GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נתן שרנסקי: אבל תרשו לי קודם כל כמה מילים של אידיאולוגיה, שבמקרה הזה, זה מאוד חשוב.
נתן שרנסקי: היו ימים ולא רחוקים, למעשה אולי במשך שנים רבות, כאשר ראו כמעט סתירה בין פעילות חינוכית ופעילות למען העלייה.
נתן שרנסקי: אני זוכר שהייתי במחתרת ברוסיה והיתה קבוצה קטנה של פעילים, אבל ברגע שיש קבוצה קטנה של יהודים, אז כבר יש הרבה ויכוחים ואז גם היה ויכוח האם צריך להשקיע את כל המאמץ, לשבור דלתות ברית-המועצות ולעלות, או להשקיע גם בחינוך.
נתן שרנסקי: ואז המסר מישראל פתאום היה, ואני מדבר על מה שהיה לפני 35 שנה, ברור חד-משמעי, תפסיקו עם השטויות על החינוך, אנחנו מעוניינים בעלייה.
נתן שרנסקי: וחינוך יכול למשוך, ליצור איזה שהיא אשליה שאפשר להיות יהודי גם במקום אחר, חוץ מאשר ישראל.
נתן שרנסקי: ואחר-כך הייתי בוויכוח הזה כבר אפילו בתור שר בישראל הרבה פעמים, כאשר היו אומרים שאסור שחינוך יהיה תחליף לעלייה.
נתן שרנסקי: מצד שני, יש לא מעט אנשים מאוד מכובדים, גם בארצות הברית, גם במקומות אחרים, שמוכנים להשקיע המון, גם לחינוך, גם לקשר עם ישראל, אבל רק לא לעלייה.
נתן שרנסקי: כי מרגישים שהעלייה זה מה שמחליש את הקהילות.
נתן שרנסקי: אני חושב שאנחנו עכשיו בשלב חדש, כאשר כבר שני הצדדים הבינו שיש קשר מאוד הדוק וטבעי בין חיזוק זהות יהודית, חינוך יהודי, ועלייה.
נתן שרנסקי: למעשה, יהדות העולם הבינה שישראל חזקה זה הדבר היחידי שיכול להבטיח יהודיות שלהם וגם שולחים משלחות של צעירים כל הזמן לישראל, בשביל לחזק את הזהות היהודית.
נתן שרנסקי: אבל גם מדינת ישראל הבינה שעם יהודי חזק בתפוצות זה נכס ולא חולשה.
נתן שרנסקי: ועל בסיס זה, כל הרפורמה בסוכנות, זה למעשה לקשור עד כמה שאפשר יותר חזק, את כל הפעילות שלנו למען העלייה וכל הפעילות שלנו למען חיזוק זהות יהודית, וחינוך יהודי.
נתן שרנסקי: ואנחנו עובדים במסגרות של חינוך פורמאלי, בתי-ספר בכל העולם וכאן כמובן יש הבדל אדיר, ענק, צריך להבין, בין בתי-ספר בעולם היהודי, שאנחנו עוזרים עם השליחים שלנו, אם זה בארגנטינה או אם זה בארצות-הברית, או חינוך פורמאלי בברית-המועצות לשעבר, שלא יהיה קיים אם אנחנו, מדינת ישראל, הסוכנות היהודית וארגונים אחרים, לא נעבוד.
נתן שרנסקי: זאת אומרת, יש מקומות שאנחנו בונים מערכות חינוך ויש מקומות שאנחנו עוזרים בחינוך פורמאלי.
נתן שרנסקי: בחינוך לא פורמאלי, אנחנו שולחים 1,500 שליחים למחנות קיץ בכל העולם, בחינוך לא פורמאלי.
נתן שרנסקי: למעשה, הפעילות שלנו בקמפוסים באמריקה, שאנחנו מרחיבים מאוד, זה לא רק מאבק על הלגיטימציה של מדינת ישראל או נגד דה-לגיטימציה, זה מאבק על חיזוק זהות יהודית וחינוך יהודי גם בקמפוסים באמריקה וכמובן חוויה ישראלית, להביא לכאן ללימוד, ללימוד קצר, או ללימוד ארוך כמו לימוד במסגרת של מסע, שזה תוכנית שהיום אנחנו מביאים כמעט 11,000 יהודים צעירים ללמוד במשך שנה בישראל וחלק מהם עושה עלייה.
נתן שרנסקי: רוסיה בכלל לא היתה בתוכנית כאשר פיתחו אותה, אבל היום יותר מ- 1,000 אנשים באים במסגרת מסע גם מברית-המועצות לשעבר.
נתן שרנסקי: חצי מהם בערך עושה עלייה כתוצאה מזה, חצי מזה חוזר לברית-המועצות בשביל לחזק מוסדות יהודיים שם ובכלל, כל הספירלה, אנחנו רואים את זה כספירלה של חינוך, שמתחיל מבית-ספר או ממחנה קיץ, שנמשך עם ביקור קצר בישראל, שממשיך עם שנה של לימוד בישראל ובמקרים רבים יסתיים בעלייה.
נתן שרנסקי: התגברנו על הפער הזה, על ההבנה שיש שני עולמות שונים של חינוך ועלייה, זה מאמץ משותף לחזק את המשפחה שלנו, היהודית, ולחזק כמובן את הקשר שלהם עם ישראל וכתוצאה מזה גם לחזק את העלייה.
נתן שרנסקי: עכשיו אני אבקש מהמנכ"ל שלנו להתייחס בצורה יותר ספציפית.
