GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: רשות הדיבור למנכ"לית משרד החינוך, הגברת שלומית עמיחי.
שלומית עמיחי: רבותי, החוזר יצא.
שלומית עמיחי: לבוא ולומר כרגע שאין חוזר, היא לרעת ההורים ולהיערכות של בתי הספר.
קריאה: זה רק לטובתם, אנחנו מוכנים לספוג את זה.
שלומית עמיחי: נכון שהשר ביקש וכבר על שולחננו מחשבה על נושא התשלומים הללו: טיולים, סל התרבות וכו'.
שלומית עמיחי: נושא מסיבות סיום גם כן נמצא בדיון.
שלומית עמיחי: רבותי, מנהלי בתי הספר כבר גבו כספים והם עושים הסכמים על טיולים.
שלומית עמיחי: אם הם לא יעשו היום את ההסכמים על טיולים, בספטמבר הם ישלמו פי אלף.
שלומית עמיחי: לכן, מאחר ומחר מתקיים פה דיון עם השר, אני מציעה לא להחליט ברגע זה על הודעה על הקפאה, נקיים היום התייעצות ומחר נבוא עם הצעת השר גם בנושא הזה.
שי לחמן: - - -
זבולון אורלב: סליחה שי, משרד החינוך מבקש שבינתיים לא נקבע עמדה, הם שמעו את עמדתנו החד-משמעית בעניין הזה.
זבולון אורלב: בעוד 24 שעות הם יודיעו לנו את החלטתם.
זבולון אורלב: אני חושב שזה מכובד, ראוי והוגן לקבל את הצעת משרד החינוך.
זבולון אורלב: תם פרק תשלומי הורים.
זבולון אורלב: אני מודה לאלה שהשתתפו בדיון בנושא: אישור תשלומי הורים.
זבולון אורלב: בטיחות בבתי הספר
זבולון אורלב: אנחנו עוברים לנושא השני שעל סדר היום: בטיחות בבתי הספר.
זבולון אורלב: חבר-הכנסת לשעבר, רפי אלול מונה בחודש אפריל לעמוד בראש ועדה שמינה שר החינוך והתרבות בנושא הבטיחות בבתי הספר.
זבולון אורלב: הוועדה שבראשותו הגישה את המלצותיה למשרד החינוך והתרבות.
זבולון אורלב: הואיל ומר אלול צריך להיות בעוד עשר דקות אצל יושב ראש הכנסת, נאפשר לו לומר את דברו, ולאחר מכן נתחיל את הישיבה בצורה מסודרת ואולי גם נעשה הפסקה של שתי דקות.
זבולון אורלב: אני רוצה להוסיף שיושבים אתנו בדיון הזה מר אברהם כהן מירושלים, אביה של אמיליה כהן זכרונה לברכה, ודליה ולואיס טולדו מבאר שבע, הוריו של שלומי טולדו, זכרונו לברכה.
זבולון אורלב: מר רפי אלול, בבקשה.
רפי אלול: תודה רבה.
רפי אלול: אני רואה את שתי המשפחות שאיבדו את ילדיהם, הוועדה בדקה את שני המקרים, הייתי אצל משפחת כהן ואף הצעתי לקרוא לתו התקן שלנו, "תקן אמיליה", כדי שכל אדם ידע שאחרי תקנים יש גם בני אדם.
רפי אלול: אני רוצה לומר לכם, בדקנו לא מעט מקרים.
רפי אלול: בוועדה היו 11 חברים והיא ישבה כ40- ישיבות.
רפי אלול: לצערי הרב מצאנו סתירה בחוקים.
רפי אלול: מצאנו דברים שאין להם אחראי ואין להם בעל-בית.
רפי אלול: עברנו על חוזרי המנכ"ל, סעיף סעיף.
רפי אלול: כבר בהתחלה הצגתי את עמדתי בוועדה ואמרתי שמנהלת או מנהל בית ספר לא יכולים להיות טכנאי בנין שמבינים אם הסורג צריך להיות בגובה כזה או סורג כזה.
רפי אלול: אמרנו שצריך להיות בעל בית אחד לנושא, מנהל בית הספר צריך לטפל בנושא הפדגוגי, יש לו אחריות-על, אבל לרשות המקומית יש את אנשי המקצוע, והם אלה שצריכים לטפל בתחזוקה השוטפת של בית הספר.
רפי אלול: ראינו גם שבמרבית הסעיפים לא היתה הפניה מי אחראי לאותו סעיף, גם לא היתה הגדרה מה תפקידו של אחראי בטיחות כזה או אחר.
רפי אלול: ומה צריך לעשות אדם בכל שעה?
רפי אלול: כמובן שתיקנו זאת.
רפי אלול: עם השלמת הדו"ח ב27- באפריל 1999, פניתי לשר יצחק לוי כדי להציג לפניו את הדו"ח, אך הדבר לא הסתייע בגלל הבחירות.
רפי אלול: כתבתי מכתב לשר החדש, השר יוסי שריד, שאנחנו רוצים להציג לפניו את הדו"ח.
רפי אלול: לא אלאה אתכם, ואציג לפניכם שתי מסקנות עיקריות.
רפי אלול: מסקנה ראשונה.
רפי אלול: בנושא הממונים על הבטיחות בבתי הספר יש היום בעיה קשה מאוד.
