GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מרים פרוינד: לגייס את משרד הפנים.
אבישי ברוורמן: ותהיה לי שיחה השר שמיר.
<משה וייס: אם אפשר להעיר הערה בנושא, אז החדקונית היא בעיה קשה, אבל בחקלאות יש אלף בעיות קשות.
<משה וייס: לא, אני לא אומר למה.
<משה וייס: על-פי חוק המשרד מטפל במה שחדר לארץ ועדיין לא התפשט, לנסות לעצור אותו.
<משה וייס: אם משרד החקלאות יתערב בכל מזיק שנמצא בחקלאות, נצטרך תקציב של משרד הביטחון.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לקבל נייר, ללמוד – חבר הכנסת וקנין, אני, כל חברי ועדת הכלכלה, שיסביר – עזוב אותך מהחדקונית – בעיית המזיקים שחודרים, מה המדיניות שעושים אחרי שמאתרים אותם?
אבישי ברוורמן: מתי צריך לעשות את זה?
אבישי ברוורמן: מה סדר העדיפויות?
אבישי ברוורמן: מה התקציבים?
אבישי ברוורמן: ואז אזמן דיון לבעיית המזיקים במדינת ישראל, מה סדר העדיפויות שלה ואיך פועלים.
<חנן רטמן: נשמח לעשות את זה.
אבישי ברוורמן: מילה אחרונה, אדוני מ - - -
<מנחם ברקן: אני חמי ברקן מוועדה חקלאית ערבה תיכונה.
<מנחם ברקן: מה שחשוב להגיד, שהערבה בינתיים, לכל אורך הערבה עד אילת אזור נקי.
<מנחם ברקן: זה נורא חשוב להדגיש.
<מנחם ברקן: זאת אומרת, ברוב הארץ ישנה, חוץ מתל-אביב.
<מנחם ברקן: אולי אם ייפול על איזה מכונית איזה עץ אז זה יהיה במקומות אחרים.
<משה וייס: נפל.
<מנחם ברקן: אבל זה חשוב להדגיש, לא בכדי אנחנו פה, כי הערבה היא אזור נקי.
אבישי ברוורמן: ואתם רוצים להישאר נקיים.
<מנחם ברקן: כן.
<מנחם ברקן: התמרים בערבה, הדקלים, זה נטיעות שכל שנה יותר ויותר.
<מנחם ברקן: זה ענף טוב, יש לו הצלחה, ואני חושב שצריך לשמר את זה.
<משה וייס: דרך אגב, הייתה בערבה נגיעות שהגיעה מטאבה באזור אילת ואילות – טופלה והערבה נקייה.
אבישי ברוורמן: אז אם ככה, רבותי, מה שאנחנו נעשה, נקרא את זה, נאשר את התקנות, אקבל את הנייר לגבי המזיקים, ואז נעשה את הדיון לגבי כל המזיקים באופן כללי ונראה ונסתכל מה אפשר לעשות הלאה.
אבישי ברוורמן: חנן, רשמת את זה בפניך גם כן.
<חנן רטמן: רשום.
אבישי ברוורמן: בבקשה, מי הקורא?
<תמר מור: עורכת-דין תמי מור.
אבישי ברוורמן: עורכת-דין כספי, איזה הערה יש לך?
<מרים פרוינד: נכון.
אבישי ברוורמן: אם כך, נרשם לפרוטוקול שגם כן.
אבישי ברוורמן: בעד תיקון תקנה 1 לתקנות העיקריות – פה אחד
אבישי ברוורמן: אם כך, חבר הכנסת וקנין, אנחנו מאשרים את זה.
<אביגל כספי: רגע, זאת רק ההגדרה.
אבישי ברוורמן: אה, רק ההגדרה?
<תמר מור: זו הייתה ההגדרה.
<תמר מור: רגע, אנחנו מתקנים עוד תקנות.
אבישי ברוורמן: כן, איציק, הרם את ידך.
אבישי ברוורמן: בעד הוספת תקנה 2א לתקנות העיקריות – פה אחד
אבישי ברוורמן: הערות, כן?
אבישי ברוורמן: עושים מדגם?
<מרים פרוינד: מדגם, בדיוק.
אבישי ברוורמן: כן, בכלל בדיקות צריכות להיות במדגם, למען יראו וייראו, או למען יראו וייראו החדקונים.
<אביגל כספי: אז מה ההיערכות שנדרשת?
<אברהם רמות: אסביר לך איך הדברים האלה - - -
אבישי ברוורמן: אבי, בבקשה.
<אברהם רמות: בתחום החקלאי, אנחנו יודעים היכן עתידים להרחיב את המטעים הקיימים או לטעת מטעים חדשים.
<אברהם רמות: וחזקה עלינו, ועדות חקלאיות, שאנחנו מעורבים בדברים האלה ודואגים שהתמרים יגיעו ממקור בטוח.
<אברהם רמות: לגבי העיר אילת, כמו שמרים ומשה אמרו, זה עסק שונה, אין שמה תרבות חקלאית כמו שיש אצלנו, אבל אנחנו יודעים שיש רצון לשיתוף פעולה מצד העיר, מצד העיריה.
<אברהם רמות: ועכשיו, כשהדברים מקבלים איזושהי תקרה חוקית, יהיה לנו יותר נוח לבוא איתם בדברים ולגייס אותם לעניין הזה.