יעקב כץ: אפשר לכלול את גרמניה.
נתן שרנסקי: כן, דרך אגב, אני רוצה להגיד כמה מילים, סליחה אלן, עוד דקה.
נתן שרנסקי: כשאנחנו מדברים על דוברי רוסית, למשל, אז אסור לשכוח שיש מיליון דוברי רוסית בערך נשארו, קצת פחות, בברית המועצות לשעבר, מיליון באו לפה ויש מיליון בתפוצות.
נתן שרנסקי: כשאני הייתי בגרמניה וראיתי 220,000 דוברי רוסית עם אזרחות גרמנית שאין להם זהות גרמנית, אין להם זהות רוסית ובקושי יש להם זהות פוליטית, אז הקמנו Task force מיוחד ואנחנו עובדים עכשיו להרחיב ולהעמיק את הפעילות שלנו, החינוכית, בגרמניה.
נתן שרנסקי: עכשיו אני רוצה, מחר אני נוסע לסן-פרנסיסקו, אבל הפעם אני לא אורח של הפדרציה של סן-פרנסיסקו, אני אורח של קהילת דוברי הרוסית בסן-פרנסיסקו, שמארגנים גיוס כספים משלהם, כי הם לא מבסוטים מזה שהפדרציה סן-פרנסיסו כמעט שלא שולחת כסף לישראל והם מרגישים הרבה יותר קשורים לישראל ורוצים לגייס כסף לחינוך יהודי לדוברי הרוסית שם ולחיזוק מדינת ישראל.
נתן שרנסקי: אז אין ספק שהעבודה עם התפוצות זה גם עבודה עם דוברי רוסית, זה גם עבודה, דרך אגב, עם דוברי עברית שלצערי, יש גם תפוצה מאוד גדולה של דוברי רוסית, שגם שם גבוה מאוד ואנחנו חייבים לעבוד גם איתם, רק עכשיו חזרתי מסמינר של ממשלת ישראל ביחד עם הסוכנות, ארגנו בטורונטו בשביל דוברי עברית שהיום גרים בתפוצות וזה גם חלק של המאמץ שלנו.
אלן הופמן: תודה רבה, יושב-ראש, חברי כנסת, תלמידים מעמק חפר.
אלן הופמן: אני רוצה לציין שמתחת לגיל 25 יש היום בעולם היהודי בערך 4.2 מיליון יהודים.
אלן הופמן: זה הדור הצעיר של העם היהודי, זה אוכלוסיית היעד.
אלן הופמן: זה כולל את האוכלוסייה הצעירה בישראל.
אלן הופמן: לפי הדמוגרף פרופ' סרג'יו דלפרגולה, מתחת לגיל 21 היום, הרוב המוחלט של צעירי העם היהודי חיים במדינת ישראל, זאת אומרת, זה שינוי ענק שקרה בעשרים השנים האחרונות שאני עצמי התחנכתי בתנועת נוער ציוני בדרום אפריקה, המאבק היה על מרכזיותה של מדינת ישראל, אולי המאבק הזה אידיאולוגית נמשך, אבל דמוגרפית, המאבק הזה הוכרע.
אלן הופמן: זה בגלל יילודה נמוכה והתבוללות בתוך העם היהודי וילודה חיובית ועלייה שהסוכנות היהודית כמובן מובילה במדינת ישראל.
אלן הופמן: זה הנתון הבסיסי.
אלן הופמן: אני אנסה לסקור מאוד בקצרה את הפעילות של הסוכנות היהודית בחינוך היהודי בעולם.
אלן הופמן: אני אתמקד בסוף אצל דוברי רוסית בחמ”ע, חבר המדינות העצמאיות, ברית המועצות לשעבר.
אלן הופמן: כפי שאמר היושב-ראש של הסוכנות, הפעילות שלנו מתחלקת לעבודה בחינוך הפורמאלי וגם הבלתי פורמאלי.
אלן הופמן: אני יודע שבוועדה הזאת, עיקר הדיונים של הוועדה הזאת, עוסקים בחינוך הפורמאלי במדינת ישראל, אבל עיקר הפעילות של הסוכנות היהודית הוא מתקיים בחינוך הבלתי פורמאלי, כי צריכים לזכור שאצל צעירי העם היהודי, החינוך הפורמאלי הוא וולונטארי.
אלן הופמן: הורה צריך לקבל החלטה לשלוח את הילד שלו לבית-ספר יהודי, כאשר מדובר על הגולה הגדולה ביותר – ארצות-הברית, ש- 80% מצעירי העם היהודי שלא חיים בישראל, גרים שם.
אלן הופמן: רק 15%, אחד משבעה צעירים של העם היהודי, הולכים לבתי-ספר יומיים, בתי-ספר יהודים.
אלן הופמן: כשאתה מוריד מתוך זה את העולם החרדי והאורתודוכסי, אתה בעצם נמצא ב- 3% - 4% מכלל יהדות אמריקה, שולחים את הילדים שלהם לבתי-ספר יהודיים.
אלן הופמן: אני רוצה לציין רק לדוגמה, רק לסבר את האוזן, שבתנועה הרפורמית בארצות-הברית, התנועה הגדולה ביותר מבחינת ההיקף שלה, יש 113,000 צעירים שנמצאים בבתי-ספר של אחר-הצהריים, בתי-ספר משלימים של התנועה הרפורמית, לפי סקר שנעשה בשנה שעברה, 54% מהילדים, מה- 113,000 ילדים האלו, חיים בבתים שרק הורה אחד יהודי.
