GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסי שריד: מה זאת אומרת אנחנו נייטרלים?
יוסי שריד: לאומיות זה דבר נייטרלי?
יוסי שריד: לאומיות על-פי הגדרתה היא לא דבר נייטרלי.
יוסי שריד: אדם קרוב אצל עצמו, אדם קרוב אצל עמו.
יוסי שריד: איך זה יכול להיות בכלל נייטרלי?
יוסי שריד: אנחנו כולנו כאן, אנחנו כולנו חיים כאן, אנחנו כולנו מזוהים עם מה שקורה כאן, עם מה שקרה כאן ונקווה שיקרה, אנחנו עושים כל מאמץ כדי להבטיח משהו קצת יותר טוב אולי ממה שהורישו לנו, וגם במה שהורישו, הורישו הרבה דברים טובים והרבה דברים לא כל כך טובים.
יוסי שריד: אז מה זה בכלל עניין של נייטרליות?
יוסי שריד: מי פה נייטרלי?
יוסי שריד: ההגדרות האלה הן הגדרות מאוד מאוד כלליות ויש המון דמוניזציה של העניין.
יוסי שריד: אומרים ההיסטוריונים החדשים ואז אנחנו צריכים ליפול מהכיסא.
יוסי שריד: יש היסטוריונים חדשים שהם לא חדשים, ויש היסטוריונים חדשים שהם לא היסטוריונים ויש כל מיני דברים.
יוסי שריד: אני מציע לא לעשות דמוניזציה מהעניין הזה ולקרוא אותם כערכם.
יוסי שריד: אם הם כותבים דבר של ערך, אז הם – ואני לא יודע מי זה הם - כתבו דבר של ערך, ואם הם כתבו דבר שאין בו ערך, אז אין בו ערך.
יוסי שריד: אני לא מציע חדשים או לא חדשים.
יוסי שריד: ההיסטוריונים החדשים - מאלה שמזוהים או מזהים את עצמם או שאחרים מזהים אותם – לא כתבו ספרי לימוד.
יוסי שריד: להגיד על דוקטור אייל נווה שהוא היסטוריון חדש, קודם כל זוהי התערבות בעניינים פנימיים.
יוסי שריד: זכותו של דוקטור נווה להגדיר את עצמו.
יוסי שריד: בכל הכבוד, אני רוצה לומר כך.
יוסי שריד: אני לא יודע מה יהיה בעוד כמה שנים, אבל משרד החינוך בשנים האלה – ואני אפילו לא יודע אם זה שנים, אבל אני מקווה – ישרה, אני לא אומר יכתוב, כי משרד חינוך שכותב זה גם כן מעורר בי איזו צמרמורת, עד כמה שיש לו השפעה, תבחרו ההגדרה, והכתיבה תהיה מנקודת ראות ציונית כאשר אנחנו מזוהים – ואני שוב חוטא באותה אמירה טריביאלית – עם המפעל הציוני ומתוך הזדהות גמורה עם המפעל הזה.
יוסי שריד: אנחנו מרגישים הרבה יותר בטוח בציונות שלנו.
יוסי שריד: אנחנו ציונים בטוחים.
יוסי שריד: לכן אנחנו לא מקבלים כל שורה באיזשהו ספר שתהיה יותר מוצלחת או פחות מוצלחת ואנחנו לא עלה נידף שבכלל איזה כל רוח בלתי מצויה, איזה משפט באיזה מקום מעיף אותנו.
יוסי שריד: חברים, מישהו מכם מסוגל לכתוב ספר היסטוריה על התקופה החדשה שלנו מבלי שאנחנו נקרא את הספר ונגיד שהמילה הזו היא לא בסדר והמשפט הזה הוא לא בסדר?
יוסי שריד: זה הספר הראשון שנכתב?
יוסי שריד: האם זה גם הספר האחרון שייכתב?
קריאה: תענה על זה.
יוסי שריד: את הספר.
יוסי שריד: אנחנו ציונים בטוחים ואנחנו לא חושבים שהשגה או ספק או הצבעה על דברים לא טובים שהמפעל הציוני עשה, יש בה כדי לערער את ביטחוננו.
יוסי שריד: אני רוצה לומר כבר עכשיו שלא עולה בדעתי שהספר הזה יעבור עריכה כפי שהוצע כאן.
יוסי שריד: לא עולה בדעתי.
יוסי שריד: אם יש שגיאות עובדתיות – לגיל קוראים ישראל, או לא בשנה זו אלא בשנה אחרת – אין שום בעיה עם זה.
יוסי שריד: בכל ספר יש תיקוני טעויות.
יוסי שריד: לא תהיה שום עריכה.
יוסי שריד: אני חושב שהוועדה כשלעצמה כאשר היא מעלה רעיון של עריכת ספר, אני חושב שהיא מעלה רעיון שהיא בעצמה לא מסכימה אתו.
יוסי שריד: אגב, אם אתם נותנים לנו עכשיו את הסמכות לערוך את הספר, אני חושב שאתם נותנים לנו סמכות שאולי נתפתה לקבל אותה.
יוסי שריד: הזה לא ייערך.
יוסי שריד: אנחנו לא נערוך את הספר.
יוסי שריד: הספר הזה הוא ספר טוב.
יוסי שריד: למרות שאנחנו לא אחראים לתקופה שבה הספר הזה נכתב, אנחנו חושבים שזה ספר ראוי לשמו והלוואי ויופץ כהנה וכהנה ורבים ילמדו ממנו.
