GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: תראה, אני שאלתי את השאלה הזאת את גנאדי, כיוון שאני יודע שרשויות מקומיות בידיעה, אני לא אומר בהיתר של משרד החינוך, אבל בידיעה של משרד החינוך, כדי להבטיח לעמוד בלוח הזמנים ל-1 בספטמבר, מתארגנות כדי להכין את המכרז, ואפילו יוצאת במכרזים מה שנקרא – מכרזים מותנים, ואומרים כפוף – לאישור התקציב, כי אם מכריז פה נציג משרד החינוך בוועדה שיש לכך תקציב ב-2011, וכל הבעיה כרגע היא בעיה טכנית שלא קשורה בו, ושאני במקרה יודע על הבעיה הזו.
זבולון אורלב: ואגב, היא תתפוצץ לדעתי עוד שבוע שבועיים.
זבולון אורלב: ככה אני מעריך, אני מניח שהשלטון המקומי יבין שכרגע ---
גנאדי קמנצקי: אנחנו יודעים איזה נזקים גם כלכליים יגרמו בגלל ---
זבולון אורלב: לא, לא, הבעיה היא לא אלעד, הבעיה היא 1,200 כיתות שצריכות להיבנות לפתיחת שנת הלימודים ולא נבנות, זה לא השש כיתות האלה.
זבולון אורלב: אז שאלתי, האם בעקבות הדיון הזה אתה מוכן ---
יצחק עידן: אנחנו מאורגנים ברגע שיש הרשאה, אנחנו נוכל לצאת למכרז.
זבולון אורלב: ולחשוב על מכרז מותנה, מה שנקרא?
זבולון אורלב: תשקול את הדבר הזה.
זבולון אורלב: אוקי, אז ראש העיר ישקול את האפשרות של מכרז מותנה.
זבולון אורלב: אם אחרי זה תוכל לדבר עם גנאדי, לא פורמאלית, הוא יגיד לך ---
אורי מקלב: מה לגבי העלויות של המכרז?
יצחק עידן: אין בעיה של עלויות כי המשרד אמור לממן 100% את המכרז.
אורי מקלב: צריך לבדוק מה העלויות שהיו לכם בפעמים האחרות בבניה מול היום המכרזים של משק וכלכלה, יש להם היום מכרזים זולים.
אורי מקלב: הרבה יותר קל להגיע היום בקדימות דרך משק וכלכלה, שזאת הכנה כמעט גמורה, עד עכשיו הם הרבה יותר גמישים.
אורי מקלב: עם משק וכלכלה קצת יותר אפשרי להגיע להסכמים על אף הן שאין תקציב עוד.
זבולון אורלב: אני מכריז על הפסקה של 5 דקות.
זבולון אורלב: אני כבר חוזר.
זבולון אורלב: הפסקה      טוב, חברים אנחנו חוזרים.
זבולון אורלב: אמרנו שלגבי הגנים רשמנו לפנינו.
יהודית גידלי: הוועדה רושמת לפניה את הודעת משרד החינוך כי תקציב הבינוי של המשרד לשנת 2011 כולל תקציב ל-6 כיתות גן כדי לפנות את גני מוריה.
יהודית גידלי: התקציב יועבר ---
זבולון אורלב: כדי לפנות את גני מוריה מבית הספר עמיעד.
יהודית גידלי: מבית הספר עמיעד.
יהודית גידלי: התקציב יועבר בהקצאה ראשונה לשנה זו.
יהודית גידלי: ראש העירייה הודיע ---
זבולון אורלב: בהרשאה הראשונה.
יהודית גידלי: בהרשאה, תודה.
יהודית גידלי: ראש העירייה הודיע כי ישקול אפשרות של מתנה מותנה.
עמרם חורי: הניסיון שלנו היה קצת אחרת.
עמרם חורי: אנחנו חוששים מאד.
זבולון אורלב: אתה יכול לחשוש.
זבולון אורלב: אני מציע שתמיד תחשוש.
זבולון אורלב: גם אני חושש.
זבולון אורלב: לעולם אדם חושש.
שלום סטימלר: נקודה אחת קטנה, אני רוצה להגיד משהו לגבי הנושא של ה-, גם שרה הזכירה את זה מקודם שהיינו פה ביחד.
שרה נעמן: מה שהזכרתי בהפסקה לא שייך לוועדה.
שלום סטימלר: לא, אני אומר, אנחנו דיברנו על זה שנושא התחזוקה, הנושא של שיתוף הפעולה עם העירייה צריך לקבל לדעתי איזה שהוא חיזוק גם ----
זבולון אורלב: חברים, זה לא על סדר היום.
זבולון אורלב: תסתדרו במקום.
זבולון אורלב: אני התבקשתי על ידי ההורים לעשות מעקב מה קורה עם גני מוריה.
זבולון אורלב: דווח כאן מה שדווח, נמסר מה שנמסר.
זבולון אורלב: כולם חוששים אגב.
זבולון אורלב: יכול להיות שלא תהיינה אי הבנות.
זבולון אורלב: יכול להיות מצב תיאורטי שלא יהיו הרשאות השנה, בגלל הסכסוך בין התקציבים לבין החשב הכללי, אני יודע.
ישראל אייכלר: אני לומד דבר חדש.
ישראל אייכלר: שיש סכסוך בין חשב לתקצוב, מה ההבדל?
זבולון אורלב: במשרד האוצר יש שני אגפים – אחד זה אגף התקציבים שהוא מוסמך לתקצב ונותן את התקציבים, והאגף השני זה אגף החשב הכללי, שהוא מפקח שהכסף ייצא.
