GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמחה שניאור: לכן, אני בטוח שהחל מהחודש הבא בו אנחנו נכנסים להכנת התקציב, ברור שהאוצר יתן את הדעת על כל הנושאים האלה, כולל חידוש מבנים להכשרת הגנים.
זבולון אורלב: אגב, זאת הסיבה שהזכרתי בסוגריים, שגם אם משד החינוך יבקש מאיתנו לשנות רשימות, צריך להבין שלגבי שינוי רשימה 40 יום לפני פתיחת שנת הלימודים, אני חושב ששום רשות מקומית לא יכולה לעמוד בזה.
זבולון אורלב: לכן אנחנו צריכים לגלות אחריות רבה, חרף כל מיני רצונות ומאוויים.
זבולון אורלב: אם רוצים להיות עניינים, צריך להבין ששינוי רשימה בפרוייקט כזה, זה לא רציני.
יהודית נאות: אני הייתי מצפה מהדמות הבכירה במשרד שתבהיר לשר את המשמעויות של זה.
האלה אספניולי חזן: יש מקומות שהם מוכנים, אבל במקום שההורים יסבסדו את המשרד יסבסד.
האלה אספניולי חזן: יש אפשרות כזאת.
שמחה שניאור: הבעיה בעכו ידועה, ואנחנו מחכים לקרקע.
שמחה שניאור: זו בעיה לא פשוטה.
שמחה שניאור: הבשורה שהיתה היא, ואני כתבתי למנהל הכללי הקודם והוא כתב מכתב למנהל הכללי של משרד התחבורה, שראש העיר מוכן להעמיד למכון להכשרה ימית מבנה אחר, וזה מצוי וממוקם בשטח טוב שיכול לתת פתרון של קבע לעניין החינוך, ולתת סוף פסוק לבעיה, האם לבנות את בית הספר הזה בשכונה יהודית או בשכונה ערבית.
שמחה שניאור: אני מקווה מאוד שזה יתקבל.
שמחה שניאור: דוקטור שמריהו בירן אמר לי שיש לו פגישה בנושא הזה, והמכתב יצא בעידכון של מר אסולין מהבוקר.
שמחה שניאור: נושא של אולמות ספורט במגזר הערבי: לצערינו, מעולם לא קיבלו בפיס את הדרישות שלנו.
שמחה שניאור: אנחנו התנגדנו למרכזי הפיס.
שמחה שניאור: גם קודמי בתפקיד התנגד, ואמרנו שיותר טוב בקצב הזה לבנות מעבדות בכמה חטיבות או לבנות אולמות ספורט שצריך, אבל בינתיים זה נעשה.
שמחה שניאור: לפני שלושה חודשים, הגיע שר החינוך להסכם עם הנהלת משרד הפיס על אפשרות של בניה של 100 אולמות התעלמות, לא אולמות ספורט.
שמחה שניאור: לצערי, ממשלת ישראל או שרים מסויימים אישרו למועצת ההימורים פתיחה של מירוצי סוסים, וכמובן שהפיס שמע זאת והקפיא את כל זה, וחבל.
שמחה שניאור: המערכת נמצאת היום בחוסר של 1,326 אולמות התעמלות.
שמחה שניאור: פרופסור יהודית נאות, את דיברת על שלושה נושאים: לגבי הקריטריונים מבחינה טופוגרפית: הבעיה הזו היא בעיה שחוצה הרבה רשויות, כמו: נשר, חיפה וירושלים.
שמחה שניאור: אבל מה לעשות?
שמחה שניאור: אנחנו עדין מחוייבים לפעול לפי חוזר המנכ"ל בהרבה דברים, עוד מימיו של אביו של מי שהיום שר החינוך והתרבות, יעקב שריד.
שמחה שניאור: בנושא החינוך המיוחד במגזר הערבי, אני רוצה לומר שעשינו סקר של 1,000 כיתות בכלל המערכת, וגם הצענו זאת בוועדת החומש.
שמחה שניאור: כרגע הכפלנו בתקציב ויש לנו 80 כיתות, אבל עדין זו טיפה ביס ופה חייב להיות הדגש, לא רק בתקנים וכל הברים שדיברנו עליהם, אלא פיצוי מאסיבי.
יהודית נאות: פה יש מקום להעדפה מתקנת.
שמחה שניאור: לגבי השאלה של גברת אספניולי חזן, תחלקי 400 מיליון הסעות ב-500 אלף שקל לפי העלות, ואז תוכלי לדעת את התשובה.
שמחה שניאור: מישהו אמר פה שרוצים שנשתף אתכם או את החברים בחלוקת העודפים.
שמחה שניאור: חלוקת העודפים היא לא הקצאה מחדש.
שמחה שניאור: זה עודפים מכל השנים.
שמחה שניאור: מזומנים שהרשויות במגזר היהודי, הערבי והחרדי התחילו לבנות מ-0-100 וגמרו וניצלו ב-90%.
שמחה שניאור: 10% נשאר לשלם.
שמחה שניאור: כל אלה עודפים שמגיעים בדין.
שמחה שניאור: בגלל העיכוב של ועדת הכספים
שמחה שניאור: ב-31 בדצמבר, הם אוטומטית עוברים למזומנים ועל ידי כך מקבלים אותם במרץ.
שמחה שניאור: עד היום לא קיבלנו אותם ולאור ההתבטאות היום נוכל לקבל אותם.
