GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן גילאון: זה בדרך כלל התנאי שילד כזה יהיה בכתה רגילה.
רות פן: התנאי הזה לא כל כך מקובל עלינו, מקצועית.
רות פן: זה הסיפור.
זבולון אורלב: חברים, יהיה דיון על השילוב.
זבולון אורלב: לא למהר.
זבולון אורלב: אני יודע שהדיון הוא טעון.
רות פן: לא בכדי הנושא של הסייעות מתחבר לדיון על נושא השילוב.
רות פן: לא בכדי.
רות פן: זה תהליך ארוך טווח.
רות פן: השאלה היא באמת, איך אנחנו לאט לאט עובדים עם מערכת החינוך הרגילה על מנת שבאמת ירגישו שהילד הזה הוא ילד שלהם במקום לומר: אני לא יכול ותנו לי ותנו לי ותנו לי.
רות פן: הוא שייך להם, ולא תשב עליו איזה סייעת כי המורה חושבת שאולי היא לא יכולה לעבוד אתו.
רות פן: זה נושא ארוך טווח ורציני שלא נפתור אותו בזה שנוסיף עוד סייעות.
רות פן: אני חושבת שהדיון צריך להיות הרבה יותר מעמיק ומקצועי והוא נעשה במשרד.
זבולון אורלב: כפי שאמרתי, אני תמיד משתדל בדיונים, מעבר לאנשי המקצוע שאני מאד מכבד אותם ואני באמת מאד מכבד אותם, להביא גם מישהו מהשטח, מהשדה, על מנת שהדיון שלנו יהיה יותר אנושי ושנראה את הדברים לא רק דרך הניירות, אלא גם דרך העיניים של האנשים.
זבולון אורלב: הזמנתי את משפחת פומברג שאני לא מכיר אותם, רק ממכתב שהגיע אלי.
אילן גילאון: אני מכיר אותם והם אחלה.
זבולון אורלב: אני לא מכיר, אני רק יודע מהכתובת שהם מקיבוץ חפץ חיים.
זבולון אורלב: שמח להכיר אותם.
זבולון אורלב: אז שתיים שלוש דקות.
דוד פומברג: כמה דברים.
דוד פומברג: א', אני עברתי כמה ועדות השמה.
דוד פומברג: לא אחת נלחמתי בהן.
דוד פומברג: הגשתי גם ערר לאותה ועדת השמה, לפני שנתיים, אם אני לא טועה.
דוד פומברג: כי קודם, רוצים לשלוח את הבן שלי לחינוך המיוחד.
דוד פומברג: אני רוצה לקדם את הבן שלי.
דוד פומברג: נסעתי אתו עשר שנים, שלוש פעמים בשבוע, עד השנה הזאת - כי עשינו שינוי דרסטי בטיפול בילד, כדי להוריד ממנו דמויות.
דוד פומברג: היו המון דמויות שטיפלו - עשר שנים אני נוסע על מנת לתת לו טיפולים שלא קיבלתי אותם בחינוך הרגיל, ולו היה הולך לחינוך המיוחד, הוא היה מקבל אותם על המקום.
דוד פומברג: זאת אומרת, שאם הבן שלי היום היה לומד בחינוך המיוחד, הוא היה מקבל את כל הדברים שהיה צריך לקבל.
דוד פומברג: זאת אומרת, כסף יש.
דוד פומברג: רק הכסף, ברגע שאני העברתי אותו לחינוך הרגיל, אותו כסף איננו פתאום.
דוד פומברג: מה צריך לעשות?
דוד פומברג: אם כבר יש הורים – וזה השלב המוקדם שאני מדבר עליו, לא על תוכניות לטווח רחוק, אני מדבר על תוכניות טווח קרוב – שעושים את כל מה שהם יכולים, כשהוא נולד אני אמרתי: זה הבן שלי, אני אגדל אותו ויהי מה.
דוד פומברג: זה הגיע גם כמעט לפירוק משפחה.
דוד פומברג: אני יכול לספר לכם גם את זה.
דוד פומברג: סיפור ארוך, לא נכנס לזה.
דוד פומברג: אם אני כבר רוצה לגדל אותו ואני עושה את המאמצים והופך עולמות - והפכתי עולמות כדי להכניס אותו לבית הספר, הייתי צריך לשכנע מנהל.
דוד פומברג: הייתי צריך לשכנע בקיבוץ.
דוד פומברג: את מי לא הייתי צריך לשכנע.
דוד פומברג: אמרתי להם: אם צריך להזיז את בית הספר חמישה מטר ימינה, אני אזיז אותו חמישה מטר ימינה - אם כבר אני רוצה לעשות את זה, תעזרו לי.
דוד פומברג: זה מה שביקשתי.
דוד פומברג: תעזרו לי.
דוד פומברג: תנו לי את הכסף, את הסל שמלווה אותו בחינוך המיוחד, תנו לי לחינוך הרגיל.
דוד פומברג: מה יותר פשוט מזה?
דוד פומברג: הכסף קיים.
דוד פומברג: הדברים נמצאים.
דוד פומברג: אז למה לעשות את זה בדרך הקשה?
דוד פומברג: עכשיו קיצצו את הכל.
דוד פומברג: הגעתי למצב עוד יותר גרוע.
דוד פומברג: חשבון במשרד החינוך אני גם לא יודע איך עושים, כי החזירו לי 12 שעות מתוך 24.