זבולון אורלב: יש סכסוך כרגע בין שני הזרמים האלה, כיוון, ואני אסביר לך בשני משפטים.
זבולון אורלב: כיוון שמשרד החינוך למשל בשנה שעברה הוציא הרשאות לבנייה, נגיד במיליארד שקל, אבל לא כל הרשויות ניצלו את זה.
זבולון אורלב: כי ברשות מקומית אחת הדיירים הגישו צו מניעה לבית משפט, וברשות שנייה התברר שהקצאת הקרקע לא נעשתה בהליך הנכון והכסף לא נוצל.
זבולון אורלב: אז שוכב כסף שתוקצב.
זבולון אורלב: בא החשב הכללי ואומר – עד שלא תנצל את הכסף ההוא שתוקצב, אני לא נותן לך כסף חדש.
זבולון אורלב: אז בא גנאדי ואומר – אני לא יכול לנצל את הכסף הזה, כי הוא מיועד לבניין ספציפי ומחר יכול להיות שהוא ייבנה, ואני כבר הוצאתי הרשאה.
זבולון אורלב: אז זה הויכוחים שכרגע יש ביניהם.
זבולון אורלב: אחרי 62 שנים שככה עבדו, שלא עשו חשבון מה כבר יצא, אלא כל שנה הייתה שנה חדשה, עכשיו יש חשב שפתאום התעורר ואמר – רגע, רגע.
ישראל אייכלר: רוצה חזרה את הכסף.
ישראל אייכלר: אבל יש חוק נדמה לי, שכסף שלא יצא חוזר לאוצר.
זבולון אורלב: לא, לא, אם יש הרשאה אז ---
ישראל אייכלר: אה, יש כבר הרשאה.
זבולון אורלב: יש הרשאה.
זבולון אורלב: זה שיק פתוח, הכסף קיים.
זבולון אורלב: אז הוא אומר – למה אתה לא מנצל את המזומנים, זה מה שהוא אומר.
זבולון אורלב: אבל אומר אגף הבינוי – אני לא יכול לנצל את המזומנים, הם מיועדים לדבר ספציפי.
זבולון אורלב: אז זה ישכב שם עד שיבנו.
זבולון אורלב: הגדרתי בסדר את הבעיה?
גנאדי קמנצקי: עשר.
זבולון אורלב: אם תרצו, אני לא אשלח לך חשבונית של הייעוץ, אני גם הצעתי לצרפתי איך להתמודד עם הסוגיה הזאת, והצעתי לו, תזכיר לו שוב, שאם לא נפתר, אני מציע לבקש דיון פה בוועדת החינוך.
זבולון אורלב: זה הולך לעשות פנצ'ר לכל המגזרים, לכל המערכות.
ישראל אייכלר: זה יעלה הרבה מאד כסף אחר כך.
זבולון אורלב: יעלה הרבה כסף.
קריאה: לא רק זה, זה גם כלכלית מכה לא פשוטה תהיה, מבחינת לוח הזמנים.
נסים זאב: אגב, זה ירמז בפרשת השבוע "לחשוב מחשבות ולעשות".
נסים זאב: יש חשב ויש עשייה.
נסים זאב: זה אגף התקציבים והחשב.
שמואל עמרוסי: אני רוצה להציג את הבעיה שהיא בעיה משולבת בין בית ספר נועם לאולפנת נחלה.
שמואל עמרוסי: אנחנו בזמנו הלכנו גם לבג"ץ בעניין הזה של בית ספר של האולפנה, ובעצם היה להם תקצוב של בניין, שבסופו של דבר הוא נלקח לנו.
שמואל עמרוסי: היו ממש שלטים שמתחילים לבנות את הבניין, והוא הוסב לשם אחר ובוא נגיד, אני לא רוצה עכשיו להתחיל בכל הנושא הזה.
שמואל עמרוסי: בכל אופן, הבית ספר ההוא נעלם לנו, ואנחנו עד היום חיים בקרוואנים, או היום בנועם, בעצם בתוך כיתות, כאשר בית ספר נועם יצא לקרוואנים.
שמואל עמרוסי: הובטח לנו מקום אחר, ועכשיו כל מיני גורמים בעיר, הם מנסים קצת להפחיד את העירייה בזה שהם לא מוכנים שאנחנו נהיה במקומות הללו, ואנחנו מכירים את הנושא הזה מאד טוב.
שמואל עמרוסי: כאשר הם רוצים לקחת לנו בניינים הם יכולים לשבת לנו צמוד.
שמואל עמרוסי: כשאנחנו לוקחים איזה שהוא מקום, אז הם רוצים להתרחק מאיתנו כרחוק מזרח ממערב.
שמואל עמרוסי: אנחנו רוצים לוודא שהאולפנה, הבניין שלה ייבנה במהרה, ובעצם זו החזרת חוב ישן של בניין ענק שלקחו לנו, של 18 כיתות, עם גינה וחצר ומגרש וכו' וכו'.
שמואל עמרוסי: וברגע שאנחנו פותרים את הבעיה של האולפנה, אנחנו גם פותרים את הבעיה של נועם.
שמואל עמרוסי: והנושא אחרי זה הישיבה התיכונית.
שמואל עמרוסי: פה אני תמצתי שני נושאים במכה אחת.
זבולון אורלב: תודה, שרה נעמן המחמ"דית.