שמחה שניאור: יש הרבה פרוייקטים שאני אישית יודע, שהמבנים בהם גמורים.
שמחה שניאור: אבל, בגלל היעדר משאבים, זה מוריד בהינף יד הרבה מאוד פרוייקטים.
שמחה שניאור: גם במגזר החרדי, ברמת שלמה, יש עשרות כיתות שנגמרות ב-1 לספטמבר, ושם תחילת הלימודים מתחילה קצת לפני, אבל הבעיה הזאת היא בעיה כללית.
שמחה שניאור: כשנגמרה ועדת החומש, השר לוי ממקורותיו, הורה לנו ונתן לנו עוד 80 כיתות, עוד לפני שדיברנו עם האוצר.
שמחה שניאור: לא היה לזה אח ורע בוועדות אחרות שחיכו למסקנות והלכו לאוצר.
שמחה שניאור: הוא עשה את זה ממקורותיו הוא.
שמחה שניאור: אני לא אומר שזה מספיק.
שמחה שניאור: לגבי ההסעות, היו מועצות ערבות כמו בעמק יזרעאל שהפכו למועצות מקומיות.
שמחה שניאור: זה חשוב ומתקשר לבעיה, אבל פה ידינו קצרה מלהושיע.
שמחה שניאור: זה ברמה של החלטת ממשלה.
שמחה שניאור: כמו באזורי העדיפות הלאומית, בשמונת הישובים המפורסמים שכל הזמן מתנדנדים.
שמחה שניאור: ממשלה אחת מכניסה אותם וממשלה אחת מוציאה אותם, ובינתיים הכל מתפספס.
שמחה שניאור: אני מסכים על תכנית חירום, בהנחה שאנחנו מקזזים, שכל הכסף יגיעו יפתחו הרבה כיתות בלי בעיות.
שמחה שניאור: תכנית חירום – אני בעד.
שמחה שניאור: אנחנו כל הזמן עם היד על הדופק ומקיימים את ההערכויות.
שמחה שניאור: אנחנו יכולים להעביר לכם את הבעיות שישארו.
שמחה שניאור: הבעיה היא שאנחנו לא יכולים לבצע זאת במקום הרשות המקומית.
שמחה שניאור: כי אם לא עשו את המכרז עדין, אז לצערינו, המבנים היבילים וזה הפתרון.
שמחה שניאור: לצערנו, המבנים הישנים יהיו פתרון אבל אנחנו בכל מקרה נעדכן את הוועדה כל הזמן.
שמחה שניאור: כיתות צפופות יוצרות אלימות – אם שמת לב, כל שרי החינוך ושר החינוך הנוכחי אמר בנאום שלו וגם ראש הממשלה דיבר על הורדת הצפיפות בכיתות.
שמחה שניאור: רק לסבר לכם את האוזן: כל הורדה של ילד אחד, זה 1,200 כיתות.
שמחה שניאור: כל הורדה של ילד אחד למעט במגזר החרדי, זה 1,200 כיתות.
שמחה שניאור: שתי כיתות בדרגת שיכבה.
שמחה שניאור: יש פה הרבה שאלות שלא קשורות אלינו, אלא קשורות במדיניות המשרד שהשר והמנהל הכללי יוכלו לענות עליהם כאשר יהיו פה.
שמחה שניאור: כמו שאמרתי, אנחנו זרוע ביצוע של מדיניות פדגוגית, ואנחנו נערכים על פי זה, וזה יתנן לכם בשבועות הבאים לקראת אישורי התקציב.
שמחה שניאור: אני בכל זאת פונה לשלטון המקומי בעניין ההסעות: זה לא קשור למשרד החינוך וכמו שנאמר זה כבר קורה הרבה שנים בשטח.
זבולון אורלב: אני רוצה להודות למר שמחה שניאור.
מוחמד כנעאן: לפני כן, יש לי בקשה: אפשר לבקש ממך לקבל את התכנית של המגזר הערבי?
שמחה שניאור: עד ה-31 ליוני כל רשות מקבלת את התשובות מהמיפוי, ואחר כך יש להם זכות ערעור.
שמחה שניאור: ..
מוחמד כנעאן: אני הייתי רוצה לקבל את הדברים במרוכז.
מוחמד כנעאן: ..
זבולון אורלב: בחודשים אוקטובר או נובמבר אתה מקבל את תכנית המיפוי והבינוי ממשרד החינוך והתרבות, לאחר שהם ישלימו את הדיונים עם השלטון המקומי וכאן בוועדה תוצג כל התכנית ותוכל לקבל אותה בשלמותה.
זבולון אורלב: הכל יהיה פתוח ושקוף.
זבולון אורלב: אני רוצה להודות שוב למר שמחה שניאור, שבאמת, בהתראה קצרה של פחות מ-48 שעות עמד באופן טוב מאוד במשימה, ובשם חברי הוועדה אני רוצה להודות לו ולאחל לו הצלחה.
זבולון אורלב: כולנו יודעים שהמינהל עושה מאמצים מעל ומעבר, שאף על פי שחומר ולבנים לא נותנים, בכל זאת אומרים להם לבנות.
זבולון אורלב: אני מבקש להקריא את הודעת הסיכום מתוך כוונה שהיא מוסכמת.