רפי אלול: ממונה בטיחות מגיע לביקורת בבית ספר אולי פעם בשלוש שנים כדי לבדוק אם הסורגים כאלה או אחרים, או אם תקע החשמל עומד נכון או לא.
רפי אלול: דבר שני, למנהל בית ספר אין הוראות ברורות אם מותר או אסור לבצע עבודות, בזמן הלימודים - דוגמת האסון שקרה בבאר שבע - אין הוראות ברורות מי רשאי לקבל החלטה, מי אסור לו לקבל החלטה, ואיך מקבלים החלטה.
רפי אלול: קבענו שעל כל 300 כיתות יהיה ממונה בטיחות, והגדרנו את התפקיד.
זבולון אורלב: ממונה בטיחות מטעם הרשות המקומית?
רפי אלול: כן, עובד הרשות המקומית, ויש אפילו תקציב, אבל יש ויכוח מי יממן את זה.
רפי אלול: הממונה הזה יכול לסייר לפחות פעם בשבועיים בבית ספר, לראות מה המצב בבית הספר.
רפי אלול: מנהל בית ספר יכול להגיד, רבותי, אני לא יודע אם מותר לי שזה יהיה או אסור שזה יהיה.
רפי אלול: יותר מזה, קבענו אפילו שלושה צבעים למכתבים שיישלחו למנהלת משרד החינוך או למנהל המחוז.
רפי אלול: אדום, ירוק ולבן.
רפי אלול: מתקבל מכתב אדום, ידע שיש בעיה בטיחותית חמורה והוא צריך לטפל בזה באופן מיידי, מהיום להיום.
רפי אלול: מקבל מכתב בצבע ירוק - העניין יטופל תוך חודש ימים.
רפי אלול: מקבל מכתב בצבע לבן - העניין יכול להיות מטופל במשך השנה.
רפי אלול: המלצנו על כך כדי שזה גם ייראה לעין, שמנהלת או מנהל מחוז שהצטברו לה על שולחנו 10 מכתבים אדומים, ידע שיש לו 10 בתי ספר שיש בהם בעיה בטיחותית חמורה.
רפי אלול: הגדרנו גם את תפקיד הממונה.
רפי אלול: היום, לכיסוי, מינו בכל בית ספר "ממונה בטיחות".
זבולון אורלב: הוא קיבל שעות אוויר?
רפי אלול: נכון, נכון.
רפי אלול: יש השתלמויות במשך השנה, אף אחד לא טרח שבהשתלמויות תהיה הסברה על נושא בטיחות.
קריאה: סליחה, האם יש מיפרט לתפקיד שימלא אותו אדם שיהיה אחראי על הבטיחות מטעם הרשות?
רפי אלול: כן, הגדרנו את התפקיד, והגדרנו גם את תפקיד רכז הבטיחות של בית הספר, שקיבל שעות אוויר.
רפי אלול: אני לא יודע אם זה הדו"ח הכי טוב, אבל יצא דו"ח המגדיר ברורות את התפקיד של אותו ממונה בטיחות, וגם את התפקיד של הממונה על בטיחות מטעם הרשות המקומית.
רפי אלול: קבענו גם מי רשאי לסגור בית ספר ולומר: רבותי, אסור לבצע עבודות באמצע שעות הלימודים - הדוגמה שהיתה בבאר שבע - התייחסנו גם לנושא הבטיחות בטיולים וסיורים.
רפי אלול: שוחחתי עם מנכ"לית משרד החינוך, הגב' שלומית עמיחי - ואני מאחל לך הצלחה בתפקיד - ואני מקווה שבשבוע הבא נשב על הדו"ח.
רפי אלול: אדוני היושב ראש, אפשר להתווכח על פרט כזה או אחר בדו"ח, ואם יוכל למנוע כל תקלה אפשרית.
רפי אלול: אבל ברור לי דבר אחד - ואני בטוח שתסכים איתי - שמנהל בית ספר איננו הנדסאי או מהנדס, ומבקשים ממנו להתעסק בדברים כמו: האם השרת ישנו?
רפי אלול: האם העירייה סגרה את ברז המים הדולף?
רפי אלול: או האם החשמלאי העלה את כפתור החשמל מגובה של 60 ס"מ לגובה של 2 מטר.
רפי אלול: ועוד כהנה וכהנה.
רפי אלול: לדעתי, ברגע שיש אדם שכל מעייניו נתונים לנושא הבטיחות, הוא לוקח את האחריות הזו ממנהל בית הספר, ואנחנו מדברים על אדם מקצועי שצריך להיות הנדסאי או מהנדס.
רפי אלול: היה אתנו חבר בוועדה שהוא מנהל בטיחות אשר הכין תכנית איך ללמד את האנשים ואיך להדריך אותם.
רפי אלול: ראיתי את הנספח התקציבי, זה עולה 17 מיליון שקל בשנה, ואני יודע שמבחינת תקציבית זה קשה, כי מדובר רק על תפקיד הממונה הזה על הבטיחות מטעם הרשות.
זבולון אורלב: מה שהיא אומרת, שאתה תשקיע 17 מיליון שקל באנשים ממונים על בטיחות, וזה ייצור הוצאה של עוד כמה מאות מיליונים.
רפי אלול: בהחלט.
רון חן: ההוצאה קיימת, זה לא ייצור אותה.
רון חן: היא נדרשת, אנחנו רק נוציא אותה כמו שצריך להוציא אותה.