שרה נעמן: קודם כל לגבי גני מוריה ובית ספר עמיעד, כמו שסיכמת.
שרה נעמן: נכון שיש מצוקה, אבל ברור לנו שזה לא יהיה לפני תחילת שנת הלימודים הבא.
זבולון אורלב: צריך להתפלל טוב שזה יהיה.
שרה נעמן: צריך להתפלל טוב ולקוות שזה ייעשה מהר וייעשה טוב.
שרה נעמן: וזה גם ברור שלא גני מוריה ייצאו דווקא לחדשים, בסבב כזה או אחר.
שרה נעמן: אותנו ממש לא מעניין.
שרה נעמן: העיקר שייצאו מחצר עמיעד ואפשר יהיה לקיים את מה שצריך.
שרה נעמן: צריך גם להגיד מה הצלחנו כן יחד עם הרשות לעשות.
שרה נעמן: אם מפעם שעברה, אז זה בית הכנסת, חדר מדעים שלא היה חדר מדעים, כי היה בית כנסת – יצא, והמוסד המוכר הלא רשמי האחרון, כי היו בהתחלה כמה שישבו בקומה השנייה של בית ספר נועם, יצאו ונשארו שם עכשיו האולפנה ובית ספר נועם.
שרה נעמן: צריך גם לזכור שבתחילת שנה הוצאו כמה קרוואנים מהמתחם הזה.
שרה נעמן: זאת אומרת, אחרי שהוצאו הקרוואנים, המציאות היום בבית הספר היא קשה מאד.
שרה נעמן: אין, יש שם אופק חדש – הוא לא מתקיים.
שרה נעמן: משום שאין מקום לשבת עם ילד לישיבה בשעות הפרטניות, שזה גולת הכותרת של אופק חדש, משום שמספר כיתות בניצול כל פינה שיש, ממ"ד, לא ממ"ד, כן ממ"ד, כיתה תקנית, לא תקנית.
שרה נעמן: כל חלל שיש לכיתה, לכיתת אם – מנוצל לכיתת אם, וזהו.
שרה נעמן: בחדר מורים יושבים בקבוצות קטנות כשצריך.
שרה נעמן: בשנה הבאה האולפנה גדלה בשתי כיתות.
שרה נעמן: כלומר, השנה זה ז', ח', ט', שזה 6 כיתות.
שרה נעמן: שנה הבאה זה 8 כיתות.
שרה נעמן: גם בית ספר עמיעד, לפי הנתונים שאני קיבלתי, אפשר להגיב אחר כך כי אני לא מכירה את המספרים היום, כי זה תקופת רישום רק, הולך לגדול בכיתה.
שרה נעמן: זאת אומרת אין סיכוי שאפשר לקיים את הקומפלקס הזה בשנה הבאה, כמו שזה.
שרה נעמן: לפני כחודש וחצי חודשיים – ביקר שר החינוך בעיר.
שרה נעמן: הייתה ישיבה מאד קונסטרוקטיבית, טובה, בונה.
שרה נעמן: לי היה יום מאד קשה ביום הזה.
שרה נעמן: אני טיילתי בשלושה מוסדות ביום הזה.
שרה נעמן: שניים של המוכר הלא רשמי, אחד שלנו המוכר הרשמי, בית ספר נועם, שהוא כבר החדש.
שרה נעמן: אני רציתי להביא את השר לבית ספר עמיעד, שיראה פעם אחת איך לומדים ילדי ישראל.
שרה נעמן: זה היה פשוט מחפיר.
שרה נעמן: אז אמרתי לעצמי, בכל זאת, גם כשבאים אלי הביתה אורחים אני מהר מסדרת קצת.
שרה נעמן: אז אני לא אקח אותו לעמיעד, ובסוף היום הצטערתי.
שרה נעמן: משום שמול עמיעד ראיתי בית ספר מוכר לא רשמי, לא זוכרת לאיזה זרם הוא שייך, ענק, גדול, יפה, חדש, עם מרחבים, עם כל מה שאתה רוצה.
שרה נעמן: ואתה נכנס לבתי הספר שלנו, זה פשוט נורא.
שרה נעמן: לא תנאי לימוד, לא יכולת לימוד, לא כל מה שאתה רק רוצה.
שרה נעמן: אני לא מאשימה.
שרה נעמן: זה המצב.
שרה נעמן: כך הוא נראה.
שרה נעמן: ברור שאי אפשר להמשיך עם זה עוד שנה אחת בשום פנים ואופן.
שרה נעמן: אני  יצאתי מאותו יום מאד מעודדת, כי באמת כל הישיבה עם השר, בחדר שלו, הייתה מיועדת כמעט כולה לחינוך הממלכתי דתי, היו עוד כמה נושאים של מתנ"סים וכו', אבל באמת ניתן הזמן לחינוך הממלכתי דתי וסוכם – האחד, שיועבר התקציב לגנים.
שרה נעמן: הבהרנו את הקושי, הם יועברו, הרשות תצא.
שרה נעמן: אני מקווה מאד שהיא כן תצא למכרז לפני שאפשר יהיה לזרז את זה עד ה-1 בספטמבר, אני מקווה שזה ייפתר.
שרה נעמן: אתה צודק, הרבה תפילה צריך.
שרה נעמן: שתיים, בית ספר נועם והאולפנה.
שרה נעמן: שלוש שנים לפחות, אני לא רוצה להגיד יותר כי אני ממש לא זוכרת, מצביעים לי על המגרש.
