GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סילבן שלום: כשעשינו את הפתיחה באוניברסיטת תל-אביב עם עירוני ז' ביפו באו לשם הורים בוכים ואמרו לי שהם 50 שנה גרים ביפו ובחיים לא ראו את המבנה של האוניברסיטה, כי הם לא עברו דרך הכביש הזה, לא היה להם מה לחפש שם.
סילבן שלום: מדובר גם בקייטנות קיץ.
סילבן שלום: חשבתי להעביר את זה לאחר מכן גם לילדים יותר קטנים, להתחיל אפילו מגני הילדים, לחבב את המדעים על הילדים.
סילבן שלום: אפשר לעשות זאת בהמון צורות, ללמד אותם מה זה חשמל וכדומה.
סילבן שלום: בראש העין יש המקום שעושה את זה במסגרת הלימודים, כדי להכניס אותם לתחום המדעים.
סילבן שלום: בעניין הטכנולוגיה, לצערי הרב, בגלל המגמות שהיו מסמ"ם ומסמ"ט ומסמ"ר, בעיקר בבתי-ספר שיותר בפריפריה ושם יש בתי-ספר מקיפים לטכנולוגיה, מי שהלך לטכנולוגיה נחשב סוג ב', הטובים הלכו לעיוני במגמות האלה.
סילבן שלום: מראש היה מצב של חלוקה פנימית, שהפחות טובים הלכו לטכנולוגיה.
סילבן שלום: אם היו בתי-ספר שהם רק טכנולוגיים ורק עיוניים, ואני מנסה שנים להילחם על כך, והגעתי עכשיו להצעת חוק, שיהיו בתי-ספר עיוניים בנפרד וטכנולוגיים בנפרד, אז כל מי שבחר הלך מתוך בחירה לטכנולוגיה.
סילבן שלום: זה לא שהכריחו אותו בגלל שהוא ברמה פחות טובה.
סילבן שלום: כי מי שבא לבית-הספר, אומרים להורים שלו שכדאי שהילד ילמד מקצוע, כדי שיהיה לו בעתיד מקום עבודה.
סילבן שלום: ואז מראש מאפשרים מצב שבו הרבה מאוד ילדים מפסיקים את הלימודים בגלל זה.
סילבן שלום: למשל עמל בבאר-שבע נחשב לבית-ספר יוקרתי מאוד.
סילבן שלום: כל עוד טכנולוגיה נחשב בתיכון כדבר שהוא כפוי עליך או דבר שהוא לא בחירה שלך, הוא לא ייחשב כדבר שרוצים ללמוד אותו.
סילבן שלום: אם הוא היה נחשב מראש כדבר של בחירה, יכול להיות שבשלב הראשון לא היתה הרבה בחירה, אבל לאחר מכן אנשים היו באים.
סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, הדבר הזה הוא בנפשנו.
סילבן שלום: חשוב מאוד שיהיו עורכי-דין, חשוב מאוד שיהיו כלכלנים.
סילבן שלום: לצערי הרב הלכתי ללמוד את המקצועות האלה, למרות שלמדתי במגמה ריאלית, והייתי צריך לאחר מכן ללמוד הנדסה.
סילבן שלום: גם אני, לפני הרבה שנים, הייתי תוצר של העניין שלא צריך להיות מהנדס.
סילבן שלום: אפשר לשנות את הדבר הזה אם נשקיע בזה גם משאבים, גם יחסי ציבור וגם נבנה את המערכות בצורה שונה.
סילבן שלום: אם נשקיע מגיל חמש, אנשים ירוצו ללמוד מדעים ופיסיקה, למרות שהשכר בסופו של דבר לא יהיה בשמים.
סילבן שלום: כי גם כלכלן היום לא מקבל שכר מאוד גבוה, ועדיין יש ביקוש גבוה מאוד.
שי לחמן: הדיון החשוב היום נסב בעצם על פרויקט לאומי ועל חשיבות ממדרגה עליונה, שבעצם הוקפא בשנתיים-שלוש האחרונות ולדעת רבים הגיע כמעט עד שלב של קריסה.
שי לחמן: חשוב שהדברים האלה ייאמרו, וצריך להעמיד כמה דברים על דיוקם.
שי לחמן: בשאלות שלך, אדוני היושב-ראש, שמתי לב שאתה שואל על חצי הכוס הריקה, וזאת שאלה במקומה.
שי לחמן: אנחנו צריכים לזכור שדוח ועדת הררי בדבר מחשוב מערכת החינוך דיבר על כך שעד שנת היובל, משום כך גם התוכנית נקראה "מחר 98", יהיה מחשב אחד לכל עשרה תלמידים במערכת החינוך במדינת-ישראל.
שי לחמן: הנתון הזה לא הוזכר כאן בכלל.
שי לחמן: היעד הזה לא הושג.
שי לחמן: ביוני 1998 בלשכת ראש-הממשלה בנימין נתניהו התקיים טקס חגיגי מאוד, שבו נחתמה אמנה למחשוב בתי-הספר בישראל, והאמנה הזאת היא בעצם שלב ב' של אותו שלב ראשון שלא מומש, של דוח הררי, מחשוב עד 1998.
שי לחמן: האמנה הזאת בעצם דחתה את מימוש דוח ועדת הררי בעוד חמש שנים, עד שנת 2003, והיעד שנקבע הוא הקמת עוד 60,000 עמדות מחשב בתוך חמש שנים.