זבולון אורלב: הוועדה רואה בדאגה רבה את האיחור בהשלמת הבינוי והשיפוצים של מבני החינוך, בהיקף של מאות כיתות לקראת פתיחת שנת הלימודים התש"ס.
זבולון אורלב: הוועדה קוראת למשרד החינוך והתרבות והשלטון המקומי להפעיל תכנית חירום לזירוז השלמת מבני החינוך, תוך מתן תשומת לב ראוייה למגזר הערבי.
זבולון אורלב: הוועדה תעקוב אחר הכנת התכנית וביצועה.
זבולון אורלב: על משרד החינוך התרבות והספורט להביא לידיעת כל גורמי החינוך (הורים ומורים) את תכנית החירום.
זבולון אורלב: הוועדה קוראת לשר החינוך התרבות והספורט וליושב ראש המרכז לשלטון מקומי, להיכנס למשא ומתן דחוף כדי לסכם את מימון ההסעות ולהסיר את איום השביתה בפתיחת שנת הלימודים.
זבולון אורלב: הוועדה תקיים ישיבת מעקב לפני פתיחת שנת הלימודים, כדי להיות מעודכנת בביצוע ההכנות לשנת הלימודים התש"ס.
זבולון אורלב: אני מודה לכולם.
זבולון אורלב: זאת הישיבה השנייה של ועדת החינוך בקדנציה החדשה.
זבולון אורלב: הנושא היום הוא אלימות בבתי הספר.
זבולון אורלב: מטבע הדברים, אם בחרנו להעמיד את הנושא על סדר היום כבר בישיבה השנייה, זה בא לומר למערכת החינוך שנושא האלימות בבתי הספר הוא נושא שמטריד אותנו מאד.
זבולון אורלב: אנחנו סבורים שאלימות וחינוך לא יכולים לדור בכפיפה אחת.
זבולון אורלב: במקום שיש בו אלימות ואווירת אלימות ודאי שאי אפשר לחנך.
זבולון אורלב: תלמידים שנמצאים תחת הרגשת אלימות ודאי לא יכולים ללמוד.
זבולון אורלב: לכולנו ברור שאלימות היא סימפטום, תופעה של מחלה חברתית, סטייה חברתית שהיא הרבה יותר עמוקה ורחבה מעבר למה שהיא נראית כלפי חוץ.
זבולון אורלב: ברור גם שאי אפשר להטיל את כל האחריות רק על מערכת החינוך.
זבולון אורלב: עם זאת, כאנשי חינוך, ברור לנו גם שהכל מתחיל ונגמר בחינוך.
זבולון אורלב: יש לנו תביעות רבות כלפי מערכת החינוך, שתתייחס לתופעה, תטפל בה, ותראה את עצמה אחראית עיקרית, מרכזית וקובעת להתמודדות עם תופעת האלימות.
זבולון אורלב: האלימות היא ודאי לא שגרתית, וכנאה גם ההתמודדות אתה צריכה להיות לא שגרתית.
זבולון אורלב: שר החינוך והתרבות מינה ועדה בראשותו של חבר הכנסת מתן וילנאי, שאמור להצטרף לישיבה.
זבולון אורלב: אנחנו מקווים לשמוע על המלצות או מסקנות הוועדה, למרות שאלה לא הוגשו עדיין באופן רשמי.
זבולון אורלב: נמצאים אתנו גם מוזמנים ממשרד החינוך, מהמשרד לביטחון פנים, ממשרד העבודה והרווחה, משרד הבריאות, נציגי השלטון המקומי, נציגות המורים.
זבולון אורלב: ממועצת התלמידים הוזמנו תלמידים, אך לא הגיעו.
זבולון אורלב: נמצא אתנו גם יושב ראש המועצה לשלום הילד.
זבולון אורלב: הזמנו מוזמנים נוספים.
זבולון אורלב: הוזמנה משפחת סתיו שנמצאת כאן, כי רצינו שהדיון לא יהיה ערטילאי, תיאורטי ומנותק, אלא שגם ניפגש פנים אל פנים עם התופעה הקשה הזו.
זבולון אורלב: משפחת סתיו תספר במהלך הדיון על שאירע להם, ועל הסבל שלהם מתופעת האלימות.
זבולון אורלב: למען סדר הדיון נבקש תחילה את זמירה מברך, שהיא המדענית הראשית של משרד החינוך, שתניח את תשתית הנתונים מנקודת המבט של המשרד.
זבולון אורלב: לאחר מכן חבר הכנסת וילנאי יעדכן את הוועדה, עד כמה שניתן.
זבולון אורלב: לאחר מכן נוכל לפתוח את הדיון.
זבולון אורלב: נקווה שנוכל לתת מסקנות והמלצות, שתהיינה לטובת מערכת החינוך.
זמירה מברך: אם יגיע מטול שקפים לכאן, אוכל ללוות את הרצאתי בנתונים מתוך שקפים שהבאתי.
זמירה מברך: אני באמת שמחה שוועדת החינוך דנה בבעיית האלימות במוסדות החינוך.
זמירה מברך: זה נושא חשוב, כאוב, ובהחלט יש להתייחס אליו במלוא כובד הראש.
זמירה מברך: הבאתי כמה נתונים ממחקר אחרון, שנערך בתחילת שנת הלימודים.
זמירה מברך: השלב השני של אותו מחקר נערך במחצית שנת הלימודים, בסביבות חודש מרץ, והנתונים של השלב השני עדיין בשלבי עיבוד.