אלן הופמן: זה אחרי גיור ואחרי הכל, 54%.
אלן הופמן: אז אני אומר את כל הדברים האלו, כדי לסבר את האוזן ולהבין כמה שמערכת החינוך היהודי בגולה, היא שונה ממערכת החינוך בארץ.
אלן הופמן: אנחנו לא מדברים על מערכת צנטראלית, אנחנו מדברים על מערכת וולונטארית, אוטונומית, ולכן הרבה מאוד מהפעילות של הסוכנות, שהסוכנות היהודית היא הגורם הגדול ביותר בחינוך היהודי בעולם, ממוקד בחינוך הבלתי פורמאלי.
אלן הופמן: והמשימה העיקרית היא איך, המשימה שלנו, אנחנו לא עוסקים באוריינות יהודית בסיסית, אנחנו לא חושבים שזה תפקידנו.
אלן הופמן: אנחנו חושבים שהתפקיד הבלעדי שלנו זה איך לחבר את צעירי העם היהודי עם ישראל, כחלק מהזהות היהודית שלהם.
אלן הופמן: איך ישראל היא חלק מהזהות היהודית של צעירי העם היהודי, מתוך זה יבוא עלייה, עלייה רק יבוא מאנשים שיש להם זהות יהודית חזקה ומצד שני, גם מי שלא מקבל החלטה לעלות לישראל, יהיה יהודי גאה, מחובר לישראל ומנהיג בתוך הקהילה.
אלכס מילר: אתה יכול רק להתייחס וגם חלק מדבריך, בהיבט של התקצוב של אותם בתי-ספר, איך זה מתחלק היום?
אלן הופמן: בתי-הספר האלו, להוציא את הפעילות שלנו בחמ”ע יחד עם חפציבה ואני חושב שחברי, יוחנן בן יעקב, בוודאי יתייחס לזה.
אלן הופמן: חפציבה הוא מפעל משותף בין הסוכנות היהודית ובין ממשלת ישראל, אבל זה המקום היחידי בעולם.
אלן הופמן: בשאר העולם, מערכת החינוך, בית-הספר היהודי הוא וולונטארי והוא עצמאי.
אלן הופמן: אין תקצוב.
אלן הופמן: רק לסבר את האוזן, בית-ספר רמז בניו-יורק, הבית-ספר המוביל בארצות-הברית, שכר הלימוד השנה הוא 34,000 דולר לילד, למשפחה.
אלן הופמן: ולמשפחה שיש לו ארבעה ילדים, אנחנו מדברים על 150,000 דולר, שהוא בא אחרי מס.
יעקב כץ: לכן אנחנו רואים עלייה גדולה מצפון אמריקה, של צעירים דתיים.
יעקב כץ: יותר גדולה.
אלן הופמן: כפי שאומר חבר הכנסת, אחת מהסיבות הגדולות שהרבה מאוד אנשים בוחרים, משפחות מחויבות, מרובות ילדים, כאשר מסתכלים על האפשרות לבוא לישראל ולחנך את ילדיהם פה, עולים לישראל.
אלן הופמן: לכן, מערכת החינוך היהודית הפורמאלית בעולם, הוא עסק של בערך 2.5 מיליארד דולר בכלל, הוא כולו ממומן על-ידי ההורים.
אלן הופמן: אין כמעט שום תקצוב ציבורי בתוך המערכת הזאת.
אלן הופמן: גם באוסטרליה וגם בבריטניה.
אלן הופמן: באוסטרליה ודרום אפריקה, זה אחת מהארצות הבודדות.
אלכס מילר: גם בצרפת, אם אני לא טועה.
אלן הופמן: קצת קנדה וקצת צרפת, שהמדינה משלמת, ההורה צריך לשלם עבור החלק היהודי של הלימודים.
אלכס מילר: מבחינת תוכניות לימודים, ברגע שהמדינה נגיד, נכנסת עם התקצוב, לא מדינת ישראל, מדינה איפה שמתקיימת הפעילות, אם היא נכנסת, האם יש לה אפשרות לקבוע שאותם התכנים של נגיד מקצועות הליבה, הבסיס, הם יהיו לפי מה שלומדים גם בבתי-ספר אחרים, או שכל בית-ספר קובע לעצמו תוכנית לימודים, הם רק מסבסדים?
אלן הופמן: זה תלוי, זה שונה בכל מדינה ומדינה.
אלן הופמן: למשל, באוסטרליה ובמכסיקו, שיש לנו אחוזים גבוהים ביותר של 95% מהילדים היהודים במכסיקו הולכים לבתי-ספר יהודים, באוסטרליה זה מתקרב ל- 60%, בתי-הספר אוטונומיים לקבוע את התכנים, לפי המערכת שמכתיבה, משרד החינוך המקומי.
אלן הופמן: כאשר זה בא לתכנים היהודיים והציוניים, בית-הספר הוא לחלוטין אוטונומי.
אלן הופמן: בית-הספר מקבל הכרה על-ידי המדינה, ללמד את הדברים.
אלכס מילר: והמורים-?
אלן הופמן: המורים, הם כולם צריכים להיות מאושרים על-ידי משרד החינוך.
אלן הופמן: גם בצרפת, גם בדרום אפריקה, גם במכסיקו, כמעט בכל מדינה, כאשר מדובר על המורים למקצועות הקודש, זה סיפור אחר ולכן הסוכנות היהודית משגרת 220 מורים שליחים בעולם.