יוסי שריד: לגבי מיתוסים או לא מיתוסים.
יוסי שריד: קודם כל, לא צריך להיות היסטריים.
יוסי שריד: קצת יותר ביטחון עצמי, קצת יותר הכרת ערך עצמנו, הכרת צדקתנו, לא יקרה שום דבר.
יוסי שריד: אנחנו בסדר.
יוסי שריד: אומרת חברת הכנסת לימור לבנת שהיא בעד מיתוסים, ואני אגב לא נגד מיתוסים, אבל במיתוסים לפעמים יש בעיה ומי שלא רואה את הבעיה במיתוסים הוא לא רואה הרבה.
יוסי שריד: למשל, לי ממש לא איכפת – אני רוצה שתאמינו לי, תגייסו את כל מידת האמון שאתם יכולים לרחוש כלפי – שיהיה רשום בספרי ההיסטוריה שיוסף טרומפלדור אמר שטוב למות בעד ארצנו.
יוסי שריד: זה ממש בסדר גמור מבחינתי ואם יתפרסם ספר כזה בהשראת משרד החינוך והתרבות, אני מתחייב לא לצנזר אותו.
יוסי שריד: אבל אני רוצה לומר שהאמירה הזו היא אמירה מאוד מאוד בעייתית.
יוסי שריד: האמירה כשלעצמה היא בעייתית.
יוסי שריד: לי יש הערכה הרבה יותר גבוהה לילדים מכפי שנשמע כאן מפי כמה דוברים.
יוסי שריד: לא רק ילדים בני 15.
יוסי שריד: לא יודע, כל אחד והניסיון שלו עם ילדים.
יוסי שריד: אז כשאומרים טוב למות בעד ארצנו, יש הרבה ילדים שחיים היום והם חשופים למה שהם חשופים והם שואלים האם טוב למות בעד ארצנו זה משפט שלא מעורר הרבה מאוד פשעים.
יוסי שריד: זה לא עומד אפילו בסתירה להרבה מאוד דברים אחרים שאנחנו מנסים להנחיל במערכת החינוך.
יוסי שריד: בואו אני אתן לכם דוגמה.
יוסי שריד: הרי אמרנו שאלפיים שנה והיום זה אותו דבר ואין הבדל, זה רצף אחד של ויכוח ומתווכחים על הכל כאילו זה היום או מחר.
יוסי שריד: מצדה.
יוסי שריד: עניין בעייתי מאוד.
יוסי שריד: לא מספיק המיתוס.
יוסי שריד: יש מיתוס מצדה.
יוסי שריד: מי שרוצה לכתוב על מיתוס מצדה בספרי הלימוד, שיכתוב כהנה וכהנה, אין לי שום בעיה עם זה.
יוסי שריד: אני עומד על זכותו של כל אדם ואדם ושל כל חוקר וחוקר ושל כל הוגה והוגה – פה הוא לא צריך להיות בכלל חוקר – לשאול האם מצדה זה דבר ראוי או מצדה זה היה איזה דבר תעתוע.
יוסי שריד: בהזדמנות תשאלו את דעתי, אז אגיד לכם.
יוסי שריד: אני חושב שמאוד מאוד מסוכן לחנך דורות שלמים על מיתוס ההתאבדות במצדה.
יוסי שריד: מאוד מאוד מסוכן.
יוסי שריד: לכן כשאמרנו מיתוסים, עדיין לא אמרנו דבר וחצי דבר, כי המיתוסים כשלעצמם, מתוכם מעוררים את המחלוקת, מבקשים התייחסות, פותחים שאלות כפי שאמר דוקטור אייל נווה, וכשהם פותחים שאלות אנחנו לא נסגור אותן.
יוסי שריד: הדבר הכי גרוע שיכול להיות מבחינה חינוכית – תרשו לי לומר, למרות שאני לא מומחה גדול בחינוך – ילד יקבל ביקורת וזה לא יחליש אותו, זה יחזק אותו, אבל הוא לא יקבל זיוף.
יוסי שריד: יש הבדל גדול מאוד בין ביקורת לבין זיוף.
יוסי שריד: אתה יכול להגיד שהמפעל הציוני, היו בו גם בעיות והנה, אתם רוצים לראות בעיה?
יוסי שריד: הנה בעיה.
יוסי שריד: לא רק שזה לא יחליש אותו אלא במובנים מסויימים זה יחזק אותו.
יוסי שריד: הוא לא יסבול בשום פנים ואופן זיוף.
יוסי שריד: אם אתה תנגן לו מנגינה והמנגינה הזו תערב לאוזנו ואחר-כך הוא ילך הביתה והוא ילך לאינטרנט והוא יקרא, והוא ילך למקומות אחרים והוא ידבר עם חברים – בסופו של דבר הוא יגיע למסקנה שמה שניגנו לו בבית-הספר הייתה מנגינה מזוייפת, הוא ישאל איזה בית-ספר זה, מי מלמד אותו שם, מה הם מספרים לי, מה הם מוכרים לי לוקשים.
יוסי שריד: חברים, אני לפעמים חושב או יש לי תחושה כזאת שאנחנו נוטעים בלב הילדים שלנו כל מיני דברים שאנחנו מדמים לעצמנו אבל הילדים שלנו בכלל לא מתלבטים בזה או כמעט ולא מתלבטים בזה.