<לאה ורון: ראש העיר ביקש וקיבל הסברים והעתק של התקנות עצמן.
אבישי ברוורמן: הוא מאוד היה פעיל בשיחות עם הגברת ורון, וגם רמז לי.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת, אילת בתמונה.
<מרים פרוינד: כן, הם היו מתואמים אתנו.
<אברהם רמות: יש שיתוף פעולה מלא עם אילת.
<אביגל כספי: והמשרד עושה פרסום לעניין?
<מרים פרוינד: יהיה פרסום.
<אביגל כספי: יש מעבר לזה גם - - - פרסומי של מה מותר ומה אסור.
<אביגל כספי: ולעניין המשתלות, זאת אומרת המשתלות מודעות לזה שיהיה אסור להן להביא סוגים מסוימים?
<מרים פרוינד: ניידע את כולם.
<אביגל כספי: אוקיי.
<אביגל כספי: בעד תיקון תקנה 3 לתקנות העיקריות – פה אחד
אבישי ברוורמן: אם ככה, אנחנו מאשרים את סעיף 3, איציק.
<תמר מור: אני רוצה לבקש תיקון נוסף.
אבישי ברוורמן: רגע, אחרי 3?
<תמר מור: אחרי 3.
אבישי ברוורמן: לפני 4.
<אביגל כספי: כן, אסביר מה העניין.
<אביגל כספי: בעצם כשמשרד החקלאות הגיע אלינו עם התקנות הם ביקשו להוסיף את תקנה 2א ולהוסיף בתקנה 3 את העניין שבכל מקום שיבוא הפונדקאים יהיה גם עצי דקל.
<אביגל כספי: זאת אומרת, שמשרד החקלאות יכול להורות על עצי דקל או פונדקאים שנמצאים, שאפשר להוציא אותם מחוץ לאזור, אפשר להשמיד אותם וכו'.
<אביגל כספי: ומשרד החקלאות מבקש להחיל את אותו דבר על עצי הדקל.
<אביגל כספי: עכשיו, מעבר לזה קיימת תקנה 4, שאומרת שאם משמידים את הפונדקאים, צריך לעשות את זה בהתאם לדינים הקיימים.
<אביגל כספי: וחשבתי שאולי זה המקום להוסיף, שגם את עצי הדקל, כמו שאנחנו מחילים על הפונדקאים בתקנות הקיימות, שההשמדה תהיה בכפוף להוראות הדינים הנוגעים בדבר, אותו דבר יחול ביחס לעצי הדקל.
אבישי ברוורמן: מרים, עורכת-דין מור, מקובל?
אבישי ברוורמן: בעד תיקון תקנה 4 לתקנות הקיימות, לפי עורכת-דין אביגל כספי – פה אחד
אבישי ברוורמן: אז אם ככה, עם תיקון כספי, אנחנו מאשרים את זה.
<קריאה: אז אנחנו נוסיף את התקנה.
<תמר מור: דבר נוסף של תחילה.
<תמר מור: אומנם כתבנו, כמו שאנחנו עושים בכל התקנות: תחילתן של תקנות אלה 30 ימים מיום פרסומן.
<תמר מור: אבל היינו רוצים בעצם שהתחילה תהיה ביום הפרסום.
<תמר מור: לא לתת את ה-30 ימים, כי אנחנו לא רוצים שמישהו יינזק.
<אביגל כספי: אז לעניין הזה רק השאלה היא באמת איזה היערכות נדרשת.
<אביגל כספי: האם זה באמת משהו שצריך פרסום?
אבישי ברוורמן: מהיום להיום?
<מרים פרוינד: נתחיל בפרסומים כבר היום, אבל אני לא חושבת שצריך איזושהי היערכות.
אבישי ברוורמן: בוא נחיש את הדברים האלה.
אבישי ברוורמן: אנחנו מקבלים את עמדתכם.
אבישי ברוורמן: בעד אישור מועד התחילה של התקנות ביום פרסומן – פה אחד
אבישי ברוורמן: אז אם ככה, אנחנו מאשרים גם את הנושא הזה.
<אביגל כספי: אז תחילתן של תקנות אלה מיום פרסומן.
אבישי ברוורמן: על סדר היום: תקנות התעבורה, התשע"ד-2013, בין היתר בדבר נהיגה בקלנועית, חניית רכב, חגורות בטיחות, כיסא גלגלים ברכב ציבורי, רכיבה על אופניים.
אבישי ברוורמן: אני אתן למשרד התחבורה לפתוח.
אבישי ברוורמן: האם עו"ד זוכבוביצקי תפתח, או מר אהרון?
<שרית זוכוביצקי-אור: משרד התחבורה מקבל מעת לעת הצעות לתיקון תקנות התעבורה.
<שרית זוכוביצקי-אור: מקור ההצעות ממשטרת ישראל, מאזרחים מודאגים, ממהנדסי תנועה.
<שרית זוכוביצקי-אור: הוועדה הזאת, שכוללת נציגים מקצועיים ממשרד התחבורה, נציגי משטרת ישראל, נציגים מצה"ל, נציגי רשויות מקומיות, דנה בהצעות השונות.
<שרית זוכוביצקי-אור: חלקן היא מקבלת, חלקן היא דוחה מטעמים מקצועיים או מהטעם שאין מקום לתקן.
<שרית זוכוביצקי-אור: התיקון שבפני
<שרית זוכוביצקי-אור: כם הוא צבר של הצעות לתיקון שהגיעו למשרד התחבורה, נדונו על ידי גורמי המקצוע ועל ידי גורמים מקצועיים מחוץ לממשלה.
