GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איציק שמולי: אנחנו מצפים – בואו נודה על האמת – מתושבי הדרום ומבעלי העסק בדרום לעמוד איתן ולגלות אורך רוח, אבל אנחנו צריכים להכיר בעובדה שכאשר קורים דברים כאלה אין להם יכולת לספוג חצי מיליארד שקל נזק עקיף בשבוע, אין אפשרות כזאת.
איציק שמולי: לכן ההצעה שלנו אומרת דבר פשוט מאוד.
איציק שמולי: היא לא הצעה תקציבית.
איציק שמולי: אם ממילא הממשלה הכריזה על כך שהיא הולכת לתת פיצוי לעסקים, לא יקרה שום דבר אם היא תיתן בינתיים, על החשבון מה שנקרא, מקדמות ותוכל לקזז את זה מהפיצוי הסופי שהיא תקבע.
איציק שמולי: זה יפתור את הבעיה בצורה כמעט מוחלטת, במובן שזה ייתן חמצן כלכלי לבעלי העסקים בדרום.
איציק שמולי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני באמת מודה על הדיון.
איציק שמולי: אני מקווה שאת אותה נחישות שהממשלה הראתה בתחום הביטחוני נוכל לראות גם בתחום הכלכלי.
איציק שמולי: צביקה אורן היה עדין.
איציק שמולי: אני חושב שהטיפול של משרד האוצר לא יכול להסתכם בעבודה יעילה ונמרצת של אנשי מס רכוש – והיא יעילה ומדויקת, אין מילה רעה להגיד עליהם – והחלטה קטנה ומינורית על דחיית המע"מ ב-10 ימים.
איציק שמולי: זה לא מספיק, זה לא רציני.
<יהודה אלחדיף: זה לא נכון.
איציק שמולי: אני סיימתי פה.
איציק שמולי: אני לא מתווכח אתך.
איציק שמולי: אני בא לעזור לכם.
<קריאה: להיפך, הוא מחזק אותך.
<יוסי שוורץ: למה רק מע"מ?
<יוסי שוורץ: מה עם הביטוח הלאומי של כל האנשים שאנחנו מעסיקים?
אבישי ברוורמן: איציק שמולי, תודה רבה.
אבישי ברוורמן: רבותי, יש פה כל-כך הרבה אנשים וכל-כך חברים.
אבישי ברוורמן: נמצאים פה אנשי מעשה.
אבישי ברוורמן: מוטי שפירא, מנכ"ל לה"ב, בקצרה.
<מוטי שפירא: לפי דעתי הבעיה המרכזית כרגע היא בעיית אי-הוודאות.
<מוטי שפירא: זאת אומרת, יושבים בעלי עסקים באזורים נרחבים ואף אחד לא יודע בדיוק על מי יחול מה שיחול.
<קריאה: סליחה, מה תפקידך?
<מוטי שפירא: אני מנכ"ל לה"ב שהיא לשכת ארגוני העצמאים בישראל, חלק מלשכת התיאום של הארגונים הכלכליים.
<מוטי שפירא: הבעיה המרכזית כרגע היא אי-הוודאות.
<מוטי שפירא: לאי-ודאות יש שני ממדים.
<מוטי שפירא: ממד אחד, אנשים לא יודעים איפה זה יחול, באילו אזורים, אם כן או לא.
<מוטי שפירא: תסתכלו כאן מסביב לחדר, אתם תשמעו עוד רגע אנשים שבכלל מדברים על אזורים אחרים שנפגעו באופן עקיף.
<מוטי שפירא: זאת אי-הוודאות האחת.
<מוטי שפירא: אי-הוודאות השנייה, שנוצרה קצת ב"עמוד ענן", היא השאלה: בסוף יהיה מזה כסף?
<מוטי שפירא: יהיו מזה תוצאות או לא?
<מוטי שפירא: שני מקדמי אי-הוודאות הללו, הממשלה לפי דעתי חייבת לפזר אותם, בדיוק כפי שהיא עשתה בהתחלה בסדר כאשר המפקח על הבנקים אמר שהבנקים יקלו קצת על האשראי.
<מוטי שפירא: דחו את המע"מ, עשו מספר צעדים בשדרות ובעוטף עזה בשביל לתת איזה כדור הרגעה ראשוני.
<מוטי שפירא: כרגע לפי דעתי הממשלה צריכה במהירות, בלי להיכנס כרגע יותר מדי לעומק הדיונים על מקדם כזה או אחר, למגר את בעיית אי-הוודאות.
<מוטי שפירא: אנשים לא יודעים לקראת מה הם הולכים.
<מוטי שפירא: דבר שני, לא ניכנס כאן למודלים, יש מודלים שונים.
<מוטי שפירא: יש כאן מומחים טובים יותר ממני למודלים הללו.
<מוטי שפירא: אבל, ובזה אסיים את הדרשה שלי, אבקש הפעם רק דבר אחד.
<מוטי שפירא: יש קבוצה גדולה מאוד של עצמאים – אני לא מדבר רק על עסקים קטנים – שלא לכולם ניתן פתרון מלא.
<מוטי שפירא: היום שוק העבודה של העצמאים שונה מאשר היה פעם, הוא משתנה.
<מוטי שפירא: נצטרך בתהליך שנעשה ביחד עם ערן יעקב או כל מי שנעסוק אתו, עם אגף התקציבים במשרד האוצר, לעבוד על הנושא הספציפי הזה.