שי לחמן: זה היה ביוני 1998.
שי לחמן: בראשית פברואר 1999 התקיים כאן דיון סוער, על רקע התפטרותו של פרופסור חיים הררי מראשות הוועדה העליונה לחינוך מדעי וטכנולוגי במשרד החינוך.
שי לחמן: אז כל הבועה היפה של מחשוב בתי-הספר בישראל התפוצצה בפנינו.
שי לחמן: אנחנו כאן, כנציגי ארגון ההורים, התרענו על הקיצוץ בתקציב המל"מ, שבראשו עמד פרופסור חיים הררי, בלמעלה מ50%- באותה שנה, מ50- מיליון ל23- מיליון שקלים.
שי לחמן: התרענו על כך, שקוצצו תוכניות לטיפוח נוער שוחר מדע והצטיידות מעבדות.
שי לחמן: שבמאות בתי-ספר ברחבי הארץ חסר ציוד למעבדות מדע, לרבות ציוד טכנולוגי הדרוש לתוכניות הלימודים שדובר כאן עליהם.
שי לחמן: מעבדות מדעיות מרכזיות בקריית-מלאכי, שנבנו בתרומת נדבנים מחוץ לארץ, עמדו בפני סכנת סגירה.
שי לחמן: גם פרויקט "אשכולות פיס למדע ואומנויות" נתקל בקשיים בגלל מחסור במשאבים.
שי לחמן: כל הפרויקט הלאומי היפה הזה, שהתחילו בו בקול תרועה רמה, ב1993- הגיע עד כדי שוקת שבורה.
שי לחמן: יתר על כן, כמה חודשים לאחר אותה ישיבה, ב3- ביוני 1999, התפרסמה ב"ידיעות אחרונות" כתבה שכותרתה "שערוריית המחשבים הגדולה".
שי לחמן: מתברר ש24- אלף מחשבים, בעלות כוללת של 120 מיליון שקלים, מונחים ומעלים אבק מזה שנתיים במחסני מפעל הפיס באזור התעשייה באזור, בגלל מחלוקת מטופשת והטחת האשמות הדדית בין שלושה גורמים, משרד החינוך, מרכז השלטון המקומי ומפעל הפיס.
שי לחמן: שמענו כאן על כך שעכשיו, בעקבות התערבות בית-המשפט, משחררים 5,500 עמדות מחשב.
שי לחמן: אלה אותן עמדות מחשב מתוך 24 אלף שמונחים כבר שנתיים, והם היו השלב הראשון במימוש אותה תוכנית שלב ב' שעלה הוכרז בלשכת ראש-הממשלה ביוני 1998.
שי לחמן: חשוב שהנוכחים כאן יידעו את העובדות, וכדאי לשמוע על כך תשובות, כי חצי הכוס הריקה יותר חשובה היום מחצי הכוס המלאה.
שי לחמן: נקודה נוספת, שכמעט ולא ניתנה עליה הדעת כאן, היא באג 2000.
שי לחמן: מערכת המחשוב הקיימת במערכת החינוך עומדת בפני סכנת קריסה, משום שלפחות על-פי טענות מפעל הפיס, סכום של 20 מיליון שקל, שהוקצב על-ידי מפעל הפיס למטרה זו בעבור משרד החינוך לפתרון בעיית באג 2000, אינו ממומש ומשרד החינוך טרם עשה בו שימוש.
שי לחמן: זה על-פי הודאת דירקטוריון מפעל הפיס.
שי לחמן: נקודה שלישית וחשובה, המעבדות המדעיות בבתי-הספר הן חומר נפץ מבחינה בטיחותית, ואנחנו התרענו על כך מספר פעמים.
שי לחמן: על-פי סקר שנערך בחיפה על-ידי ועד ההורים העירוני, וזאת אילוסטרציה למה שקורה במעבדות בכל רחבי הארץ, מצבן בכי רע.
שי לחמן: אין הפרדה בין חומרים מסוכנים רעילים לחומרים לא רעילים, אין מטפי כיבוי ואין כל מיני אמצעים, וחשוב שהוועדה תיתן את דעתה גם לנושא הזה.
ענת מאור: בין אם התוכנית "מחר 98" ובין אם זה החינוך מדעי וטכנולוגי, צריך לחדד את ההיבט של חינוך מדעים לבנות.
ענת מאור: היו על זה דיונים בוועדה למעמד האישה, ואין ספק שחשוב שוועדת החינוך תדון בזה.
ענת מאור: גם גורמי הצבא מעורבים בזה וגם התעשיות, אני מבקשת שהוועדה תיתן על כך את דעתה.
רמי הוכמן: אני פה אמור לייצג את הרשויות המקומיות.
רמי הוכמן: נקבעה איזושהי התאמה בין משרד החינוך למפעל הפיס ולרשויות המקומיות.
רמי הוכמן: בפועל בנושא הפדגוגי אני חושב שמשרד החינוך עושה עבודה נהדרת.
רמי הוכמן: בצד של ההתאמה, הרשויות המקומיות נושאות בנטל לא פרופורציונלי לחלוטין.
רמי הוכמן: מדובר על זה שכל הנושא של הכנת המעבדות, החשמל, הבינוי, הביטוחים וכולי הם באחריות הרשויות המקומיות.