יוסי שריד: אנחנו מלבישים עליהם את ההתלבטות הזאת ואני חושב שלא תמיד עושים את זה "בונה פידה".
יוסי שריד: זאת אומרת, לפעמים עושים את זה מתוך כוונה זרה ואם אמרו כוונה פוליטית, כוונה פוליטית.
יוסי שריד: אצל הילדים שלנו זה הרבה יותר נורמלי, זה הרבה יותר מובן מאליו אפילו בהשוואה למה שהיה בדורות שלי או בדורות קודמים.
יוסי שריד: הם מקבלים את זה כמציאות מובנת מאליה גם בלי קושאנים.
יוסי שריד: הם נולדו פה, הם חיים פה.
יוסי שריד: הנורמלית שכל ילד בעולם חי בה.
יוסי שריד: בואו נדבר אל הילדים שלנו בלשון הרבה יותר נורמלית ובלשון של נורמליזציה ולא נכניס בהם היסטריה ולא נכניס בהם פחדים.
יוסי שריד: אמרו שיש פה הבדל גדול בין המחקר ובין החינוך.
יוסי שריד: רבותיי, יש הבדל בין מחקר לחינוך, אבל אם ההבדל הוא יותר מדי גדול, אז אוי ואבוי לחינוך.
יוסי שריד: צריכה להיות איזו מידה של התאמה.
זבולון אורלב: מתקיים, אני גאה שמתקיימים כאלה דיונים שהם טעונים ושיש בהם החלטות קשות.
זבולון אורלב: כפי שאמרתי בראשית הישיבה, יש במגמות ובמנגינות כדוגמת הספר הזה דגלים שחורים וסכנות קשות שיכולות לחלחל במערכת החינוך ולכן אני חושב שחשוב לקיים ולברר את הדברים האלה עד תומם.
זבולון אורלב: אני הייתי מבקש שני דברים, כבוד שר החינוך.
זבולון אורלב: הואיל ובכל-זאת יש דעות שונות, אם היה אפשר את פרוטוקול הדיון הזה או מאמרים שפורסמו בנושא להפיץ בתוך בתי-הספר כדי שהמחנכים והמועצות החינוכיות, ואולי גם ועדת ההיסטוריה, ידעו שיש דעות שונות.
יוסי שריד: אני עושה.
יוסי שריד: אני לא יכול להעביר פרוטוקול של ועדת החינוך מן הטעם הפשוט.
יוסי שריד: הייתה פה השתתפות של אנשים מאוד מאוד מכובדים ואני גם לא יודע איזה מאמרים יש.
יוסי שריד: אני מזמין את כל היושבים כאן ואנשים נוספים ליום עיון שאליו נזמין מחנכים ומורים ומנהלים ותלמידים, ואם אתם רוצים שבמקום יום עיון, נופיע בשני מקומות ובשלושה מקומות.
זבולון אורלב: אחת.
זבולון אורלב: אם אפשר שהדיון הזה יהיה משותף למשרד החינוך ולוועדת החינוך.
זבולון אורלב: ועדת המקצוע בקשר לאותו דיון שמתקיים אחרי פרסום ספר.
יוסי שריד: הספרים הבאים יביאו להרבה דיונים אחריהם.
זבולון אורלב: יתקיימו גם לפני כדי שלפחות תדע שיש כמה אנשים שרואים שספרים כאלה הם בנפשה של מערכת החינוך.
זבולון אורלב: והתרבות בעניין סגירת הספרייה המרכזית לעיוורים בנתניה.
זבולון אורלב: שמענו בכלי התקשורת שהספרייה סגורה כחודש ימים וזאת חרף כל המאמצים שנעשו וההחלטות שהתקבלו והכספים שהועברו.
זבולון אורלב: אנחנו מבקשים לקיים היום את הדיון עד שהבעיה תיפתר.
זבולון אורלב: אני חושב שברגע שהועבר עשרה חלקי שתים-עשרה של התקציב, לא הייתה שום סיבה לסגור את הספרייה יותר ולפחות אנחנו ראויים להבין על מה הספרייה סגורה ומה צריך לעשות כדי שהיא תיפתח מחדש.
אורי כהן: ולא 3,7 מיליון.
אורי כהן: תקציב הספרייה לתפעול שוטף הוא 10,5 מיליון שקלים לשנת 1999 שהוא בהחלט בנוי היסטורית על תקציבים שלוקחים בחשבון את גידול במספר הקוראים.
אורי כהן: אם ב1991-1992- זה היה 5,000-4,000 קוראים, תוסיפו לזה את הצרכים.
אורי כהן: בישיבה קודמת כאן אמרתי לכם את העלייה משנה לשנה, משנת 1991, וראינו שהתקציב התפעולי שלנו הוא 10,5 מיליון שקלים.
אורי כהן: אגב, 4,5 מיליון שקלים הוא אינו סעיף פיתוח.
זבולון אורלב: את הדיון הקודם בהסכמה שהשתתפות הממשלה בתקציב תהיה במקום 2,550,000 שקלים, זה יהיה 3,200,000 שקלים.
זבולון אורלב: זו הייתה ההסכמה בישיבה הקודמת.
אורי כהן: 3,7 מיליון שקלים מתחילת השנה, ביקשנו 3,7 מיליון שקלים, ביקשנו שיהיה תקציב ל1999-, לא קיבלנו אלא קיבלנו 2,5 מיליון שקלים.
