GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: לא נבדיל בין אופניים למוצרי מיטה.
אבישי ברוורמן: מר מינץ ניסית... הסעיף אושר.
אבישי ברוורמן: אני בא לסעיף 5, תחילה.
<שרית זוכוביצקי-אור: "תחילה.
<שרית זוכוביצקי-אור: 5.
<שרית זוכוביצקי-אור: תחילתן של תקנות אלה 30 ימים מיום פרסומן (להלן – יום התחילה).
<שרית זוכוביצקי-אור: " יש תקופה לא ארוכה להיערך.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים שהמצב המשפטי ייכנס לתוקף כמה שיותר מהר, התקן הישראלי הרשמי כבר בתוקף ויש היערכות.
<אתי בנדלר: כולל המדבקות?
<אתי בנדלר: זה זמן סביר להדביק אותן בדרך הנדרשת על כל האופניים שבמלאי החנויות?
<עוזי יצחקי: 30 יום.
<אתי בנדלר: אני רוצה להפנות את תשומת הלב.
<אתי בנדלר: אינני יודעת בכמה חנויות מוכרים אופניים חשמליים.
<אתי בנדלר: על כל פנים, החל במועד התחילה, דהיינו 30 יום מיום הפרסום, לא ניתן יהיה למכור את האופניים שבמלאי אם הם לא עונים לתנאים של התקנות, כולל המדבקה.
<שרית זוכוביצקי-אור: "הוראת שעה 6.
<שרית זוכוביצקי-אור: בתקופה של שלוש שנים מיום התחילה, יראו כאילו אחרי תקנה 129(ג) בא: "(ד) לא ירכב אדם שגילו עולה על ארבע עשרה שנים ואינו עולה על שש עשרה שנים על אופניים עם מנוע עזר, אלא בשביל אופניים.
<מיטל להבי: זאת אומרת, רק בתל-אביב מותר להם.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני אסביר: הכלל הקבוע הוא שאופניים לרבות אופניים עם מנוע עזר נוסעים על הכביש ויש מגבלת גיל.
<שרית זוכוביצקי-אור: בין גיל 14 לגיל 16 אסורה הרכיבה על אופניים אלא על שביל אופניים, וזה יהיה תקף לשלוש שנים.
<חגית אוריין: - - -
<שרית זוכוביצקי-אור: לא, זה אומר שזה אסור.
אבישי ברוורמן: פדר, בבקשה.
<מרדכי פדר: הדבר הזה זו גזירה שאין הציבור יכול לעמוד בה.
<מרדכי פדר: - - ברגע שאתה נותן אופניים לילד בן 14 והוא רוצה ללכת לקניון, לבית הספר, לחברים שלו ולכל דבר אחר, הוא לא יגביל את עצמו ואף אחד לא יוכל להגביל אותו לשבילי אופניים בלבד ולכן, זה עורבא פרח.
<מרדכי פדר: אין פה שום דבר.
<מרדכי פדר: אני מעדיף שאדוני ישנה פה את הוראת השעה ויגביל את השימוש באופניים חשמליים לשלוש השנים הבאות לגיל 16 בלבד משום שמה שעושים פה, אדוני, זה צחוק.
<מרדכי פדר: אדוני, מה שעושים פה זה צחוק מהציבור וזה צחוק מהמחוקק.
<עוזי יצחקי: לקבוע את זה 16, זאת תהיה בדיחה.
אבישי ברוורמן: רבותי, - -
<מורן צוקרמן הלפרין: זה צריך להיות מוגבל מגיל 16 חד-משמעית.
<עוזי יצחקי: זאת תהיה בדיחה והציבור לא יוכל לעמוד בזה.
מיכל רוזין: אלא אם כן יהיה חוק מקביל לעיריות שהן מחויבות לעשות - - - אבל עכשיו אי אפשר לעשות את זה.
<אבנר פלור: עכשיו עובדים על זה במקביל.
מיכל רוזין: אז צריך לחכות עם הסעיף הזה.
<מרדכי פדר: אדוני, זה לא חוק, זה צחוק.
מיכל רוזין: אם אין שבילים זה מייתר את כל הענין.
מיכל רוזין: אז אני אומרת שהם חייבים להביא חוק שיחייב איך שהוא את הרשויות המקומיות בשבילים - -
<מיטל להבי: את חייבת להביא תקציב כדי שאנחנו נעשה שבילים.
מיכל רוזין: חוק יביא תקציב.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני הייתי מעדיף 16 ויש פה 14 אז אני לא יכול להצביע על זה.
<זמר בלונדהיים: אם יורשה לי, אם אנחנו שוקלים גיל 16, נצטרך לחשוב טוב על איך עושים הוראת מעבר כי יש היום אלפי כלים שאנשים רכשו בהרבה כסף בגיל 14.
<קריאות: זו סכנה, אדוני - - -
אבישי ברוורמן: רבותי, מכיוון שמיכל מתנגדת לסעיף הזה, אני לא אצביע על הנושא הזה.
אבישי ברוורמן: כל הדברים האחרים אושרו.
אבישי ברוורמן: יש לנו עוד משהו?
<אתי בנדלר: תקבע מועד נוסף על תקנה 6.
<זמר בלונדהיים: אני רוצה להסביר: אתם מקיימים דיון נוסף
<אתי בנדלר: אישרנו את כל התקנות למעט תקנה 6.