<שרית זוכוביצקי-אור: הן עוסקות, כפי שהצגת, בנושאים שונים שיש להם השלכה על הבטיחות – נהיגה בקלנועית, הסדרים שונים בנושא אופניים.
<שרית זוכוביצקי-אור: התיקון הזה לווה באופן צמוד על ידי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים שבדקה נתונים.
<שרית זוכוביצקי-אור: היא תוכל להציג את העמדה שלה לגבי כל תיקון, במידה והוועדה תרצה.
<שרית זוכוביצקי-אור: תקנות התעבורה (תיקון מס'), התשע"ד-2013 בתוקף סמכותי לפי סעיף 70(1), (2), (14),(17ג),(17ד), לפקודת התעבורה (להלן הפקודה), ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת לפי סעיף 70(1) לפקודה ולפי סעיף 21א(א) לחוק יסוד: הכנסת וסעיף 2(ב) לחוק העונשין, התשל"ז-1977, אני מתקין תקנות אלה: תיקון תקנה 27 1.
<שרית זוכוביצקי-אור: בתקנה 27 לתקנות התעבורה, התשכ"א-1961 (להלן- התקנות עיקריות), אחרי תקנת משנה (ה) יבוא: "(ו) לא יתקין אדם ברכב מכשיר או אבזר המשבש או עלול לשבש מכשיר אכיפה ולא ינהג אדם ברכב שיש בו מכשיר אכיפה כאמור.
<שרית זוכוביצקי-אור: " משטרת ישראל מנהלת אכיפה.
<שרית זוכוביצקי-אור: האזרחים רוצים להתחמק מהאכיפה באמצעות מכשירים שמשבשים את האכיפה, דהיינו משבשים את היכולת של מכשיר האכיפה לזהות את הרכב שעובר את העבירה.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מבחינתנו רוצים שלא יהיה דבר כזה.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני רק אבהיר שלא מדובר במכשירים שתפקידם לאתר את המכשירים, למשל waze, אלא לשבש.
תמר זנדברג: שולח גלים.
<שרית זוכוביצקי-אור: יש דברים הרבה יותר בנאליים, כמו למשל להתיז ספריי על לוחית הרישוי ולעשות אותה בוהקת באופן שזה לא ישדר את המספר.
<שרית זוכוביצקי-אור: יש כל מיני רעיונות ותעלולים.
<לאה ורון: אולי תפרטו לוועדה מה התעלולים.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני סקרתי שניים.
<שרית זוכוביצקי-אור: יש את הספריי המשבש ואת המכשירים האלקטרוניים שמשבשים אותות שמגיעים מהמכשיר.
<שרית זוכוביצקי-אור: גורמי המקצוע יכולים להוסיף דברים נוספים.
אבישי ברוורמן: דוגמאות לפעלולים ותעלולים מעבר לספריי.
<סימונה זילבר: מעבר למכשיר האלקטרוני שעו"ד זוכוביצקי התייחסה אליו ולספריי, יש גם אפשרות של הדבקת מדבקה על לוחיות הרישוי כך - -
אבישי ברוורמן: אם נפרסם לפרוטוקול את כל הפעלולים, סביר להניח שהרבה אנשים יעשו את זה.
אבישי ברוורמן: ככל שאנשים רואים יותר רצח סדרתי בטלוויזיה, כך הם הופכים להיות רוצחים סדרתיים.
אבישי ברוורמן: זה לא צחוק.
<חנן אהרון: אנחנו רוצים לאסור את זה בחוק כך שממחר בבוקר זה יהיה בלתי אפשרי.
אבישי ברוורמן: אני מדבר על הרעיונות, לא על זה.
<חנן אהרון: ברור לי.
אבישי ברוורמן: תני לנו כמה רעיונות בכל זאת.
<סימונה זילבר: זו הדוגמה השלישית.
אבישי ברוורמן: מספרים?
<סימונה זילבר: אין לי.
<אביטל סומפולינסקי: אני רק רוצה לציין שאני לא בטוחה שכשאתה מכסה את לוחות הרישוי שלך זה נכנס להגדרה של "משבש את מכשיר האכיפה".
<אביטל סומפולינסקי: אתה לא עושה שום דבר למכשיר האכיפה, לעומת מצב שבו אתה עושה משהו או שם מכשיר בתוך הרכב שלך שגורם למכשיר השני לא לפעול.
<חנן אהרון: אם יש מצלמה של מהירות או כל מצלמה אחרת ואת מכסה את לוחית הרישוי, את משבשת את - -
<אביטל סומפולינסקי: אני שיבשתי את האכיפה, אני לא שיבשתי את - -
תמר זנדברג: אולי אפשר לכתוב את המילים "שמשמש לשיבוש האכיפה".
אבישי ברוורמן: היא רק אומרת לך שהמילים "שיבוש האכיפה" לא - -
<חנן אהרון: המילה "מסכן" - -
<אביטל סומפולינסקי: הבעיה במילים "מסכן את אכיפה" זה שלכאורה גם waze, שאומר לי "דע לך, מכמונת מהירות לפניך, תיסע בצורה יותר איטית", יכול להיחשב כשיבוש האכיפה.
<שרית זוכוביצקי-אור: להיפך, זה מעיד על זה שיאטו.