רפי אלול: ביקשנו להכין רשימת צרכים מדויקת לפי סדרי עדיפויות, ראשון, ראשון ואחרון, אחרון.
רפי אלול: אמרו לנו שהדו"ח בהכנה, אני מניח שזה אכן נעשה, ופה מדובר על כ700- מיליון שקל, לתיקונים דחופים בכמה בתי ספר.
רפי אלול: 17 מיליון שקלים זה השכר לאותם 180 ממונים על בטיחות, בכל הארץ, שתפקידם יהיה לפקח על בתי הספר וגני הילדים ולנסות למנוע תקלות טכניות שיכולות לגרום לאסונות כמו אלה שקרו.
זבולון אורלב: לפני שאתן את רשות הדיבור לשלומית, אני רוצה לומר שהקדושה, אולי הגדולה ביותר, היא קדושה החיים.
זבולון אורלב: יש לנו הרבה ערכים חשובים: ערכים של חינוך, של בטחון, של משפחה.
זבולון אורלב: אבל במוסר היהודי - ואני חושב שהמוסר הכללי מקדש מאוד את ערך החיים, ואין מחיר לדבר הזה - כל דבר נדחה מפני קדושת החיים.
זבולון אורלב: למשל, לא שמותר לחלל את יום כיפור כדי להציל אדם אלא שזו מצווה לחלל את יום כיפור, אם החילול הזה מביא להצלת חיים.
זבולון אורלב: אז מערכת חינוך שמחנכת לערכים בוודאי צריכה להעמיד את קדושת החיים נגד הכל.
זבולון אורלב: לצערנו, אירעו במערכת החינוך אסונות.
זבולון אורלב: יושבות אתנו שתי משפחות - ושוב, זו הזדמנות לנחם אותן ולהשתתף בצערן - שתוכלנה לומר את דברן, כדי שהדיונים לא יהיו רק תיאורטיים אלא מתוך המציאות שלנו, ושכולנו נוכל להישיר מבט להורים ולומר, אנחנו עושים כל שביכולתנו כדי למנוע הישנות מקרים כאלה.
זבולון אורלב: כמי שגדל בערוגות משרד החינוך, אני אומר שמטבע הדברים, המנכ"ל והשר וראש המזכירות הפדגוגית, לא חולמים בלילה על הבטיחות, אני אומר את זה על כל המנכ"לים - גם על עצמי - ועל כל השרים.
זבולון אורלב: הם חולמים על: איך לקדם את מערכת?
זבולון אורלב: איך לשפר את דרכי ההוראה, ואיך מיטיבים את איכות כוחות ההוראה?
זבולון אורלב: זה קו המחשבות שלהם.
זבולון אורלב: אבל, בידי מערכת החינוך מופקדים למעלה ממיליון וחצי תלמידים, ובוודאי שעל מערכת החינוך מוטלת החובה הבסיסית - לפני כל החובות האחרים - לשמור על חייהם ובריאותם של הילדים, וזאת מטרת הדיון שלנו.
זבולון אורלב: כמו שאמרתי אתמול בדיון אחר, העלינו את נושא הבטיחות כדי לאותת למערכת שוועדת החינוך מעונינת שהנושא הזה יעמוד על סדר היום ויקבל את ביטויו הראוי.
זבולון אורלב: כידוע, בעקבות האסונות קמו ועדות נוספות - בנוסף לוועדה הזאת - כמו גם מכון התקנים שנתבקש לעשות איזה שהיא עבודה, ותיכף נשמע מה נעשה ומה לא נעשה.
זבולון אורלב: אנחנו רוצים להיות מדווחים ומעודכנים כדי שנוכל להיות שלמים עם המהלכים שהמערכת עושה.
זבולון אורלב: אנחנו לא מתכוונים לעשות פשרות בדבר שאנחנו חושבים שלא ראוי לעשות בו פשרות.
זבולון אורלב: שלומית עמיחי, מנכ"לית משרד החינוך, בבקשה.
שלומית עמיחי: אדוני היושב ראש, אחרי המלים הנרגשות שלך אין לי אלא להצטרף להבעת העצב, הצער והניחומים למשפחות שאיבדו את ילדיהם והיושבות אתנו פה, רגשות שמלווים אותנו לאורך כל השנה הזאת.
שלומית עמיחי: בעבר, קברניטי החינוך ישנו ברוגע כי נושא הבטיחות לא היה במודעותם.
שלומית עמיחי: לאסוננו הרב, היום, הם כבר לא ישנים ברוגע.
שלומית עמיחי: ערב פתיחת שנת הלימודים, הנושא הזה עומד על סדר היום באופן מאוד נמרץ וללא הרפיה.
שלומית עמיחי: חשוב שכל היושבים פה ידעו שאנחנו, במשרד החינוך, חיים את זה יום-יום.
שלומית עמיחי: בשנה הזאת נעשתה היערכות בכמה מישורים, ואני רוצה להבחין בין היערכות לטווח הארוך לבין ההיערכות לפתיחת שנת הלימודים.
שלומית עמיחי: בהיערכות לטווח הארוך נעשתה עבודה של הוועדה שבראשה עמד חבר-הכנסת לשעבר רפי אלול, אשר הגישה דו"ח על עבודתה.