<מוטי שפירא: יש המון אנשים עצמאים שנתקלים בסוגי בעיות מיוחדות לסקטור הזה.
<מוטי שפירא: זה כרגע.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לכמה אנשי עסקים מהשטח, וגם לחברי הכנסת.
אבישי ברוורמן: אני עושה את זה בצורה רנדומלית.
אבישי ברוורמן: סתוית דוד ממפעל "פלסטו שק" ו"מור תעשיות פלסטיק" בשדרות, בבקשה.
<סתוית דוד: קוראים לי סתוית דוד, אני תושבת שדרות המון שנים.
<סתוית דוד: אנחנו גם עובדים בשדרות.
<סתוית דוד: אני מנהלת פעילות של שני מפעלים שלנו שנמצאים בשדרות: "מור תעשיות פלסטיק" ו"פלסטו שק", מפעלים שנמצאים שם משנת 1995.
<סתוית דוד: במפעלים שלנו יש 250 עובדים בערך.
<סתוית דוד: רציתי מאוד לבוא לדיון הזה, מסיבה אחת פשוטה.
<סתוית דוד: כאשר האדמה רוחשת אז כולם דנים בכל הבעיות, אבל מעבר לבעיות הנקודתיות שכנראה ייפתרו כעת, מדובר על בעיות מתמשכות שחוזרות ומחריפות כל הזמן, אם זה בנוגע לעובדים, אם זה הרגולציה שדיברתם עליה קודם שהולכת ומחמירה.
<סתוית דוד: עלה השבוע נושא המיגון.
<סתוית דוד: למרות שהצטיידנו במיגון, אנחנו מרחיבים את המפעלים שלנו בשדרות.
<סתוית דוד: העתקנו מפעל אחר שלנו מיבנה לתחום השדרות, עוד לפני שהמצב הסלים.
<סתוית דוד: אין לנו עזרה, גם לא ברכישת מיגוניות.
<סתוית דוד: המיגוניות הקטנות שביניהן שמאשר פיקוד העורף עולות 120,000 שקלים כל אחת, וצריך כמה מיגוניות למפעל שמעסיק כמות כזאת של עובדים.
<סתוית דוד: הייצוא שלנו נפגע מאוד.
<סתוית דוד: דיברתם על מטבע השקל שמתחזק מאוד, אז אנחנו סובלים מזה היטב.
<סתוית דוד: יש דברים שהממשלה יכולה לעשות, גם בדברים הרבה יותר פשוטים.
<סתוית דוד: למשל, התעשייה הביטחונית והרשויות האחרות שאחראיות על איכות הסביבה וכל מיני כאלה בוחרות לעשות את הרכש שלהן בחוץ לארץ ולא בשוק המקומי, דבר שמקשה מאוד על המקומיים.
<סתוית דוד: אמנם למכרזים אפשר לצרף סעיף על אזור עדיפות לאומית ואפשר לצרף עוד כמה סעיפים, ובכל זאת אנחנו לא מסוגלים להתחרות עם הוצאות השכר וכל מה שיש מסביב.
<סתוית דוד: ואז נשאלת השאלה, אם משרדי הממשלה ומחזיקי תיקים אחרים מעדיפים לקנות את תוצרתם בחוץ לארץ, לאן התעשייה המקומית הולכת?
<סתוית דוד: מעבר לזה, בתחום הביטחוני, נכון לרגע זה, מעבר לצווי 8, למרות שאנחנו מפעל חיוני בחרתי לא להגיש בלת"מים לעובדים שהוצבו לצו 8, ויש לנו רבים כאלה, וכן להמשיך להפעיל את המפעל כסדרו.
<סתוית דוד: אז אנחנו משלמים קצת יותר לאלה שנשארים כדי שיישארו.
<סתוית דוד: בכל זאת העובדים שלנו הם אנשי שדרות ונתיבות, אנשי כל הסביבה בעצם.
<סתוית דוד: אם זה אפילו דברים פשוטים, שאולי לא לוקחים אותם בחשבון ביום-יום.
<סתוית דוד: אפילו ההיסעים של העובדים – היום אנחנו מפרקים את זה לרכבים קטנים כדי שהסבבים שלהם יהיו קצרים יותר, כי בעצם כבר כשמגיעים למפעל יש איזו הרגשת ביטחון, גם אם מדומה או לא, זה לא משנה.
<סתוית דוד: גם בדברים הפשוטים, אנחנו לא מדברים על דברים גדולים, שאני מניחה שגם החברים האחרים יעידו, בנושא רגולציה, עזרה במיגון וכולי.
אבישי ברוורמן: הדברים האלה יידונו בנפרד ונמשיך לדון בהם.
אבישי ברוורמן: כרגע בואו נתמקד, תעלו את הבעיות לגבי נושא החירום, נשמע את התייחסות משרד האוצר ונתקדם.
<סתוית דוד: כפי שציינתי, בכל מקרה אני חושבת שצריך תשובות גם לנושאים שיעלו עכשיו, אבל צריך להסתכל על הדילמות שיש לנו ביום-יום גם אחרי שהמבצע ייגמר ולא רק כשהמבצע מתקיים.
אבישי ברוורמן: דודי ברזילי מחברת "מ.
אבישי ברוורמן: ברזילי עבודות מתכת" באשקלון, בבקשה.
<דודי ברזילי: אנחנו חברה שנמצאת באשקלון, באזור התעשייה הדרומי.