<שרית זוכוביצקי-אור: הכוונה היא לגרום לאנשים להאט.
תמר זנדברג: אולי משבש את העבירה, לא את האכיפה.
תמר זנדברג: זה טוב.
<דרור וגשל: האכיפה היא כשקורית עבירה ואתה גורם לזה שאי אפשר לאכוף עליך את העונש.
אבישי ברוורמן: אנחנו יודעים מה אנחנו רוצים.
אבישי ברוורמן: אנחנו רק רוצים שהניסוח המשפטי לא יגרום נזק.
<אביטל סומפולינסקי: צריך לדייק את הניסוח בצורה כזאת - -
<עמי רוטמן: שני דברים.
<עמי רוטמן: קיבלתי את מכתבו של עו"ד מרדכי פדר.
<עמי רוטמן: הוא לא פה.
<עמי רוטמן: הוא ביקש ממני.
<עמי רוטמן: הוא דיבר על כך שבמקום מכשיר או אבזר נחשוב על אמצעי, כי אם זה התזת ספריי זה לא בהכרח נופל להגדרת מכשיר או אבזר.
<עמי רוטמן: זה לשקול.
<עמי רוטמן: לגבי השאלה שעלתה פה, אני מציע את המילים "עלול לשבש את פעולת מכשיר האכיפה".
<שרית זוכוביצקי-אור: זה לא תמיד הפעולה.
תמר זנדברג: למה לא לשבש את האכיפה?
<אביטל סומפולינסקי: אני חוששת שהמילים "לשבש את האכיפה" יכסו דברים שלפחות ברמת ההצהרה - -
<חנן אהרון: למנוע את האפשרות לאכוף.
<אביטל סומפולינסקי: אולי אפשר לכתוב שמשבש את מכשיר האכיפה כך שאותו מכשיר לא יפעל באופן תקין.
<שרית זוכוביצקי-אור: המכשיר פועל באופן תקין.
<שרית זוכוביצקי-אור: הוא משדר , רק הוא לא מזהה מספר.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני רק אומרת לעניין לוחית הרישוי וההסתרה שלה.
<שרית זוכוביצקי-אור: יש הוראה בתקנה 301 לתקנות התעבורה, שאומרת שלוחיות הרישוי יהיו תמיד נקיות ולא יוסתרו על ידי חלק מחלקי המרכב או המטען שעליו.
<שרית זוכוביצקי-אור: אם אנשים רוצים לשבש באמצעות, אז כבר בהסתרת הלוחית - -
<לאה ורון: השאלה היא למה אתם נדרשים לתקנה הזאת.
<לאה ורון: הדוגמאות שהבאתם התייחסו אך ורק ללוחית הרישוי.
<שרית זוכוביצקי-אור: ספריי לא מסתיר את המספר, רק מונע זיהוי.
תמר זנדברג: אולי ישבש פעולת אכיפה על ידי מכשיר כך שזה - -
אבישי ברוורמן: אני רק רוצה להבריג מילה אחת.
אבישי ברוורמן: מי נותן לנו את הניסוח?
<מוטי אלמוג: תקנה 301 לגבי לוחית הרישוי.
<שרית זוכוביצקי-אור: 301 היא תקנה לרשות הרישוי.
<שרית זוכוביצקי-אור: זו עבירה.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה לא הולך - -
<סימונה זילבר: אין לי הצעת ניסוח מבריקה, אבל רק להביא לידיעה שגם בחוק העונשין יש עבירה שמתייחסת לשיבוש סימני זיהוי של רכב.
<סימונה זילבר: זה מאוד מתאים גם לעניין המדבקה, כך שאני חושבת שזה מכוסה.
<סימונה זילבר: יכול להיות שאין צורך - -
אבישי ברוורמן: בתקנה הזאת בכלל?
<שרית זוכוביצקי-אור: התקנה הזאת נדרשת, משום שאנחנו מדברים על עבירה ספציפית של שיבוש.
אבישי ברוורמן: שרית, תתני לי מילה.
<שרית זוכוביצקי-אור: אולי המילה "לסכל".
<אביטל סומפולינסקי: תדברו על שיבוש היכולת לזהות את הרכב.
תמר זנדברג: זה יכול להיות מחר גם משהו אחר.
<אביטל סומפולינסקי: אנחנו משאירים את הכלל של לשבש מכשיר אכיפה.
<אביטל סומפולינסקי: את זה אנחנו משאירים.
<אביטל סומפולינסקי: אנחנו רק אומרים בנוסף - -
<חנן אהרון: לפגוע ביכולת לאכוף.
<שרית זוכוביצקי-אור: ובכלל זה.
<שרית זוכוביצקי-אור: הייתי אומרת את זה כמקרה.
אבישי ברוורמן: עו"ד סומפולינסקי, תקראי את ההגדרה ונצביע עליה.
<אביטל סומפולינסקי: את השינוי?
<אביטל סומפולינסקי: אנחנו עוד נדייק את זה בנוסח.
<אביטל סומפולינסקי: לא יתקין אדם ברכב מכשיר או אבזר המשבש או עלול לשבש מכשיר אכיפה, ובכלל זה - -
<שרית זוכוביצקי-אור: את היכולת לזהות את הרכב.
<אביטל סומפולינסקי: כן, שיבוש היכולת לזהות את הרכב.
אבישי ברוורמן: תנסחו את זה.
<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון תקנה 36 2.
