GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמית ריינהרט: במיוחד לאור העובדה שכל הסמכויות בנושא תוכן ניתנו ישירות למועצה.
רון: אני רוצה לשאול שאלה לעניין הזה בדיוק.
רון: יש כאן כלי תקשורת שונים, שמטופלים במסגרות שונות בכנסת.
רון: הרי הסעיף הזה צריך היה להיות חלק אינטגרלי מרשימת המטלות על כל אחד מהגופים באמצעות המועצות הציבוריות באמצעות החוקים הרלוונטיים.
רון: השאלה היא האם יש דרך ליצור מהלך, ביוזמת הוועדה הזאת, לשינוי שכזה בחוקים האחרים.
רון: הוועדה הזאת אחראית רק על הרשות השנייה.
רון: האם יש דרך להטמיע את המטלה הזאת כחלק אינטגרלי בחוק הבזק, בחוק הרשות השנייה, או בכל מקום אחר?
נגה רובינשטיין: זה הסדר הנכון של הדברים.
זבולון אורלב: כלומר, ההצעה היא להשאיר את החוק הזה כמות שהוא, ולערוך את התיקונים בחוק הבזק, להוסיף את הפריט הזה בסמכויות הפיקוח?
רון: נכון.
רון: וכך גם לגבי חוק רשות השידור.
זבולון אורלב: אני חושב שזה המהלך הנכון.
זבולון אורלב: הוספת העניין כאן אכן מסבכת מאוד את הדברים.
רון: הבעיה היחידה היא שהדבר צריך להיעשות בכל החוקים במקביל.
זבולון אורלב: אין סיבה שלא נצליח לעשות זאת.
זבולון אורלב: מי יתנגד לתיקון שכזה?
זבולון אורלב: למעשה הבעיה היא רק לגבי הכבלים.
נגה רובינשטיין: וגם לגבי הרשות השנייה.
זבולון אורלב: הרשות השנייה לא זקוקה לכך.
אתי בנדלר: ומה לגבי הטלוויזיה החינוכית?
זבולון אורלב: שם אין צורך בפיקוח.
נגה רובינשטיין: גם אי אפשר להטיל עליה סנקציה פלילית.
זבולון אורלב: אם כן יש רק צורך בתיקון עקיף בחוק לגבי מועצת הכבלים.
זבולון אורלב: לגבי הרשות השנייה אין צורך בכך, והיועץ המשפטי של הרשות הסביר זאת.
אתי בנדלר: אולם אני חולקת על דעתו.
אתי בנדלר: סעיף 46 לחוק הרשות השנייה, שאליו הפנה מר אבני, קובע: "בעל זיכיון לא ישדר שידורים שיש בהם: 1) עבירה פלילית או עוולה אזרחית על פי כל דין".
אתי בנדלר: נניח שאכן זו עבירה פלילית לפי חוק זה והמשמעות היא שבעל הזיכיון לא ישדר שידורים אסורים לפי החוק הזה.
אתי בנדלר: אך מניין לרשות הסמכות לפקח על כך?
דורון אבני: זו הצגה נכונה של הדברים, אך היא חלקית.
דורון אבני: הפן המשלים הוא כללי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, נטילת זמני שידור, התשמ"ז1987-.
דורון אבני: הכללים הללו קובעים מהי הפרה: "כל מעשה או מחדל בניגוד לחוק".
דורון אבני: מכאן שאם יש שידור שהוא בניגוד לחוק, הרשות השנייה מטילה סנקציה כמו לגבי כל הפרה - נטילת זמן שידור או פרסום.
דורון אבני: והדבר פוגע לזכיין בכיסו.
נגה רובינשטיין: אבל אין זו סנקציה פלילית.
אתי בנדלר: הטענה הראשונה היא שמאחר שיש סמכות ליטול זמני פרסום, הרשות יכולה להפעיל את סמכותה לפקח על ביצוע הסימון.
אתי בנדלר: הטענה השנייה היא שהפיקוח מותנה בכך שההפרה היא עבירה פלילית.
אתי בנדלר: ואז, רק לגבי זכייני הרשות השנייה יהיו גם סנקציות פליליות וגם סנקציות כספיות חמורות, של נטילת זמני פרסום.
אתי בנדלר: גם העונשים על מפרי ההוראות של החוק יהיו שונים ולא אחידים.
אתי בנדלר: זה בוודאי דבר שאיננו מתקבל על הדעת.
אליעזר כהן: בשלב זה הצטרפתי לדיון.
אליעזר כהן: ח"כ נודלמן ואני דיברנו בינינו על הנושא הזה.
אליעזר כהן: אנחנו חושבים שזוהי הגזמה להעביר את הנושא לענישה פלילית.
אליעזר כהן: אפשר למצוא דרכים אחרות.
אליעזר כהן: לצערי אני נאלץ לעזוב כעת, אך נהיה מעוניינים להשתתף בהמשך.
זבולון אורלב: עדיין לא הגענו לסעיף העונשין.
זבולון אורלב: ברגע שהוא יידון, אני מזמין אותך לדון בנושא.
זבולון אורלב: נגיע לכך בעוד כמה דקות.
זבולון אורלב: אשמח לשמוע את דעתך או את דעתו של ח"כ נודלמן.
זבולון אורלב: עדיין לא קיבלתי החלטה סופית לגבי שום דבר.