<דודי ברזילי: לפני שעה נפל טיל שלא הצליחו ליירט בין קצא"א לבין המפעל שלנו, הכול שם בוער.
<דודי ברזילי: זאת תקופה לא פשוטה.
<דודי ברזילי: אני רוצה לדבר, בהמשך למה שאמר צבי אורן.
<דודי ברזילי: סוגיית התזרים, אני מאמין, קשורה פה להרבה מאוד אנשים.
<דודי ברזילי: צריך לקבל החלטות ומהר.
<דודי ברזילי: מה שיהיה בטווח הארוך, זה בסדר.
<דודי ברזילי: השאלה מה אני עושה בסוף החודש.
<דודי ברזילי: אני צריך לשלם משכורות, ואני משלם אותן.
<דודי ברזילי: השאלה מתי אני מקבל אותן קדימה.
<דודי ברזילי: ישבתי אתך בחדר הזה לא פעם והובטחו דברים שלא קרה איתם כלום.
<דודי ברזילי: למשל גופים ממשלתיים לא משלמים בזמן לעסקים קטנים, בלי קשר מתי זה יקרה.
אבישי ברוורמן: מחר נעלה את זה פעם נוספת.
אבישי ברוורמן: אני אומר לממשלה שלא ייתכן שממשלת ישראל לא תשלם לעסקים בזמן.
אבישי ברוורמן: נעביר את זה בחוק.
<דודי ברזילי: מה קורה פה?
<דודי ברזילי: יושבים פה אנשים מכובדים אבל אין כאן נציג של הממשלה.
<דודי ברזילי: הייתי מצפה שיהיה פה נציג בכיר.
<דודי ברזילי: באנו מהדרום, עזבנו את העסקים שלנו.
<דודי ברזילי: חבר'ה, הייתי במשרד הביטחון שנים רבות.
<דודי ברזילי: כשיושב שר הביטחון עם האלופים אז מגיעים כל הגנרלים, לא מגיעים מספרי שתיים ושלוש, מגיעה כל צמרת משרד הביטחון, שם מקבלים החלטות והמיליונים זורמים.
<דודי ברזילי: אני יודע, הייתי שם.
<דודי ברזילי: פה אין אף נציג, לא של משרד הכלכלה, לא השר שאמור לייצג אותי.
<דודי ברזילי: איפה הוא?
<דודי ברזילי: אתה עושה עבודה נאמנה אבל אתה לא מקבל את ההחלטות.
<דודי ברזילי: מי שמקבל את ההחלטות נמצא במקום אחר.
אבישי ברוורמן: רק בשביל הפרוטוקול, קודם כול, לצערי באמת אני לא שר האוצר, הייתי שמח להיות, אני אומר את האמת.
אבישי ברוורמן: לצערי הממשלה מקבלת את ההחלטות בחלק מן הדברים באופן טוב ובחלק לא.
אבישי ברוורמן: הזמנתי גם את שר הכלכלה, גם את ראש רשות המסים, את כל הבכירים שיגיעו לכאן, ויותר מכול כדי לכבד את הציבור כאן שהוא עם ישראל במיטבו.
<איתי טמקין: כבוד היושב-ראש, נמצא פה נציג של משרד האוצר ונמצא פה סמנכ"ל רשות המסים.
<דודי ברזילי: אני מדבר על נציג בכיר.
<דודי ברזילי: אני לא מזלזל באף אחד.
<דודי ברזילי: יש משמעות לשמוע את מה שכל אחד ואחד מן החברים אומר פה כדי לקבל החלטות.
<דודי ברזילי: בסוף זה מנהיגות – מקבלים החלטות לא מספרי שתיים ולא מספרי שלוש, אלא מספרי אחת.
אבישי ברוורמן: ממשיכים.
<דודי ברזילי: נסכם כך, ראשית, הייתי רוצה לדעת מה יקרה בעוד שבועיים כשנצטרך לשלם ארנונה.
<דודי ברזילי: את המע"מ, כפי שאמר צביקה אורן דחו ב-4 ימים.
<דודי ברזילי: זה בטל בשישים.
<דודי ברזילי: אני רוצה לשלם את המע"מ בעוד 3 חודשים.
<דודי ברזילי: התעשייה האווירית תשלם לי את הכסף בעוד 3 חודשים ואז גם אשלם מע"מ שוטף פלוס 90, עד שתסדירו את החוקים שלכם.
<דודי ברזילי: אני לא רוצה לשלם בחצי השנה הקרובה לא מע"מ, לא מס הכנסה, לא כלום.
<דודי ברזילי: שום דבר אני לא רוצה לשלם למדינה.
<דודי ברזילי: תקבלו את ההחלטות, שייצא חוזר ממשרד האוצר שעסקים קטנים לא משלמים כרגע מסים עד להודעה חדשה.
<דודי ברזילי: למדינת ישראל לא יקרה כלום אבל לי ולכל החברים פה זה יעשה את הכרוב חמוץ.
<דודי ברזילי: זה דבר אחד.
<דודי ברזילי: דבר שני, ירדנו בפריון בצורה מאוד-מאוד משמעותית.
<דודי ברזילי: למה?
<דודי ברזילי: העובדים התייצבו לעבודה, אבל איך יעבדו?
<דודי ברזילי: מהמכונה לממ"ד, מהממ"ד למכונה.
<דודי ברזילי: העסק עובד מאוד-מאוד לאט.
<דודי ברזילי: ירדנו בפריון ולכן צריך לראות שגם הפיצוי לא יהיה כמו ב"עמוד ענן".