זמירה מברך: הנתונים שאני מדווחת עליהם כעת הם נתונים שנאספו בחודש נובמבר, מייד לאחר שהתלמידים חזרו מחופשת החגים.
זמירה מברך: מדובר במחקר גדול מאד, שהקיף כ-16 אלף תלמידים בערך, 600 כיתות, ביותר מ-200 בתי ספר.
זמירה מברך: המדגם מייצג את כל האוכלוסייה בישראל: המגזר היהודי, המגזר הלא-יהודי – בדואי ודרוזי, החינוך הממלכתי, הממלכתי-דתי, בתי ספר יסודיים, חטיבת ביניים וחטיבה עליונה.
זמירה מברך: היחידים שלא השתתפו במחקר הם בתי הספר החרדיים.
זמירה מברך: ניסינו, עשינו כל מאמץ שגם הם ייכללו, ולא הצלחנו.
זמירה מברך: אולי בוועדת החינוך תצא איזושהי קריאה אליהם.
זמירה מברך: ניסינו ללכת לקראתם בכל דרך אפשרית, כולל שינוי השאלות כך שהן לא תהיינה פוגעות.
זמירה מברך: הובטח שהבוחנים יופיעו בתלבושת הולמת, ועם כל זאת – לא עלה בידנו.
זמירה מברך: הנתונים המדווחים הם אלה שהילדים בעצמם דיווחו עליהם.
זמירה מברך: אין לנו תצפיות או אימותים אחרים.
זמירה מברך: השאלה הראשונה שאני רוצה לדווח עליה היא – כיצד הילדים תופסים את בעיית האלימות: האם הבעיה נראית בעיניהם תמורה או תמורה מאד.
זמירה מברך: מסתבר שבבתי הספר היסודיים 32 אחוז מהילדים תופסים את הבעיה כבעיה חמורה.
זמירה מברך: בערך שליש מהילדים, גם בחטיבת הביניים תופסים את הבעיה כחמורה או חמורה מאד, ובחטיבה העליונה – רבע מן התלמידים.
זמירה מברך: כלומר, אנחנו מדברים פה על תפיסה קשה של הילדים שיש בעיה, וצריך להתמודד איתה.
זמירה מברך: השאלה שנשאלת היא האם התפיסה של הילדים באמת מעוגנת בדיווחים לגבי פרטים, ואינה רק אמירה כללית לגבי הבעיה.
זמירה מברך: כאן מסתבר שכאשר אנחנו מדברים על אלימות מילולית – תלמיד קילל, העליב, השפיל, וכן הלאה – 75 אחוז מן התלמידים בבתי הספר היסודיים, ובחטיבת הביניים מדווחים על כך.
זמירה מברך: השאלה התייחסה לפעם, פעמיים או שלוש פעמים בחודש האחרון.
זמירה מברך: כל השאלות התייחסו אל החודש האחרון.
זמירה מברך: לגבי אלימות פיזית מתונה – מקר5ה שתלמיד דחף בכוונה, מדובר בערך ב-50 אחוז.
זמירה מברך: מקרים של גניבת חפצים אישיים או ציוד – מדובר בערך ב-45 אחוז בבית הספר היסודי.
זמירה מברך: המספרים הולכים ויורדים כאשר אנו מגיעים לחטיבת הביניים, והכי פחות בחטיבה העליונה.
זמירה מברך: לגבי השאלה של מקרה בו תלמיד השתמש באבן או ב חפץ אחר כדי לפגוע, תלמיד ניסה להפחיד אותך, סחט ממך דברים באיומים – כאן מדובר על בין 10 ל-20 אחוז, ולגבי נשק אדווח בנפרד.
זמירה מברך: נושא שפחות עלה לכותרות, אך בעיניי הוא לא פחות חמור, הוא דיווח של תלמידים על אלימות מצד המורים והצוות כלפי התלמידים.
זמירה מברך: השאלה היתה: האם מישהו מצוות בית הספר לעג לך, העליב אותך, או השפיל אותך.
זמירה מברך: על כך ענו בחיוב מעל 20 אחוז מהתלמידים, בחטיבה העליונה, בחטיבת הביניים וגם בבית הספר היסודי.
זמירה מברך: אני רוצה לומר שהרבה מאד פעמים האירועים האלה משאירים עקבות בלתי הפיכות בקרב הילדים.
זמירה מברך: מעל 10 אחוז בחטיבה העליונה דיווחו שמישהו מצוות בית הספר קילל אותם, ועד 17 אחוז בבית הספר היסודי.
זמירה מברך: לשאלה האם מישהו מצוות בית הספר צבט או סטר לך – 5 אחוז בחטיבה העליונה, ועד 10 אחוז בבית הספר היסודי.
זמירה מברך: לגבי השאלה – האם מישהו מצוות בית הספר דחף אותך בכוונה – גם כאן הנתונים שהתקבלו הם פלוס-מינוס עשרה אחוז.
זמירה מברך: לשאלה האם קיבלת בעיטה או אגרוף מאיש צוות שרצה לפגוע בך – פלוס-מינוס 5 אחוז.
זמירה מברך: בפילות נוסף של הנתונים הללו לגבי בתי הספר במגזר היהודי ובמגזר הלא-יהודי, נמצא שבאופן כללי, במגזר הלא-יהודי, התופעה היא הרבה יותר חמורה, מאשר במגזר היהודי.
