GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יואב ירדני: מי שקצת מכיר את תל אביב יודע שברח' בן יהודה או ברח' דיזינגוף מדרום לצפון האוטובוסים עומדים על נתיב הנסיעה.
<יואב ירדני: איפה שיש תמרור מותר להחנות, איפה שאין תמרור אסור להחנות.
<יואב ירדני: צריך להיזהר מהניסוח הזה.
<לאה ורון: כמה תמרורים הצבתם במקומות בהם ניתן לחנות?
<יואב ירדני: אינני יודע להגיד לך.
אבישי ברוורמן: מאז שהתקנה הזאת עברה, האם התחילו להתקין תמרורים בירושלים, חיפה, תל אביב?
<יוחאי וגימה: אין לי מידע.
<יוחאי וגימה: אם הייתי מתבקש להביא, הייתי בודק את הנושא הזה.
אבישי ברוורמן: אני מבקש ממך שתעביר דיווח בכתב לוועדה, כדי שנוכל להעביר אותו לכל חברי הכנסת.
אבישי ברוורמן: נראה אם מאז אותה החלטה לא קרה דבר.
אבישי ברוורמן: אולי נראה שהפעם קרו כמה דברים ונהיה מסופקים.
<משה בר: אני נוסע בכל חלקי הארץ.
<משה בר: עוד לא נפגשתי בתמרור כזה.
<משה בר: כנראה שהעבירו בכנסת והכניסו את זה לתוך המגירות ברשויות.
אבישי ברוורמן: אתה יודע כמה תקנות וחוקים יש בכנסת?
אבישי ברוורמן: בגלל זה אני מצטט תמיד את קיקרו, שככל שיש יותר חוקים כך המדינה יותר מושחתת.
<משה בר: הרשויות לקחו את זה והכניסו למגירות במקום לעשות את זה.
<משה בר: צודקים, יש מקומות שאסור לחנות והנכה לא יודע.
<משה בר: האחרים, שחושבים שמותר לחנות, חונים ומקבלים דוחות.
<משה בר: אם העירייה עושה מזה כסף, למה לשים תמרורים?
<שמואל מלכיס: אולי שיעשו ההיפך כך שבמקום שאסור לחנות בשבת ישימו תמרור?
תמר זנדברג: זה חוק שהכנסת קבעה.
אבישי ברוורמן: תיתן לנו את הדוח.
אבישי ברוורמן: אם נראה שלא עשו דבר, אני אמליץ עם עוד חברי כנסת לבטל את החוק הזה.
אבישי ברוורמן: לא גוזרים גזירה על הציבור שרוב הציבור לא עומד בה.
אבישי ברוורמן: זה הופך להיות חוכא ואיטלולא.
אבישי ברוורמן: נלך בכיוון ההפוך שאפשר לחנות בכל מקום, אלא אם כן יש תמרור.
אבישי ברוורמן: אם נעשה את ההיפך, אולי יהיה תמריץ לשלטון המקומי לשים.
אבישי ברוורמן: אני מעלה להצבעה את סעיף 5.
<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון תקנה 74 6.
<שרית זוכוביצקי-אור: בתקנה 74 לתקנות העיקריות אחרי תקנת משנה (ג) יבוא: "(ג1) על אף האמור בתקנת משנה (ג) ברכב שיצרנו קבע לגביו הוראות לעניין עמידה וחניה יפעל הנוהג ברכב על פי הוראות היצרן; בתקנה 74 יש הוראות מפורטות איך צריך להעמיד את הרכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: בכלי רכב מאוד כבדים יש הוראות ספציפיות מטעם היצרן מה צריך לעשות.
<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון תקנה 79 7.
<שרית זוכוביצקי-אור: בתקנה 79 לתקנות העיקריות, אחרי תקנת משנה (ב) יבוא: "(ג) נוהג ברכב ציבורי המסיע אדם בכיסא גלגלים יעשה זאת לאחר שהכיסא עוגן לרכב, הנוסע היושב בכיסא חגור בחגורת בטיחות וננקטו אמצעי זהירות להבטחת שלומו של הנוסע בכיסא ושל אדם הנמצא בסמוך לו ברכב".
תמר זנדברג: מה המצב הקיים היום?
<שמחה בניטה: כשהעברנו את החוק על העניין של תחבורה ציבורית נתקלנו במצב שנהגים לא היו מוכנים לפתוח את המעלון.
<שמחה בניטה: הם לא רוצים להשקיע זמן.
<שמחה בניטה: אם נדרוש מנהגי אוטובוסים לקבע את כיסא הגלגלים לרכב זה יעצבן את הנוסעים.
<שמחה בניטה: אנחנו לא רוצים למשוך תשומת לב ולא רוצים לקומם את החברה עלינו.
<שמחה בניטה: גם אנשים בריאים עומדים ומחזיקים בעמוד.
<שמחה בניטה: אני אמנם לא נוסעת בתחבורה ציבורית כי אני נוהגת, אבל יש לי נכה שכן נוסע.
<שמחה בניטה: יש הרבה מאוד נכים שנוסעים מאז שיש את הנגישות.
<שמחה בניטה: לא צריך להכביד על נכה בכך שימשוך תשומת לב וגם להכביד על נהגים שגם ככה לא אוהבים לפתוח את המעלון ופוסחים הרבה מאוד על נכים.
<שמחה בניטה: צריך להשאיר את העניין הזה כמו שהוא.