<דודי ברזילי: ב"עמוד ענן" הוא לא היה טוב.
<דודי ברזילי: צריך לעשות דיפרנציאציה בין חקלאות לבין תעשייה, כי אם בודקים אותי שנה אחורה – אני לא חקלאי.
<דודי ברזילי: אולי זה טוב לו, אבל לי בשנת 2014 היתה צמיחה.
<דודי ברזילי: אז תבדקו אותי על-פי החציון, ואם ירדתי ב-70%-80% יש לכך כנראה סיבה.
<דודי ברזילי: אבל את הדברים האלה מישהו חייב לבוא ולשמוע.
<דודי ברזילי: לא אבזבז פה את הזמן של כולם, אבל הדברים ברורים למדי.
<דודי ברזילי: לכן חשוב לי שיתקבלו החלטות על ארנונה, מסים, כל מה שאמרתי, ולהקדים תשלומים של גופים ממשלתיים.
<דודי ברזילי: אל תחכו לחוק.
אבישי ברוורמן: אבקש לשמוע מישהו מבאר-שבע, יוסי שוורץ, בבקשה.
<יוסי שוורץ: שלום לכולם.
<יוסי שוורץ: אני בעלים של קבוצת עסקים, כתריסר עסקים בדרום, שנקראת "קבוצת הפורום".
<יוסי שוורץ: אני מעסיק יותר מ-900 עובדים באופן קבוע.
<יוסי שוורץ: מכיוון שיש פה מגזרים שונים ודיברו פה מהתעשייה, אתייחס בזמן המועט שיש לי יותר לעסקי הפנאי, שאולי הם הנפגעים העיקריים כי הלקוחות של המפעלים לא נמצאים דווקא ברחוב ליד המפעל ואילו אצלנו הלקוחות שלנו אמורים להיות ברחוב והם פשוט לא מגיעים.
<יוסי שוורץ: דובר פה רבות – רק אדגיש – על נושא תזרים המזומנים.
<יוסי שוורץ: כן, חבר'ה, זו הבעיה העיקרית.
<יוסי שוורץ: לא רק עסק אחד נסגר, אני מכיר הרבה מאוד עסקים שנסגרו עקב ה"סיבובים" הקודמים, ויש עסקים שעומדים כבר על הסף.
<יוסי שוורץ: בנושא תזרים המזומנים אני מאוד-מאוד תומך במהלך של חבר הכנסת שמולי, של מקדמות.
<יוסי שוורץ: שמעתי אותו מתראיין הבוקר ומישהו שם אמר:
<יוסי שוורץ: אם יתנו יותר מדי איך יחזירו?
<יוסי שוורץ: רשות המסים יודעת לגבות כסף, אז יחזירו דרך מנגנוני הגבייה הרגילים.
<יוסי שוורץ: אין בעיה לגבות בחזרה אם במקרה בטעות יתנו למישהו יותר מדי.
<יוסי שוורץ: מה שעוד יעזור כמובן, כפי שדיבר קודמי, הוא סיוע בנושא המע"מ ומס הכנסה.
<יוסי שוורץ: לא הוזכר פה גם נושא הביטוח הלאומי.
<יוסי שוורץ: כמי שמעסיק כל-כך הרבה עובדים, דמי הביטוח הלאומי שאנחנו משלמים עבור העובדים עצומים ומשום מה לא דיברו על זה בכלל.
<יוסי שוורץ: שמעתי שמשרד הפנים העביר 15 מיליון שקל עזרה לרשויות המקומיות בדרום.
<יוסי שוורץ: וואלה, שיעזרו לנו עם הארנונה באמת.
<צבי אורן: 17 מיליון שקל.
<יוסי שוורץ: משהו כזה, נתנו להם מקדמה.
<יוסי שוורץ: עליהם סמכו.
<יוסי שוורץ: אז שיעזרו לנו עם הארנונה, זה גם יעזור לנו בנושא התזרים.
<יוסי שוורץ: מהניסיון של ה"סיבובים" הקודמים אני רוצה להדגיש שמעבר לנושא המקדמות, שהוא באמת הכי קריטי וצריך לטפל בו באופן מיידי, האלגוריתמים שלפיהם נותנים בסוף את הפיצוי ורמת דקדקנות הבדיקה – ולא מדובר עליי – אבל עסקים פשוטים יותר וקטנים יותר, ואני רוצה לייצג גם אותם פה, לא מסוגלים לעמוד בדקדקנות הזאת.
<יוסי שוורץ: צריך סוללות של רואי חשבון יקרים מאוד כדי לעמוד בזה.
אבישי ברוורמן: רואה חשבון גולדברג, אתה תדבר עוד מעט.
<יוסי שוורץ: צריך לפשט את זה.
<יוסי שוורץ: יש פה מקדמים על מקדמים, על-פי נוסחאות.
<יוסי שוורץ: בעלי חנויות רגילים, ובטח בעל דוכן הפלאפל או המסעדה הפשוטה, פשוט לא מסוגלים להתמודד עם זה.
<יוסי שוורץ: אני חושב שצריך לפשט את זה.
<יוסי שוורץ: אני רוצה להתייחס למגזר מסוים שלא ניתן לו מענה, מגזר העובדים היומיים והשעתיים.
<יוסי שוורץ: אבישי ברוורמן היה נשיא אוניברסיטת באר שבע, נשיא מצוין.
