אלכס מילר: אבל אנחנו נתחיל מפרופסור פלדור שביקש להתייחס ראשון כי הוא צריך ללכת ולתת השכלה לאחרים.
אלכס מילר: אז תשכיל אותנו קודם כל, ואחר כך נמשיך.
נתן פלדור: תודה לך, אני מודה לך על ההתחשבות בלוח הזמנים שלי.
נתן פלדור: אני רוצה לומר כמה דברים, קודם כל – יש ביזמה הזאת של לימוד תלמידי תיכון באוניברסיטאות, הרבה מאד ברכה.
נתן פלדור: יש לנו תלמידים שמסיימים את הלימודים כמצטייני דיקן.
נתן פלדור: אנחנו אפילו נותנים מכספים של הפקולטה מלגות לתלמידים כאלה שהם מצטיינים, תלמידי תיכון מצטיינים, ובסך הכל אני חושב שהיזמה או עצם העלאת הרעיון הוא מבורך מאד, אבל יש הרבה מאד אני חושב, בדיקות שצריך לעשות על איך הוא מתבצע.
נתן פלדור: אני חושב שבאמת יש לנו מערכת, אני אתאר איך המערכת נראית באוניברסיטה העברית – רוב התלמידים שלנו מגיעים מבית ספר אורט שממוקם בקמפוס, זה פשוט קירבה גיאוגרפית, התלמידים נמצאים בקמפוס גבעת רם, איפה שהפקולטה למדעי הטבע, שהיא הפקולטה שבה מתנהלים רוב הלימודים של אותם תלמידי תיכון.
נתן פלדור: לא ברור לי למה זה, אבל כעובדה – רוב תלמידי התיכון שלומדים באוניברסיטה לומדים בפקולטה למדעי הטבע.
נתן פלדור: זה לא מאה אחוז, יש לנו גם תלמידים מבתי ספר אחרים בעיר.
נתן פלדור: יש כמה דברים שצריך לחשוב איך לעשות אותם הרבה יותר טוב.
נתן פלדור: קודם כל, אחוז הנשל הוא מאד מאד גדול.
נתן פלדור: הוא בלתי סביר, בלתי קביל.
נתן פלדור: אני חושב שבהתחשב בכך שהמערכת כולה, הן בית הספר, הן מרכז בלמונט אצלנו שמטפל בקשרי קהילה עם האוניברסיטה והן הפקולטה למדעי הטבע, שבעצם מרכזת את רובם של התלמידים, משקיעים בזה אנרגיה.
נתן פלדור: הנשל קצת גדול מדי.
נתן פלדור: צריך לעשות סינון קצת יותר טוב.
נתן פלדור: התחושה שלי, אנשים שנושרים במהלך התוכנית, הנחש משיל את עורו ואנחנו משילים אנשים שלא מתאימים, או המערכת משילה תלמידים נושרים, ואני חושב שצריך למצוא דרכים לעשות את הסינון בצורה קצת יותר טובה.
נתן פלדור: דבר שני שאנחנו בכלל לא בודקים, זה את ההשפעה שיש לזה שהתלמידים לומדים באוניברסיטה, על ההשפעה על הלימודים שלהם בבתי הספר.
נתן פלדור: כידוע, ביממה יש 24 שעות, אי אפשר לדחוס את מה שאי אפשר לדחוס, ותלמידים שלומדים מבוא למדעי המחשב כי הם כתבו כל מיני סוסים טרואינים בזמן שהם היו בחמישית, הולכים לקרוס הזה ברצון רב.
נתן פלדור: השאלה מה הם אחרי זה מקריבים בהקשר של היסטוריה והם לא יודעים אחרי זה מה זה נפוליאון בונפרטה, לא יודעים להביע דעה, לא מכירים מי היה א.ב. יהושע, וחושבים שזה האותיות הראשונות של הא' ב' בלבד, 'וישמן ישורון ויבעט' הם חושבים שזה לטינית.
נתן פלדור: צריך לתת את הדעת גם על הפגיעה שיש ללימודים האלה, ומטבעם, תלמידים שלומדים מדעי המחשב, יש להם הרבה מאד, שם זה פשוט התחום הפופולארי אצלנו.
נתן פלדור: הרבה מאד תלמידים מגיעים למדעי המחשב.