דוד פומברג: אם אני עושה חשבון - וכתבתי על זה מכתב - 4 שעות זה המינימום, כפול 6 שעות בשבוע, זה 24 שעות אצלי.
דוד פומברג: נתנו לי 12.
דוד פומברג: מנין החשבון הזה, ירחם השם, אני לא יודע.
דוד פומברג: מה אני עושה מעבר לשעות האלה?
זבולון אורלב: עוצרים את השעון.
דוד פומברג: כן.
דוד פומברג: עוצרים את השעון מלכת, מתחילים אותו ביום למחרת מחדש.
דוד פומברג: אז אני צריך לקחת את אשתי או לקחת מישהו אחר, שיהיה עם הבן שלי.
דוד פומברג: זה א'.
דוד פומברג: השעות של אחרי הצהרים.
רות פן: למה?
רות פן: איפה בית הספר הרגיל?
רות פן: סליחה?
רות פן: איפה המורה, איפה כל הצוות המקצועי?
דוד פומברג: כדי לשלב ילד – ואני מוכן שתבואי אלי לבית הספר, תראי מה עושים עם הבן שלי, כיצד משלבים אותו - כדי להגיע למצב שילוב, כדי שנוכל להגיע למצב שבו את אומרת:
דוד פומברג: אנחנו רוצים להוריד את הסייעות, זה לא הולך בשנה ראשונה ולא בשנה שניה.
דוד פומברג: צריך גם ללמד אותו התנהגויות חברתיות רגילות, שזו אחת הסיבות העיקריות לכך שרציתי להכניס אותו לחינוך הרגיל.
דוד פומברג: ילדי תסמונת דאון הם ילדים חקיינים בצורה בלתי רגילה.
דוד פומברג: אם אני אכניס אותו לחינוך המיוחד, הוא יחקה שם חריגויות.
רות פן: אנחנו לא רוצים אותו בחינוך המיוחד.
רות פן: באמת.
רות פן: שישאר בחינוך הרגיל.
דוד פומברג: אז תעזרו לי.
דוד פומברג: למה קיצצתם לנו?
זבולון אורלב: מר פומברג, אנא סיים.
דוד פומברג: אני רוצה לסיים בדבר אחד.
דוד פומברג: סייעת לילד עם תסמונת דאון זה הכסא גלגלים של אותו נכה קשה שאת מדברת עליו.
דוד פומברג: זה אותו דבר.
דוד פומברג: נכה לא יכול בלי זה, ילד עם תסמונת דאון, בודאי בשלבים הראשונים שלו בבית הספר, לא יכול בלי סייעת.
דוד פומברג: פיגור שכלי זו נכות.
דוד פומברג: זו לא המצאה שלי.
דוד פומברג: מדינת ישראל, ביטוח לאומי, החליטו על זה שזאת נכות.
זבולון אורלב: תודה רבה, מר פומברג.
זבולון אורלב: אני אבקש לא להתייחס לעניין הפרטי, אלא להתייחס לעניין הכללי.
זבולון אורלב: הפרטי אחרי זה.
רות פן: אני מבקשת בכל זאת להפנות אתכם, אם כך, לטבלה באחד העמודים הראשונים: תקציב יישום חוק החינוך המיוחד תשנ"ה – תשנ"ט, תכנון וביצוע.
רות פן: אני לא בכדי, אחרי הדברים של האבא, פונה לטבלה הזאת.
זבולון אורלב: לסייעות הביצוע ביחס לתכנית האב הוא 116%.
רות פן: הוספנו.
רות פן: מתוך תקציבי החוק הוספנו לסייעות.
רות פן: כי תמיד היה לחץ.
זבולון אורלב: כן, אבל מי קבע את תכנית האב?
רות פן: קיבלנו אישור פה.
זבולון אורלב: טוב, זה בני אדם.
זבולון אורלב: בני אדם טעו.
רות פן: לא, זו לא שאלה של טעו.
רות פן: לא נתנו מספיק כסף.
זבולון אורלב: הם טעו בזה, שהם לא הכניסו לתכנית האב ולא נתנו כסף.
רות פן: בתקצוב של חוק החינוך המיוחד, דף אחד קודם, בקשנו 937,938,000 שקלים.
רות פן: משרד החינוך קיבל רק 417,903 שקלים, שזה 45% בפועל.
רות פן: כשאני דיברתי בהתחלה על הערכת ביניים ועל צרכים נוספים שעולים, דיברתי על דברים כאלה.
רות פן: אין לי שום ויכוח עם ההורה.
רות פן: אין לי שום ויכוח באופן עקרוני עם אף הורה.
רות פן: אלא אם כן אנחנו צריכים להכניס אותו לסל התקציבי שנמצא היום.
רות פן: אם אני מוסיפה לסייעות, אני צריכה להוריד או מהארכת שנת לימודים, או משירותי חינוך מיוחד, או מוועדות השמה.
רות פן: מכל סעיף אחר של החוק.
רות פן: זאת אומרת, אין לי תוספות.
רות פן: זה מה שניתן לאגף חינוך מיוחד ליישום החוק.
רות פן: אנחנו קוראים: אולי צריך לחשוב על שלב ב', על כל אותן תוספות, בעיקר לתכנית השילוב.
רות פן: מה שאומר האבא ואנחנו אומרים את זה חדשות לבקרים במשרד, זה שיש היום דרישה גוברת והולכת מצד הורים - שאני גם לא יכולה להתווכח אתה מקצועית - שאת תקציבי חוק החינוך המיוחד יתנו גם בשילוב.