זבולון אורלב: בכל מקרה גם למשרד המשפטים יש הערות דומות בעניין.
נגה רובינשטיין: אני רוצה להתייחס לדבריו של עו"ד אבני.
נגה רובינשטיין: לדעתנו נכון שהמועצה תקבע סנקציות לפי הכללים שנמצאים בסמכותה.
נגה רובינשטיין: אבל הרעיון צריך לחול גם על מועצת הכבלים והלוויין.
נגה רובינשטיין: אולי צריך להוסיף סעיף שייתן להן סמכות לפעול כך, אבל הסנקציות צריכות להיגזר מתוך כללים שייקבעו.
נגה רובינשטיין: עו"ד אבני דיבר על נטילת זמני שידור.
נגה רובינשטיין: צריך להבין שסעיף 5 בחוק הזה לא יחול במקרה זה.
זבולון אורלב: לטענתך אי אפשר לנתק את הפיקוח מהעונשין.
זבולון אורלב: אם כן, בשלב זה נעבור לשאלה הזאת, ואחר כך נחזור לפיקוח.
זבולון אורלב: הרעיון כרגע הוא לבצע תיקון עקיף לגבי הפיקוח.
זבולון אורלב: לא נוסיף סעיף (ב) לסעיף 4, אלא נבצע תיקון עקיף לגבי חוליות מתווכות, ולגבי רשות השידור והטלוויזיה החינוכית לא נעשה דבר.
דורון אבני: גם הרשות השנייה קשובה לציבור בדיוק באותה מידה.
דורון אבני: אין הבחנה בעניין זה.
ניר גרסון: אך הרשות לא משדרת בעצמה, למעט אחוזים קטנים ביותר.
זבולון אורלב: כבר הסברנו את הנושא, וחבל לחזור ולעסוק בו.
זבולון אורלב: נעבור כעת לנושא העונשין.
נגה רובינשטיין: הרעיון של סנקציה פלילית בנוסח הזה הוא בעייתי.
נגה רובינשטיין: יש סמכויות למועצת הרשות השנייה, וסמכויות למועצת הכבלים והלוויין.
נגה רובינשטיין: הן יכולות לקבוע סנקציות, ואפשר להרחיב את סמכויותיהן בעניין.
נגה רובינשטיין: מיד אדון ברשות השידור ובטלוויזיה הלימודית, כי לגביהן זו בעיה נפרדת.
זבולון אורלב: איך נפתור את הבעיה לגבי רשות השידור והטלוויזיה החינוכית?
זבולון אורלב: אני מבין שהטענה היא שלשתי הרשויות האחרות יש סמכויות להטיל סנקציות, כמו נטילת זמן שידור, וחבל להמציא סנקציות חדשות.
נגה רובינשטיין: הרשות השנייה יכולה גם לשלול רשיון.
מיכל רפאלי כדורי: הסנקציות בחוק קיצוניות מאוד.
זבולון אורלב: ואין סנקציות קטנות?
זבולון אורלב: כמו קנסות, נטילת זמן שידור?
זבולון אורלב: אם כן, אין ברירה אחרת.
זבולון אורלב: נדמה לי שזו הייתה המחשבה שביסודו של החוק, כשלמדתי אותו בבסיסו.
זבולון אורלב: זה מה שהוברר לי, שאין ברירה אחרת אלא לקבוע זאת בחוק עונשין.
זבולון אורלב: כי לכבלים וללוויין אין דרך אחרת.
נגה רובינשטיין: אפשר יהיה להוסיף סעיפי הסמכה בחוק הבזק, כעת מתקנים את סעיף 24 לחוק זה.
נגה רובינשטיין: בחקיקה הראשית מוסיפים סעיף עונשין כשלמעשה הסמכויות לסנקציות ולקביעת כללים נתונות למועצה ולרשות.
נגה רובינשטיין: נוסף על כך, העבירות בחוק זה אינן מוגדרות, וחסרים פטורים.
נגה רובינשטיין: למשל, מה לגבי שידור ישיר?
נגה רובינשטיין: שידור של הפגנה אלימה?
נגה רובינשטיין: איך נותנים פטור?
נגה רובינשטיין: מדובר בהסדרה ספציפית עם כללים מסוימים.
נגה רובינשטיין: במסגרת חוק העונשין יהיה קשה לקבוע את הגבולות.
זבולון אורלב: יש כאן שני טיעונים: הטיעון שהוא שבין כה וכה לרשויות יש סמכויות ענישה הוא נושא אחד.
זבולון אורלב: בינתיים מתברר שלמועצת הכבלים וללוויין אין סמכויות ענישה.
נגה רובינשטיין: יש להן סמכויות ענישה.
נגה רובינשטיין: העובדה שהם מפעילים אותן באופן מסוים, או רוצים סמכויות מורחבות יותר – זה עניין אחר.
זבולון אורלב: הנקודה השנייה שהועלתה שאי אפשר להחיל עונשין על חוק שאיננו ברור.
זבולון אורלב: זו עניין אחר, ונברר את הדברים.
נגה רובינשטיין: למשל, מה עושים לגבי סרט תיעודי שמיועד לילדים?
זבולון אורלב: אם יש בו אכזריות הוא חייב להיות מסומן.