רמי הוכמן: אפילו נושאים פשוטים לכאורה, כמו שבכל מעבדה צריך להיות שרת, התוכנית לא לוקחת בחשבון שרת אז מתחילה המרה, כך ששלושה מחשבים שווים שרת, מדפסת שווה מחשב.
רמי הוכמן: כלומר בפועל נוצר פה אי שוויון מוחלט, רשויות חזקות, כמו חולון שאני מייצג, נכנסות עם המון כספים, ורשויות אחרות לא מסוגלות לממש את מה שלכאורה מגיע להן.
נסים ממן: אני נציג של ארגון הילה.
נסים ממן: אני מדבר עכשיו כהורה.
נסים ממן: עיני צדה כותרת בעתון מה4- באוקטובר, בחג הסוכות, וזה בדיוק תואם את הדברים שאמר שי לחמן ממה שפורסם בעתון "הארץ".
נסים ממן: נאמר שם: "ההישגים של תלמידי ישראל מתחת למינימום העולמי.
נסים ממן: מחקר בין-לאומי שהשווה את רמת התלמידים במתמטיקה ובמדעים ב42- מדינות לא כלל את שמה של ישראל.
נסים ממן: הסיבה: רמת ההישגים של הישראלים היתה כל-כך נמוכה, שלא עמדה בתנאי המינימום לדירוג.
נסים ממן: מי שמכיר את מערכת החינוך הממלכתית אינו מופתע.
נסים ממן: הכיתות צפופות, חלק מהמבנים רעועים ומסוכנים, חומר הלימוד מיושן ופרויקטים כמו מחשוב בתי-הספר ויום לימודים ארוך נשארו בעיקר על הנייר.
נסים ממן: ככה לא מחנכים דור".
נסים ממן: פרופסור דוד חן, ראש בית-הספר לחינוך באוניברסיטת תל-אביב, אומר: "יש לנו עדיין אליטות של תלמידים איכותיים, אבל מספרם ביחס לכלל האוכלוסייה הולך ויורד.
נסים ממן: כאומה יש לנו בהחלט סיבה לדאגה".
זבולון אורלב: קיימנו היום ישיבה ראשונה.
זבולון אורלב: תוך כדי ישיבה רשמתי לעצמי נושאים, אבל לפני שאני מציע את ההחלטה יפה ויגוצקי ביקשה להגיב על דברי שי לחמן בעניין 24 אלף המחשבים.
יפה ויגוצקי: מעולם לא היה מחסן שהיו בו 24 אלף עמדות מחשב.
יפה ויגוצקי: כץ-עוז הודה בפני שר החינוך והתרבות, יוסי שריד, שהוא זרק את זה לעתונות בלי כל כיסוי לעניין.
יפה ויגוצקי: מעולם לא היו מחשבים שמשרד החינוך לא לקח, אין מושג שהמשרד לוקח.
יפה ויגוצקי: הזכיינים הם זכייני מפעל הפיס, ומפעל הפיס יצא בפעם הראשונה במכרז ולכל המכרזים שהוא יצא בהם היו צווי מניעה והם לא יכלו לממש את זה.
יפה ויגוצקי: גם למכרז האחרון היו צווי מניעה, חמישה במספר, אחד עוד לא ירד.
יפה ויגוצקי: פסק הדין הוא של השופטת מול מפעל הפיס וזכייני מפעל הפיס, לא משרד החינוך והתרבות.
יפה ויגוצקי: השופטת אפשרה למשרד החינוך לקחת מהזכיינים שאפשרו לרשויות המקומיות לפני חודשיים לראשונה לעבוד אתם, כך שלא יכלו להיות מעולם מחסנים, ולראשונה הפשירו לנו 5,500 עמדות מחשב.
יפה ויגוצקי: לא היה מעולם מחסן, המחסן שצולם זה מחסן של מפעל הפיס.
שי לחמן: אמרתי שזה של מפעל הפיס.
שי לחמן: אני לא עוסק בהטחת האשמות, רציתי לדעת מה קורה בעניין הזה.
שי לחמן: מה זה משנה אם זה של מפעל הפיס או של משרד החינוך?
יפה ויגוצקי: אין 24 אלף עמדות מחשב.
שי לחמן: שר החינוך שוחח אתנו בעניין הזה, ואת אומרת לי שזה לא קיים?
שי לחמן: תבררו אצל שר החינוך.
יפה ויגוצקי: ישבתי בישיבה עם כץ-עוז, שר החינוך, המנכ"לית שלנו ואנשי השלטון המקומי.
יפה ויגוצקי: ישבו שם שמוליק אבוהב וריפמן, והוא הודה בפני כולם שמעולם לא היה מחסן עם 24 אלף עמדות מחשב, גם לא אלף עמדות.
שי לחמן: עמדות המחשב סופקו בזמן בתחילת השנה?
יפה ויגוצקי: אבל זה לא בגללנו.
שי לחמן: אני לא אומר שזה בגלל משרד החינוך.
רחמים מלול: מהי מידת ההיענות של המגזר החרדי לפיתוח מגמות טכנולוגיות?
יפה ויגוצקי: בשנתיים האחרונות יש התעוררות גם במגזר החרדי לנושא של חינוך טכנולוגי.