רות פן: זאת בעצם הדרישה.
זבולון אורלב: אבל את מבינה את האבסורד שקורה כאן.
זבולון אורלב: נותנים בעצם תמריץ שלילי למערכת להעביר ילדים מהחינוך המיוחד לחינוך הרגיל.
רות פן: אני מבקשת את התקציבים.
זבולון אורלב: אין לי שום ויכוח אישי אתך.
זבולון אורלב: יש לי דיון עם המשרד.
זבולון אורלב: שלום, חבר הכנסת ריבלין.
זבולון אורלב: חבר הכנסת ריבלין גם היה יו"ר ועדת משנה של כבדי השמיעה.
זבולון אורלב: הדיון הוא עם המשרד.
זבולון אורלב: אין שום ספק שהזעקות שעולות מהשטח הן אמיתיות.
זבולון אורלב: גם בחוק הכלים השלובים עושים שיקולים מקצועיים ושיקולי עדיפויות ותמיד יש עקומת מחסור ותמיד יחסר תקציב.
זבולון אורלב: אני חושב שצריך לשקול מחדש או לחשוב פעם נוספת על הנושא הזה, כי פירושו של דבר, המסר הוא: תעבור לחינוך הרגיל, יקצצו לך את השירותים ולא תוכל להשתלב.
זבולון אורלב: תמשיך להיות בחינוך המיוחד, שם אתה מקבל את ההגנה.
בת-שבע שליט: זה משפט המפתח.
רות פן: אתה תומך במה שאנחנו אומרים.
זבולון אורלב: אני מודה לכם על זה שעברתי את המבחן.
זבולון אורלב: אני לא זקוק לזה, תודה רבה.
זבולון אורלב: אני רוצה לעבור לחינוך המיוחד במגזר הערבי.
זבולון אורלב: אנחנו לא נקבל היום החלטות פורמליות כי זה דיון ראשון.
זבולון אורלב: אני חושב שזה גם לא ראוי מבחינתנו, מבחינת ההגינות, לקבל פה החלטות על דיון שלא מיצה את עצמו.
זבולון אורלב: אבל אני אומר לכם כבר בשלב הזה: כדאי מאד שתבדקו עוד הפעם את האפשרות – אני לא צריך להגיד, אני לא המנכ"ל של המשרד – בכלים השלובים של המשרד לנסות לפתור את הבעיה הזאת.
זבולון אורלב: כי את שאלת שאלה צודקת- מה עם החינוך הרגיל שקולט את הילדים?
זבולון אורלב: אני לא אומר להעמיס עליו, אני לא נותן עצות, אני רק אומר שהמשרד צריך לחשוב איך הוא פותר את בעיית הסייעות של אלה שעברו לחינוך הרגיל.
זבולון אורלב: אנחנו היינו מבקשים לעניין הזה תשובה בהקדם, כי אחרת מה שיקרה זה שיתחילו הצעות לסדר יום, יתחילו שאילתות ויהיה פה דיון מיוחד בשבוע הבא על נושא הסייעות.
זבולון אורלב: אני משתדל לחסוך את זה ואנחנו מכירים אחד את השני.
זבולון אורלב: כדי לחסוך את כל התהליך הזה, כדאי מאד להתלבש על הדבר הזה ולקיים דיון בתוך המשרד, לנסות לראות איך אפשר לפתור את זה.
זבולון אורלב: אם אפשר עדכנו אותי, כדי שאני אדע לכלכל את כל הלחץ העצום שמתרכז כרגע פה בועדה בנושא הזה של הסייעות, בעיקר עם תסמונת דאון, אבל בכלל, כל אלה שעברו לחינוך הרגיל.
זבולון אורלב: יש עוד נושאים.
זבולון אורלב: חייבים לעבור לנושא הבא.
זבולון אורלב: אני רוצה עכשיו להקדיש כמה דקות לנושא של החינוך המיוחד במגזר הערבי שהוא בוודאי כאוב מאד ולאפשר לשני חברים להתבטא.
זבולון אורלב: קודם כל ביקשה את רשות הדיבור חברת הכנסת חוסניה ג'בארה.
זבולון אורלב: היא תקבל קודם כל את רשות הדיבור, כך הבטחתי לה.
חוסניה ג'בארה: מה שרציתי לומר זה שאנחנו יכולים לדבר על חינוך מיוחד במגזר היהודי.
חוסניה ג'בארה: הרי מערכת החינוך בכללותה במגזר הערבי היא מערכת חינוך שאני יכולה לקרוא לה מקרטעת.
חוסניה ג'בארה: אז איך מדובר על החינוך המיוחד?
חוסניה ג'בארה: אני חושבת שהחינוך המיוחד זה סינית למגזר הערבי ואני רוצה להתייחס פה לנושא עקב פניות ציבור מאד גדולות אלי כחברת כנסת במגזר הערבי.
חוסניה ג'בארה: הנושא של ליקויי הלמידה.
חוסניה ג'בארה: מה שרציתי לציין הוא, שהוגשו 183,000 בקשות להקלות בבחינות הבגרות בסקטור היהודי וכולן נתקבלו.
חוסניה ג'בארה: במגזר הערבי לא הוגשו שום בקשות.
זבולון אורלב: מה זה קשור לנושא שעל סדר היום?