אלן הופמן: היום אנחנו לא מתקצבים את זה, בתי-הספר משלמים את זה.
אלן הופמן: כל זה מוציא את הכלל, 41 בתי-ספר, חפציבה, 44 בתי-ספר של חפציבה, שמפעל משותף בינינו.
אלן הופמן: יש לנו גם פרויקטים במשרד החינוך שנקרא חי"ל, שזה פרויקט משותף עם בית-ספר דווקא לאוכלוסיות החלשות בעולם.
אלן הופמן: תקצוב של בסביבות 12 מיליון שקל, של משרד החינוך, באמצעות הסוכנות היהודית, שאנחנו עוזרים לבתי-ספר יהודיים עם אוכלוסיות חלשות בעולם, לחזק את הצד היהודי.
אלן הופמן: רק להגיד, אני אקצר.
אלן הופמן: יש לסוכנות כ- 640 שליחים בעולם.
אלן הופמן: 220 מהם, הם מורים שליחים.
אלן הופמן: השאר – עובדים עם תנועות נוער.
אלן הופמן: הרבה השקעה בתנועות הנוער הציוניות בעולם, בפריסה, בכל העולם.
אלן הופמן: בשנים האחרונות, פיתחנו מודל של שליח צעיר שהולך לקהילה ועובד בקהילה במעין התנדבות, במשך שנה, יש לנו בעולם קרוב ל- 300.
אלן הופמן: ביוזמה של נתן שרנסקי אנחנו מגדילים את מספר הצעירים הישראלים בקמפוסים.
אלן הופמן: השנה יש לנו 38 שליחים ישראלים בקמפוסים, שבו יש אוכלוסייה יהודית גדולה, הכוונה בשנה הבאה להגיע ל- 60, שנה אחרי זה ל- 80 ולהגיע ולהתייצב על 100 צעירים ישראלים, בוגרי צבא, בוגרי אוניברסיטה בקמפוסים, כי שם יש את ההתקפה הגדולה ביותר על הזהות היהודית של צעירים.
אלכס מילר: הם מנהלים שם תאים סטודנטיאליים?
אלן הופמן: הם מנהלים שם חיים סטודנטיאליים.
אלכס מילר: יש תאים?
אלן הופמן: יש שם תאים ואני רוצה להזכיר לוועדה שיש לנו עוד שני פרויקטים שאנחנו שותפים עם מדינת ישראל, אחד זה תגלית, הסוכנות היהודית יחד עם הפדרציות והתורמים במדינת ישראל, והשני זה מסע.
אלן הופמן: תגלית זה עשרה ימים, מסע זה ארבעה חודשים עד שנה.
אלן הופמן: בשנה הבאה יהיו בארץ 11,000 צעירים במסגרת מסע.
אלן הופמן: האנשים האלו באים מכל העולם.
אלן הופמן: לפני שהתחלנו את הפרויקט הזה, לא היה אדם אחד דובר רוסית שבא לארץ לתוכנית של שנה.
אלן הופמן: בשנה הקרובה, כפי שאמר היושב-ראש שרנסקי, יהיו 1,000 צעירים דוברי רוסית שבאים לישראל במסגרת מסע.
אלן הופמן: אחוזי העלייה מאוד גבוהים משם.
אלן הופמן: 30 עד 40 אחוז נשארים בארץ ועולים.
אלן הופמן: כך שהפרויקט הזה הוא בעצם בונה את המנהיגות הציונית העתידית בעולם.
אלן הופמן: אני רוצה לדבר קצת על דוברי רוסית בעולם.
אלן הופמן: אימצנו בארצות-הברית פעילות בקרב דוברי הרוסית בארצות-הברית, בגלל שהמוסדות של הקהילה בעצם לא תומכים בהם ולכן יש לסוכנות היהודית כבר שמונה שליחים שעובדים בניו-יורק.
אלן הופמן: אחד מחמישה יהודים, אולי אחד מארבעה יהודים בניו-יורק, עכשיו עושים את הסקר, יכול להיות שאחד מארבעה, אחד מחמישה יהודים באזור ניו-יורק רבתי, דובר רוסית.
אלן הופמן: הם לא פוקדים בתי-כנסת, הם לא הולכים לרוב מוסדות הציבור.
אלן הופמן: אנחנו בונים בשנים האחרונות מחנות קיץ עבור דוברי הרוסית, הפעילות הזאת מתרחבת לסן-פרנסיסו, נתן יהיה שם בשבוע הבא, לשיקאגו, ולטורונטו.
אלן הופמן: גרמניה בשנים האחרונות נהפכה להיות יעד גדול מאוד של פעילות הסוכנות.
אלן הופמן: הקהילה המקומית מכירה רק ב- 110,000 יהודים, כי הקהילה היהודית שופטת לפי ההלכה.
אלן הופמן: הסוכנות היהודית הולכת לפי חוק השבות.
אלן הופמן: לדעתנו, יש מעל ל- 200, 220,000 זכאי חוק השבות בגרמניה.
אלן הופמן: אנחנו רואים אותם כאוכלוסייה בסיכון.
אלן הופמן: ממשלת גרמניה פיזרה אותם ב- 92 מקומות, הם ייעלמו לעם היהודי, אם לא נתערב.
אלן הופמן: אנחנו חושבים שצריך להביא אותם למחנות קיץ, אחרי זה מחנות קיץ בישראל, להביא אותם לתגלית, להביא אותם למסע, לפתח מנהיגות וחלק יעלו.