<אבנר פלור: אז אין לזה משמעות.
<עוזי יצחקי: חברת הכנסת רוזין, האפשרות השנייה שמגיל 14 יהיו על הכביש - - -
<קריאות: האפשרות השלישית - - -
<שי סופר: הלכנו לשם בלית ברירה.
<מיטל להבי: אני מבקשת שיקבע פה דיון שיסדיר גם את נושא האופניים הרגילים.
אבישי ברוורמן: רבותי, שלושה דברים: - -
מיכל רוזין: רגע, לא.
מיכל רוזין: אני חושבת שההצעה הזאת צריכה להטיל הוראת שעה לשנה, את התקנות – לקבוע הוראת שעה לשנה, ונבחן אחרי שנה את הנושא הזה, - -
<שי סופר: שנה זה לא מספיק.
<שי סופר: את לא יכולה לקבל נתונים ואת לא יכולה לקבל שום אינדיקציה.
<אתי בנדלר: חברת הכנסת רוזין יכולה לקבל לגבי דבר אחד: איזה סכומים הוקצו לרשויות המקומיות כדי להביא אותם לסלול שבילי אופניים.
מיכל רוזין: והאם יש איזה שהוא שינוי, האם הרשויות התחילו - -
<עוזי יצחקי: אבל שנתיים.
<עוזי יצחקי: שנה זה כלום, הופ ונגמרת שנה.
מיכל רוזין: יציגו אחרי שנה איזה תכניות יש, מה מתכננים, איזה תקציבים - -
אבישי ברוורמן: אנחנו מעלים את סעיף 6 כמות שהוא - -
<אתי בנדלר: לא כמות שהוא.
אבישי ברוורמן: - - כמו שהוא כאן פלוס השינוי שקודם כל זו תהיה הוראת שעה עד 31.12.15, נכון?
<אתי בנדלר: זאת אומרת שבמקום המלים "בתקופה של שלוש שנים מיום התחילה" יבוא "בתקופה מיום התחילה ועד ה-31.12.15, כמובן עם התאריך העברי וגומר.
אבישי ברוורמן: ואז אנחנו נעקוב.
אבישי ברוורמן: נראה שיש תקציבים לשבילים ודברים משתפרים, - -
<אלי דלאל: הסעיף הזה לא הגיוני, אדוני היושב ראש.
<אלי דלאל: הסעיף של גיל 14 הוא מקובל, הוא נכון וחשוב כי אנחנו רוצים לעודד רכיבה על אופניים.
<אלי דלאל: הסעיף שמדבר שזה רק בשבילי אופניים הוא לא הגיוני, למעט - -
<עוזי יצחקי: אבל זה יוריד אותם לכביש.
<עוזי יצחקי: אלי, אתה לא רוצה אותם בכביש.
<מיטל להבי: אבל אלי לא עוצם עיניים.
<מיטל להבי: אלי יודע שאין שבילי אופניים.
<אלי דלאל: קודם כל, אין שבילי אופניים למעט תל-אביב.
<אלי דלאל: אני רוצה שנבין - -
אבישי ברוורמן: אז אם לא, אז לא ירכבו.
<אלי דלאל: מה זאת אומרת לא ירכבו?
<מרדכי פדר: אז בא נגיד גיל 16, תגיד מה שאתה רוצה.
<עוזי יצחקי: לא, זה לא מה שהוא אומר.
<עוזי יצחקי: הוא אומר 14.
<אלי דלאל: אדוני, אני רוצה להשלים את המשפט: תראו, כשאומרים אין שבילי אופניים ואנחנו רוצים לעודד את הרכיבה - מה יעשה ילד בן 14 שיסע בשביל מסוים ויגיע למצב שאין שביל.
<אלי דלאל: אנחנו יודעים שלמעט תל-אביב אין כמעט שבילים רציפים בכל שאר הערים.
<אלי דלאל: עכשיו, מה נעשה?
<אלי דלאל: הילד יחזור חזרה?
<אלי דלאל: הוא ירד לכביש?
<אלי דלאל: מה הוא יעשה?
<אלי דלאל: אם הוא ימשיך עם המדרכה זה לא בסדר, ואם הוא ירד לכביש גם זה לא בסדר.
<אלי דלאל: זאת אומרת, אנחנו עושים פה משהו שהציבור לא יכול לעמוד בו.
<אתי בנדלר: מה הפתרון שלך?
<אלי דלאל: מה שאני מציע הוא שלנושא הזה צריך שיהיה צוות מיוחד בין משרד התחבורה לבין המרכז לשלטון מקומי כדי לדעת מה להסדיר ואיפה, בעיקר לאותם מרכזים ציבוריים, תעסוקתיים, חברתיים בשביל הבטוח שציינתי קודם, ולשם לתת תקציבים.
<אתי בנדלר: ולכן הוצע בשלב הזה לקבוע את זה כהוראת שעה, כדי לעקוב בדיוק אחר הדברים האלה.
<אלי דלאל: אז אי אפשר לומר: בואו נשים תקנה עכשיו.
<אלי דלאל: אני חושב שאפשר תוך חודשיים לשבת עם משרד התחבורה, יחד עם המרכז לשלטון מקומי - -
אבישי ברוורמן: רבותי, גם אני הייתי רוצה שהדברים האלה יקרו אחרת, ובעוד אלף תחומים לצערי או לשמחתי, אני יושב ורואה את הבעיות האלה בכל מקום.