יפה ויגוצקי: יש לנו פרויקטים מטעם לנושא, של מחשבים גם מול בנות חרדיות, ובנים בוודאי.
יפה ויגוצקי: יש לנו אפילו פרויקט משותף אתם לגבי כיתות י"ג-י"ד.
זבולון אורלב: ביקשנו בראשית הדיון לקבל נתונים לפי מגזרים בפריסה ארצית.
זבולון אורלב: אין ספק שבמגזר החרדי יש התעוררות גדולה.
זבולון אורלב: אני לא בטוח שהגידול מדביק את הצרכים, אבל יש גידול.
זבולון אורלב: אני רוצה להודות ליפה ויגוצקי על הסקירה המקצועית, ולהודות לחברים האחרים מהמשרד, כמו משה אילן, שהשכילו אותנו.
החלטות הוועדה הן כאלה: ועדת החינוך והתרבות שמעה בדאגה רבה, כי משרד החינוך טרם השלים את תוכנית החומש "מחר 98" מחוסר תקציב, ויש אחוז בלתי מבוטל של בתי-ספר וגני ילדים שלא הושלמה בהם התוכנית החדשה במדע וטכנולוגיה.
החלטות הוועדה הן כאלה: הוועדה מתנגדת לקיצוץ כלשהו בחינוך המדעי-טכנולוגי וסבורה שראוי שתחום זה יזכה לגיבוי תקציבי ראוי והולם את הצרכים.
החלטות הוועדה הן כאלה: הוועדה תמשיך את דיוניה בנושא החינוך המדעי-טכנולוגי מתוך מגמה שמערכת החינוך תבנה תוכנית אב חדשה ומעודכנת לחינוך המדעי-טכנולוגי ותפעל ביחד עם משרד החינוך שיועמדו לרשות התוכנית המשאבים הדרושים כדי להשלים את התוכנית תוך שנתיים.
החלטות הוועדה הן כאלה: תוך כדי הדיון עלה בדעתי לבקש מפרופסור חיים הררי שייעץ לוועדה בהמשך הדיונים, שיוזמן דרך קבע כדי שנוכל לקבל פרספקטיבה ברמה הגבוהה ביותר שמדינת-ישראל יכולה להעמיד.
רמי הוכמן: להשלים את התוכנית זה להתעלם ממה שאמרנו, שבעצם אין פה השלמה, כי כל הזמן צריך לחדש את העניין.
זבולון אורלב: להשלים את התוכנית הבסיסית.
זבולון אורלב: אני מקבל את ההערה.
שי לחמן: אני חושב שאולי כדאי שתהיה התייחסות גם לבעיית באג 2000, האם התמודדו אתה והאם היא נפתרה.
זבולון אורלב: אני לא רוצה להתחיל בנושאים ספציפיים, כי בין הרשימות שרשמנו כאן יש גם נושא באג 2000.
זבולון אורלב: חברים שלא סומכים על הרישום שלנו ורוצים שהוועדה תתמקד בנושאים ספציפיים לדיונים הבאים, מעבר למה שאנחנו רשמנו, מוזמנים לפנות ואנחנו בהחלט ניתן משקל לפנייה שלהם.
זבולון אורלב: והתרבות.
זבולון אורלב: הנושא שלנו היום הוא שילוב אומנויות בחינוך – יצירתיות בחינוך על-ידי שילוב אומנויות.
זבולון אורלב: נמצא אתנו אורח חשוב שהוא נשיא ברטון הול קולג' של אוניברסיטת לידס באנגליה, פרופסור גורדון בל, שהוא מומחה ידוע בתחום המיוחד הזה של שילוב אומנויות בחינוך והוא מרצה בקשר לשיטה שבמסגרתה המורים לומדים ללמד קצת אחרת.
זבולון אורלב: זה דבר לא שיגרתי, אבל אני חושב שראוי מאוד שועדת החינוך והתרבות תעשה פסק זמן מעת לעת וגם תצטרך להפיץ את תורת החינוך ודעות חדשות ואמצעים חדשים.
זבולון אורלב: אני באמת שמח שיש לנו את ההזדמנות הזאת לתרום למערכת החינוך בארץ.
זבולון אורלב: השיטה בנויה על פיתוח היצירתיות גם של המורה וגם של התלמיד, כמובן תוך שימת לב לקשר שיש בין המורה לבין התלמיד וזו שיטה שדורשת הרבה מאוד מאמצים מצד המורים, היא דורשת תשומת לב של מורים לא רק כלפי תלמידים אלא של מורים כלפי עצמם, שקודם כל מורה ילמד את עצמו וידע שהוא נכנס לשיטה ולתהליך למידה שהוא בהחלט דורש ממנו משאבים וכוחות יצירתיים רבים מאוד.
זבולון אורלב: אינני יודע הרבה על השיטה וגם אני כאן בבחינת תלמיד ואשמע ברצון רב את ההרצאה כאשר אחריה נוכל בהחלט גם לשאול שאלות.
זבולון אורלב: הרצאתו של פרופסור גורדון בל תינתן באנגלית ותתורגם לעברית, על-מנת שהאזרחים ישמעו שבוועדת החינוך והתרבות של הכנסת, גם כאשר ההרצאה באנגלית, מדברים בעברית.
