GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גיא זילברמן: יש כרגע הזדמנות פז שהיא שינוי חוק הגז בטיחות ורישוי 1989, או לא יודע מה.
<גיא זילברמן: כל מה שצריך לעשות זה למחוק בחוק הזה שלוש מילים.
<גיא זילברמן: בהגדרת מתקן גז למחוק רכב מסחרי כמשמעו בפקודת התעבורה, ולמחוק מתקני הקצה, לרבות ארובות.
<גיא זילברמן: בזה נגמר הסיפור.
<אייל חנקין: יש לך חוק משק הגז הטבעי ששם אתה עוד הפעם חוטף את זה.
<גיא זילברמן: בחוק משק הגז הטבעי אין קישור למתקני צורכי אנרגיה.
אבישי ברוורמן: רשמנו את זה, אנחנו נבדוק.
אבישי ברוורמן: אתה גם תעביר לי את זה בכתב.
<קריאות: העברנו.
<קריאות: נעביר עוד הפעם
אבישי ברוורמן: המשנה ליועץ המשפטי מקשיב לכל הדברים האלה.
אבישי ברוורמן: הוא יתייחס אליהם.
אבישי ברוורמן: כי בסופו של דבר הרי אבי, אתה יודע, הלוא השאלה הזו - זה לא משנה, אתה משפטן, אני כלכלן.
אבישי ברוורמן: אני מחוקק, אתה סיביל סרבנט.
אבישי ברוורמן: יושבים פה הרבה סיביל סרבנט.
אבישי ברוורמן: זה כבר לא יכול להימשך.
אבישי ברוורמן: אני כבר עם כל אורך הרוח שלי קיימתי פה מספר ישיבות.
<יוסי פריצקי: עשרות, אני חושב.
אבישי ברוורמן: אבל זה כל כך כואב לי.
אבישי ברוורמן: חלק בדלתיים סגורות.
אבישי ברוורמן: זו פשוט וחרפה.
אבישי ברוורמן: וכל אחד מצדיק את עצמו, כל משרד.
אבישי ברוורמן: מה זה אכפת לי איזה משרד?
אבישי ברוורמן: יש ממשלת ישראל ויש תעשייה ויש עולם שלישי שיושב כאן.
אבישי ברוורמן: זה עולם שלישי, עולם רביעי אפילו.
אבישי ברוורמן: עבדתי 14 שנה בעולם שלישי, דבר כזה לא היה קורה הרבה זמן.
אבישי ברוורמן: לכן אני שואל אותך, מדוע גז טבעי לא מגיע למפעלים?
אבישי ברוורמן: הלוא זה הדבר המרכזי.
אבישי ברוורמן: שמענו בישיבה האחרונה שקדמה להחלטה על הקמת ועדת המשנה, כבר שמעת, גז טבעי לא זורם.
אבישי ברוורמן: תן לי עצה יורידית.
אבישי ברוורמן: אומר פריצקי: אני אציג הצעת חוק כאן שתתמרץ.
אבישי ברוורמן: אני עושה את זה בנושאים אחרים, בנושאי הפיקוח על הגז.
אבישי ברוורמן: תן לי משהו, זה כבר בלתי אפשרי הדבר הזה.
<אבי ליכט: יושב-ראש הוועדה, זה שאני יושב לידך זה כנראה טעות כי אתה פונה אליי לעצה במשהו שהוא באמת מבחינתי לא שאלה משפטית.
<אבי ליכט: בסוף צריך להחליט מקצועית.
<אבי ליכט: אין לי מידע או יידע להגיד מה יותר נכון.
<אבי ליכט: אכן, ואת זה גם צריך להגיד, חוות הדעת שלי באה לנסות ולפתור מצב.
<אבי ליכט: כלומר, עד שהמריבות בין שני המשרדים גרמו לי באמת לסטגנציה, ואני הגעתי לאיזושהי החלטה משפטית שאומרת מה צריך להיות לפי הדין הקיים, משהו שהיה אמור לשחרר.