אבישי ברוורמן: ראיתי פה התקדמות מסוימת.
אבישי ברוורמן: אני אומר: אני לוקח את הציפור הזאת ומתקדם אתה ומצד שני נפקח, נתחיל ללחוץ, נביא תקציבים כי המשיח לא יבוא ביום אחד, כולל הרצון שלך.
<אתי בנדלר: הוועדה תקבל קודם כל את המסמך מכם שעליו מדובר.
אבישי ברוורמן: ולכן, רבותי, אני מצביע על הנושא הזה.
אבישי ברוורמן: רבותי, אנחנו מצביעים על תקנה 6 בתיקון של הוראת שעה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להוסיף עוד דבר אחד לתיקון: יש את נושא הקסדה, אני חושב שזה נושא קריטי.
אבישי ברוורמן: כיוון שחברת הכנסת יפעת קריב ואחרים הגישו הצעת חוק פרטית שקיבלה את תמיכת הממשלה וועדת השרים לחקיקה, עברה כבר טרומית וצריכה להגיע לוועדת הכלכלה - היא מחייבת חבישת קסדה על אופניים חשמליים.
אבישי ברוורמן: הבעיה שאני רואה כרגע, האתגר, מכיוון שהמושב הזה מסתיים ב-31 ביולי, אני מבקש, ופיניתי קודם לעוזי יצחקי, שתעשו פה איזה סיבוב שזאת תהיה החלטה ממשלתית.
אבישי ברוורמן: תעבירו את זה באיזו שהיא צורה כדי שנוכל לחוקק את זה במושב הזה, עד -31 ביולי, כדי שכל אחד ישים קסדה.
דוד צור: אני מתכבד לפתוח את הדיון של ועדת המשנה של ועדת הכלכלה בנושא של המאבק בתאונות הדרכים.
דוד צור: נמצאים איתנו פה גם יושב ראש הרשות, דוקטור יעקב שיינין, וגם – יש מנכ"ל חדש?
<יעקב שיינין: מנכ"ל חדש.
דוד צור: אז נכיר אותו.
<יובל פרידמן: נעים מאוד.
דוד צור: שיהיה בהצלחה.
<יובל פרידמן: תודה רבה.
דוד צור: סגן ראש אגף התנועה, וגורמים נוספים שבטח נשמח שיתרמו לדיון.
דוד צור: אנחנו בעצם קיימנו דיון בינואר, אם אני זוכר, או בפברואר, משהו כזה, ממש לפני הפיזור, שבו דיברנו על כך שבעצם התקציב, שהוא בעצם ביטוי לסדרי העדיפות של משרד התחבורה והבטיחות בדרכים שיוצג בפנינו, ונשמע גם את תכניות העבודה, ואיך התקציב, איך זה בא לידי ביטוי בתקציב, ואחרי זה גם נוכל לעשות פיקוח על העניין הזה כדי לראות גם שהוא משיג את המטרות שלשמם בעצם התכנון התקציבי הזה קיים.
דוד צור: אפתח ואומר שאז כבר גם נאמר שעדיין הוא לא אושר, והיו הרבה מאוד עוד דברים בדרך.
דוד צור: גם הרשות עברה איזו תהפוכה, ואין ספק שעזיבתו של המנכ"ל, כניסה של מנכ"ל חדש, מייצרים גם, מצד אחד, נאמר איזו עצירה ברצף.
דוד צור: מצד שני, מביאים רוח חדשה, ואנחנו מקווים שהיא רק לטובה כמובן.
דוד צור: אנחנו לא נפרדנו ממר רון מוסקוביץ, אבל בסך הכול מר רון מוסקוביץ' היה חבר פה, אצלנו, הרבה מאוד זמן ומאוד הערכנו את העבודה שהוא עשה.
דוד צור: איש מקצוע, ענייני.
דוד צור: אז מפה אנחנו גם מאחלים לו בהצלחה בהמשך דרכו, ולך כמובן הצלחה בכניסתך לתפקיד.
דוד צור: אנחנו מייחסים חשיבות גדולה מאוד לנושא הזה.
דוד צור: אמרנו כבר בעבר שאנחנו מוצאים שיש עשייה עצומה ומאוד מבורכת של משרד התחבורה והבטיחות בדרכים, שנציגיו לא נמצאים פה, - - - בדיון הקודם.
<קריאה: הם נמצאים.
<קריאות: נמצאים.
<לאה ורון: לא, הם נמצאים - - -
דוד צור: נמצאים, אז סליחה.
דוד צור: אני רואה.
דוד צור: כן, כן.
דוד צור: אז אני אומר, כמעט רציתי להגיד, אנחנו אומרים שבחם של אנשים שלא בפניהם.
דוד צור: כי לא, זה לא דבר מובן מאליו שמשרד, בצורה מאוד אינטנסיבית משקיע בנושא התשתיות, כפי שאנחנו רואים בשנים האחרונות, אבל אנחנו עדיין, לדעתי, בפער גדול מאוד בתחום, בכל מה שקשור לתחומי הבטיחות, בנושאים, גם בכבישים אדומים ותשתיתיים, בנושאים תשתיתיים, וגם בנושא, בעיקר הגורם האנושי, ששם אנחנו מזהים הרבה מאוד נקודות תורפה.