<יוסי שוורץ: באר שבע היא עיר סטודנטיאלית, ויש גם באשקלון ובאשדוד מכללות ויש הרבה מאוד סטודנטים בדרום והם מתפרנסים בעסקים האלה של המסעדות.
<יוסי שוורץ: הם ברמנים ומלצרים וטבחים וסלקטורים ומאבטחים וכן הלאה.
<יוסי שוורץ: הנוסחה של משרד האוצר מתייחסת לנושא ההוצאות הקבועות.
<יוסי שוורץ: אני ממשיך לשלם לעובדים הקבועים – אבל הסטודנטים הללו ם לא עובדים קבועים.
<יוסי שוורץ: המקומות סגורים ולא פועלים ופשוט לאותם אנשים אין שכר והם לא יכולים לשלם שכר דירה וללכת למכולת.
<יוסי שוורץ: זו בעיה אמיתית וקשה.
<יוסי שוורץ: היא לא בעיה אישית שלי אבל אני רוצה לייצג את המגזר הזה, שאתה מכיר אותו טוב מאוד.
אבישי ברוורמן: אני ממשיך לעשות פה סבב.
אבישי ברוורמן: אבי ברססת, מנכ"ל חברת "הולנדיה", בבקשה.
<אבי ברססט: שלום לכולם, אני המנכ"ל והבעלים של חברת "הולנדיה" שממוקמת בשדרות כבר 14 שנים תחת מתקפת טילים קבועה.
<אבי ברססט: גיחכתי כשהזכרת את הנושא מה יקרה ביום למחרת, יום אחרי.
<אבי ברססט: אנחנו לא מכירים "יום אחרי" כבר 14 שנים אז אני לא יודע אם אפשר להתייחס לזה.
<אבי ברססט: כל הדברים שנאמרים פה נהדרים וחשובים אבל יש דבר אחד שאני רוצה לדבר עליו, וזה נושא ה"מסחרה".
<אבי ברססט: כדי לקבל פיצוי אני צריך להעסיק "מאכער".
<אבי ברססט: ה"מאכער" הזה צריך להביא לי את הכסף ולגזור את הקופון שלו, של עשרות אחוזים.
<אבי ברססט: מעבר לכך, אם אני כבר הולך ישר או עם ה"מאכער" באחת הדרכים, יש עניין של משא ומתן.
<אבי ברססט: לדוגמה, הגשתי בקשה להחזר של 100 לירות אז אומרים לי הפקידים הנחמדים מאוד: "ביקשת 100 לירות, על 50 לירות אנחנו 'סוגרים' ומשלמים לך היום.
<אבי ברססט: " אני אומר: "אבל למה?
<אבי ברססט: אני ביקשתי 100, יש לי פה קבלות על 100".
<אבי ברססט: – "אין בעיה, תחכה ל-100 כמה חודשים, נשלח לפתוח לך את הספרים, 'יחפרו' לך קצת בפנים ונראה אם תקבל 100".
<אבי ברססט: האם זה נשמע הגיוני?
<אבי ברססט: האם לא יכולים לסמוך עלי ולבטוח בעסק אמין וישר, שאם אני דורש 100 יש לי קבלות ל-100?
<אבי ברססט: פרט לכך, ה"מאכער" זה האסון הכי גדול.
<יוסי שוורץ: אין בעיה, שיתנו מקדמה 60-70 ויבדקו אותך בספרים.
<אבי ברססט: נכון, אבל הם לא נוקטים בשיטה הזו.
<אבי ברססט: הם אומרים לך: "אתה רוצה כסף היום- - -"
<יוסי שוורץ: אנחנו לא מפחדים מהבדיקה.
<יוסי שוורץ: אנחנו מעוניינים בבדיקה.
<אבי ברססט: בוודאי לא מפחדים, אבל היו אצלי בבדיקה במשך 3 חודשים על 60,000 שקל.
<יוסי שוורץ: אני מחזק את מה שאמרת.
<יוסי שוורץ: שלא יגידו: "אם אתה רוצה 50 – תקבל עכשיו, ואם אתה רוצה 100 – תקבל עכשיו כלום ותחכה חצי שנה".
<אבי ברססט: הנושא הזה חשוב.
<אבי ברססט: הדבר השני הוא נושא המיגון.
<אבי ברססט: אנחנו ברוך-השם צומחים וגדלים עם השנים.
<אבי ברססט: מיגנתי את כל המפעל מכיסי הפרטי בלי לקבל שקל אחד עזרה.
<אבי ברססט: יש פה עניין.
<אבי ברססט: אנחנו חברה יבואנית, כך קמנו, אנחנו חברה יצרנית, אנחנו חברה משווקת, והכי חשוב, כפי שאתה הזכרת, אנחנו חברה מייצאת.
<אבי ברססט: איך אני יכול להתחרות בשווקים כאשר חלק ענק מהתקציב שלי, חלק ענק מהרווח שלי במקום שילך על פיתוח אני משתמש בו כדי למגן את המפעל – בונה ממ"דים, ממגן את הזכוכיות נגד שברים, מפנה מעברים, בונה שבילים, מקצר תהליכים, הכול כדי שאנשים יוכלו להגיע במהירות?
<אבי ברססט: מעבר לזה, נושא פריון העבודה.
<אבי ברססט: מה שמייצר פועל בשדרות תחת התקפה הוא אפס, פשוט אפס.
<אבי ברססט: מה שאנחנו מוצאים בסוף היום מהקו כתוצרת גמורה – אי אפשר לספור את זה, אי אפשר להחשיב.