נתן פלדור: יוצאים אחרי זה עם השכלה פחותה למקצועות שהם חשובים לאזרחים טובים במדינה, לבני אדם משכילים במדינה, וגם אלה שיוצאים בסופו של דבר מהמערכת בלי לנשור.
נתן פלדור: אני חושב שלא בודקים את ההשפעה שיש לזה גם על הציונים וגם על רמת המוכנות.
נתן פלדור: אבל אולי לומר בכמה מילים איפה אני חושב, חוץ מאשר הגורמים כמו משרד החינוך ובית הספר יכולים להשפיע.
נתן פלדור: אני חושב שצריך לתת את הדעת באופן רציני גם על המימון של כל התוכנית הזאת.
נתן פלדור: כיום המצב הוא שהמימון, עד כמה שאני יודע מצד כל הגורמים שנוגעים בדבר, נעשה מתוך רצון טוב.
נתן פלדור: אני יכול לדבר על הפקולטה שלי, הפקולטה למדעי הטבע, אנחנו מממנים מלגות לתלמידים מכספי הפקולטה בעצם, זה אפילו לא כספי אוניברסיטה.
נתן פלדור: והשאלה האם אנחנו נקנה עוד מערכת מחשבים או ניתן מלגות לתלמידי תיכון היא, שאני שם ההחלטה היא ככה, יכול להיות במצב אחר יהיה אחרת.
נתן פלדור: אני חושב שצריך לתת לזה מימון מוגדר מראש לצרכי התוכנית הזאת, והמימון הזה צריך להיות לא רק מלגות לתלמידים, חלקם לא באים ממעמד סוציו אקונומי גבוה, חלקם אני חושב זקוקים למעקב יותר צמוד.
נתן פלדור: אצלנו בפקולטה יש כ-60-70 תלמידים כאלה.
נתן פלדור: זה בהחלט היקף של תוכנית.
נתן פלדור: לכל תוכנית אצלנו יש ראש תוכנית, יש מזכירת תוכנית.
נתן פלדור: לשכור ראש תוכנית ומזכירת תוכנית עולה כסף.
נתן פלדור: בלי המימון לא יהיה כזה דבר, והיום זה נעשה לטעמי, בצורה לא מיטבית.
נתן פלדור: אני חושב שצריך לדאוג לזה שהמל"ג, משרד החינוך, הרשויות יקציבו לזה קצב, שיהיה אירמט לדבר הזה, עם אפשרות מעקב טובה יותר, ואני מקווה ...
נתן פלדור: הצלחה שיאפשר לתלמידים להצליח.
נתן פלדור: לא מקובל בעיני שתלמיד שעבר את המסננת הראשונית, מגיע לשנה, נכנס לקורס אוניברסיטאי, נכשל פעמיים, אף אחד לא עוצר בעדו, אף אחד לא עושה שום דבר, ובשנה הבאה כשהוא נכנס עוד פעם לאותו קורס הוא נכשל עוד פעם.
נתן פלדור: זה לא בסדר.
נתן פלדור: יש לזה מחיר כאשר תלמיד שלפני שנתיים היה תלמיד מחונן ומצטיין, פתאום מתחילים להדביק לו על הגב תווית של כישלון.
נתן פלדור: צריך היה לעצור את זה, צריך היה להסתכל על זה בעיניים בוחנות, לטובות של אותו תלמיד, ויש גם תלמידים כאלה.
נתן פלדור: בנוסף למה שאמרתי בהתחלה, תלמידים טובים שגומרים באמת מצליחים לגמור בשנה י"ג, בשנה של דחיית שירות תואר, ואחרי זה אני מקווה גם עוסקים בזה בשירות הצבאי.
נתן פלדור: צריך גם לזכור שיש תלמידים שנושרים ולהם זה טראומה.
נתן פלדור: להם צריך למצוא דרך מעקב בשביל להקטין את המימדים.
נתן פלדור: תלמיד תיכון ניגש לבחינה ונכשל, קורה.
נתן פלדור: צריך אחרי זה לדאוג שזה לא יהיה טבוע בגנים שלו.
נתן פלדור: עם מימון טוב – אפשר לעשות את זה הרבה יותר טוב.