דוד צור: אנחנו גם דנו לא מעט בדיונים האלה שקשורים למבחני נהיגה, לרישוי, למורי הנהיגה, קציני הבטיחות, שזה דיון מאוד טעון, אל כל התקנות שמשרד התחבורה והבטיחות בדרכים הביא.
דוד צור: בסך הכול יש פה כוונה לעשות איזו עשייה רחבה שהוועדה מפקחת עליה.
דוד צור: וככל שנדרש, אנחנו נדרשים לקידומי חקיקה, וכנ"ל גם אמרנו את זה גם בדיונים הקודמים וגם בפגישות עם הרשות: במקומות שתחשבו שהוועדה יכולה וצריכה לסייע לכם, בחקיקה, ברגולציה, ובעוד כהנה וכהנה דברים, תמצאו אותנו שם, כי הבטיחות מאוד מטרידה אותנו.
דוד צור: בגלל זה גם קמה ועדת המשנה הזאת, כדי לראות שהדברים האלה קורים בהתאם למדיניות, גם של ממשלת ישראל וגם אנחנו כמחוקק לעניין הזה.
דוד צור: אז אני הסתכלתי על המצגת ששלחתם לי – ארוכה, מפורטת.
דוד צור: אני מקווה שאתם לא מתכוונים להציג את כולה אלא את עיקריה, ואז נשמע קצת, ביקשתי גם מהמשטרה קצת להתייחס לענייני כבישים אדומים, אכיפה, איך המשטרה משתלבת בתוך התכנית הזאת בנושא האכיפה, ואחרי זה נשמע גם מגורמים נוספים שיש להם נגיעה בעניין – השלטון המקומי ודאי.
דוד צור: אז היושב ראש, בבקשה, דוקטור יעקב שיינין.
<יעקב שיינין: טוב, תודה רבה.
<יעקב שיינין: אל"ף, אני מוכרח להגיד שאני מאוד שמח שוועדת הכלכלה הקימה את ועדת המשנה לענייני המאבק או לענייני הבטיחות בדרכים, ואני חושב שזה נכון וראוי שאנחנו נופיע כל שנה בוועדה הזאת, בכנסת ישראל, ונסביר את התקציב שאנחנו מוציאים, ונצטרך גם להגיד מה עשינו בתקציב של השנה הקודמת.
<יעקב שיינין: אני חושב שזה הכרח.
<יעקב שיינין: אני חושב שאנחנו מנסים לפעול מעבר לקופסא.
<יעקב שיינין: אני חושב שאנחנו צריכים וזקוקים לעזרה של הוועדה, לעזרה של חברי הכנסת, ולכן אני רואה שמחובתנו להראות לכם שאנחנו לא מבזבזים את כספי הציבור ואנחנו יעילים.
<יעקב שיינין: וזה מבורך - - -
<לאה ורון: אדוני ודאי יתייחס לאיחור בהגשת התקציב, גם השנה וגם לפני שנה?
<יעקב שיינין: אני אתייחס לאיחור כי הייתה פה בעיה של ראייה שונה בין ההנהלה לבין מועצת הרשות, ולכן זה לקח את הזמן שלו.
<יעקב שיינין: אני מבטיח לכם שזה לא יקרה יותר כי היום, בואו נגיד ככה, אנחנו מתכוונים להגיש את התקציב ל-2015 ב-31 ליולי השנה.
<יעקב שיינין: הייתה בעיה מאוד גדולה שראו שני תקציבים והמועצה היא זו שקובעת את התקציב.
<יעקב שיינין: המועצה תגיש ב-31 ביולי לשר את התקציב ל-2015.
<יעקב שיינין: כבר במצגת הזאת יש את התקציב שאנחנו רוצים ל-2015 וגם ל-2016.
<יעקב שיינין: זאת אומרת, אנחנו עובדים אחרת לגמרי - - -
דוד צור: אולי תגיד לנו אבל לפני, רק הערה מקדמית, האם האיחור הזה גם משליך על זה שבעצם יש קושי, היה קושי בהוצאה של הזמנות, של הוצאה לפועל של דברים בהיעדר תקציב מאושר או שהתייחסו לזה?
<יעקב שיינין: היו קשיים, היו לחצים מצד משרד האוצר שיאושר התקציב, אבל חלק מהדברים אנחנו עשינו למרות הקשיים, ואני חושב שאנחנו יכולים לעשות כך שנשלים את הפיגור.
<יעקב שיינין: עשינו דברים, אולי לא בא לידי ביצוע.
<יעקב שיינין: ואם זה היה נמשך עוד זה היה באמת עיכובים מאוד חמורים.
<יעקב שיינין: אני חושב שנצליח השנה להוציא את כל התקציב שלנו.
<יעקב שיינין: למזלנו הרע, התקציב הולך ויורד, לכן זה הולך ונהיה יותר ויותר קל.
<יעקב שיינין: אני מקווה שבשנה הבאה התקציב יחזור ל-400 מיליון שקל – מה שביקשנו.
<יעקב שיינין: אני אתייחס לזה.
<יעקב שיינין: ומ-2016 לסכום המקורי הנומינלי – 550 מיליון שקל.
דוד צור: הצטרפו אלינו גם חברי הכנסת עפו אגבאריה ובועז טופורובסקי.
דוד צור: עוד מברכים אותם.
דוד צור: שניהם גם מאוד - - - לנושא, ושמח לראות אותם איתנו.