אורי כהן: גם ה2,5- מיליון שקלים האלה לא הועברו אלינו אלא רק במאי הועבר לנו סכום של 750 אלף שקלים.
אורי כהן: אחרי ה12- בחודש, כשסגרנו את הספרייה, ב15- הועבר סכום נוסף של 750 אלף שקל ובשבוע-שבועיים האחרונים הזרימו סכום נוסף של עד 2,3 מיליון שקלים.
אורי כהן: מתוך תקציב של 4,5 מיליון שקלים, אני עדיין לא יודע מה הועבר היום.
אורי כהן: זאת תמונת המצב.
אורי כהן: זה לא 2,500 ומשהו אלא 2,300.
אורי כהן: ואני גם אמרתי לשר באחת משיחות הטלפון שכבר התחננתי לפני פקידיו ואני מוכן גם להתחנן בפניו.
אורי כהן: אני משנת 1977 מנהל את הספרייה לעיוורים כי אני אוהב את המקום ואני אוהב את הצוות ואני חושב שזה מקום - אני כבר לא אהיה שם - שמדינת ישראל צריכה להיות גאה בו.
אורי כהן: מאז שסגרתי את הספרייה אני מוצא לא רק את עצמי אלא גם את הספרייה עם הכפשות על ליקויים, על סדרי מינהל, מציגים אותו כגנב, מיד זה יוצר קונוטציה של גנב.
אורי כהן: אני גנב?
אורי כהן: אכלתי ארוחה אחת במסעדה על-חשבון המסעדה?
אורי כהן: אתמול התפרסמה הודעת הדובר ונאמר בה שאולי יש פה איזה מניעים זרים.
אורי כהן: איזה מניעים זרים יש כאן?
אורי כהן: אני כוחני?
אורי כהן: בחיים לא חיפשתי את סביבת הכנסת, לא חיפשתי את סביבת השרים, אני עושה מאבקים על גב עיוורים?
אורי כהן: אני שמשנת 77 עושה להם עוד ספר ועוד ספר ועוד ספר?
אורי כהן: משסים אתם בי?
אורי כהן: אני נשאר בספרייה מסיבה אחת.
אורי כהן: זו חלקה יפה שנעים לעבוד בה.
אורי כהן: הגענו היום למצב שאי-אפשר לעבוד.
אורי כהן: אני מוצא את עצמי פתאום באמצעי התקשורת, בטלוויזיה, מיקרופונים.
אורי כהן: לא חיפשתי את זה, לא רציתי את זה ואם עשיתי את זה, עשיתי את זה למטרה אחת, ואני יודע שיש אנשים שקשה להם להסתכל במשקפיים האלה, שיש עדיין אנשים שעובדים עם מטרה.
אורי כהן: יושבים פה עדנה, יעל וראובן ויודעים כולם שאני עובד למטרה אחת בלבד: עוד ספר לעיוור.
אורי כהן: פתאום מצאתי את עצמי, משכו אותי לחצר מעופשת כאשר לא התכוונתי להגיע אליה.
אורי כהן: אז באמת מאסתי בדברים.
אורי כהן: זה לא מפעל חיים שלי כי עובד אתי צוות, אני נותן להם את כל הקרדיט, עובדים, זאת ישראל היפה, מאות של מפעילי ברייל בהתנדבות, קריינים וצוות עובדי הספרייה, יפי נפש, עובדים בשכר זעום, אני מעבדי אותם בשכר זעום.
אורי כהן: כאן אני עריץ כי אני לא נותן להם דקה והם עובדים למען המטרה.
אורי כהן: מתקשר אלי אתמול אבא של קורא ואומר לי: אורי, יש לבן שלי בר-מצווה, אני מוכרח את ספר בראשית כדי שהוא יעלה לתורה.
אורי כהן: אני שובת, אני שכל חיי רוצה לתת לעיוורים, אני צריך להגיד לו לא?
אורי כהן: זבולון אורלב, עם כל המספרים, תאמין לי שמעבר ל4,5- מיליון, אני צריך מיליונים לשכנע אנשים לטובת העניין.
אורי כהן: קיבלתי טלפון מאיזה תורמים בשוויץ ואומרים לי ניהול לא תקין.
אורי כהן: אומרים את זה מבלי לבדוק?
אורי כהן: אין צדק כבר?
אורי כהן: לא מגיע לי שיכתבו מה הליקוי?
אורי כהן: אני אומר שלא לזה התכוונתי.
אורי כהן: כבודי בביתי.
אורי כהן: אז תעבירו ולא תעבירו.
אורי כהן: אני לא יודע למה הזמנתם אותי לפה.
זבולון אורלב: יכולים לקבל את זה שהספרייה סגורה.
זבולון אורלב: אנחנו ממלאים את תפקידנו הציבורי.
זבולון אורלב: כל אחד מאתנו רואה את תפקידו לנקוט בכל פעולה אפשרית כדי שהספרייה הזאת תיפתח.
זבולון אורלב: לכן מתקיימת כאן הישיבה.
אורי כהן: יש לי מדור לערבית, יש לי עובדת שמתחננת לעוד שני מעבדי תמלילים.
אורי כהן: על 10,000 הנכים האלה.
אורי כהן: פונה לשר שיושב לצדך ואומר לו שיזרים 4,5 מיליון שקלים.