אלכס מילר: מחלקת מחקר של הכנסת, בבקשה.
אוריאנה אלמסי: ככה, תחילה במסמך עשיתי טעות, פרופסור ליבמן מוועדת המל"ג היא בסמינר הקיבוצים ולא ממכללת לוינסקי.
אוריאנה אלמסי: אז ככה, בכל האוניברסיטאות מוצעים  מסלולים לתלמידי תיכון.
אוריאנה אלמסי: אנחנו במסמך שלנו לא התייחסנו למכללות, אלא רק לאוניברסיטאות, כשיש שונות בין האוניברסיטאות במבנה, בתנאי הקבלה, בדרישות האקדמיות בין התלמידים.
אוריאנה אלמסי: יש שני מסלולים עיקריים – מסלול אחד שהוא לצבירת נקודות אקדמיות, ובהן אין יעד מוגדר מתי לסיים את התואר ובאיזו שהיא תקופה.
אוריאנה אלמסי: מרבית התלמידים הם במסלול הזה.
אוריאנה אלמסי: המסלול השני הקיים זה השלמת תואר, ואז דחיית שירות, כשלרוב אלה שמסיימים 50% מהדרישות של התואר לפני הגיוס, מקבלים דחיית שירות לשנה, במהלכה הם מחויבים להשלים את התואר.
אוריאנה אלמסי: רוב התלמידים הם כיתות י' ומעלה.
אוריאנה אלמסי: רובם, כמו שאמר פרופסור פלדור לומדים מדעים מדויקים, מדעי הטבע ומדעי המחשב, כימיה פיזיקה וכהנה.
אוריאנה אלמסי: קשה, אין עיתונים מרוכזים שאנחנו יכולים לאמוד את היקף התלמידים בגלל השונות בין המסלולים ובין האוניברסיטאות.
אוריאנה אלמסי: אבל, מדו"ח המל"ג עולה כי יש כ-1,150 תלמידים, בלי אוניברסיטת בר אילן ולא כולל מכללות.
אוריאנה אלמסי: כשאנחנו כוללים את המכללות, זה עומד על 1,400, וזה לפי נתונים של המל"ג.
אוריאנה אלמסי: נשירה היא משתנה, היא מתחילה מאחוזים מזעריים עד 50% אפילו---
קריאה: או 60%.
אוריאנה אלמסי: 60%, אוקי, כשלרוב הנשירה היא בשנים הראשונות של התוכנית.
אוריאנה אלמסי: מי ששורד את השנים הראשונות הוא כבר מסיים.
אוריאנה אלמסי: הנשירה היא לא רלבנטית למסלול של צבירת נקודות אקדמיות.
אוריאנה אלמסי: סיבות לנשירה זה עומס, קושי בהסתגלות למערכת האקדמית, אנחנו מדברים על חברה צעירים בני 16 שגם המרצים והסגל באוניברסיטה לא ערוך כיצד להתמודד עם ילד שכזה, והתנגשות בין המערכת הבית ספרית למערכת האוניברסיטה.
אוריאנה אלמסי: פרופיל של התלמידים – שני שליש בנים; מעמד סוציו אקונומי מגוון, אם כי במסלולים האינטנסיביים, המסלולים הנחשבים יותר, זה חברה שבאים מבתים מבוססים, משכילים ומהמרכז יותר.
אוריאנה אלמסי: כמו שאני הבנתי, אין תמריצים עיקריים, אין תמריצים ממשיים לדחוף את הילדים מהפריפריה להשתתף בתוכניות הללו.
אוריאנה אלמסי: עד היום גם אין למל"ג ואין גם למשרד החינוך איזו שהיא מדיניות ברורה בנושא הזה.
אוריאנה אלמסי: אם כי לאחרונה, אני חייב לציין, שמרגישים שמתחילים לעקוב אחרי הנושא ולגבש איזו שהיא מדיניות.
אוריאנה אלמסי: אין מעקב מסודר אחרי התלמידים ואחרי ההתאקלמות שלהם.
אוריאנה אלמסי: אין גורם שמתאם בין האוניברסיטה לבית הספר, זו חוליה מאד חלשה שיוצא שהתלמידים וההורים נופלים בין הכיסאות וצריכים לתמרן.