חוסניה ג'בארה: זה ליקויי למידה.
חוסניה ג'בארה: זה הקלות בגלל ליקויי למידה.
חוסניה ג'בארה: עכשיו אני מתייחסת לחינוך מיוחד בכללותו.
חוסניה ג'בארה: אין שום ערכות אבחון, אין מחנכים לחינוך המיוחד ואין תקציבים לאבחון.
חוסניה ג'בארה: אין גם מספיק מפקחים.
חוסניה ג'בארה: יש לנו מחסור של ארבעה מפקחים לחינוך המיוחד.
ראובן ריבלין: ארבעה מפקחים בכל המגזר הערבי או רק בטייבה?
חוסניה ג'בארה: זה המחסור, אני אומרת.
עופרה דונסקי: בחינוך המיוחד או בכלל?
חוסניה ג'בארה: בחינוך המיוחד.
חוסניה ג'בארה: מה שרציתי לשאול בגדול ואני באמת מבקשת הקשבה ותנו לי תשובה לשאלות שלי: היה מחסור של 21 אלף שעות במגזר הערבי.
חוסניה ג'בארה: כמה ניתן מתוך השעות האלו?
חוסניה ג'בארה: רציתי גם לשאול בקשר לכיתות.
חוסניה ג'בארה: יש מחסור של כיתות במגזר הערבי.
חוסניה ג'בארה: מה בקשר לתוכניות הלימוד?
חוסניה ג'בארה: יש תוכניות מיוחדות לחינוך המיוחד, אבל אין לנו במגזר הערבי תוכניות לימוד.
חוסניה ג'בארה: רציתי לשאול לגבי כל מיני נושאים: גם חופשות של הילדים, גם הסעות, כל מיני דברים.
חוסניה ג'בארה: אני לא רוצה פה לתת נתונים.
חוסניה ג'בארה: חבר הכנסת כנעאן בדק נתונים ויש לו מספרים.
חוסניה ג'בארה: אבל אני רוצה לקבל נתונים בנקודה הזאת.
חוסניה ג'בארה: יש לנו פסיכולוגים.
חוסניה ג'בארה: אין מספיק פסיכולוגים, אבל יש לנו פסיכולוגים שאפשר לשלב אותם בחינוך המיוחד.
חוסניה ג'בארה: כמו שציינתי בקשר לתקנים למפקחים, איפה זה עומד מול ועדת ההשמה?
חוסניה ג'בארה: מי מפקח על זה?
חוסניה ג'בארה: יש מפקח על ועדת ההשמה במגזר הערבי?
חוסניה ג'בארה: לא שמעתי על זה בכלל.
חוסניה ג'בארה: מה שרציתי עוד לומר לכולם, זה שמבחינת הכשרה למורים ומורות בחינוך המיוחד, הם מקבלים רק את הבסיס היסודי בהכשרה.
חוסניה ג'בארה: איפה זה עומד, אחרי שהם מתחילים לעבוד בקרב האוכלוסייה הערבית בחינוך המיוחד?
חוסניה ג'בארה: איפה עומדת ההכשרה ומתן ההשתלמויות הנוספות לאנשים האלה?
חוסניה ג'בארה: רציתי לשמוע נתונים בפועל.
חוסניה ג'בארה: כמו שהזכיר חבר הכנסת כנעאן, רק 18% ניתן למגזר הערבי, גם בשעות וגם בכיתות.
חוסניה ג'בארה: אני רוצה לשמוע את המספרים המדויקים ולציין את זה כי יש אלי הרבה פניות ואני רוצה לדעת.
זבולון אורלב: חבר הכנסת מוחמד כנעאן, בבקשה.
מוחמד כנעאן: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
מוחמד כנעאן: אני, ברשותך, מכיר בכנותה וכוונותיה הטובות של גברת רות פן, אכן לשפר את הנושא בחינוך המיוחד.
מוחמד כנעאן: אבל אני אומר את זה בצער רב, גברתי המכובדת וגם מר יצחק כהן, הסמנכ"ל, שהמצב ממש נורא.
מוחמד כנעאן: רק לתקן דבר שלגביו את לא כל כך הסכמת אתי, לגבי הנושא של הסייעות.
מוחמד כנעאן: המגזר הערבי מקבל רק 18% מההקצאה האוטומטית של מכסות הסייעות ו 10% מהקצאה של שעות סיוע חריגות.
מוחמד כנעאן: זאת על אף שהתלמידים הערביים הם 22% מכלל התלמידים במערכת החינוך.
מוחמד כנעאן: זה בהסתמך על תשובת שר החינוך, לא מזמן.
מוחמד כנעאן: כשדברת על נושא ועדת השמה ודברת על הפיקוח – כדי ליישם את המסקנות של ועדת ההשמה צריך, פשוט, פיקוח ומאחר וישנו מחסור בפיקוח, קשה מאד ליישם אותן.
מוחמד כנעאן: את זה כל הזמן טענתי בכל הנושאים.
מוחמד כנעאן: אדוני היושב ראש, ברשותך, אני אקרא את הדברים מהכתב.
מוחמד כנעאן: אני רוצה פשוט לחסוך בזמן.
זבולון אורלב: אני מרשה לך לקצר.
מוחמד כנעאן: כן, אני אקצר.
מוחמד כנעאן: מצב מערכת החינוך המיוחד במגזר הערבי קשה עד מאד.