<אבי ברססט: יש לי הזמנות גדולות מאוד מחוץ לארץ, שהגיעו אחרי מאמץ והשקעה גדולה מאוד.
<אבי ברססט: הופענו בינואר בתערוכה חשובה בגרמניה שעלתה לנו הון תועפות וקיבלנו צבר הזמנות ענק, אך אני לא מסוגל לספק אותו.
<אבי ברססט: אני לא מסוגל לספק אותו לא רק בגלל הזמן אלא גם בגלל התחשיב.
<אבי ברססט: כאשר אני מחשב את המיטה הזאת, היום היא עולה לי במקום 100 לירות – וסלחו לי שאני משתמש בלירות – 200 לירות.
<אבי ברססט: ב-200 לירות אני מוכר אותה ומפסיד כסף.
<אבי ברססט: אז אני לא יכול לייצא את הסחורה גם אם אני רוצה מאוד.
<אבי ברססט: אז נושא המיגון קריטי, והעזרה כדי שנוכל לייעל ולשפר את פריון העבודה היא גם כן ראשונה במעלה.
אבישי ברוורמן: לנושא ה"מאכערים" אולי נשמע תגובה גם מרשות המסים.
אבישי ברוורמן: ישראל זיו מאשקלון, בבקשה.
<ישראל זיו: שלום לכולם.
<ישראל זיו: ראשית, אני רוצה לברך את ועדת הכלכלה והיושב-ראש שלה, פרופ' אבישי ברוורמן.
<ישראל זיו: ברמה האישית אתה חבר שלי ואני מרגיש צורך ונרגש לברך אותך.
<ישראל זיו: אני גם רוצה לברך את חברי איציק שמולי על היוזמה מאז שנורה הטיל הראשון, הוא הוציא את המשפט הראשון: מקדמה לעסקים הקטנים.
<ישראל זיו: אלה לא סתם מילים.
<ישראל זיו: אני רוצה לצטט את פרופ' אבישי ברוורמן, דברים שאני גם יודע.
<ישראל זיו: הוא פתח במילים "העסקים הקטנים הם המנוף לצמיחה והעסקים הקטנים לא מקבלים תנופה".
<ישראל זיו: אני חושב ששני המשפטים הללו אומרים הכול כי המשותף לכולנו, כולנו רוצים בעצם את טובת העסקים הקטנים.
<ישראל זיו: יש כ-400,000 עסקים קטנים במדינה.
<ישראל זיו: אני בא מהעיר אשקלון, שבה יש כ-4,000 עסקים קטנים.
<ישראל זיו: אני חושב – ואגיד את זה במשפט אחד כדי לא לגזול את הזמן – כשם שיש לרשויות מקומיות אזור פיתוח א', על כל המשתמע מהמילים הללו, במשפט אחד: צריך להכניס בחוק אזור פיתוח א' לעסקים קטנים ושתקום ועדה ותקבע על-ידי אנשים מקצועיים אילו הטבות צריכים וראויים לקבל העסקים הקטנים כדי שתהיה תנופה וצמיחה.
<ישראל זיו: כולנו יודעים וכולנו מספרים אחד לשני שזה עוד סבב ועוד סבב ועוד סבב.
<ישראל זיו: הרי מי שמקים עסק יש לו המון פרמטרים.
<ישראל זיו: פרמטר אחד אף אחד לא לקח בחשבון, גם לא אני: המצב הביטחוני.
<ישראל זיו: אני רוצה לומר לכם כאן שמי שירצה לבנות עסק מהיום ייקח בחשבון פרמטר חשוב מאוד, המצב הביטחוני, ואם הוא יהיה מאזור הדרום סביר להניח שהוא ידחה את הקמת העסק.
<ישראל זיו: סביר להניח שאם לא תהיה לו עזרה כלכלית הוא יוותר על העסק.
<ישראל זיו: לכן צריך להכניס בחוק: אזור פיתוח א' לעסקים הקטנים.
<ישראל זיו: תודה.
אבישי ברוורמן: דיברו פה על רואי חשבון.
אבישי ברוורמן: יושב פה אחד האנשים שהיו בכירים במשטרה ובקרב החוקרים, משה מזרחי.
אבישי ברוורמן: אבי ברססט אמר כאן שכדי לפתור בעיות צריך "מאכערים".
אבישי ברוורמן: דודי גולדברג, מה צריך לעשות, לדעתך?
אבישי ברוורמן: אתה הלא רואה חשבון מדופלם.
<דוד גולדברג: אני נשיא לשכת רואי החשבון.
<דוד גולדברג: אתן כמה תשובות.
<דוד גולדברג: צהרים טובים.
<דוד גולדברג: ראשית, לא צריך להתייחס למצב ביטחוני בשביל לומר שמצב העסקים הקטנים והבינוניים והתעשייה במדינת ישראל לא נעים, בלשון המעטה.
<דוד גולדברג: אני חושב ש-90% מן העסקים במדינת ישראל הם קטנים ובינוניים.
<דוד גולדברג: מדינת ישראל הפסידה את החקלאות והיא בדרך להפסיד את התעשייה.
<דוד גולדברג: שמעתי על חברות רציניות שרוצות להעביר את המפעלים שלהן למזרח אירופה ולהעסיק עובדים במזרח אירופה ולייצר במזרח אירופה.
<דוד גולדברג: זה לאבד את התעשייה.