אבישי ברוורמן: את ממליצה לא לאשר את התקנה, להשאיר את המצב כמו שהוא.
<שמחה בניטה: כן.
<שמחה בניטה: חזרתי עכשיו מהולנד.
<שמחה בניטה: בנסיעות בין הערים, כמו מאמסטרדם להאג או כל מיני, מקפידים לקשור את הנכים, אבל בתוך הרכבת או באוטובוס בתוך העיר נכים עלו בלי שאף אחד נקף יד בכיסא הגלגלים.
<שמחה בניטה: באירופה מקפידים על העניין של בטיחות ברמת על.
<שמחה בניטה: הם מקפידים רק בנסיעות ארוכות בין ערים.
<שמחה בניטה: פה הנסיעות קצרות.
<שמחה בניטה: בנסיעה קצרה לא צריך להכביד.
<שמחה בניטה: נכה רוצה להיכנס ולרדת מיד.
<שמחה בניטה: אני חושבת שזה ממש מיותר.
<ליאון פלג: אנחנו חייבים לאחל הצלחה לכוחות הביטחון במיגור הטרור.
<ליאון פלג: התקנה הזאת עלולה לגרום לאנטגוניזם כנגד הנכים.
אבישי ברוורמן: אתה מחזק את הגברת בניטה.
<ליאון פלג: בוודאי.
<עמוס רון: אדוני היושב-ראש, יש תופעה שכדאי שהכנסת תהיה מודעת אליה.
<עמוס רון: אנחנו בארגון מקבלים הרבה מאוד תלונות על כך שנהגים בתחבורה ציבורית - אוטובוסים ומוניות מנסים להתעלם מקיומו של נוסע נכה.
<עמוס רון: אני מציע לא לטפל בנושא הזה בתקנה הזאת.
אבישי ברוורמן: לגבי התקנה, האם אתה תומך בעמדתם של בניטה ופלג?
<עמוס רון: בהחלט.
<יעקב אדלר: אני לא תומך בעמדה הזאת.
<יעקב אדלר: בארצות הברית, למשל, בכל עיר שיש תחבורה ציבורית מעגנים את כל העגלות של הנכים לדופן של האוטובוס.
<יעקב אדלר: יש שם רתמות מוכנות.
<יעקב אדלר: יש שם מקום פנוי כדי לעשות את זה.
<יעקב אדלר: לא ראיתי במשך כל השנים שהייתי בארצות הברית שמישהו התנגד לזה.
<יעקב אדלר: גם לא התנגדו לכך שהנהג יצא מהאוטובוס.
<ליאון פלג: אתה לא בארצות הברית, אתה בישראל.
<יעקב אדלר: .
<יעקב אדלר: הנהג יוצא מהאוטובוס ומפקח.
<יעקב אדלר: אני חושב שזה עניין של החינוך של הציבור.
<יעקב אדלר: זה נושא אחד כללי.
<יעקב אדלר: אם נעמוד על כך הסיכוי שיעצרו לנכה יגדל.
<יעקב אדלר: כל עצירה פתאומית של אוטובוס יכולה לגרום לכך שעגלה שלא קשורה תזוז ותפגע בנוסעים נוספים שעומדים או יושבים בתוך האוטובוס.
<דני שטרן: הנהגים שלנו קיבלו הנחיה לקשור נכים.
<דני שטרן: היו שתי תאונות שאני מכיר.
<דני שטרן: ברח' השומרון, איפה שהיה קולנוע מרכז, עגלת נכים עפה בסיבוב.
<דני שטרן: אדם נפגע באופן קשה מאוד.
<דני שטרן: הנהגים שלנו קיבלו הנחיה לרתום נכה שעולה לאוטובוס.
<דני שטרן: יש רצועה, כמו שד"ר אדלר אמר.
<דני שטרן: מחויבים לעשות את זה.
<דני שטרן: אנחנו מבקשים שהנהגים ירתמו גם כל דבר אחר.
<דני שטרן: כמו שהוא אמר, עגלה יכולה לזוז ולפגוע באנשים.
<חנן אהרון: אני מניח שיש פה עוד כאלה שנוסעים באוטובוסים.
<חנן אהרון: אני נוסע הרבה באוטובוסים, לפחות בבוקר כשאני בא לעבודה.
<חנן אהרון: מדובר על נסיעה קצרה בתוך העיר.
<חנן אהרון: אם אנחנו כשאנחנו עולים לאוטובוס והנהג מתחיל בנסיעה בקושי מחזיקים את העמודים כדי לא ליפול, אז תאר לך אדם נכה שנמצא.
<חנן אהרון: אנחנו בקושי מסוגלים להסתדר, אז אותו נשאיר חופשי עם העגלה?
<חנן אהרון: אנחנו דואגים לשלומו.
<חנן אהרון: רצוננו לדאוג לשלומו.
<דני שטרן: גם עגלה של תינוק אנחנו מחייבים לקשור.
<דו לינק: אני תומך בתקנה.
<דו לינק: אני מחזק את דברי ד"ר אדלר.
<דו לינק: הוא צודק בהחלט.
<דו לינק: לא משנה אם זה בארצות הברית.
<דו לינק: היו בארץ תאונות חמורות, לא רק באוטובוסים אלא גם בכלי רכב אחרים, שכיסא גלגלים לא רק ניתק ממקומו, אלא גם לא היה מעוגן לשום דבר.
<דו לינק: אם הוא לא מעוגן לשום דבר, אין שום הגנה על מי שיושב עליו.