מוחמד כנעאן: במערכת זו קיימים מחסורים וליקויים רבים אשר אין להם אח ורע במגזר היהודי.
מוחמד כנעאן: אחד התחומים בהם האפליה והפערים זועקים הוא נושא סל שילוב.
מוחמד כנעאן: סל השילוב הינו אחד המקורות הראשיים לשעות בחינוך המיוחד מעבר ל"שעות התקן".
מוחמד כנעאן: מתחקיר שערכתי, עולה כי בסל השילוב נכללו בתשנ"ח 79,000 שעות ואילו בתשנ"ט 82,800 שעות.
מוחמד כנעאן: בתשנ"ט המגזר היהודי זכה לקבל 75,800 שעות, דהיינו מלוא צרכיו, ואילו המגזר הערבי קיבל רק 6990 שעות, על אף שהיה אמור לקבל 28,600 שעות.
מוחמד כנעאן: עוד עולה מהתחקיר כי אף קיימת אפליה גסה בין מרכיבי המגזר הערבי.
מוחמד כנעאן: המגזר הבדואי הוא המגזר המקופח ביותר.
ראובן ריבלין: ממתי המסמך הזה?
זבולון אורלב: מ 24 לעשירי, 1999.
מוחמד כנעאן: מעכשיו.
מוחמד כנעאן: הוא מקבל רק 470 שעות מתוך 6,140.
מוחמד כנעאן: כלומר, רק 7.6% מצרכיו.
מוחמד כנעאן: המגזר הדרוזי מקבל 1,600 שעות שהן כ 50% מצרכיו ואילו המגזר הערבי (לא כולל בדווים ודרוזים) מקבל 4,900 שעות, דהיינו 25.3% מצרכיו.
מוחמד כנעאן: סל השילוב מיועד לטיפול בתלמידים בעלי צרכים מיוחדים המשולבים בכיתות רגילות ומטופלים בשעות חינוך מיוחד ובכלל זה כיתה טיפולית, כיתה משלבת וגנים משולבים.
מוחמד כנעאן: הסל כולל גם שעות מקדמות, שעות לטיפול פרא-רפואי ושעות המוקצות למרכזים טיפוליים.
מוחמד כנעאן: בין הילדים הזכאים להנות משעות "סל השילוב" – תלמידים בעלי צרכים מיוחדים שהושמו בחינוך רגיל.
מוחמד כנעאן: תלמידים שלמדו במסגרות של חינוך מיוחד והוחזרו למסגרות רגילות.
מוחמד כנעאן: תלמידים בעלי נכויות פיזיות קשות או ליקויים חושיים, הלומדים בכיתות רגילות.
מוחמד כנעאן: תלמידים בבתי ספר לחינוך מיוחד המשולבים חלקית במסגרות רגילות.
מוחמד כנעאן: תלמידים בפנימיות לילדים בסיכון, הלומדים בקהילה וזכאים לחינוך מיוחד ותלמידים עם בעיות תפקודיות קשות בתחומי הלמידה וההתנהגות הלומדים בכיתות רגילות.
מוחמד כנעאן: רציתי להוסיף, ברשותך, אדוני היושב ראש, כשמדברים על נושא ההשמה, חברתי חברת הכנסת חוסניה ג'בארה דיברה על מחסור במפקחים.
מוחמד כנעאן: גברתי המכובדת ענתה לי וכתבה לי ואני רואה שלצערי הרב אנחנו פשוט התבלבלנו.
זבולון אורלב: מותר לי רק שתדליף לי עם מי התכתבת?
שרה זנדברג: ד"ר שרה זנדברג, אחראית על ליקויי שמיעה במשרד החינוך.
מוחמד כנעאן: אנחנו התבלבלנו ולמה אני מתכוון, אדוני.
מוחמד כנעאן: כשנוח למשרד הוא אומר המגזר הערבי כולל דרוזים וערבים.
מוחמד כנעאן: כשלא נוח לו הוא מתחיל לחלק דרוזים ובדווים וערבים.
מוחמד כנעאן: אני הפסקתי לדעת מה זה ערבי, מה זה דרוזי ומה זה בדואי.
זבולון אורלב: ויהודי אנחנו יודעים?
מוחמד כנעאן: אני לא יודע.
מוחמד כנעאן: מה שכן, אני חושב, אדוני היושב ראש, שעד היום משרד החינוך לא טיפל בצורה ראויה בנושא כה כואב, כה רגיש, כה חשוב, בילדים שזקוקים לנו ואנחנו חייבים להם הרבה.
מוחמד כנעאן: אני גם התרעתי כאן, אדוני היושב ראש ואתה בזמנו קיבלת החלטה או אפשרת לקבל החלטה כאן, שאין פיקוח מספיק למשרד החינוך על כל מה שמתרחש במגזר הערבי.
מוחמד כנעאן: על מנת ליישם את תוצאות ועדת ההשמה צריך פיקוח וכשיש מחסור בפיקוח זה בלתי אפשרי ליישם אותן.
מוחמד כנעאן: בלתי אפשרי.
מוחמד כנעאן: כמו שקיבלנו החלטה בזמנו, אדון יצחק כהן, שמשרד החינוך צריך להוציא מנשר להורים על כל הצרכים ועל כל מה שצריך לשלם, חובה ורשות.