זבולון אורלב: אנחנו נשמור על כבודה של הכנסת והדיונים יתנהלו בעברית, ואולי גם נייעץ לראש-הממשלה ולשר לפיתוח אזורי שגם אם הם מופיעים בטקסים מאוד מאוד חשובים, כמו הטקס באוסלו, כפי שכל נציגי המדינות, כל אחד דיבר בשפתו, ראוי שבטקסים ממלכתיים ובמקומות ממלכתיים כמו הכנסת, כולנו נדבר עברית.
גורדון בל: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה על שנתן לי את האפשרות לדבר בכנסת.
גורדון בל: זה כבוד גדול וזכות בשבילי להופיע כאן ולהרצות על השיטה שלי.
גורדון בל: לצערי אני לא דובר עברית ולכן אצטרך לדבר אנגלית.
גורדון בל: אני רוצה להתחיל את ההרצאה בציטוט ממחקר שהתפרסם בשנה שעברה שעסק בחידושים בבתי-הספר וביכולת של בתי-הספר לחדש.
גורדון בל: החקר נערך בתשע ארצות ברחבי העולם.
גורדון בל: תלמידים שיוצאים מבתי-הספר צריכים שורה של כישורים על-מנת להמשיך את חייהם.
גורדון בל: רק כמה מהכישורים האלה בעצם ניתנים במשך החינוך בבית-הספר.
גורדון בל: כשהם מתחילים את העבודה שלהם לאחר הלימודים בבית-הספר, הם צריכים לדעת לחשוב בגמישות, לדעת לתקשר עם אנשים ובעצם לדעת לעבוד בחברה.
גורדון בל: בסיכומו של המחקר החוקרים כתבו שבעצם מה שדרוש זה לשפר את היכולת היצירתית של התלמידים ולא רק של התלמידים אלא גם של המורים.
גורדון בל: אני רוצה להתחיל את נושא היצירתיות בחינוך בשאלה מדוע ליצירתיות יש חשיבות.
גורדון בל: דבר ראשון, מכיוון שזה מקדם את אחת מזכויות האדם הבסיסיות שהיא חופש הביטוי.
גורדון בל: שנית, מכיוון שזה מקדם את ההוראה הפורמלית ואת החינוך כי לא בתי-הספר מחנכים.
גורדון בל: המחקר הזה של OACD טוען בסיכומו שהוראה פורמלית לא מתאימה ולא נותנת את הכישורים הנדרשים לעתיד התלמידים.
גורדון בל: הסיבה השלישית לחשיבות היצירתיות בחינוך היא בעצם מכיוון שבני האדם ללא יצירתיות נוטים להידרדר ולהתרושש מבחינת האישיות שלהם.
גורדון בל: הסיבה האחרונה לחשיבות היצירתיות בחינוך היא בכך שהיא משפרת את האיכות של ההוראה ומעלה את רמת התמורה בעד ההשקעה בחינוך.
גורדון בל: אני חושב שאלה הן ארבעת הסיבות לחשיבות היצירתיות.
גורדון בל: אני רוצה לומר עכשיו מה משמעות היצירתיות, למה אנחנו מתכוונים כשאנחנו אומרים את המילה יצירתיות.
גורדון בל: זה אומר קודם כל עידוד של היזמות, זה אומר הצדקת הסיכון ואי-ודאות, זה אומר לפתח את הכשרון של התלמידים, זה אומר לגלות את החוקים הקונבנציונאלים הרגילים ואת האפשרויות הבלתי קונבנציונאליות של אותם כללים, זה אומר הערכה למקוריות על כל צורותיה.
גורדון בל: זה בעצם מקדם את התלמידים לקראת סוג חדש של עבודות, לא עבודות יד אלא עבודות שמבוססות על מחשבה, וזאת כיוון שהעתיד בעצם דורש עובד שעבודתו תהיה מבוססת על ידע ועל מחשבה.
גורדון בל: זה אומר גם ללמד תלמידים ומורים, בעצם כל אדם, לחשוב באופן מערכתי לרוחב, בעצם חשיבה לרוחב ולא לאורך.
גורדון בל: לבסוף, היתרון הגדול של יצירתיות, מה שיצירתיות אומרת, זה פיתוח הדמיון.
גורדון בל: דמיון בעצם בונה את האדם, זה מה שמעניק לו את האישיות שלו וזה גם אחד התנאים להכרה עצמית.
גורדון בל: הדמיון הוא זה שבעצם נותן חשיבות ליצירתיות.
גורדון בל: כשאנחנו מפתחים את הדמיון אנחנו מפתחים גם את ההכרה, את האישיות של האדם.
גורדון בל: כל חינוך מוסרי לא יהיה אפשרי מבלי שנפתח את הדמיון ובכך גם את ההכרה.
זבולון אורלב: מציאותיים.
גורדון בל: אני רוצה עכשיו למנות את התכונות שלא שותפות ליצירתיות כאשר בראש ובראשונה זה לא אומר חופש בלתי מוגבל, זה גם לא אומר חוסר משמעת מוחלט, זה לא אומר שיצירתיות מיועדת ליחידי סגולה מוכשרים, זה לא אומר שיצירתיות מצויה אך ורק באומנות.
גורדון בל: יצירתיות היא תנאי הכרחי לחינוך לבן-אדם להפוך להיות מחונך, אך זה לא התנאי היחידי לחינוך.
גורדון בל: אני רוצה לומר עכשיו כיצד אנו יודעים שהיצירתיות היא באמת חשובה.