נגה רובינשטיין: אבל הרעיון הוא שהורים יגבילו ילדים בצפייה בתוכניות שיש בהן אכזריות, ואילו כאן אולי המטרה אחרת.
נגה רובינשטיין: הכללים בסימונים צריכים להיות ספציפיים מאוד.
זבולון אורלב: לשר יש סמכות לקבוע את כל אלה.
נגה רובינשטיין: זה לא תפקידו של השר.
זבולון אורלב: מי שממונה על התוכן ולא סימן סרט אכזרי בצורה הנכונה צריך לקחת בחשבון שעלולים להגיש נגדו תלונה במשטרה.
לימור סולומון: אם כן, סומכים על שיקול הדעת של הציבור?
משה רז: ומה אם סימנו סרט כאכזרי, למרות שאין בו אכזריות, רק כדי שהזכיין יהיה מרוצה?
זבולון אורלב: הדבר מנוגד לאינטרס של הזכיין לזכות בכמה שיותר רייטינג.
אלי פולק: לגבי סמכות הענישה: ברגע שהנושא נשאר בידי הרשויות עצמן – זה כמו במקרה החתול ששומר על השמנת.
אלי פולק: אפשר לראות מה קורה בפרסומות במקומות אחרים.
אלי פולק: האם במשך כל השנים הרשויות למיניהן דרשו מבפנים למתן את הדברים?
אלי פולק: או שתמיד הדרישה באה מבחוץ – חברי כנסת, הציבור וכו'?
אלי פולק: העובדה היא, בוודאי לגבי רשות השידור, שמספר הפעמים שבהן הסנקציות פנימיות והפרסומת נעצרת בשל דרישה מבפנים הוא קטן מאוד.
אלי פולק: מאחר שהניסיון מראה שהגופים לא מצליחים לשמור על הרמה הנכונה בעצמם, צריך להציב את סמכות הענישה מבחוץ.
אלי פולק: אחרת החוק לא יועיל במאומה.
זבולון אורלב: אני רואה את החוק הזה כחוק הגנה על ילדים.
זבולון אורלב: כל חוקי הגנה על הילדים נמצאים בחוק העונשין ומבחינתי גם חוק זה צריך היה להיות שם.
זבולון אורלב: זאת נקודת מבטי הסובייקטיבית, כך הגעתי אל החוק.
זבולון אורלב: אני איש חינוך ורואה מה קורה לילדים שרואים סרטים מהסוגים שמנויים כאן.
זבולון אורלב: אני מאמין שיש לכך השפעות קשות.
זבולון אורלב: חוקי הגנה על ילדים כוללים אי עשיית דברים מסוכנים – כדי שילדים לא ייפצעו, יש חוגי השגחה על ילדים ועוד.
זבולון אורלב: זה עוד חוק שנועד להגן על ילדים, אך לא על השלמות הפיזית שלהם, כי אם על שלמותם הנפשית.
אלי פולק: וגם על שלמותם הפיזית.
זבולון אורלב: מבחינתי הנושא של דיני עונשין נכון מאוד.
זבולון אורלב: זה לא חוק הגנת הצרכן.
זבולון אורלב: שם לא צריכות להיות עבירות פליליות, אני מקבל את זה.
נגה רובינשטיין: ברשות השנייה קיימים היום כללים של קביעת אתיקה.
זבולון אורלב: זו לא בעיה של אתיקה.
זבולון אורלב: אנחנו רוצים הגנה על הילדים.
זבולון אורלב: גם ח"כ לימור לבנת דיברה איתי היום על הפן העונשי של החוק.
זבולון אורלב: הסברתי לה את עמדתי והיא הבינה אותה.
זבולון אורלב: צריך לבחון את החוק הזה במשקפיים של הגנה על ילדים.
זבולון אורלב: כל חוקי ההגנה על ילדים הם בדיני העונשין.
נגה רובינשטיין: אנחנו בוחנים זאת גם מנקודת מבט של הסדרת חקיקה בתקשורת.
נגה רובינשטיין: הקו הזה מקנה את הסמכויות למועצה ולרשות.
זבולון אורלב: אבל אין להן סמכות לכך.
מיכל רפאלי כדורי: אנחנו היום נמצאים במשטר, שהחלטנו עליו בעצמנו וגם שנקבע לנו, לסווג את השידורים שלנו לפי שעות צפייה ולפי התאמה – ומטבעם שני הדברים קשורים.
מיכל רפאלי כדורי: סרט אכזרי שמשודר בשעה 23:00 מסווג מטבע הדברים כסרט למבוגרים.
מיכל רפאלי כדורי: אפשר לקבוע שמה שמשודר אחרי 22:00 ממילא לא מיועד לילדים, וצריך לסייג את העונשים כך שלא יתייחסו לסרטים שכאלה, למשל.
זבולון אורלב: לשר יהיו סמכויות לקבוע מתי אין להחיל את החוק.
אתי בנדלר: אולי צריך פטור מיוחד.
לימור סולומון: אנחנו בעד סנקציה עונשית, אחרת לא תהיה לחוק אפקטיביות.
לימור סולומון: אולם יש כאן נושא שמטריד אותי: קשה לראות כאן הגנה על ילדים כל עוד לא נקבע שום פרמטר לסימון.