מוחמד כנעאן: לצערי הרב זה לא נעשה ואני התרעתי במגזר הערבי שזה לא יצא לפועל, והיום, אמרתי ליושב ראש, יש אפילו רשויות מקומיות שגבו עבור גילאי שלוש וארבע.
מוחמד כנעאן: 200 שקל רק דמי רישום.
מוחמד כנעאן: אני יודע שזה לא נכון, לא חוקי, אבל עושים את זה.
מוחמד כנעאן: התרעתי על זה כאן בועדה ואז נרשמה ההערה שלי ואתם אמרתם שתקחו את זה בחשבון ותבדקו את זה.
מוחמד כנעאן: אבל זה לא כך.
מוחמד כנעאן: יש מחסור אמיתי באותם אנשים שצריכים לפקח.
מוחמד כנעאן: אני לא מדבר על מחסור אמיתי באותם אנשים שיושבים במשרדים.
מוחמד כנעאן: יש אנשים מומחים מאד לנושאים האלה.
מוחמד כנעאן: לא ניתנו תשובות לנושא של המגזר הערבי והיושב ראש ביקש, ואני מצטרף לבקשה, לקבל פרוט נתונים לפי מגזרים ומחוזות.
מוחמד כנעאן: אנחנו צריכים פשוט לדעת איפה אנחנו עומדים, בנושא תקנים לפסיכולוגים, תקנים לקלינאי תקשורת, תקני מורים, תקני מפקחים, הכשרת אנשי מקצוע, תוכניות הפעלה בחופשות.
מוחמד כנעאן: רק בנושא הזה, גברתי המכובדת, בתוכניות הפעלה בחופשות שעורכת החברה למתנ"סים לילדי החינוך המיוחד, משתתפים 12,293 ילדים.
מוחמד כנעאן: מתוכם רק 11.7% הם ערבים.
מוחמד כנעאן: זה בהסתמך על תשובת שר החינוך.
מוחמד כנעאן: לא על תשובתי.
מוחמד כנעאן: כשמדברים על מחסור ב 160 תקנים של פסיכולוגים, מהם 27 בנגב, זה נתון של מערכת החינוך.
מוחמד כנעאן: אלה נתונים פשוט בדוקים ומדויקים שנמסרו על ידי גורמים שמטפלים בנושא החינוך המיוחד במגזר הערבי.
מוחמד כנעאן: גורמים אחראים במדינת ישראל.
מוחמד כנעאן: הם לא סתם גורמים.
זבולון אורלב: חבר הכנסת כנעאן, הבטחתי שאחד הדיונים הקרובים הוא חינוך מיוחד במגזר הערבי.
זבולון אורלב: היום אתה רק שם נושאים על סדר היום.
מוחמד כנעאן: אדוני היושב ראש, אני רוצה גם להעיר, שהנושא של חלוקת השעות נעשה בצורה, הייתי אומר, מרוכזת.
מוחמד כנעאן: כופים אותה על המערכת, על המפקחים, על המנהלים, על המורות.
מוחמד כנעאן: יש פשוט תוהו ובוהו בנושא של מערכת החינוך המיוחד.
מוחמד כנעאן: נושא של הבניה בחינוך המיוחד.
מוחמד כנעאן: נושא של גנים ובתי ספר.
מוחמד כנעאן: יש לי הרבה מה להגיד על הטבלה שנערכה כאן.
מוחמד כנעאן: מהטבלה וגם מהסקירה שקיבלנו, אני לא הבנתי ואף אחד לא יכול להבין מה המצב במערכת החינוך הערבית.
זבולון אורלב: ולכן אנחנו נעשה דיון מיוחד על המגזר הערבי.
דוד ברק: היא לא צריכה להיות שונה מכלל הציבור.
זבולון אורלב: תודה לחבר הכנסת מוחמד כנעאן.
זבולון אורלב: עד עכשיו עלה ולא צריכים לחזור על עניין הסייעות, לא צריכים לחזור על עניין השילוב, לא צריכים לחזור על עניין המגזר הערבי, לא צריכים לחזור על עניין אותם שמונה אחוזים מפורסמים שאנחנו נדבר בהם, אלה הנושאים שעד עכשיו עלו על סדר היום.
דורית רפלנסקי: אתה אמרת קודם שברור שאתה מביא הורים.
דורית רפלנסקי: אני מרגישה שאני מייצגת קבוצה מאד גדולה של הורים, כי אגודת ניצ"ן היא אגודת הורים, למרות שבציבור היא מזוהה כחלק מהמשרד ובאמת יש לנו התקשרויות נקודתיות עם המשרד.
רות פן: חלקם.
דורית רפלנסקי: אני, בפתק שכתבתי, כתבתי: מסומנים, אבל האם באמת הם מקבלים את הצרכים שלהם?
דורית רפלנסקי: כי מה שקורה, בתוקף חוק חינוך מיוחד, נכנס הנושא של מתי"א.
זבולון אורלב: מה זה מתי"א?
דורית רפלנסקי: מרכז תמיכה ישובי או אזורי.
דורית רפלנסקי: חשבנו שמשם תבוא הישועה.
דורית רפלנסקי: הישועה לא באה משם.
דורית רפלנסקי: זה העלה את הציפיות אצל ההורים, העלה את הציפיות אצלנו כארגון ואני יודעת שמה שקורה בשטח, זה שהם חסרי אונים.
דורית רפלנסקי: אני מבקשת להתייחס לנקודה הערבית.
זבולון אורלב: לא, אני בקשתי שלא.