גורדון בל: בעולם המערבי ישנה דאגה רבה למה שנקרא משבר ההוראה הפורמלית.
גורדון בל: הרבה ממשלות ברחבי העולם מודאגות מאיכות בתי-הספר ומאיכות ההוראה והחינוך שבתי-הספר האלה מספקים.
גורדון בל: איכות החינוך והוויכוח שקשור בכך, זה מה שמעסיק כיום ממשלות רבות ברחבי העולם.
גורדון בל: האירועים שמדאיגים הם סירוב התלמידים להגיע לבתי-הספר ומקרים רבים של אלימות בבתי-הספר עצמם.
גורדון בל: אם אנחנו מדברים כאן על העלאת הרמה, השאלה היא את רמת מי אנחנו עומדים להעלות ואיזה אספקטים של אותה רמה אנחנו עומדים להעלות.
גורדון בל: צריך לזכור שבעולם המערבי החינוך בבתי-הספר הוא חינוך חובה, מוסדות שחובה על התלמידים להגיע אליהם, ולכן זה מה שבעצם נותן לבתי-הספר את האפוטרופסות עליהם.
זבולון אורלב: את התלמיד בלי שום קשר לאיכות של המורה, כי באזור הזה כל התלמידים צריכים להגיע לבית-הספר והם בעצם לא יכולים לבחור.
זבולון אורלב: המורה הוא מורה קבוע והתלמידים הם תלמידים קבועים וזו המציאות.
גורדון בל: לבית-הספר ובתי-הספר הם אפוטרופסים, אנחנו צריכים כל הזמן לדאוג ולהצדיק את העובדה הזאת בחידושים שמוכנסים לבתי-הספר וביצירתיות בבתי-הספר.
גורדון בל: יצירתיות, חשיבותה גם בכך שההוראה הפורמלית מהר מאוד הופכת למיושנת, במיוחד בשל ההתפתחות המהירה של טכנולוגיית המידע והתקשורת.
גורדון בל: יצירתיות גם חשובה מכיוון שייצור הידע דורש סביבות יצירתיות וזה מה שהיצירתיות בעצם יכולה לספק.
גורדון בל: מכאן מה שאנחנו צריכים לעשות זה בעצם ליצור אווירה יצירתית, סביבה יצירתית לתלמידים שבה נחנך אותם, ויש ליצור את הסביבה הזאת בכל כיתות הלימוד.
גורדון בל: ללמד את התלמידים לחשוב ולחשוב בצורה יצירתית זה חשוב.
גורדון בל: נעשה מחקר שחקר את חיי היום יום של התלמידים בבית-הספר והסתבר שלכל תלמיד יש 5,000 שעות בשנה שהוא ער ורק בסביבות אלף שעות מתוכן הוא מעביר בבית-הספר.
גורדון בל: זה אומר שבכל שאר השעות, כשהוא לא לומד בבית-הספר, הוא מלמד את עצמו ואנחנו אכן צריכים ללמד אותו ללמד את עצמו.
גורדון בל: לכן חשוב לפתח את חשיבתו של התלמיד.
גורדון בל: הוראה עצמית וחשיבה, אלה הם מרכיבים מאוד חשובים בחינוך ואלה דברים שאנחנו צריכים ללמד כל תלמיד על-מנת שיוכל ללמד את עצמו.
גורדון בל: מבחינת הכלכלה, החשיבה היצירתית חשובה מכיוון שהשוק הכלכלי זהו תחום שחייב לחדש את עצמו כל הזמן ולכן אנשים שיודעים לחשוב בצורה יצירתית, יתאימו לעולם כזה.
זבולון אורלב: ומי שלא עומד בתנאי התחרות, הוא מחוץ לעניין.
גורדון בל: היצירתיות.
גורדון בל: במדינות מערב אירופה יש עכשיו התעניינות רבה בשאלה הזאת של איך אנחנו יכולים ללמד את התלמידים יצירתיות.
גורדון בל: למשל, יפן, שם נערכה רפורמה שלמה במערכת החינוך על-מנת להעלות את רמת היצירתיות בחינוך כאשר הם התמקדו ביצירתיות של המורה שמועברת לתלמידים.
גורדון בל: אין לי מספיק זמן להרצות בנושא הזה, אבל יש לי שתי מסקנות שאני רוצה לשתף אתכם בהן.
גורדון בל: ראשית כל, ניתן ללמד ולהעביר לתלמידים יצירתיות.
גורדון בל: גם תלמידים וגם מורים יכולים להכשיר את עצמם לכך.
גורדון בל: שנית, ניתן לנהל את העלאת יכולת החידוש של ארגונים שלמים.
זבולון אורלב: ללמד את היצירתיות כי אני חושב שזאת הלבה, השורש של העניין ואני בהחלט מוכן להעמיד לרשות זה עוד כמה דקות.
זבולון אורלב: אם פרופסור בל יוכל לרמוז או לתת כיוונים וקווי מחשבה, כי אני חושב שזה סוד העניין.
זבולון אורלב: השאלה הגדולה היא איך ניתן ללמד יצירתיות.
גורדון בל: בכיתה, זה אחד הכלים ללימוד יצירתיות.
גורדון בל: במקצועות מסויימים ישנו כבוד גדול לרעיונות התלמידים עצמם, שאותם בעצם מציגים ברמות של כיתה או ברמות אישיות.