<דוד גולדברג: לא צריך להתייחס רק למצב ביטחוני, אלא צריך לדאוג לעסקים הקטנים והבינוניים ולא רק לקונצרנים הגדולים.
<דוד גולדברג: כשמעריכים מאוד את העסקת העובדים באזורי פיתוח בישראל 90% מהעסקים האלה הם קטנים ובינוניים.
<דוד גולדברג: לעניין הנזקים העקיפים – כי נזק ישיר ברור שמשולם על-ידי מס רכוש – יש לנו כמה סוגים של נפגעים.
<דוד גולדברג: סוג אחד, זה אותם עצמאיים שהלכו למילואים והשאירו את העסק באוויר.
<דוד גולדברג: שכיר שהלך למילואים מקבל עוד החזר.
<דוד גולדברג: עצמאי שהלך למילואים משאיר את העסק באוויר ובוודאי העסק שלו נפגע.
<דוד גולדברג: סוג שני, זה אותם עסקים – וכאן אני מחלק אותם לשתיים – שנמצאים בגבול ה-40 קילומטרים, ואותם עסקים או ענפים שהם לא בגבול ה-40 קילומטרים אבל הענף כולו נפגע.
<דוד גולדברג: זו שאלה של מדידה וסדר עדיפויות.
<דוד גולדברג: אני רוצה להזכיר, למדינת ישראל יש כיום פיצויים בהיקף של 6-7 מיליארד שקל שנמצאים בקרן הפיצויים.
<דוד גולדברג: הרבה מאוד ענפים נפגעו בוודאי.
<דוד גולדברג: אני חושב שהיה צריך להקים אתמול – וזה חוזקה של מדינת ישראל, מעבר לחוזק הביטחוני – ועדה שתכלול אנשי מקצוע.
<דוד גולדברג: אני הייתי שותף לוועדת בכר שנתנה פיצויים למפוני ימית, הייתי בשתי ועדות בהן החלטנו על גובה הפיצויים וסדר העדיפויות.
<דוד גולדברג: אפשר לקחת אנשי מקצוע, גם מהלשכות, לשלב אותן ביחד עם משרד האוצר, ביחד עם ועדת הכלכלה.
<דוד גולדברג: הוועדה הזאת צריכה לשבת ולדון 24 שעות ביממה, יום ולילה ולקבוע סדרי עדיפויות.
<דוד גולדברג: למשל האם עדיף פחות פיצויים ולתת 80% מהפיצוי ליותר עסקים, או 90% מן הפיצוי לפחות עסקים?
<דוד גולדברג: ברור שלמדינת ישראל יש בעיית תקציב.
<דוד גולדברג: הוועדה הזאת צריכה לשבת ולדון כבר מאתמול, להחליט על קריטריונים ולתת מקדמות, כמו "מסלול ירוק", לבוא לפני שהעסקים שמיוצגים כאן יגוועו.
<דוד גולדברג: התזרים – זה לא הפסד או רווח – זה בעיית העסק החי של כל עסק, אם אין לו תזרים הוא גוסס.
<דוד גולדברג: אני רק רוצה לענות לעניין הביטוח הלאומי ומס הכנסה.
<דוד גולדברג: ההטבה שמס הכנסה נתן לעניין תשלום המקדמות – מע"מ, מס הכנסה וניכויים – זה לאחר שלשכת רואי החשבון פנתה לשר האוצר, למיקי לוי סגן השר ולמנהל רשות המסים.
<דוד גולדברג: בשבוע האחרון פנינו וקיבלנו רק אתמול תשובה שמוכנים לדחות את התשלומים עד 25 לחודש למי שמתגוררים בתחום ה-40 קילומטרים.
<דוד גולדברג: ביקשנו לתת לכל המדינה, כי אדם לא חייב להיות בתוך תחום 40 הקילומטרים כדי שהעסק שלו בקניון יינזק, והסכימו לתת עד ליום ראשון, עד 20 לחודש דחייה של אותם תשלומים.
<דוד גולדברג: לעניין ביטוח לאומי – דיברנו עם הביטוח הלאומי.
<דוד גולדברג: לביטוח הלאומי יש בעיה לתת דחייה מכיוון שביטוח לאומי גם משלם ב-15 בחודש לאוכלוסייה גדולה מאוד.
<דוד גולדברג: כלומר, אותם תשלומים שנגבים על-ידי הביטוח הלאומי משולמים ולא מעט כסף משולם לאוכלוסייה שזכאית לאותם כספים.
<דוד גולדברג: כלומר, לא דוחים להם במקביל back to back.
<דוד גולדברג: אבל הביטוח הלאומי נתן דחייה נדמה לי למי שנכלל בתוך הישובים שב-40 קילומטרים עד 25 בחודש.
<דוד גולדברג: ראשית, צריך להחליט על מודל הפיצוי ולומר: מה ההיקף, מי זכאי, מה סדר העדיפויות.
<דוד גולדברג: לשכת רואי החשבון תעמוד לרשות משרד האוצר ולרשות כל ועדה מקצועית כשניקרא, ונצטרך לעבוד יום ולילה, 24 שעות ביממה בשביל לבנות מודל.
<דוד גולדברג: יש לנו את הידע ואת היכולת לעזור.
<דוד גולדברג: יותר מזה, עסק או ישוב או עיר או מועצה מקומית או כל מי שצריך עזרה יכול לפנות ללשכת רואי החשבון, לטלפן.
<דוד גולדברג: אני מבטיח כנשיא לשכת רואי החשבון, ניתן כל סיוע שיידרש על מנת לעזור.