<דו לינק: לפי דעתי אנחנו צריכים לאשר את התקנה הזאת, ליצור את התנאים שבהם יתייחסו בכבוד לנכה שעולה לאוטובוס ומרותק אל האוטובוס.
<דו לינק: כל הציבור יעמוד ויחכה, לא יקרה שום דבר לארצנו.
אבישי ברוורמן: אתה אומר שאם במלחמה יש ערבות הדדית, אולי נתחיל גם בזמן שלום.
<דו לינק: לא אני אמרתי את זה, אבל דבריך הם דברי אלוהים חיים.
<יוסי זיסקינד: אני מצטרף לדעתו של ד"ר דן לינק, לעמיתיי מדן ולכל האחרים, שאכן יש לרתום כיוון שלא זה מה שיגרום לנהג לדלג על התחנה או לא לדלג עליה.
<יוסי זיסקינד: ממילא זה לוקח זמן ומושך תשומת לב.
<יוסי זיסקינד: יש הנחיות.
<יוסי זיסקינד: אנחנו מבצעים המון הדרכות ספציפיות לנהגים אצלנו ואצל חבריי בדן לגבי מה בדיוק הם צריכים לעשות, איך להתנהג, איך לבקש מציבור הנוסעים סליחה על העיכוב.
<עמי רוטמן: אנחנו כמובן מצטרפים לעמדות של שני הדוקטורים.
<עמי רוטמן: אני מבקש להבהיר.
<עמי רוטמן: עם כל הכבוד לנכים שאומרים שהם יכולים להחזיק, התקנה נועדה להגן בין היתר גם על שלומם של האחרים.
<עמי רוטמן: האחרים יבינו שזה לטובתם.
<משה בר: למה אומרים לנו לחגור ברכב הפרטי?
<משה בר: בואו גם לא נחגור ברכב.
<משה בר: לנכה שעולה עם כיסא אין שליטה, הוא מחליק לכל הכיוונים.
אבישי ברוורמן: משה, אתה תומך בתקנה.
<משה בר: כן.
<משה בר: הוא לא רק יכול לפגוע בעצמו, אלא גם באנשים נוספים.
<משה בר: למה באוטובוסים יש רק מקום אחד לנכים ולא שניים או שלושה מקומות?
<משה בר: דיברתי עם נציגי דן שאמרו שיש להם בעיה.
<משה בר: הם אמרו לנו שהם מעלים נכה אחד ולא נעים להם מהנכה השני שמחכה בתחנה.
<משה בר: למה לא להוסיף מקומות לנכים?
<משה בר: אומרים לנו לא לנסוע עם הרכבים שלנו כי נותנים לנו תחבורה ציבורית מסודרת, תחבורה ציבורית זמינה.
<משה בר: אנחנו לא רואים את זה בשטח.
אבישי ברוורמן: אתה מבקש שתהיה יוזמה להגדלת מספר מקומות הנכים בתחבורה הציבורית.
אבישי ברוורמן: אנחנו נעלה את זה.
תמר זנדברג: אני לא מתנגדת לתקנה הזאת לאור הדברים שנאמרו.
תמר זנדברג: כמו שציינת בהתחלה, התקנות האלו באות לענות על בעיות.
תמר זנדברג: הבעיה המרכזית של בעלי מוגבלויות בתחבורה הציבורית זו אפליה, העדר נגישות, זה שלא מעלים אותם לאוטובוס ואין את המתקנים המתאימים.
תמר זנדברג: אנחנו מתחילים מהבעיה הלא נכונה שמטילה עוד מגבלות על בעל המוגבלות עצמו ועל הנהג.
תמר זנדברג: לא מספיק שהוא מפלה, שהוא לא עוצר בתחנה, אולי מפני שאין לו את ההכשרה המתאימה או שהוא חושש משאר הציבור – אני לא מייחסת כוונות רעות לאף אחד - - אנחנו לא פותרים את הבעיה המרכזית שכיום מטרידה את ציבור בעלי המוגבלויות.
תמר זנדברג: אני מציעה שהוועדה תיתן את דעתה.
תמר זנדברג: זה לא נושא אחר, כי כשאנחנו באים לתקן אנחנו בעצם מטילים - - למה הדבר דומה?
תמר זנדברג: זה מזכיר לי את נושא האופניים.
תמר זנדברג: תיקנו את חוק הקסדה בגלל הדאגה שלנו לבטיחות, מה שעשה את הדבר ההפוך.
תמר זנדברג: אנחנו כל הזמן מטילים גזירות במקום לטפל איפה שכן צריך – באפליה, בבעיית הנגישות.
אבישי ברוורמן: אני מקשיב פה לאנשי דן ולאחרים.
אבישי ברוורמן: אני חושב שאנחנו עוד רחוקים.
אבישי ברוורמן: דיברו פה שמבחינה אמפירית יש תאונות, שזה פוגע בנכים, שזה פוגע בציבור.
אבישי ברוורמן: אני חושב שהגיוני לחלוטין לאשר את התקנה הזאת.
אבישי ברוורמן: במקביל צריך לפעול יחד עם החברות להגדיל את מספר המקומות, להתחיל להגביר את הפעולה החינוכית כדי שנפתור את זה.
אבישי ברוורמן: אם בגלל מישהו שלא מרגיש נוח או בגלל שהציבור לא מחונך אנחנו נגרום לתאונות, זאת תהיה טעות.
תמר זנדברג: לא בגלל.
אבישי ברוורמן: החיים זה קבלת החלטה.