זבולון אורלב: נקבע התקציב.
אורי כהן: שמפה אני הולך לביתי.
אורי כהן: אני ממש מתנצל, תסלח לי, לא התכוונתי, אבל כשאתה אומר לי מעניש, זה לא נכון.
זבולון אורלב: כמה כסף עד היום קיבלה הספרייה?
זבולון אורלב: עדנה ויינברג 2,314,000 שקלים לשנת 1999.
זבולון אורלב: 2,550,000 שקלים.
יוסי שריד: הרי לא עומדת הספרייה.
יוסי שריד: הגברת אומרת ואין לי שום סיבה שלא להאמין לה, היא אומרת שחסרים 185 אלף שקלים.
זבולון אורלב: מיליון שקלים.
זבולון אורלב: זה עשרה חלקי שנים-עשר מהתקציב.
זבולון אורלב: נקודת המוצא שלי היא שהשתתפות הממשלה המוסכמת כפשרה כתוצאה מהדיון בפעם הקודמת היה 3,2 מיליון שקלים.
זבולון אורלב: כך גם סוכם בשיחות האישיות.
זבולון אורלב: הבנתי שהספרייה אומרת שעד שלא יתקבלו 3,2 מיליון, אני לא יכולה לפתוח את הספרייה.
זבולון אורלב: עניתי לספרייה שעל-פי סדרי מינהל תקינים, התקציב עובר כל חודש.
זבולון אורלב: אנחנו מדברים על עשרה חלקי שנים-עשרה, כי הוויכוח היה בחודש אוקטובר.
אורי כהן: בפירוש לא, וכעסת.
אורי כהן: גם 3,2 מיליון אין.
אורי כהן: השר יצדק.
אורי כהן: לשמוע אותי.
זבולון אורלב: את הוועדה.
זבולון אורלב: יושב פה השר, יושבת הוועדה ואנחנו רוצים לפתור את הבעיה.
זבולון אורלב: אני מנסה להסביר שההוצאות של הספרייה, יש כסף הוצאה וכסף ההוצאה זה שבחודש אוקטובר היו צריכים לעמוד עם עשרה חלקי שנים-עשרה מהתקציב.
זבולון אורלב: על-פי ההשכלה המתמטית שלי הכללית הלא מדוייקת, עשרה חלקי שנים-עשר זה משהו כמו 2,6 מיליון שקלים.
זבולון אורלב: אז נכון, לא התקבל הסכום של 2,6 מיליון אלא התקבל הסכום של 2,3 ומשהו מיליון.
זבולון אורלב: אני רוצה להבין, על זה סוגרים ספרייה?
זבולון אורלב: אני רוצה להבין לעצמי.
זבולון אורלב: את רשימת החייבים כדי שגם אני אבוא אתם בדברים ואגיד לספקים האלה שיתאפקו, יגיע תשלום, תאפשרו לספרייה לקיים את העבודה השוטפת בה.
זבולון אורלב: אתך עניינית.
זבולון אורלב: אני רוצה לעזור לך.
זבולון אורלב: בואו נראה מי החייבים, לאיזה ספקים חייבים כסף.
זבולון אורלב: נבקש מהספקים, אני אפנה אליהם בשם כל הוועדה, אני בטוח שהיא תסמיך אותי, אני אקדיש לזה את יום חמישי או אני אסע לשם היום ואני אבקש מהספרים שימשיכו לתת את השירותים הלאה ואני אתחייב בפניהם שהממשלה תעמוד בכל ההתחייבויות שלה.
זבולון אורלב: בוא ננסה לראות איך ניתן להסתדר עם אותם אלה שחייבים להם כדי שימשיכו לתת את השירותים.
זבולון אורלב: אולי אני אשכנע אותם לגלות איפוק, לגלות ריסון.
זבולון אורלב: אני אפעל בשם ועדת כנסת ויבוא אתי נציג מוסמך של נציג משרד החינוך והתרבות.
זבולון אורלב: ואני סומך עליו במאת האחוזים.
זבולון אורלב: הוא יקבל את כל הסמכויות, ננהל משא ומתן ונעזור לכם לפתור את הבעיות כספיות הקיימות.
זבולון אורלב: אומר לך גם השר שיש מספר של הודעת זיכוי ופירושו של דבר שיצאה הוראת ביצוע של תשלום נוסף.
זבולון אורלב: מיליון הועברו, שזה בערך עשרה חלקי שנים-עשר.
זבולון אורלב: אמר לי השר שלא רק שזה עבר, אלא שהם פה עשו את כל התרגילים שיש בעולם – ואני לא רוצה לפרט מה נעשה – וכי מחר בבוקר הוא יביא לי אסמכתא שגם את היתרה לא יקבלו ב31- בדצמבר כמו שמחייב חוק התקציב וכל הוראות הנוהל, אלא כדי להקל על המצב ולפתור ולהרגיע את הרוחות ניתנה הוראה ויש לי את מספר הוראת הזיכוי ולצורך הפרוטוקול אני אומר הודעת זיכוי, מספר תשלום, מספר 99028676.
זבולון אורלב: עכשיו זה גם רשום בפרוטוקול הוועדה.
יוסי שריד: הערכה וכבוד לכל מה שהוא וחבריו עושים בספרייה.
יוסי שריד: גם אנחנו כל אחד בתחומו משתדל לעשות כמיטב יכולתו וגם אנחנו לא בדיוק עושים לביתנו.