שלומית עמיחי: למרות שלא התקיים דיון מסודר במסקנות הוועדה - בגלל בין השמשות בעת הגשת הדו"ח - ראינו את הדו"ח, קראנו אותו, ובעקרון אנחנו רוצים לאמץ אותו.
שלומית עמיחי: אני לא יורדת פה לשורות הקטנות, אבל בתפיסה שלו הדו"ח מציג את עמדתנו, ולכן גם מצאנו לנכון שהוא יובא היום לוועדה אף כי הוא טרם הובא לדיון בפני שר החינוך.
שלומית עמיחי: זה לגבי הדו"ח שמתייחס לסוגייה: מי אחראי על מה.
שלומית עמיחי: לפני האסונות, לא ידענו עד כמה הנושא הזה פרוץ.
שלומית עמיחי: הסוגייה השניה - התקנים עצמם.
שלומית עמיחי: מסתבר שלאורך עשרות שנים התקנים הוספו, עוד תקן, עוד הנחיה, ועוד הוראה.
שלומית עמיחי: מנהלי בתי ספר באו אלי ואמרו: שלומית, אני לא מסוגל לדעת מה אתם מבקשים מאיתנו בנושא הבטיחות.
שלומית עמיחי: אני לא מסוגל לראות מה חדש?
שלומית עמיחי: מה התעדכן?
שלומית עמיחי: מה מחליף את מה?
שלומית עמיחי: מה אתם מבקשים ממני כמנהל בית ספר?
שלומית עמיחי: מה כתוב פה?
שלומית עמיחי: אני מודה שגם בזאת הוברר לנו שעל אף שכל אחד מהתקנים עומד במבחן ויכוח מקצועי, בסך הכל, הטלנו על מנהל בית ספר משימה בלתי אפשרית בהבנת התקנים, ומבחינתנו ברור היה שיש חובה לעדכן את התקנים.
שלומית עמיחי: מכון התקנים נענה לקריאתנו הבהולה ולקח על עצמו לעשות עבודה יסודית מאוד.
שלומית עמיחי: אני מכירה את הכרכים שנערמו עוד בטרם שהוגשו כחוברות, אבל הושקעה בזה עבודה רצינית ביותר.
שלומית עמיחי: בנושאים האלה, אנחנו, משרד חינוך חייבים לקבל את העצה המקצועית, ועצת מכון התקנים היא שתעמוד נר לרגלנו, אין משהו אחר, לא אנחנו המומחים בנושא.
שלומית עמיחי: הנושא השלישי, והוא הקשה ביותר: מה קורה ביום יום לקראת ה-1 בספטמבר?
שלומית עמיחי: ובינתיים, מה שקורה הוא שנעשות בקרות בכלים ובאמצעים העומדים לרשותנו, עם תיגבור באמצעות קניית שירותי ייעוץ נוספים.
שלומית עמיחי: נעשות גם התראות לרשויות המקומיות.
שלומית עמיחי: בעקרון, התקציב לשיפור ולטיפול בבטיחות הוא תקציב של הרשויות המקומיות ולא תקציב של משרד החינוך.
שלומית עמיחי: למשרד החינוך אין ולא היה תקציב שקוראים לו: בטיחות.
שלומית עמיחי: למשרד החינוך היה תקציב שקוראים לו: שיפוצים.
שלומית עמיחי: הוא תקציב קטן מאוד, לא תמיד גמיש ביותר, והוא התקציב היחיד שקיים.
שלומית עמיחי: מאחר ואני רק שבוע מנכ"לית, אז מאתמול בערב - אני אומרת זאת פה, השר אפילו לא יודע על זה - קיבלתי הסכמה של משרד האוצר להגדיל את הקרן לסיוע בפתיחת שנת הלימודים, כך שיהיה תקציב שיאפשר מענה לבעיות דחופות ביותר של רשויות מקומיות לנושא הבטיחות.
שלומית עמיחי: רבותי, כל  מודיעה כאן שאת התקציב הזה נקצה אך ורק לצורך פתרון בעיות בטיחות שעולות עוד היום, עד ה-1 בספטמבר, ולא לצורך פתרון בעיות אחרות.
שלומית עמיחי: זה המענה העדכני שאנחנו יכולים לתת ברגע זה.
שלומית עמיחי: עד כאן ההיערכות של המשרד.
שלומית עמיחי: אני לא מייצגת פה איזה תחושה של שביעות רצון מירבית.
שלומית עמיחי: אנחנו יודעים שמה שצריך לעשות הוא כמעט בלתי אפשרי בתקציבים הקיימים, ולא בכוחו של תקציב המשרד לפתור את הבעיה, פה מדובר בעבודה של ממשלה שלמה שצריכה להירתם לסוגייה שאחרי חמישים שנה, כפי הנראה, מחייבת רה-ארגון ורה-השפעה, ובעניין הזה, אדוני היושב ראש, חלקך  חשוב ביותר.
שלומית עמיחי: היו"ר  זבולון אורלב:     	דווקא משום שעברתי דרך המשרד, יש לי הרגשה שאין במשזרד החינוך והתרבות תמונה ברורה, כמה מוסדות חינוך ייפתחו ב-1 בספטמבר.