שרה נעמן: קוראים לו – P1A.
שרה נעמן: כיוון שאני שאלתי מה זה P1A, זה הצמוד לבית ספר נועם שהיום.
שרה נעמן: מבחינה פדגוגית זה מצוין בשבילנו, היסודי והעל יסודי ורצפים, וכל מה שצריך.
שרה נעמן: והרשות, אני יודעת שהיא הייתה כבר בהליכים של פרוגראמה וכל מה שמתלווה.
שרה נעמן: המשרד תקצב את האולפנה והיה צריך לצאת לבינוי.
שרה נעמן: באותו יום שהיינו עם שר החינוך וצרפתי היה, כתבנו פרוטוקול וצרפתי אמר – הנושא מתוקצב, בינואר אפשר לצאת כבר, הכל.
שרה נעמן: עבר ינואר, עבר פברואר, אני מצטערת שאני בשפה לועזית, אבל זה עבר ---
זבולון אורלב: אבל זה גם בעיה של הרשאות, תיכף נשמע.
שרה נעמן: לא, לא, לא.
שרה נעמן: זה תוקצב.
זבולון אורלב: יצאו הרשאות?
זבולון אורלב: אה, זה מהרשאות של נובמבר?
שרה נעמן: כן.
שרה נעמן: ולהיפך, צרפתי עוד אמר תלכו למשק וכלכלה ואני אדבר איתם ואני אזרז אותם ואני אעשה, ואני אעשה, ומה שכנעו אותי?
זבולון אורלב: אם זה תוקצב אז אין בעיה.
שרה נעמן: אמרו לי שרה, גם אם זה לא יהיה גמור לגמרי לקראת ה-1 בספטמבר, כי בכל זאת – זה להקים מבנה.
שרה נעמן: אתה יודע, גם עם ישראל כשראה את הארץ מרחוק, אז מקסימום ספטמבר אוקטובר קצת יהיה קשה, אבל תרגיעי את ההורים והם יעברו לשם.
שרה נעמן: והסיכום היה שמתחילים לבנות מיד, נראה שזה הולך, אם עד ה-1 בספטמבר יהיה קצת חסר, נחנק עוד חודש חודשיים בדרך כזאת או אחרת ויותר מזה – נכתב בסיכום שאם המבנה לא יהיה גמור, המבנה הראשון שהעיר כן תשלים השנה, יינתן זמנית לאולפנה ואחר כך היא תעבור לשם.
שרה נעמן: היה ברור לכולנו שאם זה ייקח שבועיים ---
שרה נעמן: הבעיה היום, אמר את ההורה, אני גם שמעתי את זה מראש העיר מקודם בלא וועדה, אלא בקצת שישבנו, שיש  היום חשיבה מחודשת על המגרש.
שרה נעמן: ואני אומרת שאנחנו לא מוכנים ללכת לחשיבה מחודשת על המגרש.
שרה נעמן: אין שום סיבה שבעולם – בית ספר נועם נמצא שם, הוא שייך לציונות הדתית.
שרה נעמן: אם הציונות הדתית מנקרת למישהו עיניים, היא תמשיך לנקר, כי היא נמצאת שם.
שרה נעמן: אז במקום שינקר דונם אחד, ינקרו שני דונמים, או במקום שניים ינקרו 4 דונמים.
שרה נעמן: זה שהציבור החרדי לא כל כך רוצה שנהיה שם, צר לי, עם זה אני לא יכולה להשלים.
שרה נעמן: אם עכשיו ילכו לחפש מגרש חדש ---
ישראל אייכלר: אני רוצה לתקן אותך.
ישראל אייכלר: אני לא מאמין שיש יהודי  חרדי אחד שלא רוצה שיהודי דתי ---
קריאה: אז אתה לא יודע מה הולך באלעד.
ישראל אייכלר: אני רגיל לטעון את הטענות האלה, פתאום אני שומע את זה מהצד שלכם.
שרה נעמן: אני אומרת לך, אני ממש מודה לך על ההערה כי אני לא גרה באלעד ואני לא שומעת את זה באוזניי, אני רק שומעת את זה משרשרת.
ישראל אייכלר: חס וחלילה.
שרה נעמן: אני מאד מודה לך על ההערה.
שרה נעמן: מאד.
שרה נעמן: אז אני אומרת, המציאות היום שאם מה שאמר כבודו זה המצב, והקרקע עומדת, כאילו, לא הייתה שם רעידת אדמה, אין שם בורות, אין ארכיאולוגיה, אין שום דבר.
שרה נעמן: אין סיבה שבעולם שהאולפנה הזאת שתוקצבה על ידי המשרד לא יצאה כבר לדרך, דרך משק וכלכה.
זבולון אורלב: שרה תודה.
זבולון אורלב: כרגיל במחוזותינו, אנחנו מגבשים דעות אחרי ששומעים את כל הדעות.
שרה נעמן: בסדר.
זבולון אורלב: ראש העיר, בבקשה.
יצחק עידן: אני רוצה לומר כמה דברים למה ששמעתי.
יצחק עידן: אלף מבחינת המצוקה של בית ספר נועם.
יצחק עידן: לפי הנתונים שיש לי – אין להם מצוקה בכלל, בגלל שהם רוצים להתפרש על פני הרבה מאד כיתות.
יצחק עידן: כיתות של 19 ילדים ו-18 ילדים אפשר לשים כיתה אחת, ואז יהיה להם מספיק כיתות גם לשנה הבאה לאולפנה.