אוריאנה אלמסי: שבוע שעבר אימצה המל"ג את הדו"ח של פרופסור ליבמן, שבחנה את הנושא.
אוריאנה אלמסי: בגדול הוועדה, הדו"ח רואה את זה באופן חיובי, אם כי הוא אומר שצריך לקחת תלמידים שבאמת מתאימים לכך, ושצריך ללוות אותם ליווי אישי, חינוכי, כדי שהם יידעו איך להשתלב שם.
אוריאנה אלמסי: כמו כן, בימים אלה משרד החינוך מגבש יחד עם משרד ראש הממשלה תוכנית כוללת בכל הנושא הזה.
אוריאנה אלמסי: אפשר לציין שרוב התלמידים, אפשר להתגאות בזה, משתלבים ביחידות הטכנולוגיה של צה"ל, הם באולימפיאדות בין לאומיות, לא רע.
אוריאנה אלמסי: במסמך, מפאת קוצר הזמן, לא התייחסתי לנושא של מלגות ותקציב, וגם לא התעמקתי בנושא של שיתוף הפעולה עם צה"ל.
אלכס מילר: משרד החינוך.
אלכס מילר: בבקשה גברתי.
שלומית רחמל: שלום, שמי שלומית רחמל ואני  מנהלת האגף למחוננים ומצטיינים במשרד החינוך.
שלומית רחמל: אכן אנחנו באמת מגבשים היום תוכנית רחבה כוללת.
שלומית רחמל: היו בעבר ניסיונות שונים במתכונות של פיילוטים.
שלומית רחמל: האגף שלנו שפועל עם תלמידים שמאותרים כתלמידים מחוננים, כיום מפעיל מסלול מרכזי אחד עם האוניברסיטה הפתוחה.
שלומית רחמל: הבחירה באוניברסיטה הפתוחה באה מתוך כמה מניעים.
שלומית רחמל: א. לאוניברסיטה הפתוחה אין תנאי קבלה של פסיכומטרי;  ב. יש אפשרות ללמוד קורס סמיסטריאלי אחד, ואין צורך לתואר.
שלומית רחמל: זאת אומרת הגמישות במסלול       היא מאד מאד גבוהה.
שלומית רחמל: ג.  לאוניברסיטה הפתוחה יש חומרי לימוד שמאד מאד מתאימים ללומד העצמאי ולתלמידים בתיכון, מה שקשה יותר ---
אלכס מילר: כמה מכלל האחוזים שמדובר כאן לומדים באוניברסיטה הפתוחה?
שלומית רחמל: יש לנו כ-300 תלמידים.
אלכס מילר: מתוך 1,500?
אלכס מילר: כמה צוין כאן?
קריאה: 1,400.
שלומית רחמל: 300 תלמידים.
אלכס מילר: ומה ההצלחות, אם את משווה את זה לשאר המוסדות?
שלומית רחמל: זהו.
שלומית רחמל: עכשיו השאלה היא למה קוראים הצלחה.
אלכס מילר: לתואר ראשון.
שלומית רחמל: רגע, אם התוכנית הוצגה כמדד הצלחה תואר ראשון – אז 20% בערך משלימים את התואר.
שלומית רחמל: אבל התוכנית הוצגה, וכך אנחנו גם מקדמים אותה, כתוכנית לצבירת נקודות לקרדיט.
שלומית רחמל: כלומר, התלמיד מקבל אתגר נוסף, מאפשרים לו לממש את הפוטנציאל שלו בקצב שמתאים לו, בתחומים שהוא בוחר, והגמישות היא הרבה יותר גדולה, ואז גם הנשירה, זאת אומרת בין מי שנרשם לבין מי שמסיים קורס אחד, הנשירה היא בין 10 ל-20% ולא יותר, בדיוק בגלל הנקודה הזאת.
אלכס מילר: ומי מתקצב את זה?
שלומית רחמל: 50% הילד ו-50% אנחנו, למעט במקרים של נזקקות כלכלית, מקבלים פטור מלא.
שלומית רחמל: אבל זה אותם ילדים שמסומנים כמחוננים.
אלכס מילר: אבל אנחנו שמענו מהפרופסור שהוא טוען שבעצם הכל בא על חשבון המוסד האקדמי או ---
שלומית רחמל: אז אני רוצה להסביר משהו, הקדמתי ואמרתי שכרגע אנחנו מדברים עם תלמידים שמסומנים כתלמידים מחוננים.