לימור סולומון: בעצם אתה מפנה את הגורמים לקרוא מחקרים ולהיות מומחים לשאלה לאיזה גיל מתאים כל סרט.
לימור סולומון: אם כן ההגנה על הילדים תגיע אחרי הרבה מאוד בג"צים.
לימור סולומון: ייתכן שצריך ועדת אתיקה, למשל.
זבולון אורלב: הדבר נדון בכל הדיונים הקודמים.
זבולון אורלב: אפשר לקיים שוב סימפוזיון שלם, ואני לא בטוח שנגיע להסכמה.
זבולון אורלב: אני רוצה שהחוק יעבור, ונראה לי שתוספת כזאת עלולה להכשיל את כל החוק.
זבולון אורלב: בשלב זה אין לי אלא לסמוך על הגינותן, יושרן והאתיקה של הרשויות.
זבולון אורלב: ההגנה על ילדים היא אינטרס של כולנו, זה חוצה את כל המפלגות והחוק הזה נתמך על ידי כולם.
זבולון אורלב: אני חושש שהסוגייה הזאת תעכב אותו.
זבולון אורלב: לכל גוף, מועצת הכבלים, מועצת הרשות השנייה – יש גופים שמטפלים בסוגיות הללו.
זבולון אורלב: אם יתברר שהחוק הזה הוא אות מתה ועושים ממנו צחוק – נכניס בו תיקונים.
זבולון אורלב: אך ראשית צריך לאפשר לגופים בהגינות לפעול בנושא בעצמם.
זבולון אורלב: לכן גם את נושא הפיקוח אני רוצה לצמצם ככל האפשר, ולהגדיר אותו דרך תיקונים עקיפים.
זבולון אורלב: לגבי חוקי העונשין, אני מציע להשאיר את הדברים כך, וחברי הכנסת שיש להם הסתייגויות יגישו אותן.
זבולון אורלב: שאלת העונשין תעבור למליאה.
ליאור פורת: אנחנו חושבים שגם אם הנושא יישאר עונשי, הרי שמשום שהחוק הוא חוק ערכי, והביטויים בו אינם ניתנים להגדרה מדויקת – מטבע הדברים יישאר אלמנט של אי ודאות.
זבולון אורלב: זה נכון לגבי כל סנקציה.
ליאור פורת: לכן אפילו אם החוק יישאר פלילי, אני חושב שיש לנהוג כמו במקרים אחרים שבהם אי אפשר להגיע להכרעה, ולקבוע שלאחראי יש אפשרות להראות שפעל באופן סביר בנסיבות העניין, או שלא יכול היה לפעול אחרת.
זבולון אורלב: בשלב זה אתחיל לקרוא את החוק, ותוכל להעיר לנושא זה בנקודה הרלוונטית.
זבולון אורלב: אני קורא את הצעת החוק: "הצעת חוק סיווג וסימון שידורים" – אגב, תמר גוז'נסקי הגישה הסתייגות.
זבולון אורלב: היא רוצה לבצע תיקון בשם החוק "לצורך הגנת ילדים".
זבולון אורלב: אני מבין שהיא מגישה את ההסתייגות לצורך דיבור.
אתי בנדלר: אינני יודעת, לא דיברתי עמה על כך.
זבולון אורלב: אני מציע שלא לקבל זאת.
זבולון אורלב: אני מכיר את ח"כ גוז'נסקי, ואני בעד זה שהיא תדבר.
זבולון אורלב: התייעצתי הרבה עמה בהכנת החוק, והיא בוודאי תצביע בעדו.
אתי בנדלר: אם כן הצעת ח"כ גוז'נסקי הופכת להסתייגות.
זבולון אורלב: אני ממשיך ואם למישהו יש הערה – וזו לא חובה – אפשר להעיר על כך: "1.
זבולון אורלב: בחוק זה: 'הוועדה' – ועדת החינוך והתרבות של הכנסת; 'משדר טלוויזיה' – משדר שהופק לשם שידור בטלוויזיה למעט משדר חדשות, קדימון או פרסומת; 'משדר', 'פרסומת', 'קדימון' – כהגדרתם לפי חוק הבזק התשמ"ב-1982".
נגה רובינשטיין: האם אין זה סותר את מה שכתוב בסעיף 2?
זבולון אורלב: אין בכך סתירה.
דורון אבני: אני מבקש להעיר.
דורון אבני: יש גם אצלנו הגדרות.
דורון אבני: אולי צריך לבדוק שאין סתירות.
אתי בנדלר: ייתכן שיש סתירות.
אתי בנדלר: אלה הגדרות לפי חוק הבזק.
אתי בנדלר: אם נאמר "לפי חוק הבזק" זה כנראה על פי תקנות.
עמית ריינהרט: יש בכללי חוק הבזק הגדרה לפרסומת.
דורון אבני: אז למה ללכת לפי חוק הבזק?
דורון אבני: הרשות השניה, הערוץ הציבורי המסחרי, היא השולטת על מירב הפרסומות.
דורון אבני: אם כן, כדאי להגדיר לפי חוק הרשות השנייה.
דורון אבני: הרי כרגע אין פרסומות בכבלים, וההגדרה שם היא רק כדי שהכבלים יידעו מה אסור להם לעשות בתחום הפרסומת.