יצחק עידן: ככה שלא תהיה שום מצוקה.
יצחק עידן: אני לפי המספרים שלקחתי, ולקחתי את זה אתמול והיום, יש להם 4 כיתות מיותרות.
יצחק עידן: הם פשוט, יש היום רווח, אז מתפרשים.
יצחק עידן: ולא איכפת לי, הלוואי יהיה אפשר להתפרש.
יצחק עידן: אבל כשיש מצוקה – אז אפשר להיכנס לכיתות בבית יעקב באלעד, בכל הכיתות, יש בין 40 ל-41 ילדים.
יצחק עידן: אז לא יקרה שום דבר אם בנועם יהיו 38 ו-39 ילדים.
יצחק עידן: זה כיתה תקנית, מסודרת, ולא יקרה כלום.
יצחק עידן: אז ככה שיש מספיק כיתות.
זבולון אורלב: זה לא בגלל ההפרדה של בנים ובנות.
יצחק עידן: לא. בתוך הבנים יש 19 ו-18.
יצחק עידן: בתוך הבנות יש ---
זבולון אורלב: יש שתי כיתות א' ---
יצחק עידן: כן, כן, כן.
יצחק עידן: אני יכול להראות לך את המספרים.
יצחק עידן: אז ככה שאין ---
שרה נעמן: אתה סופר כיתות אין אין.
שרה נעמן: אתה סופר גם ממ"דים וגם כל דבר שהוא לא כיתות.
שרה נעמן: מצטערת.
יצחק עידן: רגע, סליחה, רגע, רגע, דקה.
יצחק עידן: אני הולך אחד אחד.
זבולון אורלב: גברת, תרשמי לך את ההערות.
זבולון אורלב: רשת נועם גם נמצאת פה.
יצחק עידן: דבר שני.
יצחק עידן: בקשר לבינוי של האולפנה – אנחנו עומדים לצאת למכרז ולא דרך המשכ”ל, כי המשכ”ל רצו ---
זבולון אורלב: משכ”ל זה חברה למשק וכלכלה של השלטון המקומי.
יצחק עידן: לא רצו לקחת את זה כי אמרו דבר שכבר התחיל התכנון, התחיל זה, אתם באמצע, לא רוצים לקחת את זה.
יצחק עידן: לכן אנחנו הולכים בהליך של מכרז, ואנחנו יצאנו כבר למכרז.
יצחק עידן: ברגע שיהיו התוצאות של המכרז נתחיל את הבינוי.
זבולון אורלב: באותו שטח שדובר בו?
זבולון אורלב: P1,  איך זה נקרא?
שרה נעמן: P1A.
יצחק עידן: עכשיו, האולפנה ביקשה 18 כיתות.
יצחק עידן: אנחנו תוקצבנו רק ל-16 כיתות, ומזה פתאום יצא כל העליהום הגדול, כאילו אנחנו ביקשו פחות או ניסינו להסב את זה.
יצחק עידן: זה משרד החינוך.
יצחק עידן: אמרו יש לכם את זה,  לא תקבלו יותר מטרים, תעשו את ה-16 שיש.
יצחק עידן: עכשיו, לגבי הערה שניתנה כאן.
יצחק עידן: הבעיה זה לא של הציונות הדתית, זו בעיה שזה אולפנה.
יצחק עידן: אולפנה זה בנות שיגיעו עד גיל 18, וזה נמצא בלב השכונה החרדית, ובאו אלי ---
שמואל עמרוסי: השכונה החרדית?
יצחק עידן: רגע, סליחה, תן לי לדבר.
יצחק עידן: אני לא הפרעתי לכם.
זבולון אורלב: סליחה, חברים, חברים.
זבולון אורלב: שמואל ---
שמואל עמרוסי: טוב, סליחה, אני  מתנצל.
זבולון אורלב: ראש העיר ישב פה בסבלנות ושמע את כולנו ומגיע שאנחנו נקשיב לו בלב פתוח ובחפץ לב.
יצחק עידן: כשאנחנו התחלנו את הנושא של הבינוי, התחילו להגיע כל השכנים מסביב ואמרנו – אנחנו נתנגד, אנחנו לא ניתן שבלב השכונה שלנו תהיה אולפנה, שאנחנו לא יודעים בקיץ איך שהם יסתובבו כאן.
יצחק עידן: לכן, תעבירו את האולפנה למקום שונה.
יצחק עידן: אני לא אמרתי לא לכאן ולא לכאן.
יצחק עידן: בינתיים בית הספר רץ.
יצחק עידן: אנחנו הולכים בהליך לבנות אותו.
יצחק עידן: אם בסופו של דבר זה יהיה לאולפנה או לא יהיה לאולפנה, זה תוך כדי הבנייה שלו, אנחנו דנים עם התושבים באזור.
יצחק עידן: אם נמצא באותה קלות או באותה אפשרות להעביר את האולפנה למקום שלא יגרום לסכסוכים בעיר – בוקר, צהריים וערב – הרי זה עדיף לכולם.
יצחק עידן: אם לא – נצטרך לשבת עוד פעם, אבל הבניין ממשיך להיבנות.
שרה נעמן: ויינתן למישהו אחר.
יצחק עידן: סליחה, זה נראה בסוף התהליך.
יצחק עידן: אבל הבניין רץ ונבנה.
נסים זאב: מה לגבי התקציב?
נסים זאב: התקציב מיועד לאולפנה?
יצחק עידן: לא. סליחה.