יוסי שריד: יכולנו לעשות דברים אחרים בחיים, יכול להיות שמהרבה מאוד בחינות מצבנו היה יותר טוב, אבל זו בחירתנו וכל אחד משתדל כמיטב יכולתו.
יוסי שריד: אורי משתדל כמיטב יכולתו, זבולון משתדל כמיטב יכולתו ואנחנו משתדלים לעשות דברים טובים.
יוסי שריד: לפעמים מרוב השתדלות לעשות דברים טובים, קורה שעושים גם איזה דבר רע.
יוסי שריד: אני מניח שזה קורה לכל אדם בחייו.
יוסי שריד: כולנו באותו מאמץ.
יוסי שריד: אני בכל-זאת מוכרח לתת איזו סקירה קצרה.
יוסי שריד: לי על עניין הספרייה נודע במהלך חול המועד סוכות וזו עובדה.
יוסי שריד: אורי בא אלי קודם בטענה, וזה בסדר, אני מקבל את כל הטענות ברוח טובה, שלא הזמנתי אליו אחד מהעוזרים כדי שאפשר יהיה לנהל אתו את הדיאלוג.
יוסי שריד: אני לא עובד ככה.
יוסי שריד: אני בתפקיד העוזר.
יוסי שריד: אז אולי זה לא טוב ויש הרבה אנשים שאומרים לי שזה לא ניהול תקין, גם בתוך המשרד יש אולי טענות, אבל אני לא מנהל באמצעות עוזרים.
יוסי שריד: אני העוזר של עצמי.
יוסי שריד: אומר אורי – והוא בוודאי צודק, אני לא זוכר עד כדי כך – שב13- באוקטובר צלצלתי אליו ואמרתי לו שנודע לי עכשיו על עניין הספרייה, קודם לא ידעתי, אני אעשה כמיטב יכולתי כדי למלא את הצרכים של הספרייה ואני מאוד מאוד מבקש ממך לתת לי אורכה של כמה שבועות.
יוסי שריד: אמרתי, תן לי שבוע-שבועיים, אל תסגור את הספרייה, תן לי לטפל בעניין.
יוסי שריד: קודם רמז מה שרמז יושב-ראש הוועדה.
יוסי שריד: יש כללים מסויימים.
יוסי שריד: אני מודיע כאן שכאשר אנחנו טיפלנו בספריית העיוורים בנתניה, לא עמדנו בכללים האלה.
יוסי שריד: לא עמדנו בכללים האלה.
יוסי שריד: יכול להיות שיום אחד יבוא מישהו ויעיר לנו על זה, שלא עמדנו בכללים האלה.
יוסי שריד: למה לא עמדנו בכללים האלה?
יוסי שריד: כי אנחנו חשבנו – יושב-ראש הוועדה ואני – שזה דבר מאוד מאוד דחוף, יש פה ציבור שבשבילו העניין הזה מאוד מאוד חשוב, ולכן אני מקווה שבכל שאר המקרים נעמוד בכל הכללים אבל במקרה הזה לא עמדנו במאה אחוז של הכללים.
יוסי שריד: ביקשתי מאורי שייתן לי קצת זמן.
יוסי שריד: הוא אומר שבוע-שבועיים, אני מוכן לקבל את זה.
יוסי שריד: אמרתי, תן לי קצת זמן כדי לטפל בעניין.
יוסי שריד: אמר לי אורי אז: תשמע, נכוויתי בהרבה הבטחות ואני לא יכול יותר להתקיים מהבטחות.
יוסי שריד: אמרתי לו: אורי הנכבד, כלום אני הבטחתי לך אי-פעם הבטחה שלא עמדתי בה?
יוסי שריד: הוא אמר, לא.
יוסי שריד: אמרתי, אולי גם לשר חינוך מגיע אשראי?
יוסי שריד: כמו שמגיע לספרייה, מגיע גם לשר החינוך אשראי?
יוסי שריד: אני לא ידוע בציבוריות הישראלית כאדם הכי לא אמין.
יוסי שריד: אמרתי, תן לי כמה ימים כדי לטפל בלי החרב הזו של סגירת הספרייה.
יוסי שריד: בוודאי שלספרייה יש הרבה צרכים, אני אפילו מבין את זה, הלוואי שהיה אפשר לעזור יותר, אבל אני בכל-זאת רוצה לשאול גם עוד שאלה שהיא מחוייבת המציאות.
יוסי שריד: בשנת 1997, לפני שנתיים, גם אז היו אותם הצרכים.
יוסי שריד: לא השתנה באופן דרמטי, לאושרנו הרב, מספר העיוורים.
יוסי שריד: בשנת 1997 הספרייה קיבלה מהממשלה מיליון ו800- אלף שקל ולא נסגרה הספרייה.
עדנה ויינברג: הייתה 1,988,000 שקלים.
עדנה ויינברג: בשנת 1997 קיבלנו 2,270,000 שקלים.
יוסי שריד: שאני קיבלתי הוא מיליון ו800- אלף שקלים.
יוסי שריד: את אומרת שני מיליון ו200- אלף שקלים.
יוסי שריד: לצורך העניין, אני מקבל את הסכום שאת אומרת.
יוסי שריד: אני שמח שנתנו שני מיליון ו220- אלף.
יוסי שריד: הספרייה לא נסגרה.