שלומית עמיחי: שר החינוך והתרבות שולח ב-1 בספטמבר מיליון וחצי תלמידים ל-48 אלף כיתות, בכ-4,000 מוסדות חינוך - אגב, אפילו הצבא לא מסוגל לעשות מבצע כזה, להזיז מיליון וחצי אנשים עם 120 אלף כוחות הוראה - ואני שואל, האם אנחנו יכולים להיות בטוחים שאנחנו שולחים את כל התלמידים האלה למקומות שאינם מסוכנים ושהם יוכלו לחזור משם בריאים ושלמים?
שלומית עמיחי: ועוד אני שואל, האם ניתן לבקש, עוד בחודש זה, דרך הרשויות או דרך המחוזות, רשימה שאקרא לה: רשימת סיכוני בטיחות - לא מיבנים מסוכנים כי זו פאזה אחרת - כדי שהמנכ"ל והשר יוכלו להחליט האם הם שולחים לשם תלמידים או שיגידו: רבותי, בבנין הזה לא ייכנסו תלמידים ושנת הלימודים לא תיפתח כאן, ושהתלמידים יילכו ללמוד במתנ"ס או בספריה הציבורית או שידחו את פתיחת שנת הלימודים.
שלומית עמיחי: לדעתי, זה עדיףמאשר לשלוח ילדים למקומות לא בטוחים.
שלומית עמיחי: אני לא מכיר את המצב החוקי פה, אבל אני זוכר שבמלחמת המפרץ השר הסמיך את ראשי הרשויות המקומיות לבהחליט איזה בית ספר אטום ואיזה בית ספר לא אטום, ובית ספר שלא היה אטום, ניתנה סמכות לראש העיר לא לשלוח לשם את הילדים ולהגיד להם להישאר בבית.
שלומית עמיחי: יעקב אגמון:     	הם החליטו לבד, לא היה צריך להסמיך אותם.
שלומית עמיחי: היו"ר זבולון אורלב:     	אבל  פה גם ההורים וגם הילדים לא יודעים על מצב הבטיחות.
שלומית עמיחי: תאמין לי שאם ההורים היו יודעים שיש סכנת בטיחות בבית הספר, גם אם לא תגיד להם, הם לא ישלחו את הילדים.
שלומית עמיחי: ולכן, אני שואל, איך אנחנו יכולים להיות בטוחים שמשרד החינוך והתרבות יעשה את המוטל עליו, ואיך פותחים את שנת הלימודים?
שלומית עמיחי: שלומית עמיחי:     	אאדוני היושב-ראש, אומר משפט וברשותך אבקש מאברהם צדקה להמשיך כי הנושא הזה באחריותו.
שלומית עמיחי: המשרד, בראשותו של איציק כהן שיושב פה, קיים סבב של שתי ישיבות היערכות לפי כל מחוזות המשרד.
שלומית עמיחי: איציק גם ישב עם כל מנהל מחוז לחוד, ובשבוע הבא מתחילים את הסבב השלישי, איתי ועם כל צמרת המשרד.
שלומית עמיחי: לסבב הזה כל מנהל מחוז חייב להביא רשימה של בעיות הבטיחות שבבתי הספר שבמחוזו.
שלומית עמיחי: אני בהחלט מקבלת את הערתך ובקשתך - וזו גם הלחישה של ד"ר תומר האומר שהיום אחר הצהריים מתקיימת ישיבה כדי לראות איפה אנחנו עומדים - כך שהבקשה שלך תיענה.
שלומית עמיחי: פרטים נוספים מאברהם צדקה.
שלומית עמיחי: אברהם צדקה:     	אדוני היושב-ראש, אני מבקש להקדים ולומר שברגע זה מתקיימות ביקורות בטיחות, בעיקר במתן היתרים ורישויים למוסדות.
שלומית עמיחי: היו"ר זבולון אורלב:     	סליחה שאני שואל אותך, יש לך רקע מקצועי בבנין, בהנדסה?
שלומית עמיחי: אברהם צדקה:     	מכיוון שהמנדט של משרד החינוך זה מנהל אגף הביטחון, הבטיחות וההיערכולת לשעת חירום, אז בנושא ביטחון לשעת חירום - - -      משה בוטון:     	השאלה מתייחסת לבטיחות המיבנים?
שלומית עמיחי: אברהם צדקה:     	מבחינת בטיחות המיבנים, אדוני היושב ראש - גם בהיותך מנכ"ל המשרד - היה מנהל אגף הביטחון והיה מנהל  אגף בטיחות, שזה היה ציון שבת.
שלומית עמיחי: לפני כשנתיים הם הופרדו, אבל עכשיו הם שוב עובדים יחד.
שלומית עמיחי: כרגע אנחנו מקיימים את הביקורות בחתך מחוזות ופריסה ארצית.
שלומית עמיחי: עד ה—15  באוגוסט נסיים את כל הביקורות.
שלומית עמיחי: בכ-180 בתי ספר עדיין לא סיימנו את הביקורות ואני מקווה שנסיים אותם במהלך השבועיי הקרובים.
שלומית עמיחי: אבל, אני יותר מודאג מכך שיש כ- 250 מוסדות חינוך, בחתך ארצי שנמצאו בהם ליקויים.
שלומית עמיחי: על מנת לאשר את המוסד החינוכי ב- 1 בספטמבר, יצטרכו לתקן את הליקויים.
שלומית עמיחי: משמעות הדבר, כסף.
שלומית עמיחי: וכשמדברים על כסף, אנחנו חוזרים למה שאמרנו קודם, ואני רוצה לקוות שעה ה- 15 באוגוסט תהיה לנו רשימה.