זמירה מברך: לגבי הבאת נשק, מדובר על 5 אחוז בחטיבה עליונה - - -
זבולון אורלב: מה זה "נשק"?
זמירה מברך: שאלנו על נשק באופן כללי, ואחר כך יש פילוח לסוגי נשק.
זמירה מברך: מדובר על נשק כלשהו.
זמירה מברך: חם וקר.
זמירה מברך: לגבי השאלה – בחטיבה העליונה בערך 7 אחוז, חטיבת הביניים – 5 אחוז.
זמירה מברך: נשק חם – בסביבות אחוז אחד, פלוס-מינוס.
זמירה מברך: נשק באופן כללי – 5 אחוז בחטיבת הביניים, 7.4 אחוז בחטיבה העליונה.
זמירה מברך: נשק חם – 1.1 אחוז בחטיבת הביניים ובחטיבה העליונה.
זמירה מברך: אולרים, סכינים – 4 אחוז ו-5 אחוז.
זמירה מברך: אגרופנים – בערך בסביבות אחוז וחצי.
זמירה מברך: מקלות – בערך בסביבות אחוז אחד.
זמירה מברך: בסך הכל מתברר שההסתברות שבנים ייחשפו לעבירות אלימות גדולה יותר מאשר שהבנות תיחשפנה.
זמירה מברך: בבתי הספר במגזר הלא יהודי ההסתברות יותר גבוהה מאשר במגזר היהודי.
זבולון אורלב: אני רוצה להבין אם שמעתי טוב – למעלה מאחוז מהתלמידים באים עם נשק חם לבית הספר?
זמירה מברך: אחוז, לפי הדיווח שלהם.
זבולון אורלב: כלומר – בסביבות 15 אלף תלמידים במדינת ישראל מסתובבים עם נשק חם?
זמירה מברך: זה דיווח שלהם, אולי זה לא נכון.
סוזי בן ברוך: השאלה נוסחה קצת אחרת – האם הם ראו כלי נשק בבית הספר.
מתן וילנאי: אקדח אחד זה הרבה יותר מדי – אז על מה הדיון כאן?
זמירה מברך: השאלות נוסחו כך: בחודש האחרון, אף פעם, פעם או פעמיים, שלוש פעמים או יותר – אלה הן האפשרויות.
זמירה מברך: השאלות לגבי נשק הן כאלה: תלמיד חתך אותך בסכין או במכשיר חד בכוונה.
זמירה מברך: ראית תלמיד שהשתמש באבן או בחפץ אחר כדי לפגוע בך, ראית תלמיד בבית הספר עם סכין.
זמירה מברך: למיד איים עליך בבית הספר עם סכין, ואתה ראית את הסכין.
זמירה מברך: אנחנו קבענו תהליך של המשך עיבוד הנתונים.
זמירה מברך: נתונים חדשים שעדיין לא התפרסמו – כנאה שאין קשר בין רמת האלימות ובין הפריפריאליות, כלומר השאלה באיזו מידה בית הספר רחוק מן המרכז.
זמירה מברך: כנראה שגם אין קשר לאחוז העולים הלומדים בבית הספר.
זמירה מברך: הסתבר שגם אין קשר, כנראה, בין גודל בית הספר לבין רמת האלימות.
זמירה מברך: הקשר לגודל הכיתה עדיין לא נבדק.
זבולון אורלב: אני חושב שתמונת המצב שהוצגה כאן היא מאד קשה וקודרת.
זבולון אורלב: כולנו ידענו, שמענו וראינו, וכעת העובדות מונחות לפנינו, והן חמורות מאד.
זבולון אורלב: כמי שרואה עצמו בקיא בכל מה שנעשה במערכת החינוך אני מאד מופתע לרעה.
זבולון אורלב: הנתונים הם מאד קשים.
מתן וילנאי: אני רוצה למסור מספר דברים.
מתן וילנאי: קודם כל, האלימות בקרב הנוער היא שיקוף של האלימות בחברה הישראלית, בכלל.
מתן וילנאי: אנחנו נמצאים בחברה אלימה בצורה בלתי רגילה, ויש לומר זאת.
מתן וילנאי: האמירה הזו היא כבר מחצית הפתרון.
מתן וילנאי: כאשר מינו את הוועדה אמרו שאין בעיה.
מתן וילנאי: לזכותו של שר החינוך הקודם, יצחק לוי, ייאמר שלמרות שאומרים שאין בעיה, צריך למנות ועדה.
מתן וילנאי: בכל בית ספר שביקרתי נאמר לי: "אצלנו אין אלימות".
מתן וילנאי: בשלב מסויים הפסקתי לשאול האם יש אלימות ושאלתי באופן ישיר: "מה אתם עושים בנושא אלימות".
מתן וילנאי: צריך לומר את הדברים במלים פשוטות וברורות, ואני חסיד של מלים פשוטות ולא מסובכות.
מתן וילנאי: הבעיה המרכזית היא הבנליות.
מתן וילנאי: מקרים של אלימות ממש הם בנליים.
מתן וילנאי: אנחנו קופצים כאשר קורה מעשה נורא של רצח.
מתן וילנאי: מעלימים עין מזה שזה נובע מתוך שיגרה של אלימות יום-יומית, מובנת מאליה, שהילדים כבר התרגלו אליה.