גורדון בל: שנית, יש אתוס בכיתה שמתמקד ונותן כבוד לא רק לאוריינות התרבותית אלא גם לאוריינות הפונקציונאלית.
גורדון בל: בכך בעצם אנחנו מדגישים את העניין שבית-הספר הוא לא רק לדעת לספור, לקרוא ולכתוב אלא תפקידו גם ללמד את התלמיד לכבד זוויות ראייה של אנשים אחרים, לדעת שישנן בעיות שהפתרון להן יבוא רק כשאנחנו חושבים לרוחב ולא לאורך.
גורדון בל: אני רוצה לציין שארגונים יכולים להפוך בעצמם להיות יצירתיים.
זבולון אורלב: כפרט או התלמיד כפרט.
גורדון בל: עליהן עמדתי עד לרגע זה בעזרת הניסיון האישי שלי במוסד שאני מנהל, ברטון הול קולג'.
גורדון בל: המוסד שלנו מיוחד בכך שהוא כולל גם את הכשרת המורים בכל מקצועות האומנות, מוזיקה, עיצוב פנים ועיצוב אופנה, ציור וכדומה כאשר החלק השני הוא בעצם הכשרה בתעשיות יצירתיות למיניהן.
גורדון בל: אחרי מלחמת העולם השנייה, חוקר בשם קלג בא בהצעה במטרה לארגן מחדש את מערכת החינוך האנגלית.
גורדון בל: הוא טען שאנחנו חייבים לתת הזדמנויות שוות לכל התלמידים ולצורך כך לארגן מחדש את כל מערכת החינוך.
גורדון בל: הוא טען שבכך שאנחנו נותנים הזדמנויות שוות לכל התלמידים, נוכל לפתח יצירתיות בקרב כל התלמידים.
זבולון אורלב: יצירה איך ניתנת הזדמנות לתלמידים ולמורים, גם בדרמה וגם באומנות, לפתח את היצירה.
זבולון אורלב: אני רוצה להודות לפרופסור בל על הדברים המעניינים.
זבולון אורלב: ברשותכם, אני אקח את רשות הדיבור ראשון ואני מבקש לשאול כמה שאלות.
זבולון אורלב: האם יש מחקרים אמפיריים לבדוק את האפקטיביות ואת המשוב של השיטה, האם יש איזה ממצאים ומה הם.
זבולון אורלב: חינוך קשור בהרבה מאוד משאבים שקוראים לזה כסף.
זבולון אורלב: האם בבית-הספר המצוי ובכיתה המצויה, במציאות הישראלית של בין 35 ל40- תלמידים, כאשר מדובר בכיתה צפופה ובדרך כלל היא גם כיתה הטרוגנית, פחות במגזר הערבי ויותר במגזר היהודי, כאשר בכיתה לפעמים יש שתיים או שלוש שכבות גיל מבחינת ההבנה, הידע והתרבות, האם השיטה הזאת יכולה לעבוד גם בכיתה כזאת או שיש לה משמעויות תקציביות שאומרות שצריך כיתות קטנות יותר ויותר מורים?
זבולון אורלב: מה בעצם יהיה המניע, המוטיבציה, לבית-הספר ולמורים להיכנס לשיטה שבה המורים צריכים להתאמץ יותר?
זבולון אורלב: מה התמורה שמערכת תרצה להתאמץ, מתוך הנחה שהיא לא עובדת רק על-בסיס אלטרואיסטי ולא רק על מניעים התנדבותיים.
זבולון אורלב: במערכת כל כך גדולה צריך לשאול מה יכול להביא מערכת ומורים בבית-הספר לרצות להתאמץ, כי אחת המסקנות המאוד פשוטות של השיטה זה מאמץ מאוד גדול מצד המורה, זה גיוס הרבה משאבים אנושיים מצד המורה ללמד.
זבולון אורלב: ננסה כל אחד לעצמנו לחשוב על השיטה הזאת, אז למה שהמורים ירצו לפעול בשיטה הזאת?
עזמי בשארה: את התלמידים האליטיסטים ומפריד אותם בבתי-הספר, דוגמת בתי-הספר למחוננים ואני מתנגד לזה - האם זה תורם ליצירתיות.
עזמי בשארה: בשיטה של פרופסור בל, כשהוא אומר שכל ארגון יכול להתחדש, הוא לא מניח שיצירתיות היא נחלת יחידי סגולה.
עזמי בשארה: יצירתיות היא לא נחלת אליטה קטנה שאפשר להפריד אותה ולהקים עבורה בתי-ספר למחוננים.
עזמי בשארה: הוא מניח אם כך שזה לא רק עניין של בית-ספר וארגון, אלא יצירתיות זה עניין כללי ומשרד החינוך צריך לחנך ליצירתיות וכולי.
עזמי בשארה: אני חושב שהרעיון הזה הוא לא יצירתי אלא הוא דמיוני.
עזמי בשארה: כמובן שכדי להיות יצירתי צריך להיות דמיוני, אבל השאלה היא האם פרופסור בל מניח שבמסגרת חינוך ממלכתי, ארגון – שזה משרד שלם – יחנך ליצירתיות והאם יש דרך ביניים בין זה לזה, בין הפרדה לבתי-ספר למחוננים.