תמר זנדברג: אני מציעה שנאשר, כאשר הוועדה תרשום לפניה שהיא מודעת לזה שהבעיה המרכזית היא אחרת, ולכן היא תקיים דיון בעוד מספר חודשים בהתקדמות עליית בעלי מוגבלויות לתחבורה הציבורית והסרת החסמים בנושא.
אבישי ברוורמן: את זה נעשה.
<אביטל סומפולינסקי: אולי מה שחסר פה כבסיס זה החובה של האוטובוס שיהיו בו את האמצעים לעיגון - -
תמר זנדברג: יש חובה.
תמר זנדברג: עדיין אנחנו שומעים על בעלי מוגבלויות שהנהג דילג עליהם, השפיל אותם וכל הדברים האלה.
אבישי ברוורמן: אנחנו לא נפתור את כל הבעיות.
<ליאון פלג: כשאני נוסע ברכבת הקלה אני מרגיש לא פעם שאני נזרק.
<ליאון פלג: אני צריך לאחוז חזק בעמוד כדי לא להיטלטל.
אבישי ברוורמן: לגבי הרכבת הקלה תשימו לב שהדברים יהיו מבוצעים.
<חנן אהרון: בתקנה הזאת דיברנו על אוטובוס שמעלה נכה.
<חנן אהרון: אנחנו מדברים על רכב ציבורי.
<חנן אהרון: זה חל על נסיעות של טרנזיטים שמסיעים ילדים.
אבישי ברוורמן: מה עם הרכבת הקלה?
<חנן אהרון: זה גם חל על הילדים שאנחנו רוצים שיהיו חגורים באוטובוס.
<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון תקנה 83א 8.
<שרית זוכוביצקי-אור: בתקנה 83א לתקנות העיקריות – לפני הגדרת "מושב בטיחות" יבוא "מושב אחורי" – כל מושב שאינו מושב קדמי ברכב;"; בתקנת משנה (ד), אחרי "במושב הבטיחות" יבוא "או במושב מגביה".
<שרית זוכוביצקי-אור: היום החובה היא לא להושיב ילד שרתום בכיסא בטיחות מול כרית אוויר.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים להחיל את האיסור הזה גם על מי שנוסע במושב מגביה.
<שרית זוכוביצקי-אור: ילד שיושב בבוסטר לא ישב מקדימה.
<גלית גלעד: אנחנו תומכים בתקנה הזאת.
<גלית גלעד: אנחנו חושבים שהיא לגמרי לא מספיקה.
<גלית גלעד: מה שקורה במדינת ישראל זה שההורים נוטים יותר ויותר להושיב את הילד לצידם.
<גלית גלעד: אם זה ילדים עד גיל שנה, פעוטות וילדים בגילאים שבין 10 ל-15.
<גלית גלעד: האחוזים הם סביב 40%.
<גלית גלעד: באירופה, לפי הידע המקצועי שלנו, זה לא מקובל.
<גלית גלעד: בארצות הברית אנחנו מדברים על המושב הקדמי כמושב המוות.
<גלית גלעד: זה בכלל לא משנה אם יש כרית אוויר או אין כרית אוויר.
<גלית גלעד: זה המושב המסוכן ביותר עבור ילדים.
<גלית גלעד: לילדים יש גוף הרבה יותר חלש להיפגעות הזאת.
<גלית גלעד: ההמלצה של הגופים המובילים בעולם היא להושיב ילדים עד גיל 13 מאחור.
<גלית גלעד: אנחנו מבקשים שהתקנה הזאת תגובה במשפט שאומר שאין להושיב ילד עד גיל 13 במושב הקדמי כל עוד ניתן לחגור אותו מאחור.
<מוטי אלמוג: אנחנו מסיעים ילדים.
<מוטי אלמוג: רכב ציבורי לא מחויב בכיסא בטיחות או בכיסא מגביה.
<מוטי אלמוג: מה שמתפרש משינוי התקנה כרגע זה שילד במושב מגביה, שזה אומר עד גיל 8, יהיה ללא כרית אוויר ממולו.
<מוטי אלמוג: איך אנשי המקצוע רואים ילד ללא כרית אוויר?
<מוטי אלמוג: עד גיל שנה אפשר להבין שהכרית תפגע בו.
<מוטי אלמוג: ילד בגיל 8 לא יינצל מתאונה אם כרית האוויר לא תהיה מולו .
<מוטי אלמוג: אין התייחסות של אנשי המקצוע לזה.
<עמי רוטמן: מגיל 9 הילד לא מחויב בבוסטר לפי החוק.
<עמי רוטמן: זה לא לפי ההמלצות הבטיחותיות.
<עמי רוטמן: הוא כבר יושב על כיסא רגיל.
<עמי רוטמן: הרעיון של הבוסטר ומושב הבטיחות הוא להרים אותו ולקרב אותו לשמשה.
תמר זנדברג: אתה מדבר על המושב הקדמי?
<גלית גלעד: לא רק לשמשה, גם לחגורה.
<עמי רוטמן: כדי שהחגורה תתאים משתמשים במושב מגביה.
תמר זנדברג: הבת שלי, שהיא בת 8, יושבת על מושב מגביה מאחורה עם חגורה.
תמר זנדברג: מותר לה לשבת מקדימה?
<גלית גלעד: זה פשוט נורא.
תמר זנדברג: אני לא אושיב אותה.
תמר זנדברג: זה מפחיד.