שלומית רחמל: יש לנו תוכניות נוספות כמו סמסטר קיץ לדוגמא, שפועל באוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה זכתה במכרז מטעם המשרד.
שלומית רחמל: בתוכנית הזאת, ילדים מהפריפריה במיוחד באים לסמסטר קיץ לאוניברסיטה.
שלומית רחמל: אבל שוב, לא בהכרח משלימים תואר.
שלומית רחמל: אבל מאפשרים לילד מהפריפריה ל---
אלכס מילר: להרחיב את ההשכלה.
שלומית רחמל: זה מעבר לזה.
שלומית רחמל: זה לא רק להרחיב, זה להעמיק את ההשכלה ולהתנסות בלימודים ברמה אקדמית, שזה לא כמו לימוד בתיכון.
אלכס מילר: עכשיו, מכלל התלמידים שנמצאים היום במסגרות של לימודים אקדמיים, כמה מתוך כלל אותם התלמידים, משרד החינוך מתקצב ב-50% את שכר הלימוד?
שלומית רחמל: מתוך כל הלומדים?
אלכס מילר: כן, כן, מתוך כל מי שהיום נמצא מבחינתך.
שלומית רחמל: אותם 300.
אלכס מילר: רק 300 מתוך 1,500.
שלומית רחמל: לא, ה-300 פלוס עוד קרוב ל-100 שבאים בסמסטר הקיץ, שזה סמסטר, זה לא מסלול.
אלכס מילר: אוקי, מה הולך להיות מבחינתכם השינוי בתוכנית שאתם מגבשים?
אלכס מילר: מה הבשורה שבעצם אתם רוצים לצאת אליה?
שלומית רחמל: הבשורה תהיה הרבה יותר רחבה וכוללת.
אלכס מילר: לא, אני לא נכנס כרגע לנושא של התקצוב.
שלומית רחמל: לא על התקצוב, אני מדברת על התכנים, על המהות.
אלכס מילר: לא, אבל תשמעי, קודם כל נשאלו כאן שאלות.
אלכס מילר: השאלה הראשונה שנשאלה כאן זה בעניין של הסנכרון של בתי הספר למול מוסדות אקדמיים.
אלכס מילר: דבר שני, מטרות שאתם רוצים להשיג, ועד כמה משרד החינוך צריך לתקצב את המטרות שהן מטרות יותר כלליות, או שמטרות שהן מכוונות לטובת דבר כזה או אחר.
אלכס מילר: אם נגיד אתם מכוונים שכמות מסוימת של תלמידים צריכה לקבל חיזוק בהשכלה ולהשתלב בצה"ל, במשרד הביטחון, זה אלף; אם אתם מכוונים לבוא ולחזק נגיד תחומים מסוימים שלשם אתם רוצים לכוון.
אלכס מילר: אם זה באופן כללי כל מי שרוצה, כל מי שמקבל הגדרה של מחונן – אז אתם פשוט פותחים לו את הדלת, ולא משנה מה תהיה התוצאה.
אלכס מילר: אני רוצה לשמוע את הקווים הכלליים שמשרד החינוך בתחום הזה, שאתם רוצים להתקדם איתו.
אלכס מילר: אני לא נכנס כרגע כמה כסף הולך להיות התקציב של כל המערכת שאתם מכוונים.
אלכס מילר: לא מעניין אותי באיזה מוסדות אתם רוצים שהם יקבלו הכשרה, במוסדות האוניברסיטה הפתוחה או בבר אילן או בתל אביב.
אלכס מילר: זה לא מעניין.
אלכס מילר: מה שמעניין אותי – לאן אתם רוצים להגיע, מה היקף הפעילות שלדעתכם אתם תגיעו מבחינת החשיפה, איך הפריפריה והמגזרים הסוציו אקונומיים משולבים בדברים האלה, ומה המנגנון סנכרון של מערכת החינוך הבית ספרי עם המערכת האקדמית מבחינתכם.
אלכס מילר: זה הדברים שמעניינים אותי.
אלכס מילר: עכשיו, חלק מהתוכנית, לא חלק מהתוכנית, זה השאלות שאני שואל, ותראו מה התשובות.