אלן הופמן: בברית המועצות לשעבר, אנחנו מעורבים עם משרד החינוך בפרויקט חפציבה.
אלן הופמן: אנחנו מעריכים שיש כ- 800,000 זכאי חוק השבות בברית המועצות לשעבר.
אלן הופמן: עיקר האוכלוסייה היהודית היום בערים הגדולות, מוסקבה, סן-פטרסבורג, קייב, אולי עוד כמה ערים, אבל בשש ערים אנחנו חושבים שיש קרוב ל- 70% מכלל היהדות בחמ”ע.
יעקב כץ: על כמה מדובר?
יעקב כץ: כמה יהודים ברוסיה עדיין?
אלן הופמן: 800,000 זכאי חוק השבות.
אלן הופמן: ברית-המועצות לשעבר.
נתן שרנסקי: אם אתה ניגשת לחב"ד, הם יגידו הרבה יותר, שני מיליון.
נתן שרנסקי: ואני תמיד תקווה שלי, שבגלל שחב"ד יותר קרוב לקדוש ברוך הוא, שהם גם צודקים.
נתן שרנסקי: אבל אנחנו סומכים על הסטטיסטיקה.
אלן הופמן: יוחנן יודע את המספר המדויק.
אלן הופמן: יש לא יותר מ- 14,000 בבתי-ספר יהודיים.
אלן הופמן: הלוואי.
יוחנן בן יעקב: בין 8,000 ל- 9,000, הלוואי והיינו יותר.
אלן הופמן: אני לא מדבר על חפציבה.
אלן הופמן: כל בתי-הספר.
אלן הופמן: כולל של חב"ד.
יוחנן בן יעקב: כולם – 14.
יוחנן בן יעקב: צודק לגמרי.
אלן הופמן: כולל חב"ד, בתי-ספר של חב"ד.
אלן הופמן: אבל זה מגיע רק לקצה קטן של האוכלוסייה היהודית בחמ”ע, ולכן אנחנו חושבים שמחנות קיץ לצעירים, הוא דבר שהוא סופר חשוב, זה בשביל צעיר, המחנה קיץ הוא דרך להיכנס לעם היהודי ולהכניס גם את המשפחה, יש לנו מחקר שמראה איך משפחות מחוברות אל העם היהודי כתוצאה ממחנה קיץ.
אלן הופמן: היעד שלנו הוא להגיע ל- 15,000 צעירים במחנות קיץ, זה עניין של כסף, אנחנו מגייסים כסף בדיוק בשביל זה, אנחנו מנהלים מועדוני נוער לאורך השנה.
אלן הופמן: עד לפני שנה, שנתיים, הסוכנות היהודית נאלצה לקצץ חלק מהפעילות, מאז שנתן שרנסקי נכנס לסוכנות, עצרנו את הקיצוץ בפעילות שלנו בחמ”ע, ואנחנו השנה בעצם יחד עם גרמניה מגדילים את הפעילות.
אלן הופמן: אני יכול לענות לשאלות.
אלן הופמן: (חילופי יו"ר – היו"ר יעקב כץ)
יעקב כץ: כן, אני אולי בתור יושב-ראש זמני, עד שיגיע אלכס בחזרה, חבר הכנסת אלכס מילר, אני הייתי רוצה לשאול שאלה קצת פרובוקטיבית, כיוון שאנחנו בעצם, אם נצא מהמסגרות של העבודה שלנו, שאנחנו עובדים בעצם, כמו שאתה אומר, נתן, בקטן.
יעקב כץ: אנחנו לא עובדים בגדול.
יעקב כץ: בגלל בעיות תקציביות, בגלל בעיות של עובדים, בגלל בעיות של מורים.
יעקב כץ: אילו היה ראש ממשלה יהודי, ראש ממשלת ישראל ניגש אליך ואומר לך – נתן, אנחנו נמצאים בעצם בשואה, בהתבוללות איומה, אנחנו מאבדים כל שנה, כמה יהודים?
יעקב כץ: כמה יהודים מאבדים כל שנה?
אלן הופמן: 500 ליום.
יעקב כץ: 500 ליום.
יעקב כץ: זה פשוט מבהיל.
יעקב כץ: אתה מקודם הזכרת, אמרת שגרמניה פיזרה אותם, אני רציתי לשאול אותך אם היא עשתה את זה כדי להעלים אותם או שזה, לא לא לא, אני רק שאלתי, רק שאלתי, חלילה, לא, אני רק שאלתי.
יעקב כץ: אתה אמרת שהם נעלמים, אז אני אמרתי.
יוחנן בן יעקב: להחזיר את האוכלוסיות כמו שהיו לפני המלחמה.
יעקב כץ: אבל נניח שהיה, נניח שראש ממשלה היה כצל'ה, כמו שנתנו לי לשבת פה, ואני הייתי קורא לך, נתן, ואומר לך – נתן, אני רוצה להציל את העם היהודי.
יעקב כץ: יש לך תוכנית מוכנה, מה צריך לעשות מחר, כדי, כסף יש לך מכאן ועד הודעה חדשה, אחרי שגילינו את הגז בים התיכון, אז בכלל, אין לנו בעיות כספיות, אחרי שקיבלנו עוד איזה 30, 40, 50 מיליארד דולר, ועוד איזה 70 נקבל, כשנקצץ להם בפעם הבאה את המיסים, ונוריד להם עוד יותר את ההכנסות שלהם.