שלומית עמיחי: אני רוצה להוסיף ולומר שאנשי המקצוע לעולם לא יעשו רשימת ביקורת על פי סדר קדימויות, כי בראייה המקצועית שלהם, הם חייבים להיות מכוסים.
שלומית עמיחי: זאת אומרת, אם מפסק פחת זה ברמה של סדקים בתקרה, הוא יגיד לך, מבחינתי תעשה גם את זה וגם את זה.
שלומית עמיחי: משמע, צריך לשבת בצורה מושכלת ולקבל החלטה בדרך קבלת החלטות.
שלומית עמיחי: כי אנשי המקצוע אומרים לך: בבטיחות אני לא יודע לסווג.
שלומית עמיחי: אני, באופן אישי, לא כל כך מקבל את זה.
שלומית עמיחי: הביקורות נעשות על ידי יועצי בטיחות מקצועיים.
שלומית עמיחי: היו"ר זבולון אורלב:     	מי שוכר אותם, המשרד או הרשויות המקומיות?
שלומית עמיחי: אברהם צדקה:     	המשרד, המשרד.
שלומית עמיחי: היו"ר זבולון אורלב"     	המשרד בודק את כל מוסדות החינוך לפני ה-1 בספטמבר?
שלומית עמיחי: אברהם צדקה:     	החדשים.
שלומית עמיחי: יש מוסדות חינוך שנבדקו במהלך השנה, וחלק מהליקויים שנתגלו, תוקנו.
שלומית עמיחי: בשפה פשוטה, אם הליקוי היה בעלות כספית נמוכה, והרשות יכלה לספוג את העלות, הליקוי תוקן.
שלומית עמיחי: אם הביקורת נעשתה לפני ששה חודשים - בלי שום קשר ל-1 בספטמבר - ונתגלה מיפגע בטיחותי שעלותו גבוהה, יש להניח שהמיפגע עדיין הוא לא תוקן.
שלומית עמיחי: היו"ר זבולון אורלב:     	אני רוצה להבין.
שלומית עמיחי: אתם עורכים ביקורות במוסדות חינוך חדשים.
שלומית עמיחי: נניח שב- 200 מוסדות חינוך מצאתם ליקויים בטיחותיים - - -      אברהם צדקה:     	אם אמרתי חדשים אז טעיתי והטעיתי.
שלומית עמיחי: מדובר במוסדות שחזרנו ובדקנו במהלך השנה מכיוון שנמצאו בהם ליקויים.
שלומית עמיחי: על מנת לתת היתר לפתיחת שנת לימודים חדשה, חייבים לחזור על עביקורת.
שלומית עמיחי: היו"ר זבולון אורלב:     	200 מוסדות חינוך שנמצאו בהם ליקויים, זה גם חדשים וגם ישנים.
שלומית עמיחי: אבל, לקראת ה-1 בספטמבר המשרד לא עשה ביקורות בטחות בכלל מוסדות החינוך?
שלומית עמיחי: אברהם צדקה:     	בכלל 3,200 מוסדות החינוך הוא לא עשה.
שלומית עמיחי: שלומית עמיחי:     	מוסדות מוכרים שאינם רשמיים, המשרד לוקח על עצמו את הבדיקה שלהם גם כסבב לאורך תקופה.
שלומית עמיחי: מוסדות של הרשויות המקומיות, אנחנו מצפים ויודעים שהרשויות המקומיות עושות את הבדיקה שלהן והמשרד לא הולך לקיים בהם בדיקה מסודרת.
שלומית עמיחי: האמירה של צדקה התייחסה למוסדות מוכרים שאינם רשמיים, חדשים וותיקים.
שלומית עמיחי: עזמי בשארה:     	להערכתכם,  ה-  20 מיליון הם בשביל 200 המוסדות האלה?
שלומית עמיחי: אברהם צדקה:     	אולי.
שלומית עמיחי: אילן בהירי:     	אני רוצה להתייחס לנושא הממונה על הבטיחות בבתי הספר.
שלומית עמיחי: הייתי שותף לא פעיל בוועדה עם מכון התקנים, יש לי כאן את שתי החוברות היפות האלה ואני רוצה לומר לכם שמנהל בית ספר לא יכול לעמוד בכלל בדברים האלה.
שלומית עמיחי: יעקב אגמון:     	אילן, זה לא מנהל בית ספר.
שלומית עמיחי: אילן בהירי:     	הייתי פעמיים בוועדה וגם שם אמרתי את הדברים האלה.
שלומית עמיחי: אם רוצים לטפל בנושא הזה ברצינות, צריך להעמיד אדם, בחלקיות משרה או במשרה מלאה שיהיה צמוד לבית הספר.
שלומית עמיחי: אדוני היושב-ראש, דיברת על קדושת החיים, זה דבר חשוב מאוד ומנהל בית ספר חרד יום יום למה שקורה עם הילדים בבית הספר.
שלומית עמיחי: הוא צריך לעבור יום יום ולבדוק אם אין תקע חשמלי שבור כאן או משהו אחר שם.
שלומית עמיחי: לכן, אני חושב שצריך למצוא תקציב ביצוע לאדם שיהיה אחראי לדברים האלה.
שלומית עמיחי: לא מספיק שמישהו יגיד יש כאן בעיה.