זבולון אורלב: למה אי אפשר לומר בחוק "'פרסומת' כהגדרתה לפי חוק הבזק התשמ"ב-1982 לגבי מועצת הכבלים, וכהגדרתה לפי חוק הרשות השנייה לגבי הערוץ השני"?
אתי בנדלר: ומה לגבי רשות השידור?
זבולון אורלב: אין שם פרסומות.
ניר גרסון: אבל כתוב "למעט 'משדר' או 'פרסומת'" – צריך לדעת מה זה.
זבולון אורלב: אם כן, אחרי המילים "חוק הבזק" נכתוב "לעניין מועצת הכבלים".
אתי בנדלר: אקריא את השורה הזאת: "'משדר', 'פרסומת', 'קדימון' – כהגדרתם לפי חוק הבזק לעניין שידורים לפי חוק הבזק, וכהגדרתם לפי חוק הרשות השנייה לעניין שידורים בהתאם לאותו חוק".
זבולון אורלב: אתם רואים?
זבולון אורלב: אנחנו מקבלים הסתייגויות.
זבולון אורלב: אגב, לא קיבלתי את ההסתייגות של תמר גוז'נסקי שרוצה להוסיף תיקון לשם משום שבעיני החוק הוא בעיקרו לצורך הגנת ילדים, אך לא רק לשם כך.
זבולון אורלב: גם מבוגרים רוצים הגנה מפני דברים אחרים.
אתי בנדלר: אני לא יודעת אם העניין חשוב כרגע, אך ח"כ טיבי העביר לי בקשה שסעיף 3(א) לא יחול על שידורים ישירים.
אתי בנדלר: השאלה היא האם המקום לדון בבקשה הוא בדיון בסעיף 3(א) או בהגדרה של "משדר טלוויזיה" שבסעיף 1.
אתי בנדלר: כאן העניין מוגדר לצורכי חדשות, אך שידורים ישירים לא נוגעים רק לחדשות.
זבולון אורלב: אני מתנגד בכל החריפות להצעה שהפטורים יחולו על שידורים ישירים באופן גורף.
זבולון אורלב: אפשר לברר קודם מה עומד להיות בשידור.
זבולון אורלב: אני צריך הגנה על ילדים.
זבולון אורלב: כבר דיברנו על הנושא הזה.
נגה רובינשטיין: כל תוכנית אירוח יכולה להפוך למשדר שלא מתאים לילדים.
זבולון אורלב: בכל הכבוד, ח"כ טיבי לא השתתף בדיון, הוא לא חבר ועדה, הוא הגיע לכאן לכמה דקות ונתן נייר.
זבולון אורלב: יש אתיקה מינימלית לביצוע הדברים.
אתי בנדלר: אני רוצה להגן על העניין עצמו.
אתי בנדלר: אם מדברים על ביטויים חזותיים לפי סעיף 2 – הטענה לגבי הידיעה מראש נכונה.
אתי בנדלר: אבל אלימות יכולה לבוא לידי ביטוי גם באופן מילולי או קולי.
אתי בנדלר: ואת זה אי אפשר לצפות מראש לגבי שידור חי.
אתי בנדלר: יש בעיה אמיתית.
זבולון אורלב: כשרוצים לשדר משחק כדורגל, כל אחד צופה שלא יהיו שם אכזריות או מין או משהו אחר.
זבולון אורלב: אבל אם יעשו עכשיו שידור ישיר ממועדון לילה, כשיודעים מראש שיש שם חשפנות – אפשר לסמן.
לימור סולומון: אבל כאן הסעיף לא מתיר שיקול דעת, אלא קובע חובה מוחלטת.
זבולון אורלב: זו הערה נכונה, אני מוכן להוסיף את המילים "בשיקול דעת של השר".
לימור סולומון: לא, שיקול הדעת צריך להיות של מי שממלא אחר הוראות הסימון.
זבולון אורלב: אני מוכן לבדוק בפרוטוקולים האם הנושא של שידורים ישירים צריך להיכנס לקטגוריה שבסעיף (ב), האומרת: "השר, באישור הוועדה, רשאי לפטור סוגי משדרים מחובת הסימון על פי כללים שיקבע".
זבולון אורלב: לגבי הרבה מהשידורים הישירים, אפשר לפתור את הבעיה: למשל שידורי הספורט ועוד.
זבולון אורלב: ההסתייגות של ח"כ טיבי יכולה לבוא לידי ביטוי בסעיף הקובע שהשר יקבע את הכללים.
זבולון אורלב: השר יגדיר מה מסמנים ומה לא.
זבולון אורלב: אני בטוח שכך גם כתוב בפרוטוקולים הקודמים.
זבולון אורלב: אני בעד לתת לשר גמישות, שיברר את העניין עם הגופים המשדרים שיציעו לו הצעות.
זבולון אורלב: אך המטרה שלנו היא שלא לתת היתר גורף לפטורים לשידורים ישירים.
ליאור פורת: השאלה היא האם יספיקו לתת פטורים שמתחייבים.
ליאור פורת: הרי צריך להתקין כללים, לאשר אותם וכו', והכנסת מתפזרת.
זבולון אורלב: אז נאריך את המועד בעוד חודשיים-שלושה.
זבולון אורלב: נקבע שישה חודשים.
זבולון אורלב: אני ממשיך לקרוא: "2(א) משדר טלוויזיה המשודר בישראל הכולל ביטויים חזותיים, מילוליים או קוליים של אלימות, של מין או של אכזריות".