יוסי שריד: בשנת 1998 היה 2,426,000 שקלים והספרייה לא נסגרה.
יוסי שריד: בתנאים תקציביים מאוד מאוד קשים – ויודע זאת יושב-ראש הוועדה והוועדה כולה, כאשר אף אחד לא מקבל את מה שהוא רוצה לקבל וזה לצערי כי יש המון מקרים קשים - אנחנו קופצים ב800- אלף שקלים בין 1998 ל1999-.
יוסי שריד: אני לא אומר שזה מספק את כל הצרכים, אבל עד כדי סגירת הספרייה?
יוסי שריד: הרי סוגרים ל10,000- עיוורים את הספרייה.
יוסי שריד: בטח שאני רוצה לתת יותר, אבל אני מביא את הכסף מהבית?
יוסי שריד: זה כסף ציבורי.
יוסי שריד: לגבי מה עבר ומה לא עבר.
יוסי שריד: לי נמסר – ואני סומך עליך במאה אחוז – שה2,550,000- שקלים עברו.
יוסי שריד: את טוענת, והדבר ייבדק מיד, שלא עבר הסכום הזה מטעם שלא ברור לי, וכאמור, אני אבדוק את זה, אלא חסרים שם לפי דבריך 185 אלף שקל.
יוסי שריד: גם את זה אני מקבל כנתון ואני לא מתווכח.
יוסי שריד: אני אומר לכם שהבוקר בנוסף ל2,300- מיליון ומשהו שקלים, על-פי המספר שקרא יושב-ראש הוועדה, עברו 650 אלף שקלים.
יוסי שריד: זאת אומרת, התקציב כפי שסוכם כאן בוועדה הנכבדה הזו הועבר בתשעים ומשהו אחוזים.
יוסי שריד: אנחנו בכל-זאת חודשיים לפני סוף השנה.
יוסי שריד: אם אנחנו מדברים על 3,200 מיליון ומזה חסר 185 אלף שקל, זה תשעים אחוז מהתקציב שהועבר.
יוסי שריד: עבר תשעים אחוז מהתקציב.
יוסי שריד: תיקון אני אקבל.
יוסי שריד: למעלה מתשעים אחוז של שתקציב משרד החינוך.
יוסי שריד: אני מודיע כאן שאני אבדוק עכשיו את העניין של ה185- אלף שקלים, ומובן מאליו שזה יעבור, על זה התחייבנו.
יוסי שריד: אני לא יודע מה הסיבה שזה לא עבר אבל זה יעבור.
יוסי שריד: אני חוזר ואומר.
יוסי שריד: אל מול מה שהיה בשנים קודמות, אל מול מה שהתחייבנו ופרענו תוך זמן מאוד מאוד קצר, אני שואל, בכל-זאת יש פה איזשהו דבר לא מובן, למה היה צריך לסגור את הספרייה?
יוסי שריד: אני אומר יותר מזה, משהו שלא אמרתי לכם קודם.
יוסי שריד: אני באופן אישי - לא כשר חינוך, אנחנו לא נולדנו שרי חינוך ואני מאוד מקווה שלא נמות כשרי חינוך, אני לא כשר חינוך - אני כיוסי שריד, יש צרכים לספרייה, יש תורמים, יש אנשים, אנחנו בהחלט מוכנים לעזור.
יוסי שריד: אני עכשיו מופיע כאן בכובע של מה נאמר למשרד שהוא צריך לעשות ומה המשרד ביצע.
יוסי שריד: יש צורך בעזרה נוספת?
יוסי שריד: אנחנו לא יורדים מהארץ, אנחנו לא נעלמים לשום מקום, אני מקווה שאנחנו רגישים לבעיות האלה ואנחנו מוכנים לעזור.
יוסי שריד: אבל מה הסיבה לסגירת הספרייה?
יוסי שריד: למה היא לא נסגרה לפני שנה?
יוסי שריד: למה היא לא נסגרה לפני שנתיים?
אורי כהן: הסיפור של הסוס הוא סיפור נורא פשוט.
אורי כהן: כל יום מורידים לו אוכל, ובסוף הוא גווע.
זבולון אורלב: 185 אלף שקלים.
זבולון אורלב: מ13- באוקטובר עד לפני שבוע עלית מ780- אלף שקל ל2,300- מיליון.
זבולון אורלב: שהסגירה עשתה נזק לספרייה.
זבולון אורלב: אתה כל הזמן אומר לי: אורלב, השביתה תעזור לך להשיג לך יותר לספרייה.
זבולון אורלב: אני כל הזמן אומר לך בגלוי – אני ידיד גדול של הספרייה וזאת לא פעם ראשונה שאני פועל למענה – שאתה עושה נזק.
זבולון אורלב: בהרבה מאוד נושאים בכל הכובעים שאני חבשתי.
זבולון אורלב: אני לא ראיתי משרד שנענה באופן קצר ומהיר וביצע בהליך כל כך קצר ובהליך – אני אומר לך בגלוי – לא תקין, ואני אומר את זה באופן גלוי.
זבולון אורלב: הואיל והשר אמר, אז גם אני אומר לך את זה.
זבולון אורלב: אם אני הייתי יודע שהוא עושה כאלה דברים בנושאים אחרים, אני אומר לך בגלוי שהייתי פונה לבג"ץ.
זבולון אורלב: הוא עשה דברים לא תקינים.