שלומית עמיחי: הבעיה צריכה להיפתר.
שלומית עמיחי: אני מוכרח לציין את העיר שלנו, ראשון לציון.
שלומית עמיחי: ב - 18  באוגוסט ראש העיר מכנס את מנהלי בתי הספר ומבקש מכל אחד מהם לומר אם יש איזו שהיא בעיה לפתיחת שנת הלימודים, ואם קיימת בעיה אז מנסים לטפל בה עד ה—1 בספטמבר כדי שמבחינה בטיחותית הדברים יהיו מסודרים .
שלומית עמיחי: היו"ר זבולון אורלב:     	הגברת זיוה פתיר ממכון התקנים, בבקשה.
שלומית עמיחי: זיוה פתיר: 	 	לדעתי, כל הנושא של בטיחות הוא נושא קריטי, ואני לא מאמינה שאפשר לשנות נושא כלשהו באמצעות פיקוח, בצרכי בנייה, באיכות בבנייה, ואני גם לא מאמינה שמפקחים יוצרים איכות.
שלומית עמיחי: אני כן מאמינה שהגורמים המייצרים הם אלה שיוצרים את האיכות.
שלומית עמיחי: למרות מה שאמר חבר-הכנסת לשעבר רפי אלול ואחרים, אין לי ספק שהמנהל הפדגוגי של בית הספר לא יהיה מחר מהנדס.
שלומית עמיחי: אבל אם ה וא לא יהיה אחראי על הבטיחות, כמו שהוא אחראי על החלק הפדגוגי ועל הסביבה, לא תהיה בטיחות, לא תהיה איכות ולא יקרה שום דבר.
שלומית עמיחי: כמו שאי אפשר ללמד חינוך איכותי כשהכיתה לא צבועה, כי אם היא לא מסויידת אי אפשר לחנך לניקיון.
שלומית עמיחי: ולכן, ברור לחלוטין שזה תפקידו ואחריותו של המנהל, כמו כל דבר אחר.
שלומית עמיחי: לי אין פתרון מה יקרה בספטמבר.
שלומית עמיחי: בספטמבר יעברו צוותים כאלה או אחרים, ובעלי המקצוע יודעים להגיד: קריטי, פוגע בחיי אדם, הפרעה חמורה שצריך לתקן.
שלומית עמיחי: אפשר לעשות גם את זה.
שלומית עמיחי: שלומית עמיחי פנתה אלינו ושאלה אם נהיה מוכנים לעשות את העבודה בששה חודשים, ואמנם העבודה הזאת, עם כל הגורמים, נעשתה בששה  חודשים.
שלומית עמיחי: אני מודה שחלקם לא טרחו מספיק לבוא, אבל עבדנו מאוד קשה בזמן הזה עם כל מי שרק רצה לתת כתף.
שלומית עמיחי: העבודה  הסתיימה אבל פורמלית עוד לא נענתה.
שלומית עמיחי: העבודה  מבוססת על קונספציה חדשה של תקנים בינלאומיים שהם תקני ניהול.
שלומית עמיחי: אנחנו טוענים שצריך להטיל את האחריות לניהול הבטחות, כמו כל ניהול אחר, רק שצריך לתת כלים למנהל שיוכל להתמודד איתם.
שלומית עמיחי: המנהל הוא לא טכנאי ולא יבדוק תקעים ושקעים וגם לא צריך לצפות ממנו לעשות זאת.
שלומית עמיחי: הוא גם לא יבדוק את הגבהים של המעקים.
שלומית עמיחי: אבל אם אומר לו מה הוא כן צריך לעשות, ולמי הוא כן צריך לפנות והוא יהיה מחובר בקו טלפון או באינטרנט, 24 שעות ביממה לאיזה שהוא מרכז מידע, ויוכל לשאול שם אם דבר זה או אחר בסדר או אם גובה מעקה של דבר זה או אחר צריך להיום 20 ס"מ או 40 ס"מ, זה יעזור לו לפתור חלק מהבעיות.
שלומית עמיחי: מה קורה עכשיו?
שלומית עמיחי: לפני מספר חודשים, בעקבות הטרגדיה הנוראה בבאר שבע, נתבקשנו לבדוק את הגגות של כל מוסדות החינוך בבאר שבע.
שלומית עמיחי: אבל אף אחד לא אמר לבדוק את הגגות במוסדות ציבור במקומות אחרים בארץ, בבאר שבע בדקו.
שלומית עמיחי: ולצורך הענין, בעקבות הטרגדיה הנוראה בירושלים, יבדקו עכשיו את הסורגים בכל מוסדות החינוך בירושלים?
שלומית עמיחי: ואם מחר תהיה איזו מלכודת אש, ובינתיים ישימו סורגים בכל מוסדות החינוך, מה יקרה?
שלומית עמיחי: או נניח שמחרתיים תתפוצץ מעבדה לכימיה, אז נטפל בכל המעבדות לכימיה?
שלומית עמיחי: תאמינו לי, בשנה יש 15 אלף תאונות עבודה, ותאונות כאלה ואחרות במוסדות חינוך.
שלומית עמיחי: אז כל פעם, בהתאם לרעש התקשורתי אנחנו נטפל במצב נקודתי?
שלומית עמיחי: המטרה של המערכת הזאת היא אחרת.