יעקב כץ: אני אומר, זה התוכנית של הממשלה.
יעקב כץ: אז אני שואל, אם יש כסף מכאן ועד הודעה חדשה ואני בא ואני אומר לך – ידידי, נתן, מדובר ב- 500 יהודים ביום.
יעקב כץ: כך אומר המנכ"ל שלך.
יעקב כץ: זה פשוט מזעזע.
יעקב כץ: מדינת ישראל היא לא מדינה ענייה, היא המדינה הכי עשירה בעולם.
יעקב כץ: אתה זוכר, נתן, שהיה זמן שיהודי החזיק דירה באמריקה או בדרום אפריקה, הוא יכל לקנות חמש דירות בארץ.
יעקב כץ: היום אדם מחזיק דירה בירושלים, קונה שש דירות באמריקה.
יעקב כץ: זאת אומרת, המצב התהפך.
יעקב כץ: אז אנחנו נהיינו עשירים.
יעקב כץ: אז אני אומר, אם אנחנו כאלה עשירים ונניח שראש הממשלה בא, אתה יש לך תוכנית, איך, בכמה כסף זה כרוך, בכמה פעילים, כוחות ומשימות, כמו במלחמה.
יעקב כץ: מי יכול לתת לי תשובה?
יעקב כץ: מחר זו השאלה שמופנית אליכם.
אלן הופמן: היינו אומרים לך, אדוני ראש הממשלה כצל'ה.
יעקב כץ: בעזרת השם.
יעקב כץ: אל תצחקו.
אלן הופמן: היינו אומרים – אנחנו מבקשים להביא לתשומת לבך שברשות מזכיר הממשלה ומנכ"ל המחלקה לחינוך של הסוכנות היהודית, נעשתה בשנה האחרונה עבודה יסודית על-ידי המכון למדיניות תכנון העם היהודי, כאן בירושלים, שיצא דו"ח שמתייחס לשאלה, אם ממשלת ישראל היתה צריכה להשקיע בעתיד העם היהודי, מה היה צריך לעשות ולדו"ח הזה, זה לא פנטזיה, יש דו"ח כזה.
אלן הופמן: דו"ח כזה קיים.
יעקב כץ: בכמה כסף מדובר?
אלן הופמן: מדובר על איפה שהוא בסביבות מיליארד שקל, נתחיל במיליארד שקל לשנה.
יעקב כץ: והיום, מה התקציב שמדינת ישראל משקיעה?
אלן הופמן: המדינה משקיעה בתגלית, מסע, חפציבה, והכל בכל כל, בסביבות 300 מיליון, 250 מיליון שקל.
יעקב כץ: אז רק פי שלוש.
נתן שרנסקי: לא, זה פי ארבעה.
אלן הופמן: פי ארבעה, להתחיל.
אלן הופמן: והיינו מדברים על להביא כל צעיר של העם היהודי לישראל, לביקור קצר, ואחרי זה ביקור ארוך, כדבר הכי הכי בסיסי.
אלן הופמן: היינו מדברים על מרכזי תרבות ישראליים יהודיים בכל העולם.
אלן הופמן: היינו מדברים על מורים בישראל, בכל בית-ספר יהודי.
יעקב כץ: אני רוצה לשאול עוד שאלה בתחום הזה.
יעקב כץ: כיוון שדיברנו על כמה משפחה וקצת אנחנו מסתובבים באמריקה, נתן, טסנו כמה פעמים ביחד, אז אני רוצה לדעת, כיוון שבאמת משפחה אמריקאית ממוצעת, כשהיא רוצה להקפיד על חינוך יהודי, לא כשהיא הולכת לשלוח את הילדים ל- Public, כי זה רוב היהודים שם באמריקה.
יעקב כץ: אבל בחינוך משלים, כמו שאמרתי.
יעקב כץ: אבל כשמדובר על משפחות אורתודוכסיות, ומה נעשה, הם בעיקר העלייה הגדולה, כשאתם עושים את תגלית אז הולכים לכולם, אבל כשאתם מעלים לארץ, אז זה בעיקר משפחות אורתודוכסיות שהם שולחים את הילדים.
יעקב כץ: אם מחר, הלא מדובר על משפחה שמשקיעה בממוצע, שיש לה ארבעה וחמישה ושישה ילדים, בין 70 ל- 100,000 דולר לשנה.
יעקב כץ: בגין החינוך.
יעקב כץ: לפחות.
יעקב כץ: אני לא מדבר על רוסיה, אני מדבר על ארצות הברית.
יעקב כץ: אילו מדינת ישראל היתה באה היום בתוכנית למשפחות הללו, ואומרת להם – כמה אנחנו צריכים להשקיע בכם כדי שתשלחו את הילדים אלינו לפה.
יעקב כץ: לא רואה כאן את השנה האחרונה.
יעקב כץ: אלא לכל ארבע השנים.
אלן הופמן: אני הייתי מקבל את האורתודוכסים.
נתן שרנסקי: אני רוצה להגיד לך משהו חשוב.
נתן שרנסקי: חשוב להבין.
נתן שרנסקי: אולי קצת יותר קשה לקבל.
נתן שרנסקי: שאלתי אישה מאוד מכובדת, שמגדירה עצמה כיהודיה ליבראלית, מאוד מכובדת בקהילה היהודית, תומכת בפדרציה.
נתן שרנסקי: שאלתי – אם חינוך יהודי היה חינם, באמריקה, האם היית שולחת את הילדים שלך לבית-ספר יהודי?