שלומית רחמל: אז אני יכולה להשיב?
שלומית רחמל: קודם כל התוכנית שמשרד החינוך עכשיו מגבש, היא תוכנית כוללת שתיתן מענה לכל השאלות ששאלת.
שלומית רחמל: זאת אומרת, כשאנחנו עכשיו מגבשים תוכנית, יהיו בה מגוון של מסלולים, מגוון של אופציות, כדי לתת מענה לסוגים שונים של תלמידים בתחומים שונים של ידע, במסלולים שונים.
שלומית רחמל: יש כאלה שמתאים להם לסיים בגיל 16 בגרות ובגיל 17 להתחיל ללמוד באוניברסיטה; יש כאלה שמתאים להם רק לשלב; יש כאלה שאולי ילמדו קורסים ברמה אקדמית בתוך בית הספר שלהם.
שלומית רחמל: זאת אומרת, אנחנו עובדים עכשיו על תוכנית מאד רחבת היקף, שתכלול הרבה מאד אופציות ומסלולים, כדי לתת מענה לכל השאלות ששאלת.
שלומית רחמל: סנכרון עם בית הספר, עם העומס הלימודי, עם הפריפריה, עם מיעוט בנות, כל הדברים האלה עכשיו בדיוק נלקחים בחשבון, ולכן לא תהיה תוכנית אחת ואין בילתה, אלא יוצעו מספר מסלולים, כדי לאפשר ליותר תלמידים לבחור את המסלול שבהחלט יהיה מותאם להם.
שלומית רחמל: כי אני חייבת להגיד, גם בסוף הדרך – זה לא מתאים לכל התלמידים.
שלומית רחמל: זה לא מתאים לכלל התלמידים.
שלומית רחמל: אבל זה כן מתאים, כי זה בכל זאת זה גיל 16, זה גיל 15.
שלומית רחמל: זה עומס שדורש גם בשלות נפשית, גם בשלות רגשית.
שלומית רחמל: זה לא כל כך פשוט.
שלומית רחמל: ולכן, מראש אנחנו לא הולכים על 100% תלמידים, אנחנו הולכים על משהו כמו 10% משנתון.
שלומית רחמל: אם בשנתון יש 100,000 תלמידים, אז אנחנו מדברים על 10% מזה.
אלכס מילר: ומנגנון של הבחירה של התלמידים האלה, אתם גיבשתם אותו?
שלומית רחמל: חלק מהתוכנית יהיה גם מנגנון של איתור, סינון ובחירה מאד מוקפדת, יחד עם תמיכה רגשית לאורך הדרך.
שלומית רחמל: זאת אומרת אם זה על אחריותו, אז אנחנו גם נדאג ואז גם יהיו לי נתונים, ואז אני אדע גם מי נושר ומה ולמה ואיך.
שלומית רחמל: זאת אומרת הכל יהיה בצורה הרבה יותר מכוונת ומוסדרת, ועל זה בדיוק אנחנו עכשיו עובדים.
אלכס מילר: בראייה כללית, השאלה האם ועד כמה משרד החינוך רואה לנכון, שאותם התלמידים שהם בעצם לומדים בתיכון במסלול, הם רואים שבאמת הם מצליחים בלימודים שלהם בתיכון, ואז כאשר הם משתלבים והולכים לאקדמיה – עד כמה זה יכול, יכול להיות נושרים ויכול להיות לא נושרים, עד כמה זה יכול להזיק להם בלימודים שלהם בתיכון.
אלכס מילר: זאת אומרת, האם הנתונים האלה נבחנו וזה בא בחשבון, כי את יודעת, אנחנו גם כהורים, אנחנו באמת רוצים שהילדים שלנו יקבלו את המקסימום של המקסימום, ולפעמים אנחנו שוכחים מהעיקר, ואז העיקר בעצם נפגע.
שלומית רחמל: לכן אמרתי שזה יהיה כולל תמיכה רגשית; וגם, כשאמרתי שזה לא מתאים לכל אחד – התכוונתי שזה לא רק מבחינה אינטלקטואלית לא מתאים לכל אחד, אלא גם מבחינת האישיות ועמידה בלחצים וסף תסכול, וכל הדברים שהוזכרו קודם, בהחלט.