<עמי רוטמן: מבחינה בטיחותית העדפה תהיה ותמשיך להיות להושיב במושב האחורי כמה שיותר זמן עם מושב מגביה.
<עמי רוטמן: כנראה שהכיוון הוא להעלות את הגיל של חובת מושב מגביה.
<עמי רוטמן: בלי מושב מגביה בגיל 9 זה לא ממש בטיחותי.
<עמי רוטמן: ההמלצה היא אפילו יותר מגיל 9.
<עמי רוטמן: כרגע החוק מדבר עד גיל 8.
תמר זנדברג: מקדימה ומאחורה אותו דבר מבחינת החוק.
<עמי רוטמן: אין שינוי.
<עמי רוטמן: ההמלצה היא להושיב מאחור.
<עמי רוטמן: בעניין ההבדל של כרית - -
תמר זנדברג: הבת שלי חושבת שזה מגיל 9.
תמר זנדברג: היא מחכה לגיל 9.
<עמי רוטמן: מצוין.
תמר זנדברג: איך אני אסביר לה בגיל 9 שזה ממשיך עוד?
<עמי רוטמן: כדי שחגורת הבטיחות תתאים לילד עד גיל 8,9 שמים אותו על מושב בטיחות או על מושב מגביה, כפי שאמרנו.
<עמי רוטמן: המושב הזה מעלה אותו ומקרב אותו במושב הקדמי לשמשה הקדמית ולכרית האוויר.
<עמי רוטמן: ברגע שנפתחת כרית אוויר והילד יותר קרוב, האימפקט יותר חזק מאשר כשהוא יושב בלי מושב מגביה.
<עמי רוטמן: אם הוא יושב בגיל 9 בלי מושב מגביה הוא במצב הרבה יותר טוב כשנפתחת כרית האוויר מאשר כשהוא יושב עם מושב מגביה.
<דו לינק: ב-20 השנים האחרונות אנחנו הולכים ומחמירים ומחמירים ומחמירים את הכללים לגבי הסעת ילדים, ובצדק.
<דו לינק: אנחנו לא נתקלים במצב שאנשים לא מרסנים את הילדים שלהם היום, אלא במצב שהם מרסנים אותם בצורה לא נכונה.
<דו לינק: הם שמים ילדים במתקני ריסון שלא מתאימים להם בכלל.
<דו לינק: הם גם לא מקפידים שכשהם יושבים במושב מגביה למתוח את החגורה וכו'.
<דו לינק: המגמה לגרש את הילדים למושב האחורי היא מגמה נכונה.
<דו לינק: הרבה אימהות אומרות בזעזוע עמוק שצריך לשמור על קשר עין עם הילד.
<דו לינק: לא צריך.
<דו לינק: לפעמים עדיף לא לראות מה הוא עושה.
<דו לינק: הרעיון להחמיר את התקנות האלו הוא רעיון נכון.
<דו לינק: אני תומך במה שנאמר על ידי "בטרם", זאת אומרת לאסור כליל הושבת ילדים – זה לא מה שמוצע עכשיו – מקדימה.
<גלית גלעד: צריך לזכור שהתאונות האלו מחרידות.
<גלית גלעד: ההיפגעות היא באזורים הפנימיים.
אבישי ברוורמן: האם אפשר לאשר את התקנה שהצעתם אבל לקחת את ההחמרה של "בטרם" ולינק?
אבישי ברוורמן: גם עו"ד רוטמן תומך בזה.
<שרית זוכוביצקי-אור: יש לנו את אותה ועדה שבודקת.
<שרית זוכוביצקי-אור: תציעו הצעה.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו בודקים גם הצעות שלכם.
<שרית זוכוביצקי-אור: ההצעה שלכם תיבחן.
אבישי ברוורמן: אנחנו נעלה את זה להצבעה.
<יוסי זיסקינד: אני מקבל את כל מה שנאמר לגבי הבטיחות והילדים מאחור, אבל מה שמפריע לי ומציק לי זה הנושא שמדברים רק על גיל.
<יוסי זיסקינד: יש ילדים שבגודל הפיזי שלהם הם שונים.
<יוסי זיסקינד: אני לא מומחה ולא רופא.
<יוסי זיסקינד: אולי צריך להיות לפי גובהו של הילד.
אבישי ברוורמן: יש ילדים בגיל 10 שנראים בני 16, יש ילדים בני 16 שמבחינה התפתחותית נראים כבני 10.
<דו לינק: כשנקבע הגיל ולא הגובה זה היה בגלל שבזמנו היה קל מאוד לקבוע אותו.
<דו לינק: האחוזון ה-98 של גיל 9 מתאים למידות האלו.
<דו לינק: תמיד יש ילדים חריגים, שאז צריך לפנות למצפון של ההורים או מי שממונה על הילד.
<דו לינק: אנחנו תמיד אמרנו שזה לא נכון שביום הולדת 8 הוא ציפור דרור והוא יכול לעשות בדיוק ההיפך.
<דו לינק: אם הוא ילד קטן במיוחד, אז צריך לחנך אותו עוד בגיל 6 או 7 שהוא ימשיך לשבת במושב המגביה כי זה המושב שלו.
אבישי ברוורמן: זה הפרוקסי הכי טוב.
<חנן אהרון: יש לי 5 ילדים.
<חנן אהרון: כשאתה נוסע ברכב עם 4 מקומות אתה צריך לשים את אחד הילדים קדימה.
<חנן אהרון: אני לא אשים אותו בבגאז'.