נתן שרנסקי: והיא אמרה – בשום פנים ואופן.
נתן שרנסקי: ושאלתי למה?
נתן שרנסקי: כי זה מתנגד לרעיון האמריקאי על חשיפה לכל הזהויות.
נתן שרנסקי: אז אמרתי – זה טוב מאוד להיות חשוף לכל הזהויות, רק שזה חשוב שיהיה לך זהות בשביל זה.
נתן שרנסקי: אבל אני חושב, זה לא רק בעיה של כסף, בואו לא נרמה את עצמנו.
נתן שרנסקי: זו בעיית אידיאולוגיה, עד כמה אנחנו מצליחים.
נתן שרנסקי: ואנחנו, לא רק מדינת ישראל, אנחנו מצליחים לתת הרגשה לבנים ולבנות שלנו, הרגשת גאווה ורצון להיות חלק של משפחה ולהמשיך דרך של אלפי שנה של העם היהודי ועל כן זה מאמץ חינוכי ממדרגה ראשונה, שהוא לא רק חינוכי מבחינת איזה שיעורים אתה נותן, איזה ניסיון בחיים אתה מציע.
נתן שרנסקי: בגלל זה, ביקורים בישראל, בתגלית, עשו מהפכה כל-כך חשובה, בגלל זה כל החוויה הישראלית היא בסופו של דבר במרכז של המאבק על הזהות היהודית ועל כן התוכנית, כן, צריך להשקיע המון כסף והמון מאמץ, אבל לא בשביל לקנות יהודים, לא בשביל להגיע אליהם ולהגיד שתמורת בית שלך בירושלים עכשיו אתה יכול לקנות חמישה בתים פה.
נתן שרנסקי: אבל בשביל לתת להם חוויה שהופכת אותם ליהודים גאים.
נתן שרנסקי: על זה מרכז המאבק היום בקמפוסים ובקהילות וגם באמריקה וגם ברוסיה.
יעקב כץ: עוד שאלה אחת, אלכס רצה להיכנס ולהתעסק בזה, אז אני אשאל עוד שאלה.
יעקב כץ: אני, למשל, קשור לקהילה החרדית בארצות-הברית, שאני לא יודע מה מידת הקשר של הסוכנות היהודית אליהם.
יעקב כץ: אני החלטתי ללמוד אידיש, לפני הרוסית, למדתי אידיש, כדי שאני אוכל לדבר אתם.
יעקב כץ: אף פעם לא דיברתי.
יעקב כץ: אבל אנחנו למדנו אידיש, ומאז שלמדתי אידיש, אז אני מוזמן אפילו למונרוב, לוויליסבורג, ולכל המקומות.
יעקב כץ: שם מדובר ככה, שמדובר בקהילת סאטמר, סתם לסבר את האוזן, מדובר על משפחות שרוב המשפחות, בין עשרה ל- 15, ל- 17, ל- 18 ילדים, מאישה אחת, לא משתיים ולא משלוש.
יעקב כץ: כשמדובר על הבובוורס, חסידי בובוב, זה בין שמונה ל- 12, כשמדובר על הבעלז, זה פחות או יותר כמות הילדים, שם מחתנים אותם בגיל 17, בגיל 21 אם זה בחור או בחורה, כי כבר נחשבת לרווק או רווקה דחויה, שצריך למצוא לה איזה גרוש או אלמן.
יעקב כץ: זאת אומרת, כך המצב שם.
יעקב כץ: בגיל 17 לחופה, לא בן 18, כמו שכתוב בפרקי אבות.
יעקב כץ: מה הקשר לקהילה, שמבחינת הפוטנציאל שלה, היא מכפילה את עצמה כמעט כל דור, אולי בשלוש.
יעקב כץ: מדובר על משפחות, אני מכיר שם סבים וסבתות עם 800 צאצאים, 700 צאצאים, 600 צאצאים.
יעקב כץ: מה נעשה בתחום הזה עם הקהילה החרדית, עד סאטמר, אבל עוד לפני, יש גם קהילות שהרבנים פה, כמו בעלז וגור ואחרים.
נתן שרנסקי: אבל יש הבדל, בכל-זאת, כי שם אתה מדבר על סאטמר, קהילות, קודם כל, אין שם בעיה של זהות יהודית.
נתן שרנסקי: גם גדלים בתוך אווירה של שייכות לזהות יהודית.
נתן שרנסקי: זה מצד אחד טוב.
נתן שרנסקי: מצד שני, הזהות היהודית שלהם ברוב המקרים היא גם זהות אנטי ישראלית.
יעקב כץ: פחות, היום.
נתן שרנסקי: פחות היום, אבל בכל-זאת.
נתן שרנסקי: אני יכול להגיד שהייתי בהפגנות, ראיתי בכמה קמפוסים, הייתי בהרבה קמפוסים באמריקה, לפעמים אתה נתקלת עם הפגנות אנטי ישראליות מאוד חזקות ותמיד יש שם כמה אנשים עם כאפייה, כמה יהודים אינטליגנטים עם זהות, ותמיד כמה חרדים עם סיסמה.
אלן הופמן: אולי חבר הכנסת, הסוכנות היהודית לא מעורבת באוכלוסייה החרדית, כי היעד שלנו הוא לעסוק במשמעותה של ישראל בזהות היהודית של הדור הצעיר.