<דוד גולדברג: חוסנה של המדינה הוא גם בעזרה לאזרחים שלה.
אבישי ברוורמן: ערן יעקב, סמנכ"ל רשות המסים, ואיתי טמקין, מאגף התקציבים, אתם שומעים את הדברים וגם את ההתייחסות.
אבישי ברוורמן: נמצאים פה אנשי המקצוע הכי טובים.
אבישי ברוורמן: תיכף נשמע מה אתם עושים אבל לפני כן נעבור לסקטור החקלאי.
אבישי ברוורמן: אלי אהרון מארגון מגדלי הירקות ונציג המועצה האזורית אשכול, בבקשה.
<אלי אהרון: צהרים טובים.
<אלי אהרון: שמי אלי אהרון ואני מארגון מגדלי הירקות, אבל אני מייצג כאן גם את המועצה האזורית אשכול, אני חבר הנהלה שם, ועד לפני שנה וחצי הייתי סגן ראש המועצה במשך 10 שנים.
<אלי אהרון: התמחיתי, לצערי הרב, בניהול שגרת חיי תושבים בחירום וגם בניהול חירום כשגרה, אז אני מכיר את העניין הזה מכל הכיוונים, כולל הנזקים לכל בעלי העסקים שנמצאים באזור שלנו.
<אלי אהרון: כידוע המועצה האזורית אשכול משתרעת על פני 52% מהגבול עם עזה אז ממילא רוב הנזקים בעוטף עזה ורוב הירי הוא לכיוון שלנו.
<אלי אהרון: יש לזה משמעות לגבי היקף הנזקים עצמם.
<אלי אהרון: האזור שלנו ידוע גם כאזור חקלאי טהור.
<אלי אהרון: נושא החקלאות והנזקים שבחקלאות ידוע כבר למדינה.
<אלי אהרון: איך אמרת, אדוני היושב-ראש, למשרדי הממשלה יש מספיק ותק בעניינים האלה של הערכת הנזקים.
<אלי אהרון: גם בחקלאות יש, למשרד האוצר בעיקר, ותק.
<אלי אהרון: הם יצרו מסלולים.
<אלי אהרון: אני לא רוצה להאריך במילים על זה.
<אלי אהרון: הם מכירים את התורה.
<אלי אהרון: יש את המסלול האדום, יש את המסלול הירוק, לפי הקביעה הנורמטיבית, נזק נורמטיבי וכולי.
<אלי אהרון: דא עקא, יש בעיה.
<אלי אהרון: דרך אגב, ב"עמוד ענן" הם יישמו על הנייר את הלקחים מ"עופרת יצוקה" אבל לצערי הרב ביישום – "נאדה", כלום.
<אלי אהרון: התנהל דיון בוועדת הכלכלה, בראשות חבר הכנסת זבולון כלפה, ביחד עם משרד האוצר ועם כל הגורמים והעניינים האלה עלו.
<אלי אהרון: אני רק רוצה להגיד שעד לפני חצי שנה חלק מן החקלאים עדיין לא קיבלו את הפיצויים מ"עמוד ענן", כאשר נקבע שם על סמך הלקחים שהיו מ"עופרת יצוקה" שכסף יגיע בתוך 45 ימים.
<אלי אהרון: הנציגים של משרד האוצר בשטח עושים הכול בכדי לא לשלם, עושים הכול.
<אלי אהרון: בין היתר, ה"מסחרה" שאותה הזכיר קודם חברי אבי ברססט.
<אלי אהרון: פשוט באים לחקלאי ואומרים לו: "אדוני, התביעה שלך על-פי הניירת היא על סך 100,000 שקל, בוא תיקח – ממש 'מסחרה' – 50,000 שקל, ואם לא אז חכה, נבדוק, 'נחפור', נעשה וכולי.
<אלי אהרון: " החקלאים לחוצים.
<אלי אהרון: אני רוצה להגיד שחלק מן החקלאים אחרי שקיבלו את הפיצוי זה כבר היה "עוף מת", זאת אומרת הם כבר עזבו את החקלאות.
<אלי אהרון: גם כך, בלי קשר לעניין הזה, מצבה של החקלאות ידוע, הוא בכי רע.
<אלי אהרון: תוסיף את העניין הזה ותוסיף את הבעיות הבירוקרטיות שמשרד מוסיף, כאשר הוא לא צריך לעשות את זה מכיוון שנקבעו מסלולים כפי שצריך ואין לנו ויכוח על המסלולים הללו.
<אלי אהרון: אני לא יודע אם הנזק שנגרם לאנשים מעוגמת הנפש בעקבות הדבר לא גדול יותר מהנזק שנגרם מהקסאמים, האמן לי.
<אלי אהרון: אמרנו את זה באזור שלנו ובאזורים אחרים גם, באזור שדרות: חברים יקרים, אל תתחשבו בנו, תפתרו לנו את הבעיה עם עזה.
<אלי אהרון: אנחנו נסבול, בסדר, אנחנו מוכנים לסבול כמה שצריך, חודש או יותר, אבל תעשו לנו שקט.
<אלי אהרון: לצערי הרב זה לא קורה.
<אלי אהרון: זאת אומרת, הבעיה הביטחונית פחותה לעומת הנזק שנגרם לאחר מכן, והנזק הוא לא לאותו רגע אלא לפעמים נזק טוטלי שאין ממנו חזור ולפעמים הוא נזק מתמשך.