אלכס מילר: יכול להיות שכדאי לחשוב על המצב שאם כבר, האם אתם בוחנים מצב שבמידה ואותו תלמיד מתחיל את המסלול, ואני לא יודע מאיזה גיל אתם מתחילים כבר את האיתור.
אלכס מילר: הרי לא מתחילים את האיתור של מחונן בגיל 16-17, מתחילים כבר הרבה לפני.
אלכס מילר: זאת אומרת עוקבים אחריו,
שלומית רחמל: בכיתה ב'.
אלכס מילר: יפה, בכיתה ב'.
אלכס מילר: זאת אומרת, האם אפשר לבנות מסלול, שכבר בגיל מסוים המסלול שלו יהיה בנוי בצורה כזאת שהוא כבר יסיים את התיכון, את הבגרות שלו, ואז ישתלב באקדמיה?
אלכס מילר: זאת אומרת שזה לא יהיה כמו מסלול רגיל שהוא הולך, הוא עושה את המבחנים שלו, את הבגרויות ובמקביל עושה ---
שלומית רחמל: כן, זה בהחלט בתוכנית.
שלומית רחמל: זה בהחלט.
אלכס מילר: אוקי, מצוין.
אלכס מילר: ומה קורה עם הנושא של המלגות לסוציו אקונומיים?
שלומית רחמל: ברגע שהתוכנית תאושר – יוקצה תקציב למלגות, זה ברור.
אלכס מילר: טוב, תודה.
אלכס מילר: המועצה להשכלה גבוהה.
ציפי ליבמן: שלום.
ציפי ליבמן: אני ציפי ליבמן, יושבת ראש הוועדה מטעם המל"ג שבדקה את הנושא.
ציפי ליבמן: הדו"ח לפניכם, אני רוצה להדגיש 4 נקודות שהמועצה להשכלה גבוהה בעצם מעוניינת להדגיש.
ציפי ליבמן: כמו שנאמר כאן, אנחנו בדקנו את המצב, ניסינו להסדיר פעולה שהתקיימה באיזה שהוא אופן לא מוסדר, והמטרה של הבדיקה הזאת הייתה הסדרה.
ציפי ליבמן: השלב השני, כפי שאמרה נציגת משרד החינוך כרגע, הוא אפילו לשדרג את התוכנית ולעלות קומה, כפי שכאן גם עולה מהדו"ח שלנו על אימוץ ועידוד וכמובן דרבון מיטב המוחות בישראל, להתחיל ולממש את הפוטנציאל שלהם כבר בגיל צעיר.
ציפי ליבמן: ההדגשה שלי כרגע – אם הם יכולים.
ציפי ליבמן: כלומר, הנקודה הראשונה שאני רוצה להדגיש מטעם הוועדה זה מיון קפדני של המועמדים.
ציפי ליבמן: אנחנו כן עלינו על מספר מוסדות, בלי להזכיר שמות, שבהם יש דחיפה של הבתים החזקים, לדחוף את הילדים קדימה.
ציפי ליבמן: לא תמיד הילד מסוגל, התסכול הוא גדול, כפי שאמרו.
ציפי ליבמן: לכן, הנקודה הראשונה שאנחנו רוצים להדגיש – סינון ומיון קפדני, הן של מוסד התיכון, הן של המוסד המקבל – ליצור איזה שהוא מנגנון של מיון קפדני, שיכלול גם את רצון התלמיד עצמו.
ציפי ליבמן: לא רק שדוחפים אותו.
ציפי ליבמן: נקודה ראשונה.
ציפי ליבמן: נקודה שנייה שאני רוצה להדגיש, היא המנגנון של התיאום והתמיכה של הנוער הזה, של הילדים האלה, בין התיכון לאוניברסיטה, מתוך דיקנט הסטודנטים במוסד האקדמי.
ציפי ליבמן: צריך להיות מנגנון כזה שתהיה כתובת לסטודנטים הצעירים האלה, כיוון שאנחנו בעד שהם ישולבו בתוך הלימודים האקדמיים, במוסד המקבל, ללא שום לטיפונדיות ספציפיות לילדים קטנים, אלא לימודים אקדמיים, כפי שהם בקמפוס הגדול, אבל צריך להיות כאן איזה שהוא מנגנון תומך.