<שרית זוכוביצקי-אור: בתקנה 36(ה) לתקנות העיקריות, אחרי "בנתיב הימני ביותר באותו כיוון נסיעה" יבוא " אלא אם כן הוצב בו תמרור 613 המתיר לרכב נסיעה בנתיבים נוספים".
<שרית זוכוביצקי-אור: כיום התקנה אומרת שכשאתה נכנס לנתיב, הרכב צריך לנסוע בנתיב הימני.
<שרית זוכוביצקי-אור: הייתה טענה שאם יש הוראות בתמרור שמאפשרות נסיעה בנתיב נוסף, לאפשר את זה.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני מציעה שד"ר דן לינק יסביר את הרציונל.
<דו לינק: מפעם לפעם נוצרים תנאים בכביש שהופכים את זה כמעט בלתי אפשרי לרכב מסוים להשתמש רק בנתיב הימני, כמו למשל כשהוא צריך לפנות שמאלה.
<דו לינק: אם רכב נכנס בתוך קטע דרך קצר, למשל בצומת מדורג שהוא נכנס.
<דו לינק: בצומת שוקת בזמנו - אתה ודאי מכיר את המקום - קשה מאוד להכריח רכב להישאר בצד ימין, כי כשהוא נשאר בנתיב הימני ופונה שמאלה, הוא חותך את דרכם של הרבה אחרים.
<דו לינק: הפנייה שמאלה האופיינית היא מהנתיב השמאלי, לכן במקומות ששם נוצר קושי מיוחד בגלל הביומטריה או בגלל ההרכב של התנועה שיש הרבה מאוד משאיות שקשה להן לבצע את הדבר הזה, יבוצע הסדר על ידי הסימון של הנתיבים בכביש ועל ידי שילוט שמתיר במפורש פנייה שמאלה לא רק מהנתיב הימני.
אבישי ברוורמן: אני חושב שזה ברור מאליו.
<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון תקנה 39י' 3 בתקנה 39(יא) לתקנות העיקריות, בסופה יבוא "שמלאו לו ארבע עשרה שנים".
<שרית זוכוביצקי-אור: התקנה הזאת עוסקת בנהיגה בקלנועית.
<שרית זוכוביצקי-אור: הגבלת הגיל היום היא 16 שנים.
<שרית זוכוביצקי-אור: הגבלת הגיל לא חלה על נכה.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מציעים שהגבלת הגיל שתחול על נכה תהיה של 14 שנים.
אבישי ברוורמן: משה, מקובל עליך?
תמר זנדברג: היום היא מגיל 16 ולא חלה על - -?
<שרית זוכוביצקי-אור: היא לא חלה על נכה.
תמר זנדברג: נכה בכל גיל?
תמר זנדברג: היום רוצים להגביל את הנכה או את הלא נכה?
<שרית זוכוביצקי-אור: את הנכה.
<משה בר: לא נראה לי הדבר הזה.
<משה בר: נכה הוא נכה, לא חשוב הגיל.
<משה בר: אם נכה צריך להגיע ממקום למקום, אתה לא יכול להגיד לו שעד גיל 14 יישאר בבית.
<ליאון פלג: או לבית ספר שהוא הולך.
<משה בר: לבית ספר ולכל מקום.
<משה בר: אני חושב שלנכים שחייבים את הדבר צריך להעביר הדרכה מיוחדת ולאפשר, לא לפסול את הדבר.
<משה בר: כל דבר צריך לגופו.
<משה בר: אני מדבר עם הרבה הורים שקשה להם להרים את הילד הנכה, קשה להם ללכת עם הילד.
<משה בר: זאת בעיה.
<משה בר: אם הם הולכים עם עגלה - -
אבישי ברוורמן: משה, מה אתה מציע?
<משה בר: אני מציע שכל נכה שיאושר לו הדבר יעבור הדרכה מיוחדת.
<משה בר: לאפשר לו את זה לבד או עם מלווה, לא להוריד את זה לגיל 14.
תמר זנדברג: למה נוצר הצורך בכך?
תמר זנדברג: ראיתם מקרים של ילדים שהם נכים - -?
<שרית זוכוביצקי-אור: הטענה היא שקלנועית היא רכב שדורש מיומנות.
<שרית זוכוביצקי-אור: לילד מתחת לגיל 14 קשה להפעיל את הכלי הזה.
<שרית זוכוביצקי-אור: יש לו אמצעים אחרים.
<שרית זוכוביצקי-אור: הוא יכול לנסוע בכיסא גלגלים.
<שמחה בניטה: כשהוא יוצא החוצה עם קלנועית הוא כבר מיומן על הקלנועית.
<שמחה בניטה: אם נכה יושב על כיסא או על קלנועית, הוא כבר מתורגל עליהם.
<שמחה בניטה: תאמיני לי, הוא כבר נולד עם העגלה.
<ליאון פלג: עבדתי בבית חולים אלי"ן בזמנו.
<ליאון פלג: באלי"ן נערכות הדרכות על ידי אנשי מקצוע אפילו לילדים בגיל 10.
<שמחה בניטה: מלמדים אותם איך לנסוע בעגלה.
<עמי רוטמן: הכוונה הייתה לקלנועיות הגדולות שאנחנו מכירים, לא לכיסאות הגלגלים.