<יעקב שיינין: אני מקווה באמת שתמיד תלוו אותנו, ותקפידו, ותשאלו ותכריחו אותנו לתת לכם תשובות בזמן אמת כל הזמן, ואני חושב שאנחנו חייבים להפוך את זה למסורת.
<יעקב שיינין: זאת אומרת, מה שאנחנו עשינו שזה שונה, אף פעם לא נעשה.
<יעקב שיינין: המצגת שהיא תהיה public, כבר אתם שמים אותה, יש שם את התקציב, את הפירוט של התקציב, את העמידה בביצוע, את התכניות שלנו, את מה שאנחנו רוצים.
<יעקב שיינין: הכול אנחנו עובדים בשקיפות מלאה.
<יעקב שיינין: החלטנו שמעכשיו אנחנו עובדים בשקיפות מלאה, הכול יהיה באתר של הרשות, וכמובן בוועדת הכלכלה של הכנסת לפי המצגת.
<יעקב שיינין: אני רוצה להתחיל, לפני שאני אדבר על הרשות, אני רוצה לתת סקירה עדכנית על מה שקורה בבטיחות בדרכים.
<יעקב שיינין: אני מזכיר לכם שב-2004 כשהוקמה הוועדה המקורית להחלת תכנית לאומית היו 500 הרוגים.
<יעקב שיינין: התכנית שלנו הייתה, לפני 10 שנים, לרדת ל-360 ב-2010, ולרדת מתחת ל-300 ב-2015.
<יעקב שיינין: אם אנחנו מסתכלים זה נראה שאנחנו עומדים בעצם היעדים שהוכתבו לפני 10 שנים.
<יעקב שיינין: ואתם יכולים לראות, אם אני מסתכל על הגרף אתם יכולים לראות את הירידה המרשימה בתאונות הדרכים.
<יעקב שיינין: מה שאמר היושב ראש דוד צור, הוא צודק במאה אחוז, זו מהפכת התשתיות שאפשרה לנו לעשות את זה.
<יעקב שיינין: וזה לא רק מהפכת התשתיות, זו גם המודעות.
<יעקב שיינין: לפני עשר שנים, אני זוכר, כיוון שאני הייתי יושב ראש הוועדה, לא הייתה לזה מודעות ציבורית, את אף אחד זה לא עניין כמעט, והיום זה אחד הנושאים שהם א-פוליטיים לחלוטין, לא חשוב מי.
<יעקב שיינין: ואני חושב שיש פה דבר שכל הכנסת מאוחדת בו, ודבר שאנחנו יכולים להוריד, ואני אגיד מהם היעדים, לאן אנחנו יכולים לרדת.
<יעקב שיינין: ואני חושב שהמודעות הציבורית, ההסברה, האכיפה היותר אפקטיבית של המשטרה, והתשתיות, זה הגרף, מה שקיבלנו.
<יעקב שיינין: בעצם, אם אתם מסתכלים, מה שנכון להסתכל, זה לא רק על הירידה בהרוגים, אלא זה מה שנקרא ירידה בהרוגים למיליארד קילומטר נסועה, לקילומטראז', כי זה בעצם מה שקובע.
<יעקב שיינין: כי אנחנו גדלנו באותה תקופה ב-40% במצבת כלי הרכב, וב-20 וכמה אחוז בנסועה; ואנחנו ירדנו משנת 2004 מ-12.5 הרוגים למיליארד קילומטר ל-5.8 הרוגים – למעלה מ-50% ירידה.
<יעקב שיינין: מבחינה זאת זה מדהים ומרשים.
<יעקב שיינין: עדיין אנחנו במקום 11 בעולם בבטיחות בדרכים.
<יעקב שיינין: היינו במקום ה-20, עברנו למקום ה-11, ואנחנו שינינו את היעדים ולכן אני רואה חשיבות עצומה של הוועדה ושל הכנסת לעזור לנו ביישום היעדים.
<יעקב שיינין: אבל מה שאני חייב להגיד: תראו, עברנו ממקום 20 למקום 11.
<יעקב שיינין: אתם יכולים לראות את הטבלה, מקום ראשון זה נורבגיה ודנמרק – 3.3, 3.4 הרוגים למיליארד קילומטר; אנחנו במקום ה-11 – 5.8.
<יעקב שיינין: אנחנו, מועצת הרשות החליטה על יעד, לפני שנת 2020, להיות בין חמש המדינות המובילות בעולם בקריטריון הזה, לא בסיפורים – הרוגים למיליארד קילומטר.
<יעקב שיינין: תראו היום, חמש המדינות הן מתחת ל-3.6 הרוגים.
<יעקב שיינין: אנחנו ב-5.8 הרוגים.
דוד צור: איך זה אבל במגמת השיפור?
<יעקב שיינין: מה?
דוד צור: איך זה מבחינת מגמת השיפור?
<יעקב שיינין: עד היום עשינו יופי.
<יעקב שיינין: זה מה שאני רוצה להגיד לך, שהיופי נגמר.
<יעקב שיינין: כי ההתחלה תמיד היא קלה.
<יעקב שיינין: זו בדיוק הנקודה שאני רוצה להתייחס אליה.
<יעקב שיינין: לזה אני רוצה להתייחס.
<יעקב שיינין: אבל - - -, היעד הזה.
<יעקב שיינין: שר התחבורה והבטיחות בדרכים אימץ את היעד הזה.
<יעקב שיינין: הצגתי אותו בפני ממשלת ישראל – לא אימצו אותו רשמית אבל בירכו עליו.