נגה רובינשטיין: צריך אולי לכתוב "שיש בסיס סביר לכך שיכלול…".
לימור סולומון: זה בתקנות לעניין שידורים ישירים.
מיכל רפאלי כדורי: ההגדרה סובייקטיבית מאוד.
מיכל רפאלי כדורי: כשמראים הזרקת סמים, אחד רואה בכך הרתעה והאחר רואה בכך עידוד.
מיכל רפאלי כדורי: צריך ניסוח משפטי שיסייג את זה, והשופט הוא זה שיקבע.
ניר גרסון: הבעיה היא לא בסובייקטיביות, אלא בכך ששידורים ישירים עלולים להפתיע.
ניר גרסון: כאמור, נפתור את הבעיה לגבי חלק מהשידורים הישירים, אך יש כאלה שלגביהם הבעיה לא תיפתר.
זבולון אורלב: השר יקבע כללים.
זבולון אורלב: הוא ימצא את הנוסח.
זבולון אורלב: אין לנו כוונה לירות במי שמפעילים אותו בתום לב.
זבולון אורלב: כל העניין הוא להגיע לרמה סבירה של הערוצים המשדרים.
זבולון אורלב: החוק לא נועד למקרים החריגים, הבעיה היא בשגרה.
זבולון אורלב: פעם בתוכנית של דודו טופז קרה משהו עם אחת האורחות – אף אחד לא יכול היה לצפות את זה.
זבולון אורלב: אם הוא ידע מה עתיד לקרות – הוא צפוי לתביעה.
זבולון אורלב: אבל אם לא ידע – אין כוונה לפעול.
לימור סולומון: ראשית, לפי דעתי הוא ידע כזה דבר.
זבולון אורלב: מנין לנו שהוא ידע?
לימור סולומון: הוא הזמין אותה לשם.
אילת מצגר: קנסנו את קשת על השידור הזה עם צ'יצ'ולינה ב-2.5 דקות פרסומת.
דורון אבני: המשמעות היא 45,000 דולר.
זבולון אורלב: אני חושב שזה עדיין השתלם לו.
זבולון אורלב: אני מבקש לשמוע את דעתה של היועצת המשפטית לגבי הצורך בתוספת כזו לסעיף.
אתי בנדלר: אני מנסה למצוא סייג נכון לעניין.
נגה רובינשטיין: אני יכולה לשאול את דליה איש שלום ממשרד המשפטים בעניין זה.
אתי בנדלר: אני חושבת שבאמת כדאי להתייעץ עם מישהו מהמחלקה הפלילית של משרד המשפטים.
זבולון אורלב: אני מבקש שעו"ד רובינשטיין תתייעץ עמה בטלפון במהלך הישיבה.
זבולון אורלב: אם משרד המשפטים יגיע להבנה עם היועצת המשפטית שצריך לסייג את ההגדרה – אני מקבל את ההערה.
זבולון אורלב: אמשיך לקרוא את החוק: "2(א) משדר טלוויזיה המשודר בישראל הכולל ביטויים חזותיים, מילוליים או קוליים של אלימות, של מין או של אכזריות או המעודד עבריינות או שימוש בסמים…".
נגה רובינשטיין: יש להוסיף את המילה "מסוכנים", כך לפי הפקודה למניעת סמים מסוכנים.
אתי בנדלר: גם תרופה רגילה היא סם, ולכן יש להוסיף את המילה "מסוכנים".
אתי בנדלר: מריחואנה גם היא סם מסוכן.
נגה רובינשטיין: הפקודה מגדירה סמים מסוכנים.
אתי בנדלר: לדעתי צריך לכלול כאן גם משקאות משכרים.
אתי בנדלר: הרי יש איסור מכירה לקטינים.
דורון אבני: ואם תהיה סצינה של משפחה בקידוש?
מיכל רפאלי כדורי: בכל התוכניות שותים בירה, כל הזמן.
דורון אבני: בסדרה "הבורגנים" שותים יין.
זבולון אורלב: אמנם הנתונים האחרונים על שתיית האלכוהול מדאיגים מאוד, אך זה נושא בעייתי.
מיכל רפאלי כדורי: יש תוכנית בשם "מבט נשי" שבה מתראיינות ארבע נשים על כוס יין.
אתי בנדלר: השאלה אם כל התוכניות הללו מעודדות שתיית אלכוהול.
זבולון אורלב: הן אינן מעודדות לשתות.
משה רז: יש מחקר שהתפרסם היום בעיתון "ידיעות אחרונות", שלפיו שתיית אלכוהול משפרת את רמת המשכל.
זבולון אורלב: אני ממשיך לקרוא את סעיף 2(א): "… סמים מסוכנים, יישא סימן כאמור בסעיף 3 המצביע כי המשדר אינו ראוי לצפייה לקהל מסוים;".
נגה רובינשטיין: אני מבקשת רק להסב את תשומת הלב שכאן כתוב "קהל מסוים" אך במקום אחר בסעיף 3 כתוב "מגיל מסוים ומטה".
נגה רובינשטיין: אין התאמה.
זבולון אורלב: נתקן זאת: "אינו ראוי לצפייה לבני גיל מסוים ומטה.