עזמי בשארה: הוא אומר להפך, הוא אומר שאפשר לחנך את הכלל ליצירתיות.
עזמי בשארה: דרך אגב, אם המורים הם לא יצירתיים, איך מורים לא יצירתיים יחנכו ליצירתיות?
ראובן ריבלין: החינוכית, הבריטים עוד היו כאן.
ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לפרופסור בל על ההרצאה שלו ועל ההיבטים שהוא הביא לנו מתוך אותה שיטה.
ראובן ריבלין: הלוואי שבמדינת ישראל היינו יכולים להגיע למצב שהבעיה בחינוך תהיה הבעיה הזאת אצלנו ואני בטוח שגם באנגליה המודל שהציג פרופסור בל הנכבד הוא מודל מאוד מיוחד.
ראובן ריבלין: פיתוח יצירתיות ודמיון אצל כל ילד הוא דבר חשוב ביותר, והיושב-ראש כבר שאל איך אנחנו מביאים את המורים לאפשר לו להיות סקרן כדי להבין את האפשרויות הטמונות בלימודים האלה.
ראובן ריבלין: האם פרופסור בל לא חושב שכדי לדלות ולדוג את אותם כשרונות, השיטה שלנו שהתחילה להתפתח בעשרים השנה האחרונות, של בתי-ספר מיוחדים לאומנויות, היא לא השיטה היותר נכונה?
אירית רף: ערלות.
אירית רף: יש לי מורה שסיימה את התואר ב.
אירית רף: א.
אירית רף: בשנה שעברה והיא יישמה בתוך בית-הספר את דרך העבודה.
אירית רף: מצד אחד זה דורש באמת הרבה מאוד אנרגיה והרבה מאוד מאמצים אבל זה לא בלתי אפשרי למרות שזה עם תגמול מאוד קטן.
אירית רף: לא צריך חדר מיוחד לריקוד וכולי.
אירית רף: באמצעים שניתנים בתוך מסגרת בית-הספר אפשר לעשות את זה אלא שצריך לתת יותר זמן למורים.
אירית רף: במסגרות שאנחנו נמצאים בבתי-הספר יש מחסור לכיתה לאומנות ומחסור בכיתות אחרות, אבל למרות זאת אפשר לגייס את המשאבים האנושיים.
אירית רף: המורים זה משאב אנושי שצריך לנצל אותו ואנחנו לא יודעים עד כמה זה משאב גדול.
אירית רף: אני יודעת שהיום אצלי בבית-הספר עובדים בעקבות אותה מורה שלמדה אצלם ואנחנו לקחנו את כל המורים – המורה לאומנות, המורה לדרמה, המורה לטכנולוגיה, המורה למוזיקה, המורה להיסטוריה, לספרות וגיאוגרפיה – וכל המורים יושבים שעות, וזה מצריך עבודה, אבל התוצאה הסופית, חוץ מהלמידה המשותפת, זה גם מופע להורים שגם הם שותפים לתוצר הסופי.
אירית רף: אני רוצה לומר מה זה עושה למורים.
אירית רף: המורים קודם כל יכולים לדעת עד כמה הם יכולים לדלות מעצמם יותר ממה שהם עשו עד עכשיו, זה יצירתי, כי כל אחד מפרה את השני.
אירית רף: מעבר לזה זה גורם לעבודה שיתופית ומאחד את הכוחות, והילדים פשוט חווים חוויה בלתי רגילה.
אירית רף: הלוואי ואפשר היה ליישם את זה בכל דרך העבודה בבית-הספר.
אירית רף: ניסינו את זה בכיתות ו', גם בשנה שעברה וגם השנה, והשנה אנחנו מתכוונים לעשות זאת בכל אחד מהשכבות, לפחות בנושא אחד, נושא אינטגרטיבי.
אירית רף: שוב, זה דורש משאבים.
אירית רף: היום המורים עושים את זה אבל אנחנו יודעים שאי-אפשר למתוח את המורים ללא סוף וצריך איזשהו תגמול על השעות שהם יושבים ולא יותר מזה.
אירית רף: אם עשינו מסכות יווניות להצגה, זה יקר מאוד, או כל מיני אביזרים שאנחנו זקוקים שעליהם אפשר להתגבר מבחינה תקציבית, אבל לשעות שהמורים יושבים צריך לחשוב על זה ולתת איזשהו פתרון.
אירית רף: העדיפויות.
אירית רף: אי-אפשר להחיל את זה על כל בית-הספר.
אירית רף: אני לא מתגמלת את המורים על שעות המורים, אני רוכשת את כל האביזרים והחומרים שהם זקוקים להם אבל אני לא יכולה לתגמל שעות של מורה.
זבולון אורלב: לחובתם?
אירית רף: אינטגרציה בין המקצועות וכאן הייתה הזדמנות לעשות משהו כולל ביותר.
אירית רף: אני רוצה לומר משהו נוסף על יצירתיות.
אירית רף: אני באתי לכאן – כך הכינו אותי – לנושא יצירתיות ולא ידעתי שאפגוש כאן את פרופסור בל.
אירית רף: אני חושבת שאנחנו מדכאים יצירתיות.
אירית רף: כל אחד נולד עם איזשהו חוש ליצירתיות.
אירית רף: עובדה, ילדים קטנים מקבלים צבעים, מיד הם משרבטים.