מתן וילנאי: אני תמיד מביא דוגמה: הבן שלי למד בארצות הברית ב-JEWISH DAY SCHOOL .
מתן וילנאי: ריצה במסדרון נחשבה שם לאלימות.
מתן וילנאי: אצלנו מישהו מדבר על זה בכלל?
מתן וילנאי: זו הבעיה המרכזית, ולדעתי גם ד"ר קדמן מדבר על הנקודה הזו – אנחנו כבר מקבלים את זה כמובן מאליו.
מתן וילנאי: בזה צריך להילחם.
מתן וילנאי: הבעיה שלנו היא לא לרסס את היתושים, אלא לייבש את הביצה.
מתן וילנאי: אנחנו מומחים בריסוס יתושים, אבל כל עוד הביצה לא יובשה זה מעגל שלא יוצאים ממנו.
מתן וילנאי: ניתן עוצמה בידי גורם אחד, הגורם הזה יהיה מאצ'ו נוראי, והתנהג גם הוא באלימות.
מתן וילנאי: זה לא יפתור את הבעיה.
מתן וילנאי: הדרך היחידה היא להתמודד עם הביצה, לא עם היתושים.
מתן וילנאי: השאלה המרכזית ששאלתי את עצמי כאשר ניגשתי לטפל בנושא, היא: האם זה ניתן לשליטה.
מתן וילנאי: כשפנה אלי השר אמרתי לו שאין לי מושג בענייני אלימות.
מתן וילנאי: כל חיי עסקתי באלימות במסגרת מאורגנת, לביטחונה של מדינת ישראל, בסמכות וברשות.
מתן וילנאי: אין לי מושג על אלימות אחרת, לכן שמחתי להיכנס לעניין.
מתן וילנאי: מצד חבריי יש לי רבים במשרד החינוך: מורים, מנהלים, מנהלות, מורות.
מתן וילנאי: יש לי ילדים במערכת החינוך.
מתן וילנאי: אחד מהם נכנס עכשיו לאזור הסכנה של חטיבת הביניים.
מתן וילנאי: זה אזור סכנה בפני עצמו.
מתן וילנאי: אמרו לי שלא כדאי שאכניס את הראש שלי לעניין הזה, שאין לזה סיכוי.
מתן וילנאי: אמרתי לעצמי שאם זה כך, כדאי שאכנס לזה, כי בתפיסת עולמי אני מאמין שאין דבר שאנחנו לא יכולים להשתלט עליו.
מתן וילנאי: האלימות ניתנת לשליטה, ודורשת התמודדות כוללת של החברה הישראלית.
מתן וילנאי: שמעתי בחדשות שהשרה דליקה איציק מציעה להקים ועדת שרים להתמודדות עם אלימות במשפחה.
מתן וילנאי: מה עם אלימות ברחוב?
מתן וילנאי: מה עם אלימות בבית הספר?
מתן וילנאי: מה עם אלימות במועדונים, מה עם אלימות במוסדות החינוך?
מתן וילנאי: כנראה צריך לגשת לזה בצורה רחבה ביותר.
מתן וילנאי: כאשר נכנסתי לתפקיד, השאלה הראשונה שלי היתה לגבי נתונים.
מתן וילנאי: התשובה היתה שאין נתונים.
מתן וילנאי: הדו"ח שהוצג כאן הוכן די במקביל לעבודת הוועדה, וללא כל קשר אליה.
מתן וילנאי: סיבוב קצר בבתי ספר ושיחות עם ילדיי הבהירו לי שברור שיש אלימות, ושצריך לטפל בזה.
מתן וילנאי: בנינו את הוועדה, ובחודש נובמבר היתה הפגישה הראשונה שלה.
מתן וילנאי: בוועדה שלנו יש את אנשי משרד החינוך – אריה, בלהה משפ"י, זמירה – המדענית הראשית, איציק כהן, ויש ראשי ארגונים – ארגוני ההורים, הסתדרות המורים, יש גופים נוספים – המשטרה.
מתן וילנאי: מי שחסר כאן כרגע הם התלמידים, שהם אתנו לאורך כל הדרך.
מתן וילנאי: הם חברים בוועדה, והם ממש חסרים לי כאן.
מתן וילנאי: יש לנו גם נציגי ציבור.
מתן וילנאי: יש לנו את סופרת הילדים גלילה רון פדר, שיודעת על ילדים עולם ומלואו.
מתן וילנאי: יש לה סיפורים מדהימים, ונקודות ראיה מרתקות.
מתן וילנאי: היתרון שלי ושל הסגן שלי, יוסי בנדלר, הוא שאין לנו מושג על מה מדובר.
מתן וילנאי: באנו עם ראשים נקיים, בלי חוות דעת, בלי שנדע את הכל, והתחלנו ללמוד.
מתן וילנאי: בוועדה ראיתי את עצמי כלא כפוף לאף אחד, אלא עובד "באוויר החופשי", לפי הבנתי.
מתן וילנאי: ברור שאני חייב דיווח לשר החינוך, אך לא שום דבר מעבר לזה.
מתן וילנאי: אנחנו נגיש את הדו"ח בסוף אוגוסט.
מתן וילנאי: תוך כדי עבודת הוועדה התברר לי שנושא הנשק צועק לשמיים.
מתן וילנאי: מהדו"ח של פרופ' בנבניסטי, משיחות עם מורים, עם אלפי תלמידים, מנהלים, מנהלות, מפקחים ויועצים.