יצחק עידן: אני רק רוצה להעיר עוד דבר, בית הספר בפרוגראמה קוראים לו 'תיכון חרדי לבנות', לא אולפנה.
יצחק עידן: גנאדי יכול להסתכל והוא יראה שזה 16 כיתות, ואני יכול להראות את זה, כי תיכון זה 4. אז 4 X 4 זה 16.
יצחק עידן: באולפנה זה 6 שנים, אם להגיד בכל שכבה 3 אז זה מגיע ל-18, ולכן ביקשו 18.
יצחק עידן: במהות שלו זה בית ספר תיכון חרדי.
יצחק עידן: את זה תסתכל בפרוגראמה של משרד החינוך, ככה כתוב שם.
עמרם חורי: יש שכונה שנבנתה ---
זבולון אורלב: מר חורי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.
זבולון אורלב: בשלישית יוצאים.
זבולון אורלב: אני נהנה להוציא חברים שלי, ממש נהנה.
זבולון אורלב: אתה לא מפסיק לדבר.
יצחק עידן: אז אני לא אומר שאי אפשר להסב את בית הספר לאולפנה.
יצחק עידן: יכול להיות שזה בסופו של דבר מה שנעשה.
יצחק עידן: אבל אם מדברים על המציאות, זה המציאות.
יצחק עידן: זה מה שכתוב בפרוגראמה, זה מה שנבנה עכשיו.
נסים זאב: סליחה, יש לי שאלה במחילה.
נסים זאב: בוא נאמר, נצא מתוך הנחה שהבניין נגמר והאולפנה כרגע הם יש להם את סדר העדיפות מבחינתם, כי הובטח להם.
נסים זאב: ואני לא נכנס לנושא התקציבי.
נסים זאב: בוא נאמר, גם נצא מתוך הנחה שהתקציב היה מיועד לאולפנה.
נסים זאב: איך אתה יכול לגרום לכך שבמקביל בסוף הבנייה, תמצא להם איזה שהוא פתרון ---
יצחק עידן: ברגע זה ממש, ממש, היום, או אתמול או מחר, אני לא בדקתי את זה ברגע הזה אז אני לא יודע, חיפשנו קרקע חלופית, עשינו עליה פרוגראמה, עשינו את הכל ושלחנו למשרד החינוך.
יצחק עידן: אם במקביל ייבנו שני בתי ספר, אז וודאי שנעדיף שלא יהיו חיכוכים, ואלה יישבו במקומם ואלה יישבו במקומם.
יצחק עידן: אם זה לא יצליח, אז נשב שוב פעם ויכול להיות שבאמת בסופו של דבר יקבלו את זה.
יצחק עידן: אבל אני לא צריך היום להגיד שזה בית ספר בצבע כזה או בית ספר כזה.
יצחק עידן: בית הספר נבנה.
זבולון אורלב: יש לי שאלה למשרד החינוך – הרי העיר מקבלת תקצובים לפי מגמות חינוך.
זבולון אורלב: לא בונים סתם, כי ידוע שמי שנרשם לממלכתי דתי לא הולך לחינוך החרדי, ומי שנרשם לחינוך החרדי – לא הולך לחינוך הממלכתי דתי.
זבולון אורלב: כמו שבכל עיר אחרת מתקצבים בנפרד את הממלכתי דתי, ובנפרד את הממלכתי, כי כל אחד נרשם.
זבולון אורלב: שאלתי לאור מה שנאמר כאן, אני הבנתי מדברייך שהוגשה פרוגראמה לאולפנה והתקציב הוא של אולפנה.
זבולון אורלב: ואומר ראש העיר, ונאמנים עלי דבריו, ראש העיר יודע, הוא קיבל מסמך.
זבולון אורלב: האם המסמך שהוא קיבל, האם התקצוב שהוא קיבל זה להקים תיכון עבור החינוך שלא רשמי של החינוך החרדי, או לממלכתי דתי?
גנאדי קמנצקי: במקרה הזה יצאה פרוגראמה יחסית מזמן, עוד לפני שהיה סיכום וזה, לתיכון דתי.
גנאדי קמנצקי: אבל זה לא ---
זבולון אורלב: לתיכון דתי או לתיכון חרדי?
גנאדי קמנצקי: תיכון  חרדי.
גנאדי קמנצקי: עכשיו, אבל זה לא פוגע ---
זבולון אורלב: ומה עם האולפנה?
גנאדי קמנצקי: באולפנה היה בניין, באותה הזדמנות, אם הכותרת קובעת, אז לכאורה הם צריכים להחזיר את הבניין ש---
שרה נעמן: זבולון, מה שאתה לא ---
זבולון אורלב: סליחה שרה, קודם כל אני רוצה להבין.
גנאדי קמנצקי: טוב, תודה, צודק.
זבולון אורלב: הוגשה בקשה על ידי העירייה להקמת אולפנה עם פרוגראמה?
גנאדי קמנצקי: הוא כבר נבנה, זבולון.
גנאדי קמנצקי: לפני כ-7-8 שנים נבנה מבנה לאולפנה.
זבולון אורלב: תאמיני לי שאני יודע.
זבולון אורלב: שאלתי אליך שוב, האם העירייה.
זבולון אורלב: כרגע אין לאולפנה מבנה, את מה שהיה בהיסטוריה כולם יודעים.
זבולון אורלב: שאלתי – האם כרגע הוגשה בקשה, אושרה בקשה, על הקמת אולפנה עם פרוגראמה?