<עמי רוטמן: הרציונל הוא שאם אדם בריא יכול רק בגיל 16 לנהוג ובעצם לתמרן עם הכלי הזה, אז נכה, עם כל הכבוד, כנראה שלפני זה לא יוכל.
<עמי רוטמן: זה היה סוג של פשרה.
<עמי רוטמן: אנחנו הצענו להחיל את אותה הגבלת גיל - -
אבישי ברוורמן: זה לא על כיסאות, אלא על קולנועיות גדולות.
<חנן אהרון: יש הבדל בין זה לכיסא גלגלים חשמלי.
אבישי ברוורמן: המטרה של כולם היא טובה, השאלה אם קולנועית גדולה שונה מכיסא.
<אביטל סומפולינסקי: יש ילדים מתחת לגיל 14 שמשתמשים בקלנועית?
<שמחה בניטה: לא.
<שמחה בניטה: כבוד היושב-ראש, לאדם מוגבל מתאימים את מכשיר העזר לפי ממדיו.
<שמחה בניטה: אם זה ילד בן 14 שהוא גדול ממדים, אני מניחה שיש לו עוד כמה מוגבלויות עד שהוא יוצא לכביש.
<שמחה בניטה: קלנועית גדולה זה בדרך כלל לאנשים יותר מבוגרים.
<שמחה בניטה: ילד בן 14 או בן 12 על קלנועית זה איזו שהיא פנטזיה.
<עמי רוטמן: זה סוג של טעות סופר, לדעתי, שנפלה.
<עמי רוטמן: אני חושב שגם לפי עמדת ארגוני הנכים.
אבישי ברוורמן: רבותיי, כולנו רוצים לעשות טוב.
אבישי ברוורמן: שמעתי את דברי מר בר, את דברי גברת בניטה ואת מר פלג.
<סימונה זילבר: דעתנו היא אותה דעה כמו של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
<סימונה זילבר: מלכתחילה אין הבדל בין אדם בריא שמותר לו לתפעל את הרכב מגיל 16, לבין אדם שהוא נכה בכל הנוגע למיומנות הנדרשת.
<סימונה זילבר: יש בזה סכנה, לכן הבקשה.
אבישי ברוורמן: המטרה פה היא חיובית.
אבישי ברוורמן: לא מדובר על כיסא קטן.
אבישי ברוורמן: אני הייתי תומך בזה, אבל אם אתם כל כך מרגישים שזאת - -
<שמחה בניטה: זה לא שאנחנו לא תומכים.
<שמחה בניטה: אנחנו תומכים בהגנה על הנכה שלא ייפגע בתאונת דרכים.
<לאה ורון: גם שלא יפגע באחרים.
<לאה ורון: אנחנו מדברים על ילד בן 12 או בן 10.
<שמחה בניטה: צריך לאזן את החקיקה.
<שמחה בניטה: ילדים בני 12 ו-14 הם בדרך כלל על כיסאות גלגלים.
<שמחה בניטה: אם מצאו לנכון לשים אותם על קלנועית, כנראה שהמגבלה שלהם היא כזאת שרק המכשיר הזה התאים.
אבישי ברוורמן: כמה מקרים?
אבישי ברוורמן: אנחנו מדברים פה על כך שבדרך כלל זה כיסאות גלגלים קטנים.
אבישי ברוורמן: אם קלנועית גדולה זה דבר שכמעט לא קורה, אז לא צריך להפריע לכם לאשר את זה.
<שמחה בניטה: אין בעיה לאשר את זה, רק אני אומרת שזה לא יגלוש הלאה.
<משה בר: כבוד היושב-ראש, אני לא אומר לא לאשר את זה, אני רק אומר שבמקרים מיוחדים כן לאפשר את זה.
<משה בר: לאדם בריא אין בעיה, הוא יכול ללכת על רגליו, הוא יכול לעלות על אוטובוסים, הוא יכול להגיע לאן שהוא רוצה.
<משה בר: לאדם לא בריא יש את הבעיה.
<משה בר: למה להגביל אותו, בנוסף לבעיה שיש לו, גם בבעיה נוספת?
<חנן אהרון: יש פה עניין של ללמוד מקל וחומר.
<חנן אהרון: אם אנחנו מגבילים אדם בריא שלא יוכל לנהוג מתחת לגיל 16 בגלל מיומנותו ויכולתו, אז אחת כמה וכמה אדם מוגבל.
<חנן אהרון: עם כל הרצון לעזור לו, הוא לא יכול לנהוג בכלי הזה מגיל 16.
<חנן אהרון: אם היינו אומרים פה משהו הפוך, היו צריכים להזדעק.
<חנן אהרון: היינו צריכים להגיד שבגיל 16 זה לבריאים, בגיל 20 זה לאלה שאינם בריאים.
תמר זנדברג: לאדם הבריא זה משמש לנהיגה בשעות הפנאי.
תמר זנדברג: לאדם המוגבל - -
<חנן אהרון: אנחנו תמיד רוצים לעזור למוגבלים.
<חנן אהרון: אנחנו גם עושים את זה במשרד התחבורה.
<חנן אהרון: אני רק אומר שדווקא במקרה הזה אנחנו חושבים שבשביל הכלי הגדול הזה של הקלנועית – אתם ודאי מכירים את הקלנועית, יודעים איך שהיא נראית בשטח - צריך מיומנות, צריך יכולות.
<חנן אהרון: בגילאים קטנים - -
אבישי ברוורמן: בדרך כלל זה לא קורה.