מתן וילנאי: התברר לי שאין תופעת נשק מדהימה, שהיא נורמה בחברה הישראלית, שחלק מהמאצ'ואיזם של הילדים הוא להסתובב עם הנשק הזה, תמיד להגנה עצמית.
מתן וילנאי: כל אקדח שמופיע בתחילת הסרט או ההצגה, בסוף גם יורה.
מתן וילנאי: זה דורש עבודה רחבה מאד.
מתן וילנאי: אחד הדיונים שדנו בהם במסגרת הוועדה עסק בשאלה מה לוח הזמנים של ההמלצות.
מתן וילנאי: האם לעבוד מהר, ולהגיע לכך שנשפיע על שנת הלימודים תש"ס?
מתן וילנאי: הגענו למסקנה שעבודה מהירה לא תביא אותנו לשום דבר.
מתן וילנאי: הסתבר שהיו בין 8 ל-10 ועדות משנת 80, שעסקו בעניין.
מתן וילנאי: עסקו בזה יותר מפעם אחת.
מתן וילנאי: הוסקו מסקנות, שרובן טובות מאד.
מתן וילנאי: לגבי הנשק – צריכים תשובה מיידית.
מתן וילנאי: תכנית ארוכת טווח יכולה להועיל, אך בינתיים יכולים להיהרג ילדים, חס וחלילה.
מתן וילנאי: לצורך מענה מיידי החלטנו להקים תת ועדה בראשותי, שהאיצה את הדיונים בנושא נוכחות הנשק בבתי הספר.
מתן וילנאי: הגשנו המלצות לשר לפני 10 ימים, על מנת שיישמו אותן בשנת הלימודים הקרובה.
מתן וילנאי: ב-18 לאוגוסט ניפגש עם מנהלי המחוזות של המשרד, כדי לתת המלצות אופרטיביות לשנת תש"ס.
מתן וילנאי: כמות האינטרסים ממש מפחידה בעניין הזה.
מתן וילנאי: לכל ארגון יש את האינטרס שלו, והוא רואה את הראייה הצרה שלו.
מתן וילנאי: המנהל רוצה לזרוק את הילד מבית הספר.
מתן וילנאי: הילד נזרק, מסתובב בחוץ, אף אחד לא מפקח עליו, הוא נכנס לבין כותלי בית הספר, כי אחרים קוראים לו, כדי להרביץ מכות, ואז הוא כבר גורם חיצוני שחדר לבית הספר.
מתן וילנאי: אתמול הוא היה שם תלמיד.
מתן וילנאי: המנהל פתר בעיה מבחינתו, אך מה הואלנו בתקנה?
מתן וילנאי: הדו"ח הגדול, הרחב, שנגיש בסוף אוגוסט, ייתן את תמונת המצב כפי שהבנו אותה, ינתח את גורמי האלימות לפי הבנתנו.
מתן וילנאי: נסקור את התכניות בארץ ובעולם, נגדיר את המטרות ונגדיר נושאים נוספים לדיון.
מתן וילנאי: אני תכוונתי לפעול עם הוועדה בין שנה לשנתיים.
מתן וילנאי: זה הזמן המתאים.
מתן וילנאי: בהתחלה חשבתי שנשב מספר חודשים, אך התברר לי שלעניין הזה יש עומק אדיר.
מתן וילנאי: הודעתי לשר שמינה אותי שאני בפוליטיקה, אך לא במפלגה שלו.
מתן וילנאי: לזכותו של השר שמינה אותי, שר החינוך לשעבר, יצחק לוי, ייאמר שהוא נבון מאד.
מתן וילנאי: אנו נגיש את ההמלצות, והקווים המנחים הם: 1.
מתן וילנאי: צריך לטפל בטרדות בית הספר.
מתן וילנאי: 2.
מתן וילנאי: צריך לטפל בצוות – המנהל והמורים.
מתן וילנאי: זה לב העניין.
מתן וילנאי: יש לתת להם סמכויות צריך להפוך את כל הפירמידה.
מתן וילנאי: הדבר החשוב ביותר במערכת החינוך הם התלמידים.
מתן וילנאי: אחרי זה – המורים והמנהל.
מתן וילנאי: בסוף – המשרד, הפקידים והמנהלים, ראשי האגפים, וכן הלאה.
מתן וילנאי: כן צריך לראות את הדברים.
מתן וילנאי: הכי חשובים הם התלמידים.
מתן וילנאי: אחרי כן – המורים והצוות.
מתן וילנאי: תתפלאו לשמוע איזו הכשרה מינימלית הם מקבלים בתחום הזה במוסדות ההכשרה.
מתן וילנאי: כל מי שמעלים עין תורם לאלימות, כי התלמיד מבין שזו הנורמה.
מתן וילנאי: העניין דורש טיפול מרכזי ומיוחד, והטיפול הזה משמעותו כסף, והרבה כסף.
מתן וילנאי: מעמד מורה ומנהל משנה את בתי הספר, ואם הוא משנה את בית הספר, הוא משנה את החברה שלנו.
מתן וילנאי: אני ראיתי בעיניי רוחי את בתי הספר כאיים, שמתנהגים אחרת.
מתן וילנאי: ואחר כך, כאשר מחברים את האיים שאלה, מקבלים חברה אחרת.