<חנן אהרון: מדברים כל הזמן על החמרה ועל לא להושיב קדימה.
<חנן אהרון: אנחנו בעד להושיב אחורה, אבל - -
<אביטל סומפולינסקי: זו החמרה כל עוד - -
<חנן אהרון: תמיד אומרים לא להושיב ילדים קדימה.
אבישי ברוורמן: אתה אומר החמרה תלוי במספר הילדים ובגודל המכונית.
<חנן אהרון: לא כולם קונים מכונית עם 7 מקומות ישיבה.
<מוטי אלמוג: לא קיבלנו תשובה על מה שקורה עם הכרית.
<מוטי אלמוג: אנחנו מעדיפים שילדים ישבו מאחורה.
<מוטי אלמוג: אין שום התייחסות בחוק שאומרת שכל עוד אין לך מקומות מאחורה אתה יכול להושיב אותו מקדימה.
<מוטי אלמוג: להכניס את זה לחוק חייב להיות.
<מוטי אלמוג: אם כבר הושבת אותו ואתה מבטל לו מגביה בגיל 8 או בגיל 7 ו-10 חודשים, מה קורה בגיל 8 וחודשיים?
<עמי רוטמן: ברגע שאתה מוריד אותו מהמושב המגביה אתה מחזיר את העניין של הכרית שתגן עליו.
<עמי רוטמן: אם הוא יושב על מושב מגביה, אז הסיכוי שכרית האוויר תפגע בו יותר גדול מאשר שהיא תגן עליו.
<מוטי אלמוג: רציתי לדעת אם הנזק שייגרם עם הכרית קטן יותר.
<דו לינק: אני אדבר אישית עם מוטי אלמוג לגבי הכרית.
<דו לינק: זה לא יעזור לנו לדיון הזה.
<דו לינק: אני רק אומר שכרית אוויר זה דבר מצוין.
<דו לינק: אם האדם מתנהג נכון, היא בעלת ערך מצוין בהגדרת הבטיחות בדרכים.
<דו לינק: לא צריך לקשור - -
אבישי ברוורמן: מר אלמוג, אתם אחרי זה עושים שיחה.
<חנן אהרון: כל הרעיון פה היה שכיום מותר להושיב ילד עם מושב מגביה מקדימה.
<חנן אהרון: רק עם התקן ריסון לתינוק אסור.
<חנן אהרון: אנחנו באנו למנוע את זה.
<חנן אהרון: אתה שואל למה מגיל 8 ומעלה.
<חנן אהרון: בוא נסגור את הפירצה בחוק שקיימת שעל אלה עד גיל 8 נשמור ולא נושיב אותם.
<חנן אהרון: תמיד אפשר לדאוג ליותר.
<גלית גלעד: זה פשוט לא מספיק.
אבישי ברוורמן: כמובן שאת ההערות שנאמרו על ידי "בטרם" אתם לוקחים בחשבון.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו דנים בכל ההצעות.
אבישי ברוורמן: זה תהליך מתמשך.
<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון תקנה 83ב 9.
<שרית זוכוביצקי-אור: בתקנה 83ב לתקנות עיקריות, תקנה משנה (ב) – בטלה.
<שרית זוכוביצקי-אור: כיום חלה חובת חגירת חגורות בטיחות לפי מספר החגורות.
<שרית זוכוביצקי-אור: הדבר הזה מאפשר לנוסעים לנסוע לא חגורים אם אין מספיק חגורות.
תמר זנדברג: מה הם אמורים לעשות?
<שרית זוכוביצקי-אור: לא להסיע נוסע לא חגור.
<מוטי אלמוג: עד היום המדינה אפשרה להסיע נוסעים שיושבים על הכיסא, לא אחד על השני.
<מוטי אלמוג: באופן ציורי כזה יכולים לשבת 5 ילדים מאחור, כאשר 3 חגורים ו-2 לא חגורים.
<מוטי אלמוג: מדובר על עד 8 נוסעים ברכב.
<מוטי אלמוג: לא צוין ברישיון הרכב כמה נוסעים מותר להסיע.
<מוטי אלמוג: צוין אחד ליד הנהג, כאשר כל השאר כחוק.
<מוטי אלמוג: החוק זה עד 8.
<מוטי אלמוג: היום באים לתקן את המעוות הזה, קובעים שמספר הנוסעים יהיה כמספר החגורות.
<מוטי אלמוג: אם יש 3 חגורות מאחור, אז זה 3 נוסעים.
<מוטי אלמוג: צריך לציין את זה גם ברישיון הרכב.
<מוטי אלמוג: היצרן יודע לכמה אנשים הוא מייצר את הרכב.
<מוטי אלמוג: אני מחר אלך להתקין חגורה נוספת ואוסיף עוד אדם שמותר לו לנסוע כי יש לו חגורה, כאשר היצרן לא אישר את זה מראש.
<מוטי אלמוג: זה צריך להיות במקביל ברישיון הרכב.
<דני שטרן: זה לא מצוין ברישיון.
אבישי ברוורמן: יש התייחסות לנושא הזה?
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו עושים גם תיקון משלים לתקנה 84.
<שרית זוכוביצקי-אור: שם אנחנו מדברים על הסעת נוסעים.
<שרית זוכוביצקי-אור: יש כללים.
<שרית זוכוביצקי-אור: הם הכללים שחלים כאשר מאשרים רכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מתקנים את פסקה (2).