אבישי ברוורמן: השאלה איך אפשר - -
<חנן אהרון: יש להם פתרון.
<עמוס רון: זה לא טנק מרכבה.
<עמוס רון: אתה מתאר כאילו זה איזה כלי שמישהו נוסע והורג אנשים.
אבישי ברוורמן: אתה תומך בעמדתם של מר בניטה ופלג?
<עמוס רון: במקרה של נכה צריך להשאיר את הגיל פתוח.
<עמוס רון: יש נערים נכים שיכולים גם בגיל 14 וגם בגיל 13 לנהוג על קלנועית בצורה בטוחה.
<עמוס רון: אם זה הצורך שלהם, צריך לאפשר להם את זה.
אבישי ברוורמן: השאלה היחידה שנשאלת היא אם לאשר את זה ולתת אפשרות להחריג, כמו שאמרה פה שמחה ומשה, מקרים של ילדים שלמרות שהם קטנים ניתן לאפשר להם.
<חנן אהרון: אם הוא היה נוסע במקום סגור לתנועה לכלי רכב אחרים זה משהו אחר.
<חנן אהרון: הוא נוסע פה עם משתמשים אחרים בדרך.
<חנן אהרון: אנחנו כנהגים - -
<שמחה בניטה: אנחנו נוסעים על מדרכה.
<חנן אהרון: מי כמונו יודעים שמבוגרים מעל גיל 16 שנוהגים בכביש, בדרכים, עם כל מה שקורה מסביב, בקושי מסתדרים.
<חנן אהרון: במצב כזה שאתה נותן לאדם מוגבל בגיל צעיר, כשהוא חסר ניסיון - -
אבישי ברוורמן: אולי יש פתרון לחריג.
<עמוס רון: האיש מדבר כאילו נכים הם נהגים פחות טובים.
<עמוס רון: תסלח לי, אני מבלה אלפי קילומטרים בחודש.
<עמוס רון: אני אומר לך שיש אנשים בריאים בגופם שנוהגים בצורה מסכנת ומסוכנת.
אבישי ברוורמן: הוא לא אמר את זה.
<חנן אהרון: אני דואג לשלומם.
אבישי ברוורמן: עמוס, אתה מתפרץ לדלת פתוחה.
אבישי ברוורמן: הוא רוצה לעזור, רק השאלה היא - -
<עמוס רון: הוא רק עושה את זה הפוך.
אבישי ברוורמן: אנחנו יכולים לעשות את הדבר הזה שיש בו היגיון, אבל לאפשר את החריגים.
אבישי ברוורמן: האם יש פתרון?
<אביטל סומפולינסקי: השאלה היא לא רק המיומנות של הילד מתחת לגיל 14 בלתפעל את הקלנועית עצמה, שזה יש להניח שהוא מומחה בה, אלא הפעלת שיקול הדעת.
<אביטל סומפולינסקי: נראה בהמשך שמשנים את זה.
<אביטל סומפולינסקי: גם לפי המצב הקיים אתה צריך להפעיל שיקול דעת אם מותר לך לנסוע בכביש או מותר לך לנסוע במדרכה.
<אביטל סומפולינסקי: בהנחה שאנחנו מדברים על ילד בן 12 נורמטיבי לחלוטין, צריך לשאול את עצמנו אם הפעלת שיקול הדעת הזאת היא הגיונית.
אבישי ברוורמן: אני לא הייתי נותן לילד בריא בן 12 לעשות את זה.
תמר זנדברג: עד עכשיו המצב היה שלילד בעל מוגבלות לא הייתה הגבלת גיל.
תמר זנדברג: זה מה שאמרתם בהתחלה.
תמר זנדברג: האם הייתה תופעה של ילדים מתחת לגיל 14 או 16 שהיו מעורבים בתאונות, מה שהצריך תיקון?
תמר זנדברג: זה עניין של האחדה משפטית, או שזה עניין של צורך - -?
<שמחה בניטה: שיבדקו את זה.
<שמחה בניטה: לא היו תאונות כאלו.
<חנן אהרון: אנחנו לא מחכים לתאונות, אנחנו פועלים למניעה.
תמר זנדברג: ציינת בתחילת דבריך ששינוי התקנות מגיע כתוצאה מפניות של אזרחים, מזיהוי מצב, מכל מיני דברים.
תמר זנדברג: כאן עברתם על התקנות ופתאום ראיתם שיש אי אחידות בין נכים לבריאים?
תמר זנדברג: האם מזה זה נובע, או ממצב בשטח בפועל שזיהיתם שמצריך תיקון?
<חנן אהרון: לפעמים מזהים פירצה שרוצים למנוע.
<שרית זוכוביצקי-אור: לפעמים זה יוזמות, לפעמים מתקנים בפרק מסוים.
תמר זנדברג: אם אין בעיה, אולי לא צריך פתרון.
<עמוס רון: צריך להסיר את הנושא מסדר היום.
אבישי ברוורמן: אני לא מצביע על זה.
אבישי ברוורמן: אני חושב שיש בזה היגיון, אבל צריך להחריג.
אבישי ברוורמן: אם אין לכם פתרון, אני עוזב את זה כרגע.
<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון תקנה 39יא 4.