<יעקב שיינין: אני מקווה שהוועדה, ועדת הכנסת, תאמץ אותו רשמית, ואז זה דבר שאי אפשר יהיה יותר להתווכח עליו.
<יעקב שיינין: אנחנו חייבים ב-2020 להיות בין החמש הבטוחות בעולם.
<יעקב שיינין: תדעו שזו עוד ירידה של 40%.
<יעקב שיינין: ומה שאני רוצה להגיד לכם, ולזה אני אראה לכם את הגרף, תסתכלו: אנחנו נתקעים.
<יעקב שיינין: ממוצע דו שנתי אנחנו עושים עם זה כי זו מדינה קטנה ויש בה תנודתיות מאוד גדולה.
<יעקב שיינין: אבל מה שקורה, בשנת 2012 ירדנו ל-290 הרוגים; ב-2013 עלינו ל-309, שזה בסטיות; אבל ל-2014, כשאנחנו מסתכלים אנחנו רואים בחודשים האחרונים שאנחנו נתקענו ברמה של 300 הרוגים.
<יעקב שיינין: עכשיו, מה שיש, הנתונים קצת מטעים, כי בחודשי ינואר ופברואר הייתה ירידה של 20% בהרוגים לעומת ינואר ופברואר 2013.
<יעקב שיינין: אבל עבודה שאני אישית עשיתי, ויש לי איזה 40 שנה ניסיון בסטטיסטיקה, זה נבע מזה שהיו פחות 14 ימי גשם, מירידה בימי הגשם.
<יעקב שיינין: כשאתה מנטרל את זה ואתה הולך לראות מה קרה: מארס, אפריל, מאי, יוני, עד היום – בדיוק כמו השנה שעברה.
<יעקב שיינין: זאת אומרת, אנחנו נמצאים על תוואי שקשה לנו לרדת מה-300 הרוגים.
<יעקב שיינין: כשהירידה מה-500 הרוגים ל-300 הרוגים הייתה קלה יחסית, הייתה מהפיכה גם של התשתיות שעזרו לנו, אין יותר מהפיכה בתשתיות.
<יעקב שיינין: זאת אומרת, יש שיפורים, יש תוספות, אבל זו לא המהפכה שהייתה מ-2004, זה מה שאני רוצה להדגיש.
<יעקב שיינין: אין לנו עוד פעם את המנוף הזה.
<יעקב שיינין: וזה הולך ונהיה קשה הרבה יותר.
דוד צור: אלא אם כן תחבורה ציבורית, רכבות, כל הנושא של - - -
<יעקב שיינין: אבל זה לא לנסיעה, זה לא לקילומטר נסיעה.
<יעקב שיינין: זה נכון - - -
דוד צור: זה יורד - - -
<יעקב שיינין: אתה צודק במאה אחוז.
<יעקב שיינין: ואם אני צריך לקפוץ, להראות לך בכמה - - -, תראה, זה מה שעלול לקרות: אנחנו ברמת מינוע נמוכה מאוד, יחסית לאירופה.
<יעקב שיינין: אם אני לוקח מעל גיל 15, אנחנו 480 כלי רכב לאלף איש.
<יעקב שיינין: אירופה, היא נמצאת ב-750.
<יעקב שיינין: לא אגיד לכם על ארצות הברית של אמריקה שזה למעלה מאלף לאלף איש - - -.
<יעקב שיינין: ואנחנו, עד 2030, הערכות שלנו, שנגיע לרמה של אירופה.
<יעקב שיינין: ישראל ב-2030 תהיה עם 760 כלי רכב לאלף איש, מעל גיל 15, והיום אנחנו 480.
<יעקב שיינין: כמעט מכפילים את כמות הרכב.
<יעקב שיינין: ופה זה הדבר, הדילמה הכי גדולה.
דוד צור: הצטרף אלינו גם חבר הכנסת יעקב אשר, שהוא היה ראש עיר כידוע.
<יעקב שיינין: אז אנחנו באים ואומרים שתזכרו שב-2030 כמעט תוכפל המצבה, מצבת כלי הרכב.
<יעקב שיינין: עכשיו, אנחנו, כמדינה מודרנית, בעד זה שיהיו כלי רכב, אבל כלי רכב, תזכרו, כלי רכב לא עושה תאונת דרכים, כלי רכב נוסע עושה תאונת דרכים.
<יעקב שיינין: אנחנו בעד שכל משפחה תהיה לה מכונית, אבל לעבודה – שתיסע במערכת הסעת המונים.
<יעקב שיינין: בערב לבלות, שתבלה עם המכונית.
<יעקב שיינין: זאת אומרת, יש פה שני דברים שלא קשורים אחד לשני: זה שכל אחד רוצה שתהיה מכונית במשפחה, וזה שהיום אנחנו נוסעים במכונית שלנו לעבודה כי אין מערכת הסעת המונים נוחה.
<יעקב שיינין: אין סיבה בעולם שזה לא יהיה.
<יעקב שיינין: לכן מה שאתה אומר, אדוני היושב ראש, זה מאה אחוז נכון.
<יעקב שיינין: בוא נעודד שייקנו כלי רכב, שלכל משפחה יהיה לה כלי רכב, לעבודה שתיסע ברכבת.
<יעקב שיינין: בערב לקניון או בערב לסרט או לחברים – תיסע במכונית שלה.