אבישי ברוורמן: זה מדבר על התוכן.
<שרית זוכוביצקי-אור: שם כתוב שברכב נוסעים פרטי וברכב נוסעים דו שימושי ניתן יהיה להסיע כמספר המקומות.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מציעים שניתן יהיה להסיע כמספר החגורות.
אבישי ברוורמן: חגורות אליבא היצרן, או שהאדם יכול להוסיף חגורות?
<מוטי אלמוג: היצרן ורישיון הרכב.
אבישי ברוורמן: האם האדם יכול להוסיף חגורות ללא אישור היצרן?
<דו לינק: לא.
<דו לינק: יש דבר שנקרא "שינוי מבנה רכב".
<דו לינק: כל שינוי מבנה רכב צריך את אישור רשות הרישוי.
<דו לינק: היא לא מאשרת את זה, אלא - -
אבישי ברוורמן: מה לגבי אדם שיש לו 5 ילדים, כמו מר אהרון, עם מכונית קטנה שיש בה רק 3 חגורות?
אבישי ברוורמן: אם הוא הולך לאיזה מאכער שעושה לו עוד שתי חגורות, אהרון עבריין.
<חנן אהרון: היום לא.
<חנן אהרון: אחרי התקנה כן.
<אליהו הכהן: עד היום היה נוהל עם הגדרה מאוד ברורה שאם הילדים יושבים בבטחה אפשר להוסיף ילד רביעי.
<אליהו הכהן: זאת הגדרה מאוד ברורה.
<אליהו הכהן: הילד הרביעי נשאר ללא חגורה.
אבישי ברוורמן: חידדת אותה, מר הכהן.
אבישי ברוורמן: אמרנו שיש מקום לילד רביעי ורק 3 חגורות.
<אליהו הכהן: למרדכי בק יש פתרון מעשי שהושקע בו כמיליון שקל.
<מרדכי בק: כבעל משפחה עם 4 ילדים השיקול היה אם לקנות רכב קטן, שהוא בטיחותי יותר, עם יותר כריות אוויר וכו' במסגרת התקציב, או לקנות רכב יותר גדול שמבחינה בטיחותית הוא פחות כי כשהשנתון יורד הבטיחות גם יורדת.
<מרדכי בק: מאוד חשוב לי בטיחות הילדים.
<מרדכי בק: ראיתי את הפירצה הזאת בחוק שהייתה ויזמתי רעיון.
<מרדכי בק: הרעיון היה בוסטר אחד שיושב על כל הספסל של הרכב.
<מרדכי בק: הוא מתחבר לנקודת עגינה של הרכב.
<מרדכי בק: מהבוסטר הזה יוצאים 4 חגורות באופן כזה שכל ה-4 שיושבים הם חגורים.
<אליהו הכהן: חגורת מותן.
<מרדכי בק: אפשר לשנות את זה גם ל-3 חגורות.
<מרדכי בק: לשם זה פניתי לידידי, מר יוסף קדושים, שיושב לידי.
<מרדכי בק: הוא מורשה מטעם משרד התחבורה לעשות מקומות ישיבה ברכב.
<מרדכי בק: הוא מורשה לעשות ברכבי הסעות כיסאות וחגורות בטיחות.
<מרדכי בק: הוא פיתח לי את המוצר באופן כזה שיוכלו לשבת 4 חגורים.
<מרדכי בק: כמובן ששלחנו את זה למבחני ריסוק במעבדות בחו"ל.
<מרדכי בק: מדובר במעבדות שעובדות עם מכון התקנים הישראלי.
<מרדכי בק: זה עבר מבחני ריסוק.
אבישי ברוורמן: זה רעיון נפלא.
אבישי ברוורמן: אתה אומר שיש מקום ל-4.
אבישי ברוורמן: המצאתם את הבוסטר הזה.
אבישי ברוורמן: זאת המצאה נהדרת.
אבישי ברוורמן: איך פותרים את בעיית היצרן?
אבישי ברוורמן: נניח קנית רכב קטן שיש בו 3 חגורות ולך יש 4 ילדים.
אבישי ברוורמן: הלכת עם מר קדושים, פיתחת את הסטארט אפ האדיר שלכם של הבוסטר, שיש חגורה אחת - -
<אליהו הכהן: 3 חגורות, כאשר הרביעית מצטרפת.
אבישי ברוורמן: 4 חגורות תקינות.
אבישי ברוורמן: עברתם את מבחן הריסוק כך שזה הכי בטיחותי.
<דני שטרן: ד"ר דן לינק אמר שמדובר בשינוי מבנה.
<דני שטרן: יכול להיות שיהיו חריגים.
<דני שטרן: זה יבוא לדיון.
אבישי ברוורמן: כרגע עוד אין לכם אישור על הנושא הזה?
<מרדכי בק: פנינו למשרד התחבורה.
<מרדכי בק: קיבלנו פתק ראשוני.
<אביטל סומפולינסקי: לפי התקנה הם יכולים, כי לפי התקנה כתוב - -
<שרית זוכוביצקי-אור: השאלה אם התקן מסוים אפשר להתקין ברכב היא שאלה נפרדת.
אבישי ברוורמן: השאלה, לאור ההערה של מר אלמוג, מאוד ברורה.
אבישי ברוורמן: באה פה המצאה שיצרה 4 חגורות בטיחותיות.
אבישי ברוורמן: ייתכן שליצרן בתחילה היו רק 3 חגורות.
אבישי ברוורמן: אני מבקש שתתנו לנו פתרון.