<אבי ליכט: כנראה שמשרד האנרגיה חושב שהפתרון שלי הוא לא מספיק טוב ואני שמעתי פה גם מהתעשייה שיכול להיות שהוא לא ישים.
<אבי ליכט: נכון לעכשיו יש אחריות.
<אבי ליכט: האחריות היא של משרד התשתיות.
<אבי ליכט: משרד התשתיות ורשות הגז הם אלה שצריכים לטפל בזה יחד עם משרד הכלכלה כמשני.
<אבי ליכט: יכול להיות שהפתרון הוא לא טוב, אבל זה מה שאומר הדין.
<אבי ליכט: ולכן, הבסיס הוא בסוף הכרעה של הממשלה, כמו שאתה אמרת כל הזמן, מי צריך לקחת אחריות כאשר היום, אגב, אחרי ההחלטה שלי, האחריות היא של משרד האנרגיה, חד משמעית.
אבישי ברוורמן: אני יושב עם שר האנרגיה בימים הקרובים.
אבישי ברוורמן: בכל מדינה שאני מכיר אם יש מחלוקת שהיא תוקעת את כל התעשייה, הורסת את המשק, מבזה את מדינת ישראל, בסוף ראש ממשלה מחליט, וזהו זה.
אבישי ברוורמן: אני מוכן להניח גם הצעת חוק לעזור בנושא הזה.
אבישי ברוורמן: אבל זה לא יכול להיות יותר.
אבישי ברוורמן: דרורה ליפשיץ היועצת המשפטית למשרד התשתיות והאנרגיה.
<דרורה ליפשיץ: אכן מתקיימים כאן הרבה דיונים בסוגיה הזו.
<דרורה ליפשיץ: המצב המשפטי הוא ברור.
<דרורה ליפשיץ: ישנה חוות הדעת.
<דרורה ליפשיץ: המחלוקת היא לא רק מול משרד הכלכלה, היא גם מול משרד התחבורה, וצריך לעשות סדר בעניינים האלה.
<דרורה ליפשיץ: כיוונו לדעת גדולים, אני חושבת, ואנחנו רוצים לעשות סדר אגב תיקון החקיקה שמונח על הפרק ומונח על שולחנכם.
<דרורה ליפשיץ: כיוון שהממשלה עובדת בצורה מסודרת אנחנו רוצים להביא תיקון קרוב לאישור ועדת שרים לחקיקה.
<דרורה ליפשיץ: ככל שמבחינת
<דרורה ליפשיץ: כם אתם רוצים לקדם את הצעת החוק הזו עוד בתוך המושב הזה אנחנו נעשה את כל המאמצים להביא תיקון חקיקה לוועדת השרים הקרובה כדי שיהיה לנו נוסח מוסכם ומקובל על הממשלה לצורך המשך הדיונים אצלכם.
<דרורה ליפשיץ: הבטיחות היא אולי לא יעד, אבל היא ודאי תנאי הכרחי ואי אפשר להתקדם בלי שכל הנושא של האחריות והסמכויות בענייני הבטיחות מוסדרים.
אבישי ברוורמן: דרורה, אני מאוד מודה לך.
אבישי ברוורמן: הרישה היתה נהדרת, הסיפה - כל כך כבר שמענו אותה.
אבישי ברוורמן: כי בנושא הבטיחות הזה אין מדינה נאורה ולא נאורה שהתהליך הזה יהיה פה כל כך הרבה חודשים אחרי תקופה של שנים ויסבירו שזה נושא הבטיחות.
אבישי ברוורמן: זה לא הבטיחות, זה בירוקרטיה וזה טמטום וזה פשוט התנהלות שמדינת ישראל שבדברים אחרים היא מדהימה, ואני מדבר עכשיו, מתנהגת כנחותה במדינות.
אבישי ברוורמן: לכן, הרישה שלך היא חיובית מאוד.
אבישי ברוורמן: אבל בואו נעשה את זה עכשיו.