שלומית עמיחי: היא אומרת איך מהלים בטיחות כחלק מניהול בכלל, והיא שמה אחראים לכל דבר, ממונה על בטיחות ועד המנכ"ל עצמו, לכל אחד יש תפקיד מוגדר, וכמו תמיד בניהול, יש לו אחריות, סמכות ומה שהכי חסר זה משאבים.
שלומית עמיחי: כי אם תיתן לו אחריות וסמכות ולא תיתן לו משאבים לבצע, לא יקרה שום דבר.
שלומית עמיחי: ולכן,  אם רוצים לעשות שינוי כלשהו, דבר ראשון - עושים מודעות; דבר שני - יוצרים ביקושים; ודבר שלישי - יוצרים תשתיות.
שלומית עמיחי: בעקרון, לכל אחד יש תפקיד מוגדר.
שלומית עמיחי: יש הוראות איך לנהל בטיחות ברפת.
שלומית עמיחי: יכול להיות שמנהל בית הספר יראה את הדבר הזה והוא ייבהל.
שלומית עמיחי: באמת, הוא לא צריך לקבל את הניהול של הרפת.
שלומית עמיחי: יכול להיות שצריך להפוך את זה ל- 20 חוברות קטנות ושהוא לא יקבל את הרפת, ואחר לא יקבל את המעבדה לכימיה.
שלומית עמיחי: אבל בעקרון יש כאן מבנה מדורג שאומר מה צריך לדעת המנהל,  מה צריך לדעת ממונה הבטיחות האזורי וכו'.
שלומית עמיחי: אנחנו יורדים עד הפרטים הקטנים.
שלומית עמיחי: יש הוראות בטיחות למעבדה הספציפית, לרתך של מעבדת החשמל, באמת, עבודה ענקית, כי אף אדם נורמלי לא יכול להתמצא בנהלי מנכ"ל משרד החינוך, הוא לא יכול לקרוא אותם, אין לו שום הסתברות לעשות את זה גם אם הוא ירצה.
שלומית עמיחי: לדעתי, בעיית הבעיות היא ההטמעה.
שלומית עמיחי: איך הופכים  את הדבר הזה למשהו שעובד עם לוח זמנים מפורט לאיקס שנים עד שזה יוטמע?
שלומית עמיחי: כדי להצליח צריך לעשות תוכנית מפורטת: תוכנית הדרכה; תוכנית הכשרה; ותכנית רענון.
שלומית עמיחי: מבחינתי, הכי חשוב זה הקמת מרכז תמיכה  כלל ארצי שאליו יהיו מחוברים מנהלי בתי הספר ואנשי הבטיחות המקומיים שיוכלו לקבל תמיכה 24 שעות ביממה, כדי שאם הם ירצו לדעת כל דבר שנוגע לבטיחות ילחצו על כפתור או על מקש במחשב ויוכלו לקבל תשובה  לשאלתם.
שלומית עמיחי: ירצו לדעת גובה של מעקה, ילחצו על מקש ויקבלו מידע.
שלומית עמיחי: יהיה כתוב מעבדה, ילחצו על מקש ויקבלו את כל המידע, לדעתי, זו הדרך כי אחרת הם לא ימצאו את הידיים והרגליים, אפילו בחוברות המפורטות ביותר.
שלומית עמיחי: היו"ר זבולון אורלב:     	הגשתם כבר את ההמלצות למשרד החינוך?
שלומית עמיחי: זיוה פתיר:     	העבודה נעשתה אבל טרם התקיימה ישיבה כך שההמלצות טרם נמסרו.
שלומית עמיחי: בכל אופן, מבחינתנו זה גמור.
שלומית עמיחי: היו"ר זבולון אורלב:     	תודה רבה.
שלומית עמיחי: גברת טולדו, בבקשה.
שלומית עמיחי: דליה טולדו:     	אמרת מקודם שאם המערכת תגיד להורים לשלוח את הילדים לבית ספר אז הם ישלחו.
שלומית עמיחי: בוא נאמר שוועד הורים ארצי או ועד הורים של עיר ירצו להשבית את בתי הספר.
שלומית עמיחי: אז ישביתו יום, יומיים, שלושה, להורים  נמאס, מתחילה לקום  צעקה וההורים כן שולחים את הילדים לבית הספר.
שלומית עמיחי: את זה אני אומרת מנסיון ממה שקרה בבאר שבע בתחילת שנה.
שלומית עמיחי: מישהו אמר כאן שמנהלת לא צריכה להיות אחראית.
שלומית עמיחי: זה לא מקובל עליי.
שלומית עמיחי: מנהלת נמצאת בשטח בית הספר והיא יודעת מה נעשה בבית הספר.
שלומית עמיחי: לא יכול להיות שאיש בטיחות שנמצא אחת לשבוע או אחת לחדוש בבית ספר יראה את כל הליקויים.
שלומית עמיחי: במקרה שלנו, המנהלת ראתה שהגג בשיפוץ.
שלומית עמיחי: אז קודם כל היא לא היתה צריכה לאפשר את השיפוץ בשנת הלימודים, מה גם שזה היה בסוף השנה.
שלומית עמיחי: היא היתה צריכה לחכות עד שבוע שהתלמידים היו יוצאים לחופש, לא היה קורה שום דבר.
שלומית עמיחי: גם לא ירד גשם וזה לא היה דחוף, פשוט היא לא חיכתה.