<חנן אהרון: פונים לאגף התקינה.
<חנן אהרון: הם צריכים לפנות לאגף התקינה באגף הרכב במשרד התחבורה.
<חנן אהרון: אגף התקינה ידון בהצעה שלהם.
<שמחה בניטה: רק שהתקנון הזה לא יפגע בהם.
<חנן אהרון: זה לא פוגע.
<מוטי אלמוג: כתובות המילים "כמספר החגורות המותקנות".
<מוטי אלמוג: זאת לא חגורה מותקנת.
<חנן אהרון: אם הוא יקבל אישור על זה ש-4 החגורות - -
אבישי ברוורמן: הרושם שלנו, מר קדושים ומר בק, שיש פה המצאה נפלאה.
אבישי ברוורמן: מכיוון שיש פה כמה אנשים בעלי משקל במשרד התחבורה, אנחנו מציעים שהדבר הזה לא ייתקע בכל כבלי הבירוקרטיה ויתייחסו אליו במהירות.
אבישי ברוורמן: זה פותר את הבעיה לכל כך הרבה אנשים שאין להם את היכולות לקנות רכבים יותר גדולים.
אבישי ברוורמן: הסיפור הזה בין 3 ל-4 שמר בק ומר קדושים יצרו יכול שייתן רווחה לאוכלוסייה גדולה, לכן אני מבקש לקבל תשובה איפה זה קורה, איך זה קורה.
<חנן אהרון: אני מוכן אפילו דרכי לשדך בינם לבין אגף התקינה.
אבישי ברוורמן: אתה אחראי לתשובה במהירות.
<מרדכי בק: ההבדל הבטיחותי בין רכב חדש לרכב ישן יותר הוא הבדל מאוד משמעותי.
<מרדכי בק: את זה אני אומר כאחד שמאוד חשוב לו העניין.
<מרדכי בק: לצערי, ראיתי תאונות בחיים.
<מרדכי בק: כשאני קונה רכב הדבר החשוב ביותר שאני בודק זה את רמת הבטיחות.
<מרדכי בק: זה יוריד לי באופן מאוד משמעותי את רמת הבטיחות של הרכב.
אבישי ברוורמן: אנחנו נקבל על זה דיווח.
אבישי ברוורמן: תחזקנה ידיכם.
<ליאון פלג: אמר לי איזה מתקין לאבזור רכב שבחנוכה עומדת להיכנס תקנה חדשה לגבי רכב N1, שזה רכב מסחרי, שנוהגות בו משפחות גדולות לשנות את הסטטוס של מספר הנוסעים.
<ליאון פלג: האם זה מתייחס גם לעניין הזה?
<שרית זוכוביצקי-אור: אני לא יודעת על איזה תיקון אתה מדבר.
<שרית זוכוביצקי-אור: יכול להיות שאתה מדבר על אפשרות לייבא רכב.
<ליאון פלג: כנראה ייבוא רכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה לא קשור לכאן.
<שרית זוכוביצקי-אור: יש היום מגבלה של ייבוא אישי בצו חופשי.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה צו של שר הכלכלה מכוח פקודת הייבוא והייצוא שמגביל את סוגי הרכב שניתן לייבא בייבוא אישי.
<שרית זוכוביצקי-אור: יכול להיות שאתה מתכון לכך שאנחנו מרחיבים את סוגי כלי הרכב שנכה יכול לייבא באופן אישי.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני לא יודעת אם לזה התכוונת.
<גלית גלעד: יש פה רק משפטנים.
<גלית גלעד: יש לנו מוקד.
<גלית גלעד: פונים אלינו הרבה מאוד משפחות ברוכות ילדים כדי שנכשיר אותן להושיב ללא חגורות.
<גלית גלעד: אנחנו שמחים מאוד על התקנה.
<גלית גלעד: אנחנו רוצים שהתקנה לא תישאר במגירה, אלא שהרשות או משרד התחבורה יצאו באיזה שהוא קמפיין ליידע, להעלות את רמת המודעות של ההורים.
<דו לינק: לכאורה יש כאן
<דו לינק: פריצת דרך ואנחנו בדרך להסעת יותר ילדים ברכב שתוכנן ל-3 מקומות.
<דו לינק: אני לא מערער על מה שהתקבל כאן.
<דו לינק: לדעתי טוב מאוד לאשר את התקנה הזאת כפי שהוצעה.
<דו לינק: היזמים יפנו לאגף הרכב שיישב ברצינות על הדבר הזה.
<דו לינק: אין שום ביטחון שהוא יאשר את זה.
<דו לינק: זה לא עניין של בירוקרטיה, אדוני הנכבד.
אבישי ברוורמן: אמרתי שנקבל תשובה מהירה.
אבישי ברוורמן: אפשר לעכב את זה עד בוא המשיח.
<דו לינק: לא יעכבו את זה.
<דו לינק: אני רק אומר שברגע שאתה מלביש 4 חגורות בטיחות על דבר שהיה מיועד ל-3, אין שום ביטחון שהדבר הזה עולה בקנה אחד עם התקנים שמשרד התחבורה אמון עליהם.
<דו לינק: אני מציע להיזהר מהאופוריה.
<אליהו הכהן: במכתב שלכם התייחסתם לכך שה-4 ישבו בבטחה.
<אליהו הכהן: ברכב רגיל שנבנה ל-3 אנשים מבוגרים אפשר בוודאות להושיב 4 ילדים קטנים.