דורית רפלנסקי: רגע.
דורית רפלנסקי: כלים אבחוניים.
דורית רפלנסקי: הגברת רות פן שאלה אותי, בועדת מרגלית, ממתי ארגון הורים מפתח כלים אבחוניים.
דורית רפלנסקי: ארגון הורים מפתח כלים אבחוניים, ארגון הורים מקיים קורסים למורים, ל 370 מורים של החינוך המיוחד, כי אין ברירה.
רות פן: היה דו"ח ועדת מרגלית שלא מיושם.
דורית רפלנסקי: הוא חייב להיות מיושם.
ראובן ריבלין: יש לי שאלה.
ראובן ריבלין: גברתי, האם לא היתה התקדמות, אני לא אומר דרמטית, אבל התקדמות רצינית בשלוש השנים האחרונות?
דורית רפלנסקי: היתה וועדת החינוך היתה בהחלט זו שדחפה אותה.
ראובן ריבלין: עזבי ועדת החינוך.
ראובן ריבלין: היתה?
ראובן ריבלין: וזה בתהליך או שזה נפסק?
דורית רפלנסקי: זה רץ די לאט.
ראובן ריבלין: חבר הכנסת לשעבר, בני בגין, התחיל עם זה.
דורית רפלנסקי: נכון.
זבולון אורלב: תודה רבה לכם, משרד העבודה והרווחה.
זבולון אורלב: מר שלמה פרקש.
שלמה פרקש: אני רוצה להציע שבשלב זה אנחנו לא נעלה נושאים.
שלמה פרקש: אני חושב שאנחנו נמשיך להשתתף בדיונים שהועדה תקיים על פי הנושאים שאתה הצעת ואז נתייחס בכל נושא לגופו.
אור-נוי: יש שלוש נקודות שאני רוצה להעלות.
אור-נוי: נקודה ראשונה: במסגרת החינוך המיוחד ילדים מקבלים גם טיפולים פרא-רפואיים בהתאם לצורך, בהתאם לסל שניתן.
אור-נוי: לאחרונה, בגלל פסיקה של בית משפט לענייני עבודה, קופות החולים התנערו מהתוספת הזאת של טיפולים שהיא לפעמים חיונית לאותם ילדים.
אור-נוי: עד כדי כך, שגם אם ילד, כביכול נמצא בחינוך המיוחד הוא לא מקבל שירותים פרא-רפואיים, כי אין כוח אדם.
אור-נוי: הוא לא יקבל מהקופה.
זבולון אורלב: שכנעת אותי לשים את הנושא על סדר היום.
זבולון אורלב: טיפולים פרא-רפואיים.
זבולון אורלב: אני יכול להדליף לך: זה היה כתוב מראש.
אור-נוי: דבר שני, היות והעובדים הפרא-רפואיים הללו הם בכל זאת עובדים שקשורים איכשהו למערכת בריאות, אנחנו מבקשים שתהיה תוכנית הדרכה משותפת לאותם עובדים למערכת הבריאות ולמערכת החינוך.
אור-נוי: הם חלק אינטגרלי של כל מערך הטיפול.
ראובן ריבלין: כמה ילדים נופלים בין הכיסאות של משרד הבריאות למשרד החינוך.
ראובן ריבלין: אתה יכול לתת לנו על זה תשובה?
אור-נוי: לא, זה לא משרד בריאות, סליחה.
ראובן ריבלין: אני יושב יחד אתך בועדה לליקויי שמיעה ואנחנו רואים מה קורה.
אור-נוי: אחר כך נדבר על זה.
אור-נוי: בסדר?
אור-נוי: רגע.
אור-נוי: עוד נקודה.
אור-נוי: אני מבקש להעלות את נושא ילדים עם בעיות ליקויי ריכוז וקשב, מה שנקרא ADHD – Attention Deficit Hyperactivity Disorder.
זבולון אורלב: מר יעקב אגמון, סמנכ"ל לשלטון מקומי.
יעקב אגמון: א' יש בהחלט תחושה של התחדשות בכל נושא החינוך המיוחד.
יעקב אגמון: אי אפשר שלא לומר את זה.
יעקב אגמון: זה גם עונה על השאלה של חבר הכנסת ראובן ריבלין.
יעקב אגמון: מה שקרה לגבי הסייעות לפי הערכתנו, זה כתוצאה מעליית המודעות של חלק גדול מההורים.
יעקב אגמון: גם אם התקציב לא עלה נאלץ המשרד, בגלל שיקולים של לקויות שהם אולי לגיטימיים, לקחת מילד א' ולהעביר לילד ב', עוד בטרם אנחנו משוכנעים שהתקציבים האלה יכולים להילקח.
יעקב אגמון: כלומר, הסך הכל נשאר אותו דבר, אבל אני מכיר חלק גדול מהרשויות - דיברתי על זה גם עם אנשי החינוך המיוחד - שמילדים שעדיין צריכים נלקח התקציב.
יעקב אגמון: אמנם הסך הכל המחוזי לא נפגע, אבל ילדים שזקוקים, לפתע נשארו בלי.
יעקב אגמון: נושא שני ובזה אני מסיים.
יעקב אגמון: כתוצאה מהעובדה שמשרד החינוך והתרבות איננו מתקצב באופן מלא את תקציב הסייעות, הרבה מאד רשויות, בגלל שיקולי תקציב, אינן מוכנות להמשיך לממן גם תוספת סייעות.