זבולון אורלב: קדימון למשדר הטעון סימון כאמור יכלול מידע לפיו המשדר אינו ראוי לצפייה".
זבולון אורלב: במקום "לקהל מסוים" נכתוב "לבני גיל מסוים ומטה".
אפרת שמעוני: יש חוסר התאמה נוסף:
אפרת שמעוני: כתוב פעמיים "אינו ראוי לצפייה" ופעם אחת כתוב "אינו מומלץ".
אפרת שמעוני: אנחנו מציעים לכתוב תמיד "אינו מומלץ" או "אינו מתאים".
אפרת שמעוני: זה יכלול את שתי ההגדרות.
לימור סולומון: המילה "מומלץ" היא סובייקטיבית, עדיף "לא ראוי".
ניר גרסון: גם "ראוי" הוא עניין סובייקטיבי.
זבולון אורלב: אנחנו נשארים עם "לא ראוי".
זבולון אורלב: גם בסעיף 3(א) נתקן זאת.
ליאור פורת: לגבי סימון הקדימון, הנושא עלה בישיבה הקודמת והיו"ר אמר אז שנדון בכך בישיבה הזאת.
זבולון אורלב: אם כן אני עומד בהבטחתי.
ליאור פורת: לא מקובל בעולם לסמן קדימון.
ליאור פורת: כתוב כאן שהוא צריך לכלול מידע.
ליאור פורת: יש לזכור שקדימון הוא שידור בן כמה שניות שצריך להעביר הרבה מידע: מתי המשדר, התוכן שלו וכו'.
ליאור פורת: כל הפרעה מילולית או חזותית משבשת באופן משמעותי את הפונקציונליות של הקדימון.
ליאור פורת: מה עוד שאם הגדרת החוק היא שההורה ימנע צפייה מהילד, הקדימון לא יפגע בכך.
מיכל רפאלי כדורי: כבר היום אסור לשבץ קדימון בשעות היום לסרט שאסור לשידור בשעות הללו.
זבולון אורלב: יש לי עם YES מחלוקת גדולה מאוד בעניין זה.
זבולון אורלב: החוק הזה התפרסם, ובאמת הייתה התעניינות בדבר.
זבולון אורלב: גם הגופים המחקריים גילו התעניינות וקיבלתי מהם די הרבה חומר, יחסית לחוקים אחרים שאני מחוקק.
זבולון אורלב: התמונה המצטיירת היא שלפעמים הקדימונים גרועים יותר מהסרטים עצמם, משום שהם ממקדים את העניין בדיוק ב15- שניות.
זבולון אורלב: מראים את הhighlights-, בדיוק באותן 15 שניות של הקדימון.
ליאור פורת: אבל אורכו של הקדימון הוא רק 20 שניות.
זבולון אורלב: אז צריך להקדיש שלוש שניות למידע שכזה.
ליאור פורת: וההורה יספיק לקחת את הילד שלו מהמקום למשך 20 השניות הנותרות?
לימור סולומון: המטרה איננה למנוע צפייה בקדימון אלא להודיע מהו תוכן הסרט.
דורון אבני: הקדימון לא מסומן.
דורון אבני: סוכם שיהיה בו מידע בלבד.
זבולון אורלב: הוא צריך לכלול מידע כלשהו, זה נתון לשיקול דעת.
ליאור פורת: המידע הזה בעייתי.
זבולון אורלב: זו אחת הנקודות שקיבלתי עליה מידע, והדעה שלי התחזקה בעקבות מידע זה.
זבולון אורלב: היו אלי פניות משני הכיוונים, גם מטעם המפרסמים.
זבולון אורלב: ניסו לשכנע אותי לסגת מכמה עמדות, וכמו שעולה גם מהישיבה הזאת, אני לא נעול על הדברים.
זבולון אורלב: שקלתי את הנושא, ולהפתעתי החומר שקיבלתי לגבי הקדימונים הוא הגרוע ביותר.
מיכל רפאלי כדורי: אבל הסימון שלהם הוא העידוד הכי גדול לילדים, זו הכוונה לילדים לאן ללכת ואיפה לחפש.
זבולון אורלב: אני חולק על כך.
דורון אבני: האמת היא שזו גזירה שקשה לציבור לעמוד בה, כי זה באמת סימון בקטע קצר ועמוס ממילא.
זבולון אורלב: אין צורך בסימון אלא במידע.
אלי פולק: יש דרך אחת לפתור את הבעיה - לא לתת קדימון מהסוג הזה.
מיכל רפאלי כדורי: אפשר גם לסגור את הטלוויזיה.
ליאור פורת: אפשר גם לעשות צנזורה.
אלי פולק: זה לא עניין של צנזורה.
אלי פולק: אם טובת הילד היא החשובה – לא צריך להראות את הקדימון.
מיכל רפאלי כדורי: אבל כבר היום אנחנו הכללים אוסרים שידור קדימונים שכאלה בשעות של צפיית ילדים.
זבולון אורלב: אגב, קיבלתי גם פניות בנושא של ניבולי פה.
זבולון אורלב: אם מישהו רוצה להגיש הסתייגות בנושא זה, הוא מוזמן לעשות זאת, אך לי נראה שהוצאת הקדימונים מהחוק איננה אפשרית.
זבולון אורלב: ייתכן שעוד נחזור לזה, אני לא מוכן להתחייב לכך.