<שרית זוכוביצקי-אור: בתקנה 39יא לתקנות העיקריות, במקום תקנת משנה (ב) יבוא: "(ב) על אף האמור בתקנת משנה (א), מותר לנהוג בקלנועית בכביש אם מתקיים אחד מאלה: הכביש הוא בתחומי מושב או קיבוץ; הכביש הוא בדרך עירונית ומתקיים אחה מאלה: אין לצד הכביש מדרכה; לא ניתן לנסוע על המדרכה מפאת מידותיה, מצבה או מכשולים המצויים עליה; בנסיעה בקלנועית לא ניתן לעלות על המדרכה או לרדת ממנה.
<שרית זוכוביצקי-אור: " מהות התיקון היא לא לאפשר לקלנועית לנסוע בדרך בין עירונית.
<אביטל סומפולינסקי: אולי רק להוסיף למושב וקיבוץ גם כפר.
<אביטל סומפולינסקי: בהמשך ראיתי ששמתם כפר.
<שרית זוכוביצקי-אור: תיקון תקנה 72 5.
<שרית זוכוביצקי-אור: בתקנה 72 לתקנות העיקריות – אחרי תקנת משנה (ג) יבוא: "(ד) על אף האמור בתקנת משנה (א)(12), מותרת החניה בתחנות אוטובוסים בשבתות ובמועדי ישראל אם הוצב בה תמרור 439 המתיר חניה בשבתות ובמועדי ישראל.
<שרית זוכוביצקי-אור: " זה תיקון שנובע מתיקון הפקודה, שחייב - -
אבישי ברוורמן: מי אנחנו שנכפה - -?
<לאה ורון: חבר הכנסת ברוורמן, זו תקנה שנעשתה בהתאם לחוק שנעשה בוועדת הכלכלה בכנסת הקודמת, שהתייחס למתן אפשרות לציבור הנהגים לחנות בחניה של אוטובוסים בזמן שאוטובוסים לא מגיעים לתחנות.
<לאה ורון: הרשויות המקומיות התבקשו להסדיר את כל נושא החניה בתמרור הולם, בהכוונה הולמת.
<לאה ורון: השאלה מה הן עשו.
<לאה ורון: האם אפשר לקבל התייחסויות של הרשויות המקומיות, או שמשרד התחבורה ידווח לנו מה עשה מרכז השלטון המקומי או לא עשה?
תמר זנדברג: התקנה הזאת דרושה מתוקף החוק שהתקבל?
<אביטל סומפולינסקי: היא בא להתאים את עצמה לתיקון.
אבישי ברוורמן: יש פה מישהו ממשרד התחבורה שבודק את החניות?
<לאה ורון: ואת התמרור והשילוט.
תמר זנדברג: אנחנו יודעים שעבר חוק של - -
<לאה ורון: של חבר הכנסת אופיר אקוניס.
תמר זנדברג: הוא מתיר לחנות בשבתות בתחנת אוטובוס.
תמר זנדברג: זה חוק שכל התל אביבים והירושלמים מברכים עליו.
תמר זנדברג: אנחנו יודעים לזהות תחנת אוטובוס לפי הצביעה של המדרכה בצהוב אדום.
<לאה ורון: מה אומר החוק?
תמר זנדברג: החוק אומר שמכניסת השבת ועד צאתה מותר לחנות איפה שמסומן צהוב אדום.
תמר זנדברג: האם התקנה הזאת דורשת תמרור נוסף על הצהוב אדום בכל תחנת אוטובוס?
תמר זנדברג: למה צריך את זה אם יש צהוב אדום?
תמר זנדברג: כולנו קראנו בעיתון את זמני כניסת ויציאת השבת.
תמר זנדברג: בכל עיתון זה מפורסם.
<אביטל סומפולינסקי: תתקני אותי שרית אם אני טועה, אבל זה הפער בין העיתון לפקודה.
<אביטל סומפולינסקי: הפקודה אומרת שרשות תמרור מקומית תציב בתחום תחנת אוטובוס תמרור.
<אביטל סומפולינסקי: לא מספיק הצהוב אדום בשביל לחנות.
תמר זנדברג: זו הכרה על חניה בתחנת אוטובוס, בלי קשר לחניה - -
<אביטל סומפולינסקי: לשם מטרת החניה.
<אביטל סומפולינסקי: הרעיון היה שצריך להפעיל שיקול דעת לגבי - -
תמר זנדברג: זה לא בכל תחנה, אלא רק בתחנות שהוכרזו?
<אביטל סומפולינסקי: תלוי אם התחנה נמצאת בנתיב של תחבורה ציבורית, במסוף של תחבורה ציבורית או בדרך שהיא בין עירונית.
<לאה ורון: או ברשות מקומית שיש בה נסיעת אוטובוסים.
תמר זנדברג: או עירייה שבמקרה המועצה שלה קיבלה החלטה על תחבורה ציבורית בשבת ושר הפנים נענה לבקשה, כמו שכולנו מקווים.
תמר זנדברג: היא לא תרשה.
<אביטל סומפולינסקי: היא לא תרשה, לכן צריך את התמרור הזה.
<אביטל סומפולינסקי: התקנות, כמו שהן היום בנוסח, אוסרות על חניה, למרות שברור שהפקודה גוברת.
<אביטל סומפולינסקי: זה רק כדי לעשות איזו שהיא התאמה.
<יואב ירדני: נאמר פה בשולי הדברים נכון.
<יואב ירדני: בתל-אביב יש – אני מניח שגם במקומות אחרים – תחנות אוטובוסים בתוך צירי תנועה ראשיים שאינם מאפשרים חניה.