דוד צור: יש לך, למשל, או שזה מרחק, זמן קצר מדי, מחקר שמראה למשל בירושלים או בחיפה, המטרונית, שזה די חדש - - -
<יעקב שיינין: קצר מדי.
דוד צור: קצר מדי.
דוד צור: אבל בירושלים - - -
<יעקב שיינין: אנחנו רוצים להסתכל, לעקוב אחרי זה.
<יעקב שיינין: אני אדבר על זה, שבכלל אנחנו אמרנו שכל דבר שאנחנו עושים יהיה מחקר מלווה.
<יעקב שיינין: אין יותר דברים סתם.
<יעקב שיינין: זה תחום שהוא לא מדע מדויק כמו פיזיקה.
<יעקב שיינין: אם אתה לא עושה מחקר מלווה ואתה בודק את התוצאות, יכול להיות שאנחנו מתאמצים ומוציאים הרבה מאוד כסף אבל אין אפקטיביות לזה.
<יעקב שיינין: לא באשמתנו, אבל אנחנו צריכים לדעת את זה שניסינו, לא הולך, הולכים לכיוון אחר.
<יעקב שיינין: אני אדבר על זה.
<יעקב שיינין: אבל הדבר החשוב, אני חושב, זה שאנחנו לא נגד מכוניות פרטיות, אנחנו חושבים שכל משפחה זה בסדר שיש לה מכונית פרטית, אנחנו נגד זה שנוסעים לעבודה עם המכונית הפרטית.
<יעקב שיינין: ולמה נוסעים לעבודה?
<יעקב שיינין: לא כי הישראלי אוהב את המכונית שלו, כי הוא ניסה ללכת ברכבת התחתית בתל אביב אבל אמרו שעוד אין את הרכבת.
<יעקב שיינין: ולכן אנחנו נמצאים היום במצב שאם אני צריך לציין אותו, אנחנו צריכים להגדיל את היעילות ואת האפקטיביות של הרשות, כך שנוכל להמשיך ולרדת לקריטריונים שאנחנו התחייבנו עליהם ל-3.6 הרוגים או פחות בשנת 2020.
<יעקב שיינין: רק שתבינו על מה מדובר: זה אומר שאם היום אנחנו ב-300 הרוגים, ב-2020 אנחנו צריכים להיות מתחת ל-200 הרוגים.
<יעקב שיינין: זה עוד 100 הרוגים לרדת ואז יהיה 3.6 הרוגים.
<יעקב שיינין: כי בעצם תזכרו שכלי הרכב גדלים והקילומטראז' גדל.
<יעקב שיינין: וזה לא דבר פשוט.
<יעקב שיינין: נכון שירדנו מ-500 ל-300, אבל זה היו, מה שאני אומר, 200 ההרוגים הקלים יחסית.
<יעקב שיינין: ואנחנו נמצאים בתקופה מאוד קשה.
<יעקב שיינין: כשהקימו את הרשות, לפי המלצות הוועדה שאני עמדתי בראשה, הוסכם והממשלה קיבלה את זה, להקציב לנו 550 מיליון שקל.
<יעקב שיינין: אנחנו הידרדרנו, שהיום זה 270 מיליון שקל בלבד.
<יעקב שיינין: ותזכרו, עברו כבר שמונה-תשע שנים.
<יעקב שיינין: ריאלית זה פחות מ-240 מיליון שקל.
<יעקב שיינין: אני לא מסתכל על האחורה.
<יעקב שיינין: אני יודע את הבעיות של תקציב המדינה, אתם יודעים את הבעיות של תקציב המדינה.
<יעקב שיינין: אני רק טוען שבמונחים כלכליים, ציניים, ואם אתה מוכיח אפקטיביות, כל שקל שאתה נותן לבטיחות אתה יכול להחזיר ארבעה וחמישה שקלים, בלי לקחת בחשבון את השכול, את הצער, ואת הסבל.
<יעקב שיינין: פשוט בהורדה של הנזקים הישירים של תאונות הדרכים.
<יעקב שיינין: אבל זו חובה עלינו להוכיח שבאמת, שאם נבקש עוד שקל ונקבל, שנוכל לעשות.
<יעקב שיינין: ולכן אני אומר, אני מסתכל קדימה, ואני חושב, ואני אדבר על זה, אני חושב שאנחנו היום יכולים ללכת לתוואי שנקבל את הסכום המקורי הנומינלי, וזו תהיה המחויבות שלנו להראות שאנחנו לא מבזבזים את הכספים של המדינה.
<יעקב שיינין: ואתם בתור ועדת הכלכלה, אתם לא צריכים לתת לנו, בוא נגיד ככה, רגע שקט.
<יעקב שיינין: אז זו נקודה בעצם שאני מתייחס אליה, שאני מזהיר שאנחנו נמצאים עכשיו בחודשים שכאילו אנחנו אסימפטוטית נשארים ב-300, וזה לא טוב לנו.
<יעקב שיינין: ומסתכלים על הגרף אחורה, זה מאוד מרשים.
<יעקב שיינין: הנקודה היא שזה כבר לא רלוונטי, זה היה.
<יעקב שיינין: אנחנו מוכרחים להסתכל על הגרף קדימה.
<יעקב שיינין: ואנחנו עושים את זה כל יום.
<יעקב שיינין: אנחנו יושבים על הנתונים.
<יעקב שיינין: תזכרו שיש תנודתיות.