מתן וילנאי: קל להאשים את מערכת החינוך, אך אם תבדקו את המטלות על המורה, ועל המנהל, תראו שהן בלתי אפשריות.
זבולון אורלב: ד"ר אליעזר מרקוס עשה בזמנו בדיקה, ונדמה לי שהוא הגיע ל-186 מטלות, מלבד ההוראה עצמה.
מתן וילנאי: יהיה פרק שיתייחס לתכניות המניעה.
מתן וילנאי: במשרד החינוך יש עשרות תכניות מניעה, מכל מיני רמות, כי מי שנתקל בתופעה בשטח, חייב להתמודד אתה.
מתן וילנאי: המנהל והמורה הטובים, ופגשתי הרבה כאלה, מנסים להתמודד עם זה, בכל מיני רמות.
מתן וילנאי: מתייחסים להורים ולתלמידים, שהם גוף מרכזי.
מתן וילנאי: יושב כאן שי לחמן, יושב ראש הארגון הארצי של ההורים.
מתן וילנאי: הבנתי ממנו שכבר שנים הם טוענים שצריכים להתמודד עם התופעה הזו.
מתן וילנאי: נתייחס אליהם, כמובן, וגם למערכת הסובבת.
מתן וילנאי: המערכת הסובבת כוללת גם את התקשורת.
מתן וילנאי: הייתי בתחילה די אמביוולנטי ביחס לסרטים המזוויעים שרואים היום בטלוויזיה.
מתן וילנאי: עכשיו ברור לי שחייבים להתמודד עם זה, ולא לראות בהם גזירה משמים.
מתן וילנאי: חלק מהבנליות של האלימות היא שילד מסוגל להכניס סכין לגוף של אדם.
מתן וילנאי: איפה הוא למד את זה, לעזאזל, איפה הוא ראה את זה.
מתן וילנאי: לקחת ולנעוץ סכין בבן אדם?
מתן וילנאי: אני אומר לכם שחלק מהסרטים המוקרנים בתקשורת תורם לעניין הזה.
מתן וילנאי: אנחנו שמים משקל גדול מאד למערכת המוניציפלית, כי אותו ילד בעייתי, כאשר הוא עוזב את בית הספר – הוא ברחוב.
מתן וילנאי: כאשר הוא ברחוב, מי שצריך לטפל בו זו המערכת המוניציפלית עם שירותי הרווחה שלה, והשירותים האחרים, כולל אכיפה משטרתית.
מתן וילנאי: המשטרה עושה עבודה טובה מאד, לדעתי, בעניין הזה.
מתן וילנאי: נכתבו ניירות, ויש על הנושא הרבה דיבורים.
מתן וילנאי: יש הרבה פחות מעשים.
מתן וילנאי: זו הבעיה שלנו.
מתן וילנאי: הבעיה שלנו היא לא הניירות והתוכניות, אלא מה עושים אתם.
מתן וילנאי: יש אנשים שעושים עבודה נהדרת, אך אני רק יודע שבמקביל יש כאלה שלא עושים עבודה בכלל.
מתן וילנאי: לכן אני נותן משקל רב מאד לא רק לניירות ולדיבורים, אלא גם לעשייה האמיתית.
מתן וילנאי: אני נותן משקל עצום למערכת המוניציפלית.
מתן וילנאי: אני שמח שנמצא כאן יושב ראש ועדת החינוך של משרכז השלטון המקומי.
מתן וילנאי: הדבר האחרון שיש במערכת – יותר מדי אינטרסים וראייה כיתתית צרה.
מתן וילנאי: אני ממליץ לעצמנו להשתחרר מזה בכלל, ובטח במקרה הפרטי הזה.
מתן וילנאי: צריך להתרומם גבוה יותר, ולראות את הדברים בראייה רחבה יותר.
מתן וילנאי: כל אחד מייצג רק את המערכ שעליה הוא מופקד, וזה גורם לכך שלא מתמודדים בצורה נכונה עם הבעיה.
מתן וילנאי: בתשעת החודשים האחרונים נתתי עשרות סקירות מהסוג הזה, בכל מקום שמזמינים אותי אליו.
מתן וילנאי: לשמחתי יש הרבה מקומות שרוצים להקשיב.
זמירה מברך: הערה אחת, לשאלת הנשק.
זמירה מברך: הניסוח היה: "תלמידים מביאים לבית הספר כלי נשק", ובסוגריים – "כמו אקדמח, סכין, אגרופנים, מקלות".
זמירה מברך: כלומר, לא שאלה "האם ראית" אלא גם: "האם מביאים".
זבולון אורלב: אני מבין, אך אני ממש נדהם לשמוע שיש דיווח על תלמידים שמביאים נשק חם לבית הספר.
זבולון אורלב: גם אם מדובר באחוז אחד, הרי המשמעות היא – 15 אלף תלמידים.
זבולון אורלב: זה סדר גודל של אוגדה וחצי.
מתן וילנאי: נפגשתי אישית עם בנבניסטי וענת זעירא בעניין.
זבולון אורלב: אני מסכים שאקדח אחד זה יותר מדי.
זבולון אורלב: ייתכן שאין 15 אלף תלמידים שמביאים נשק, אך אם כמספר הזה סבורים שהם ראו, ושיש בסביבתם נשק - -
יצחק קדמן: אל תעשו מהאקדח את כל סיפור האלימות בבתי הספר.
זבולון אורלב: אני מסכים גם לזה.