ציפי ליבמן: נקודה שלישית, מאד חשובה לפי דעתי, עידוד אוכלוסיות שלא נכללות כרגע בתוך היזמה הזאת – זה בנות בדרך כלל, ויש גם שם פוטנציאל, אם לא ידעתם, ופריפריות.
ציפי ליבמן: אני רוצה לציין לטובה את אוניברסיטת תל אביב, שנוער שוחר מדע שם יש לו תוכנית מעניינת עם פריפריה.
ציפי ליבמן: יש פה נציג שיכול גם להגיד כמה מילים, ובהחלט זה נדיר.
ציפי ליבמן: עידוד פריפריה, עידוד אוכלוסיות ייחודיות, ובכלל זה אני כוללת לצערי בנות, שהן לא כל כך פריפריה, כפי שאמרתי קודם.
אלכס מילר: התוכנית שמגבשת עכשיו משרד החינוך, אתם חלק מהתוכנית הזאת?
ציפי ליבמן: לא. אנחנו המועצה להשכלה גבוהה, ובמובן הזה אנחנו עשינו הסדרה של המצב הקיים.
ציפי ליבמן: תוצאות הדו"ח יידונו באגפים הרלבנטיים במשרד, והתוכנית תגובש עכשיו לאור ההסדרה, כמובן על התשתית הזאת.
ציפי ליבמן: אבל מי שצריך לייצר את התוכנית וצריך לקחת את המסקנות האלה, ולהפוך אותן לתוכנית עבודה זה המשרד ולא המל"ג.
ציפי ליבמן: המל"ג ועכשיו אני מגיעה לנקודה המל"גית, בכל זאת, האחריות, ואולי לא רק של המל"ג, זה מעקב אחר יישום המסקנות.
ציפי ליבמן: אנחנו המלצנו לעקוב במשך שנתיים, לראות איך הדברים מתנהלים ולהביא ממצאים.
ציפי ליבמן: אני חושב שמן הראוי שהמשרד יתקצב מחקר מעקב, מחקר מעצב של התופעה הזאת.
ציפי ליבמן: זה מאד יעזור לאיסוף נתונים מסודר, אובייקטיבי עד כמה שניתן.
ציפי ליבמן: על כל פנים, שיטתי יותר מאשר התרשמות המוסדות.
ציפי ליבמן: כי למשל אין לנו בכלל עדויות מתוך התיכון.
ציפי ליבמן: המועצה להשכלה גבוהה התעסקה, או בעצם הקשר שלה עם המוסדות להשכלה גבוהה הוא מטבע העניין, זה היה בעצם תפיסת ההשכלה הגבוהה את הנושא ולא תפיסת כל הגורמים המעורבים, תלמידים, הורים, בתי ספר, מורים.
ציפי ליבמן: הפן הזה חסר.
ציפי ליבמן: אז אלה 4 הנקודות שרציתי להדגיש מתוך הדו"ח, הוא נותן יותר נתונים.
ציפי ליבמן: תודה.
אלכס מילר: צה"ל.
קרן בן נתן: אני קרן בן נתן, אחראית בין היתר על מסלול העתודה האקדמית וגם על שילוב בוגרי האקדמיזציה, כפי שאנחנו קוראים לזה בצבא.
קרן בן נתן: קצת על מה שאנחנו עושים כמעט בעשור האחרון, ילדים שבעצם מצהירים בפנינו במהלך תהליכי הצו שלהם שהם צברו או צפויים לצבור עד 50% מהתואר עד מועד הגיוס שלהם, אנחנו בעצם מאפשרים להם לדחות בשנה, כמו שנאמר ונכתב בדו"ח, כדי לסיים את התואר.
קרן בן נתן: אנחנו לא מחייבים אותם לסיים את התואר, מבחינתנו זה מסלול שבהגדרה שלנו הוא מסלול פרט.
קרן בן נתן: הוא נועד לאפשר לילד להתקדם בלימודים, לסיים, לא לסיים, בהתאם להחלטתו.
קרן בן נתן: במהלך השנה הזאת אנחנו עושים, ובשנתיים האחרונות גם הרחבנו את הפעילות, עושים מולו פעילות איתור.