אתי בנדלר: ח"כ טיבי מבקש להוסיף לסעיף 2(א) כי "ייקבעו אמות מידה שיתארו סכנה לפגיעה ממשית בציבור באופן אובייקטיבי, כדי שההכרעה בנושא הזה לא תהיה סובייקטיבית".
זבולון אורלב: גב' רובינשטיין לקחה על עצמה לברר את הנושא עם משרד המשפטים.
זבולון אורלב: יש צורך במונח שקובע סרגל מדויק יותר.
לימור סולומון: אם כן אין אלה "אמות מידה", אלא רק "סייג".
זבולון אורלב: זו כוונתו של ח"כ טיבי, אם אני קורא נכון את דבריו.
אתי בנדלר: האם ההסתייגות מאושרת בכל מקרה?
זבולון אורלב: אם ח"כ טיבי היה כאן והיה שומע את דעתה של גב' רובינשטיין, ייתכן שכל זה היה בא לידי פתרון.
זבולון אורלב: אולי היינו משכנעים אותו גם לגבי ההערה השנייה שלו.
זבולון אורלב: החוק ממשיך בסעיף 2(ב): "השר, באישור הוועדה, רשאי לפטור סוג משדרים מחובת סימון…" סיכמנו אם כן שלא מדובר רק בסוגי משדרים אלא גם בשעות שידור.
זבולון אורלב: אנחנו מתקנים: "...
זבולון אורלב: רשאי לפטור סוג משדרים ושעות שידור מסוימות…".
אפרת שמעוני: לגבי כל המקומות שכתוב "השר, באישור הוועדה" – אנחנו מציעים שיירשם שהשר יתייעץ עמנו ועם הרשות השנייה כשהוא בא לקבוע כללים.
עמית ריינהרט: מדובר בכללים ובתקנות שמסבירים תוכן, וניתנות כאן לשר סמכויות בעניינים שהוא לא מכיר באופן שוטף.
עמית ריינהרט: מן הראוי שיפנה אל הגופים שמסדירים את נושא התוכן.
עמית ריינהרט: אנחנו נותנים לשר סמכות, אבל חשוב להוסיף זאת.
זבולון אורלב: אפשר להוסיף סעיף כללי, שהחוק לא בא לשנות כל דין אחר.
אתי בנדלר: מבחינה עניינית אתם צודקים.
אתי בנדלר: מבחינה מעשית, הטלת חובה על שר התקשורת להתייעץ ברשות ולהתייעץ במועצה ורק אחר כך לבוא לוועדה, משמעותה דחייה ארוכה של הדברים.
אתי בנדלר: שוב, מבחינה עניינית הדבר נכון.
מיכל רפאלי כדורי: זה לא כל כך מכביד.
דורון אבני: האם מישהו מעלה על דעתו שבפרקטיקה שר התקשורת לא יפנה אל הרשות השנייה ואל המועצה לכבלים?
זבולון אורלב: לא הייתי אף פעם שר.
זבולון אורלב: לו הייתי שר, הייתי עושה כן.
דורון אבני: ולגבי העיכוב בלוח הזמנים, הרי ממילא תיעשה התייעצות.
זבולון אורלב: אולם אם נרשום את הדברים תהיה לכך משמעות אחרת.
זבולון אורלב: לחובת היוועצות יש מעמד משפטי.
זבולון אורלב: ברגע שהגוף יודע שיש חובת התייעצות, הוא יודע שהדבר יכול לארוך זמן.
זבולון אורלב: התייעצות יכולה לקחת שלוש שנים.
דורון אבני: אנחנו גוף שכפוף לשר ויש לנו מערכת יחסים מסוימת עמו.
דורון אבני: אם אעכב את העניין שלוש שנים, הדבר יפגע בי במקום אחר.
זבולון אורלב: אם מטילים על שר להתקין תקנות, הרי מובן מאליו שהוא יתייעץ עם הגופים.
זבולון אורלב: יש חוקים, השר מופקד על ביצוע החוקים.
זבולון אורלב: ברור שיעשה כך.
עמית ריינהרט: הוא מתקין כאן תקנות בתחומים שאינם במסגרת עיסוקו השוטף.
עמית ריינהרט: מעבר לכך, בניגוד לשר, אלה מועצות ציבוריות שאמורות לשקף מגוון של דעות בכל מה שקשור להסדרת התוכן וחופש הביטוי.
עמית ריינהרט: לכן יש חשיבות לקבוע חובת היוועצות לנושא התוכן.
עמית ריינהרט: מקומם הטבעי של כללים כאלה שמסדירים את נושא התוכן הם בכללי המועצה לכבלים ובכללי חוק הרשות השנייה.
עמית ריינהרט: אולם מכיוון שאנחנו רוצים ליצור כללים אחידים, אנחנו מקנים את הסמכות לשר.
זבולון אורלב: לטענתך מה שכתוב בסעיף 2(ב) צריך להיות כתוב כמו בסעיף 3(ב)?
עמית ריינהרט: אני מבקש להוסיף בסעיף ההגדרות הגדרה למועצות הציבוריות – מועצת הרשות השנייה והמועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין, ולהוסיף: "השר, באישור הוועדה ובהתייעצות עם המועצות הציבוריות, ראשי לפטור סוגי משדרים…".