<יעקב שיינין: הלוואי ואני טועה ויש את הירידה.
<יעקב שיינין: אני לא חושב שתתפסו אותי ותגידו לי משהו רע אם טעיתי, אבל אנחנו מוכרחים להתכונן לתקופה הזאת שהולכת להיות תקופה הרבה יותר קשה, לרדת מתחת ל-300.
<יעקב שיינין: זו הנקודה בעצם, אני חושב, אם אני צריך להגיד מבחינת הבטיחות בדרכים, זו הנקודה הכי חשובה.
<יעקב שיינין: אנחנו יושבים על בסיס כמעט יומי, ואני חושב שאנחנו גם צריכים לדווח לכם, לוועדת המשנה, פעם בחודש או בחודשיים, מה קורה, איך הנתונים, לאן זה הולך, כי יכול להיות שצריך לכנס, בואו נגיד ככה, דיון חירום, אם זה הולך ולא משתפר.
<יעקב שיינין: ואני מבטיח ליושב ראש ועדת המשנה שאני אדאג שכל חודשיים או שלושה אני אעדכן אותך בנתונים ומה קורה.
<יעקב אדלר: רק שאלה.
<יעקב אדלר: אה, אתה באמצע.
<יעקב שיינין: כן.
<יעקב אדלר: לא, לא, בסדר, חשבתי - - -
דוד צור: אני מציע לתת לדוקטור יעקב שיינין לסיים.
<יעקב אדלר: כן, כן, כן, כן.
דוד צור: מה שכן, בואו נתחם את זה בעוד עשר דקות, ואז נלך ללב העניין: איפה האוכלוסיות הפגיעות באמת, זאת אומרת, הנושאים הפגיעים; המגזר הערבי זה משהו שמאוד רצינו להתרכז עליו, ויש לנו דיון גם נפרד בעניין הזה, ואנחנו רוצים לקבוע - - -
בועז טופורובסקי: כי אתה עכשיו דילגת על זה, דוקטור יעקב שיינין, על הנפגעים מקרב הולכי רגל – מכת מדינה.
בועז טופורובסקי: הנה.
<יעקב שיינין: הנה, אני הולך לזה.
<יעקב שיינין: אם אני צריך להגיד דבר אחד, אני יכול לדבר, בואו נגיד ככה, לא עשר דקות, עשר שעות על כל דבר ודבר, אבל אם אני צריך לבוא ולהגיד דבר אחד שהוא הקריטי, אני קראתי לו מכת מדינה: הולכי הרגל.
<יעקב שיינין: אנחנו מספר אחת בעולם בשיעור ההרוגים - - -
דוד צור: ששם גם אפשר להשפיע.
<יעקב שיינין: ובקלות, ולא בעלות גדולה.
<יעקב שיינין: ושם, בואו נגיד ככה, לפי החשבונות שלי, שזה נורא ציני, אבל אפשר לרדת ב-40 הרוגים רק בתחום הזה, עם עלויות יחסית נמוכות.
<יעקב שיינין: ואני אומר לכם, זה בעצם שלושה מגזרים: זה הילדים והתינוקות במגזר הערבי, שזה בכסף קטן שאתה מלמד אותם לא לנסוע אחורה ברברס עם המשאית; זה האנשים המבוגרים, אני אקרא להם הקשישים, מעל גיל 65, היהודים במגזר העירוני, שלנו, היהודי.
<יעקב שיינין: לא ערבים.
<יעקב שיינין: ערבים בגיל 65 כמעט ולא נהרגים יחסית לאוכלוסייה שלהם.
<יעקב שיינין: אצלנו הילדים והתינוקות כמעט ולא נהרגים.
<יעקב שיינין: אולי יש אחד בשנה.
<יעקב שיינין: ולכן אני אומר, אם ניקח את אותו שכל שלנו במגזר היהודי ונשווה אותו על אותם ישובים ערבים, בדיוק את אותו שכל, אנחנו יכולים להוריד שם לחלוטין את הילדים ואת התינוקות ההרוגים שם.
<יעקב שיינין: אם ניקח את השכל של המגזר הערבי ונשים אותו אצלנו, אצל האנשים המבוגרים, נוריד את ההרוגים אצלנו מעל גיל 65.
<יעקב שיינין: אצלנו יש אנשים שלא מודעים כל כך, שחוצים רחובות ראשיים בבינעירוני.
<יעקב שיינין: כבר לא שומעים טוב כמו ששמעו פעם, לא רצים טוב כמו שרצו פעם, ולא רואים טוב כמו שראו פעם, אבל עדיין הם חושבים שהם בני 25, וזה ההרוגים.
<יעקב שיינין: והדבר הנוסף, שזה מיותר, ממש לחלוטין, זה העצירות בשוליים, ועל זה אני אדבר.
<יעקב שיינין: עצירות בשוליים, שאנשים עומדים, ואנחנו רואים את הטרגדיות, ואתה אומר: זה מיותר.
<יעקב שיינין: זאת אומרת, אני מסתכל על כל הולכי הרגל כמכלול, אני מסתכל על שלושת הדברים האלה, וזה בעצם, אן לי מילה אחרת מאשר לתאר את זה כמכת מדינה.
בועז טופורובסקי: דוקטור יעקב שיינין, אתה אחר כך תסביר איך אתה עושה את - - -?
<יעקב שיינין: ודאי, ודאי, ודאי.