גנאדי קמנצקי: כי פרוגראמה, ואני אגיד לך מה סוכם.
גנאדי קמנצקי: כדי שלא לעכב את התהליך, הרי פרוגראמות ותכנון זה תהליך שלוקח זמן, זה לוקח שנים לפעמים.
גנאדי קמנצקי: עכשיו, לכן הייתה הסכמה וסיכום עם העירייה שהפרוגראמה הזאת שהכותרת שלה 'תיכון חרדי', ישרת אולפנה.
גנאדי קמנצקי: זה סוכם ולא היה צורך ----
זבולון אורלב: זה סוכם?
גנאדי קמנצקי: סוכם ולא היו התנגדויות.
גנאדי קמנצקי: גם ראש העיר אמר שזה ---
זבולון אורלב: יש סיכום בכתב?
גנאדי קמנצקי: כן, כן.
זבולון אורלב: יש סיכום בכתב שהבניין הזה מיועד, למרות שהכותרת שלו היא 'הרשאה לתיכון חרדי' ---
גנאדי קמנצקי: זה גם היה מדובר ---
זבולון אורלב: אם סוכם אני מבין, כשאתם אומרים סוכם זה כנראה גם בהסכמה.
גנאדי קמנצקי: בדיוק.
גנאדי קמנצקי: הרי גם ראש העיר אמר שזה צץ ברגע שהתושבים הודיעו.
גנאדי קמנצקי: הוא גם בעצמו לא ציפה לתהליך הזה.
זבולון אורלב: אני אגיד לך, אנחנו הרי יודעים שיש כמה כללים שיש מחלוקת על נכסים.
זבולון אורלב: יש המוציא מחברו עליו הראייה, יש יחלוקו, יש כל דאלים גבר, יש תיקו, זה ארבע האפשרויות, אין אפשרויות רבות.
זבולון אורלב: השאלה לכן, צריכים לדעת עבור מה המבנה הזה תוקצב.
זבולון אורלב: עכשיו, אם מישהו רוצה לעשות שינוי, יכול להציע שינוי.
זבולון אורלב: ראש עיר - אין יותר מוסמך ממנו להציע שינוי.
זבולון אורלב: אבל השינוי הזה יש לו איזו פרוצדורה לשינוי הזה.
גנאדי קמנצקי: זהו, וזה בעצם, על פי הנוהל טיפול במבנים מתפנים, ובאופן עקרוני צריכים לעבוד במקרה הזה הספציפי על פי הנוהל, תמיד יש עדיפות לחינוך רשמי.
גנאדי קמנצקי: זאת אומרת, אם על אותו בניין מועמדים מוסדות של החינוך הרשמי וחינוך מוכר שאינו רשמי או אחר, אז תמיד יש עדיפות לרשמי.
גנאדי קמנצקי: לכן, מבחינת העירייה ומבחינתנו, אם לא יהיה פתרון אחר באותו זמן וזה, אז האולפנה צריכה לקבל את זה, כי היא מוסד רשמי.
ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול שאלה.
ישראל אייכלר: אני רוצה קודם כל לומר, לא לשאול, שיהיה ברור שכמייצג ציבור חרדי – לא יעלה על הדעת לחשוב שיהיה בעיר חרדית איזה שהוא הבדל בין ילד לילד, כיוון שאנחנו זועקים כבר 60 שנה שיש אפליות נגד הציבור החרדי.
ישראל אייכלר: אנחנו וודאי לא נפלה את הציבור הדתי לאומי, שפעם ראשונה שאני רואה שאתם מרגישים מה שאנחנו מרגישים בכל הערים האחרות, ובעצם גם אתם מרגישים כמיעוט בתוך מול רוב.
ישראל אייכלר: ולכן, צריך לדאוג לילדים שלכם בדיוק כמו לכל ילד אחר.
ישראל אייכלר: מה גם שבסופו של דבר, כולנו מאמינים בקדוש ברוך הוא, כולנו שומרי תורה ומצוות, ואני לא מאמין שהויכוח בין בתי הספר שלכם לבתי הספר החרדיים, שונה מאשר בין קהילה חרדית זו או אחרת.
ישראל אייכלר: כל אחד רוצה בשביל הילדים שלו מבנה.
ישראל אייכלר: זה לא צריך להיות בכלל העניין המפלגתי.
ישראל אייכלר: אבל אני רוצה לשאול את ראש העיר – כמה אחוז ממספר הילדים בחינוך היסודי אני מדבר של בתי ספר חרדיים, יש להם מבנים תקנים, וכמה אחוז של החינוך הממלכתי?
קריאה: זה לא הנושא כרגע.
יצחק עידן: למעשה, מבחינת הבינוי, 50% מהחינוך החרדי עדיין בקרוואנים, כשבחינוך הממלכתי זה מעט מאד, 90% ומעלה נמצאים בבינוי.
יצחק עידן: אבל זה בגלל החוק שמחייב ---
ישראל אייכלר: זה בסדר גמור, רק צריך לדאוג.
ישראל אייכלר: והשאלה הנוספת, וזה למשרד החינוך – האם יש עדיפות לחינוך יסודי, לגני ילדים בחינוך יסודי, לפני חינוך תיכון או אחר, או אוניברסיטאות?
יצחק עידן: לא, אין.
זבולון אורלב: האוניברסיטאות אגב לא במשחק.
ישראל אייכלר: רק הם לא מתוקצבים.
נסים זאב: אני אם הבנתי נכון, יש נכונות מצד ראש העיר כן לפתור את הבעיה.