זבולון אורלב: כלומר, כל זה כדי לנסות ולהשיט יד ולעזור לספרייה שכולנו מאוד מעוניינים שהיא תהיה פתוחה.
זבולון אורלב: לא צריך שהספרייה תהיה סגורה כדי לשכנע אותנו לעזור לספרייה.
זבולון אורלב: בפניך, אין הצדקה אמיתית, כספית, פיננסית לסגירת הספרייה.
זבולון אורלב: אני אומר שוב, אם יש כרגע איזשהו עיקול על הכספים שמונעים תפעול, אם יש איזה ספק שמונע, תאמר לנו מי ומה ואנחנו כולנו, השר ואני וכל גורמי הממשלה והכנסת, נתגייס כולנו ונעזור כדי לפתוח את הספרייה.
זבולון אורלב: תאמרו לנו חוץ מסיסמאות מה הקושי המעשי לפתוח את הספרייה, מה מונע את פתיחת הספרייה, למי חייבים כספים.
זבולון אורלב: אנחנו לא יכולים להישאר אדישים.
אורי כהן: עובד צריך לשלם.
אורי כהן: אי-אפשר לחכות לינואר, לפברואר, למרץ, לאפריל ולמאי ואז פונים אל דובר משרד החינוך והתרבות ולהודיע שסוגרים את הספרייה.
אורי כהן: אני באמת לא מצליח להסביר את עצמי?
אורי כהן: צריך בצורה מסודרת, במינהל תקין.
אורי כהן: מעבר לכל, אני אומר את זה באמת מכל הלב, אם אני גורם נזק לספרייה, אני הולך.
אורי כהן: אתה לא מצליח להבין אותי.
זבולון אורלב: אותך ואתה יודע שאני מעריך אותך, ואתה יודע שאני יודע להוקיר את כל זכויותיך.
זבולון אורלב: אני שואל אותך עניינית.
זבולון אורלב: אתה מנהל ומנהל צריך כסף.
זבולון אורלב: מה מונע ממך לפתוח את הספרייה?
אורי כהן: המעט, את היתרה בין 3,2 ל4,5- מיליון.
אורי כהן: זה אגב לא כל תקציבנו כי יש לנו גם סעיף פיתוח שאני לא מקבל מדי חודש בחודשו והתמונה מראה את זה.
אורי כהן: אף אחד לא ערב לי שהמצב הזה לא יחזור בינואר 2000.
אורי כהן: דבר שני.
אורי כהן: עד אתמול קיבלתי 2,3 מיליון שקלים בלבד.
אורי כהן: היום נודע לי שמקבלים עוד וגם זה בעקבות הסגירה.
אורי כהן: למה שזה לא ילך בצורה מסודרת?
אורי כהן: מי ערב לי שבשנת 2000 הכל יהיה תקין?
אורי כהן: אמר לי מנכ"ל המשרד מי ערב שמה שאני מסכם כאן הוא זה שיהיה בשנת 2000.
זבולון אורלב: אני מוכרח להבין אותך.
זבולון אורלב: אני באמת לא מבין אותך.
זבולון אורלב: אני רוצה לעזור לך ואני לא מבין אותך.
זבולון אורלב: למה הספרייה סגורה?
זבולון אורלב: בגלל ינואר 2000?
אורי כהן: אז מה עשינו
זבולון אורלב: תהיה המטריה שלך והיא לוקחת אחריות כדי לאלץ את הממשלה לתקן את התקציב.
זבולון אורלב: אני אומר לך גם גלוי, למה התחייבתי.
זבולון אורלב: השר פרלמנטר יותר טוב ממני.
זבולון אורלב: ארגנתי לובי שמגיש הסתייגות בוועדת הכספים כדי להסדיר את התקנה הזאת לגבי הספרייה.
זבולון אורלב: יש על זה הסכמה מקיר לקיר, אבל מה אפשר לעשות שהסתייגות אי-אפשר להגיש היום והכנסת מצביעה רק ב31- בדצמבר?
זבולון אורלב: זה הסדר.
זבולון אורלב: בשביל הספרייה של העיוורים לא ישנו סדרי בראשית של אישור תקציב המדינה.
זבולון אורלב: עד ה1- בינואר אין לך שום ערבות, לא יכולה להיות לך שום ערבות חוקית כי רק הכנסת בקריאה שנייה ושלישית יכולה לאשר את תקציב המדינה.
זבולון אורלב: אלה הם החוקים ואין מה לעשות.
זבולון אורלב: אמרנו לך שאנחנו לוקחים אחריות ובינתיים מה שהבטיח לך גם השר וגם יושב-ראש הוועדה עד היום, נדמה לי שעשו כל מה שהם יכולים כדי לעמוד בדיבורם.
זבולון אורלב: אנחנו יוצאים מגדרנו ויש לך פה שיתוף פעולה באמת נדיר.
זבולון אורלב: אמרתי לך, בשבילי זה מטעמים לעשות קציצות - וסליחה על הביטוי – מיוסי שריד, להגיד שהממשלה לא יודעת לטפל בנכים, הנה יוסי שריד לא יודע לטפל בעיוורים, אבל אני לא הולך בדרך הזאת כי היא נלוזה.
זבולון אורלב: עיני לאותם 10,000 עיוורים ואנחנו שותפים ואין כאן קואליציה ואין כאן אופוזיציה.
זבולון אורלב: כולנו קואליציה יחד אתך לפתוח את הספרייה.