יעקב אגמון: אולי יש מקום לדון גם בנושא של השתתפות גדולה יותר של המשרד כחלק מהעניין.
זבולון אורלב: כמה ההשתתפות היום?
יעקב אגמון: 70%.
יעקב אגמון: ישנם חלק שההשתתפות היא של 100%, אבל ברוב הסייעות זה רק השתתפות של 70%.
יעקב אגמון: וה 70% זה לא מ 100%, זה בערך מ 70, כי בסך הכל ההסכמים שלנו הם הרבה יותר גדולים מאשר המשרד מכיר.
זבולון אורלב: אז במסגרת הדיון על הסייעות.
זבולון אורלב: עפרה דונסקי, משנה למזכ"ל הסתדרות המורים ואחריה ניצה בראל.
עופרה דונסקי: כיוון שאנחנו נמצאים עכשיו רק בשלב העלאת נושאים לדיון, אז אני באמת אתייחס רק לנושא הזה.
עופרה דונסקי: אני חושבת שצריך להתייחס לילדים בעלי הצרכים המיוחדים, שנחשבים לעדיפות ב' והם באיזה שהוא מקום נופלים בין הכיסאות.
עופרה דונסקי: מישהי פה דיברה על העניין הזה, של 10% ליקויי למידה, שאולי החינוך המיוחד לא חייב להם כלום, אבל מערכת החינוך חייבת להם.
עופרה דונסקי: אי טיפול בילדים האלה מביא אותם להידרדרות, כי טיפול, ככל שיהיה מוקדם יותר, ימנע הצטברות של פיגור.
עופרה דונסקי: לכן צריך לראות מי אחראי לילדים האלה.
עופרה דונסקי: זה אחוז גדול מאד מהילדים שצריכים לקבל טיפול - וקיבלו טיפול לפני התחלת חוק החינוך המיוחד - בתוך המסגרות של החינוך הרגיל ויש מאגר אדיר של כוח מקצועי שלא מופנה היום לדברים האלה.
עופרה דונסקי: אני רוצה שיערך דיון על הנושא של יישום חוק החינוך המיוחד בנושא הארכת יום הלימודים והארכת שנת הלימודים ובנושא של כוח אדם.
עופרה דונסקי: אנחנו פשוט שוחקים את כוח האדם המקצועי.
עופרה דונסקי: אנחנו באיזה שהוא מקום נשאר ללא כוח אדם מקצועי בעניין הזה ואני מדברת על עבודה פרופר עם הילדים האלה.
זבולון אורלב: אגב, ראיתי בחוברת שלהם שבאמת ניצול התקציב בסעיפים האלה הוא תת-ניצול.
זבולון אורלב: רמת הביצוע היא רק 37%.
רות פן: לעומת תכנית האב.
רות פן: מה שדרשנו לעומת מה שקיבלנו.
זבולון אורלב: כך אני קורא:
זבולון אורלב: 37% מרמת הביצוע בהשוואה לתכנית האב.
לאה שקד: 37% מהדרישה של תכנית האב.
רות פן: תכנית האב שלא תוקצבה במלואה.
רות פן: אנחנו רצינו יותר, קיבלנו רק 37%.
זבולון אורלב: לעומת 116% של סייעות שגם הן לא תוקצבו וביצעתם יותר ממה שבקשתם ולא תוקצב.
זבולון אורלב: אנחנו מדברים על אותו דבר.
עפרה דונסקי: בכל אופן צריך לתת את הדעת כי לפי החוק הילדים האלה זכאים ולפי הביצוע אנחנו פשוט שוחקים את כוח האדם שלנו.
עפרה דונסקי: אני מבקשת להעלות לדיון את נושא האבחונים.
עפרה דונסקי: היום נושא האבחונים הפך להיות מצרך לעשירים בלבד.
עפרה דונסקי: אני רואה כבסיס לטיפול נכון ולראייה ממוקדת בטיפול את האבחון.
עפרה דונסקי: כרגע אין אבחונים מסודרים אלא מי שיש לו כסף הולך למאבחנת פרטית ומאבחן, והשאלה היא באיזה מידה האבחונים האלה תופסים.
עפרה דונסקי: אני חושבת שצריך למצוא את הדרך לתת את האבחון, כי ברגע שמחנכת כיתה רוצה למקד את הטיפול, היא יורה היום באוויר.
עפרה דונסקי: אני מבקשת לדון בנושא שהעלתה מנכ"לית ניצ"ן ואני הולכת מהצד השני.
עפרה דונסקי: אני חושבת שניצ"ן לא צריך למלא מקום של משרד מקצועי.
עפרה דונסקי: הוא לא צריך לתת קורסים למורים.
עפרה דונסקי: היום הוא נכנס לתודעה כמשרד חינוך ב'.
עפרה דונסקי: אני חושבת שכל העניין הזה של הסמכויות של הורים הוא בעייתי.
עפרה דונסקי: הורים זה הורים ומשרד חינוך זה משרד חינוך.
עפרה דונסקי: אני רוצה רק לשאול את גברת לאה פרנקל, מנהלת בית ספר לחינוך מיוחד, אם היא רוצה להוסיף משהו בנושא של החינוך המיוחד.
זבולון אורלב: כן, אבל אני מצטער שאת לא יכולה כאן לחלק את רשות הדיבור, רק אני יכול.
עפרה דונסקי: את רשות הדיבור שלי.