נסים זאב: בעצם הוא בא ואומר – תלוי בהתפתחות, בהתנגדויות שיהיו.
נסים זאב: זאת אומרת הוא בכל מקרה כן יש לו עניין לפתור את הבעיה, אם לא במקום הזה במקום אחר.
נסים זאב: אני הבנתי אותך נכון?
יצחק עידן: תבינו, אני צריך להוציא היתר.
יצחק עידן: אם יהיו לי התנגדויות שם ואני לא אוכל להוציא אותו, אז אנחנו לא נוכל לבנות את בית הספר.
יצחק עידן: צריכים ללכת עם דברים לפי שכל, לא ללכת עם ראש בקיר.
נסים זאב: לא, לא, ולכן אני לא רואה פה איזו שהיא מחלוקת כשראש העיר יש לו נכונות באופן רציני, לפתור את הבעיה בכל מקרה.
נסים זאב: הוא בא ואומר – אם לא פה אז זה יהיה שם, הוא מקווה שבמקביל ייבנה המבנה הנוסף, והוא אומר אכן, אז זה יהיה במבנה הנוסף, כשיש כבר תכנון.
זבולון אורלב: לא, יש פרוגראמה.
נסים זאב: אוקי.
זבולון אורלב: פרוגראמה זה עוד לא תכנון.
נסים זאב: זה עוד לא תכנון, אוקי.
נסים זאב: אני מקווה שככה זה יהיה בסופו של דבר.
זבולון אורלב: לדעתי לא יהיו שניים.
זבולון אורלב: מבנה שיצאו עכשיו עליו למכרז, ומבנה שעכשיו צריכים להתחיל עליו תכנון – לעולם שני המבנים לא יסתיימו ביחד.
זבולון אורלב: תכנון לוקח לפחות כמה חודשים טובים, אני מניח, בין שלושה לחמישה חודשים.
זבולון אורלב: ואני מבין שהוא לא מתוקצב המבנה הנוסף הזה.
זבולון אורלב: כרגע יש תקצוב למבנה תיכון אחד אני מבין.
זבולון אורלב: השאלה, לא צריכים לחיות באשליות שבראשית השנה יהיו שני מבנים, להערכתי.
זבולון אורלב: אלא אם כן ראש העיר יתקן אותי.
נסים זאב: יכול להיות שיהיה משהו ביניים, פתרון ביניים ותהיה הסכמה, שגם אם ייכנסו האולפנה, אז זה יהיה לשנה עד שהמבנה שם יסתיים.
נסים זאב: כמובן זה עם תושבי העיר.
נסים זאב: זה נושא בדיוק פנימי כדי להשקיט שלום בתוך העיר.
זבולון אורלב: אתה ביקשת קודם, מה שמך?
נועם שרמן: שלום, נועם שרמן.
נועם שרמן: אני מנהל הכספים של הישיבה ושל האולפנה.
נועם שרמן: אני מבקש להעיר רק הערה עכשיו על האולפנה ואחרי זה לגבי הישיבה.
נועם שרמן: באולפנה מה שקורה זה שאנחנו שלוש שנים מתניידים.
נועם שרמן: מתניידים זה אומר שאין לבנות חדר לא מחשבים שלוש שנים ולא חדר מדעים.
נועם שרמן: הם לא יודעים מה זה פרימוס, לא יודעים מה זה מבחנה.
נועם שרמן: איך אפשר להגיש אותן ככה לבגרות?
זבולון אורלב: שרה, רצית הערה?
שרה נעמן: כן, רציתי הערה.
שרה נעמן: מכיוון שבסיכום שהיה עם שר החינוך נאמר שאם המבנה לא ייגמר או מה, אז יינתן מבנה ביניים, ממה שאני יודעת, ותקנו אותי אם אני טועה, בימים אלה מושלם מבנה של בית ספר תיכון בתוך העיר אלעד.
שרה נעמן: ואם יש כל כך הרבה התנגדויות ואני לא יודעת מה, יכול להיות או שזמנית, או אני לא יודעת מה, צריך לחשוב על המבנה הזה.
זבולון אורלב: עמרם.
זבולון אורלב: שמואל, סליחה.
שמואל עמרוסי: אני רוצה להגיד שפה מיתממים להגיד שכאילו לכאורה שאף אחד לא מתנגד לציבור שלנו.
שמואל עמרוסי: עצם העובדה, וראש העיר אומר את זה במפורש.
שמואל עמרוסי: אנשים מתנגדים לראות אותנו.
שמואל עמרוסי: אני יכול לספר באופן ברור---
ישראל אייכלר: לא, הוא מדבר על שכונה מסוימת.
שמואל עמרוסי: הוא מדבר על שכונה, אני יודע על מה מדובר.
שמואל עמרוסי: עכשיו למשל ליד הבית שלי בנו בית כנסת של חסידים, ממש חמישה מטר.
שמואל עמרוסי: אנחנו לא בוחנים ---- תן לי להשלים את המשפט.
שמואל עמרוסי: אנחנו רוצים שראש העיר שמייצג אותנו ואנחנו אוהבים אותו וחברים שלו, שהוא אומר פה בפרהסיה שיש ציבור שמתנגד לראות את הבנות שלנו.
שמואל עמרוסי: הבנות שלנו הולכות צנועות והן טהורות, ואנחנו לא מוכנים לשמוע את המשפט הזה שזה יהיה באיזה שיקול, שבגללו לא נקבל בניין, כי זה קשקוש גמור.