יעקב כץ: יש, אגב, קהילה חרדית מאוד מודרנית, ושהיו חפצים לבוא לארץ, באים ללמוד פה שנה בארץ, או שנתיים או שלוש או ארבע, והם מודרניים, הם לא כמו החרדים בארץ, הם הרבה יותר פתוחים, הם בוגרי אוניברסיטאות, הם רופאים ודוקטורים.
יעקב כץ: (חילופי יו"ר – היו"ר אלכס מילר)
אלכס מילר: דרך אגב, אפרופו, על אותם התשלומים שציינת שמשלמים בניו-יורק עבור חינוך יהודי שם, כי יש בעיה בתקציבים וכו'.
אלכס מילר: אני כרגע דיברתי על הנושא שדרך אגב משרד החינוך התערב לעניין של בית התמר, שדרשו מההורים לשלם 16,000.
אלכס מילר: אז אנחנו עוד לא רחוקים משם.
אלכס מילר: אני גם כן חושב שגם לנו יש פה עניין לטיפול בנושא הזה, כי אני חושב שהחינוך זה דבר בסיסי שמדינת ישראל מחויבת, במיוחד כאשר מדובר על חינוך מיוחד.
אלכס מילר: קביעה כזאת של הסכומים, זה דבר שכמובן שפוגע בילדים.
אלכס מילר: בבקשה, משרד החינוך.
יוחנן בן יעקב: רבותיי, ברשותכם.
יוחנן בן יעקב: תוכנית חפציבה מציינת 20 שנה לקיומה.
יוחנן בן יעקב: היא הוקמה ב- 91, פרושה היום ב- 28 ערים, בעשר רפובליקות, ב- 44 בתי ספר, יש לנו 70 מורים ישראליים שמלמדים בבתי-הספר האלה, שליחים מהארץ.
יוחנן בן יעקב: כ- 8,000 תלמידים בתוך המערכת שלנו.
יוחנן בן יעקב: יש לפחות עוד 45 בתי-ספר ברחבי ברית-המועצות, שלא נכללים בתוכנית שלנו, בעיקר מטעמים כספיים.
יוחנן בן יעקב: אבל, הם לא נכללים בפנים, בעיקר מטעמים כספיים, כי התקציב שלנו מוגבל, מה אפשר לעשות.
יוחנן בן יעקב: צריך לומר שיש לנו שלושה שותפים מרכזיים לתוכנית הזאת.
יוחנן בן יעקב: אחד זה באמת הסוכנות היהודית, מ- 2003, עובדים בשיתוף פעולה מלא, שני זה שלוש רשתות חינוך שעובדות היום, ואנחנו יחד אתם, זה אורט עולמי, או אבנר, ושמע ישראל וקרנות כמו קרן הידידות שמשקיעה הרבה כסף בתוכנית הזאת, כמו ועידת התביעות, ה- Claims, אביחי, ג'נסיס בחלקו ועוד.
יעקב כץ: האיחוד האירופאי שעוזר, לא עוזרים לכם?
יוחנן בן יעקב: עד היום לא שמעתי על עזרה כזאת.
יוחנן בן יעקב: צריך לומר, מה שמאפיין את התוכנית הזאת, שהיא באמת, אין דוגמתה בעולם, אלן כבר אמר את זה.
יוחנן בן יעקב: מדינת ישראל כמדינה, לא מעורבת בשום מערכת חינוכית בעומק כזה ובאינטנסיביות כזאת, חוץ מאשר בברית המועצות, זה עבד בשנים הראשונות באופן פשוט וקל.
יוחנן בן יעקב: צריך להיות גלויים ולומר, בשנים האחרונות, עקב התפתחויות ברחבי ברית המועצות, הדברים האלו הולכים ונהיים יותר מסובכים.
יוחנן בן יעקב: מצד שני, זאת תשתית שבנקל ניתן להרחיב אותה, הן לכלל בתי-הספר בברית-המועצות, הן לבתי-ספר יום א' שפעם היו לנו 180 ונאלצנו לסגור אותם, הן לבתי-ספר נוספים במזרח אירופה, פולין והונגריה, בכל המקומות האלה קיימים בתי-ספר יהודים.
יוחנן בן יעקב: לצערי, אנחנו לא נמצאים שם.
יוחנן בן יעקב: עוד אפיון שחשוב לציין זה שנדמה לי שזו תוכנית יחידה, ותתקנו אותי אם אני טועה, שבתי-ספר ממגזרים מאוד חרדים, וממגזרים לגמרי, נגיד גלויי ראש או איך שנגדיר אותם, כולם נמצאים תחת מסגרת אחת.
יוחנן בן יעקב: הצוות שאני ממונה עליו, כולל ילידי הארץ, עולים מברית-המועצות, יהודים דתיים, יהודים מכל הגוונים.
יוחנן בן יעקב: נדמה לי שבארץ אי-אפשר לקיים דבר כזה בכלל, שם המערכת הזאת עובדת על תוכנית לימודים משותפת, על מערכות חינוכיות משותפות, בשיתוף פעולה מלא.
יוחנן בן יעקב: בעיני, זה עצמו בשורה חשובה מאוד למערכת הישראלית.
יוחנן בן יעקב: הלוואי והיינו מצליחים לאמץ אותה גם במקומות אחרים.
יוחנן בן יעקב: צריך לומר, שקרו לנו בחפציבה, אני מלווה את התוכנית מיום הקמתה.
יוחנן בן יעקב: למעשה, המר זיכרו לברכה, הביא אותי למשרד החינוך, להקים שתי תוכניות.