אבישי ברוורמן: נשאר לנו עד ה-31 ביולי לגמור את המושב הזה.
אבישי ברוורמן: אנחנו נעשה את הכול פה.
אבישי ברוורמן: תביאו את זה לוועדת שרים לחקיקה, נעשה את השיעורים עם שאר האנרגיה ונתחיל להזרים.
אבישי ברוורמן: הכול מתואם עם משרד הכלכלה והתחבורה?
<דרורה ליפשיץ: הנוסח עצמו לא.
<דרורה ליפשיץ: לכן, אנחנו צריכים אישור של ועדת שרים לחקיקה שתכריע בעניין הזה.
<יוסי פריצקי: אני דווקא רוצה לשאול שאלה את האיש הטוב היושב כאן בשקט, יאשה יורבורסקי.
<יוסי פריצקי: בואו נניח שכל הבטיחות תהיה אצלו.
<יוסי פריצקי: יש לך מספיק כוח אדם לזה?
אבישי ברוורמן: יאשה, כמה יש לך? ספר.
<יוסי פריצקי: הרי אין לו.
<יוסי פריצקי: אז עכשיו נגיע לסיפור - - -
אבישי ברוורמן: רגע, פריצקי.
אבישי ברוורמן: יאשה יגיד.
אבישי ברוורמן: כמה יש לך?
<יאשה יורבורסקי: יש לי שלושה מהנדסים.
<יאשה יורבורסקי: אבל לא רק את זה.
אבישי ברוורמן: כמה יש לך תקנים אצלך, יאשינקה?
<יאשה יורבורסקי: אמרתי.
אבישי ברוורמן: שלושה תקנים.
<יוסי פריצקי: אם אתה צריך לאשר כל ברז, אתה מסוגל לאשר כל ברז?
אבישי ברוורמן: יש תקנים שאתה לא מאייש?
אבישי ברוורמן: בואו תסתכלו את הסיפור הקפקאי הזה.
<יאשה יורבורסקי: בואו נבין את כל המערך הזה.
<יאשה יורבורסקי: היתה דוגמה מצוינת מתחום החשמל.
<יאשה יורבורסקי: יש חשמל
<יאשה יורבורסקי: אי שמאשר את מערכת החשמל בתוך הבית.
<יאשה יורבורסקי: אלא מה?
<יאשה יורבורסקי: מה זה נקודת קצה בחשמל?
<יאשה יורבורסקי: זה אותו מחשב, אותה טלוויזיה.
<יאשה יורבורסקי: סליחה, החשמלאי לא מאשר לא את המחשב ולא את הטלוויזיה.
<יאשה יורבורסקי: יש עולם, אנחנו לא מדינה שחיה בבועה.
<יאשה יורבורסקי: יש עולם והעולם מתנהג בצורה מסודרת.
<יאשה יורבורסקי: מפעלי קצה - לא קובעים את זה לפי סוג הדלק, קובעים את זה לפי סוג המתקן התעשייתי.
<יאשה יורבורסקי: מה זה משק הגז הטבעי?
<יאשה יורבורסקי: בכל העולם משק הגז זה אותו דבר.
<יאשה יורבורסקי: זה גם פלטפורמה וגם הפקה וקווים ימיים וקווים יבשתיים ומתקני גז טבעי.
<יאשה יורבורסקי: חבר'ה, מתקני קצה זה לא גז טבעי.
<יאשה יורבורסקי: במקרה הגיע לשם הגז.
<יאשה יורבורסקי: הגיע לשם הגז, הגיע לשם דלק אחר.
<יאשה יורבורסקי: אז מה?
<יאשה יורבורסקי: אני אהיה גם אחראי על סולר?
<יאשה יורבורסקי: בא אבי ליכט והוא קבע מה שקבע וזה אחריות כאילו עליי מאתמול.
<יאשה יורבורסקי: אז מה אתם רוצים ממני?
אבישי ברוורמן: רבותי, מה שנאמר כאן זה הכי חשוב.
אבישי ברוורמן: לקחו אדם הגון, חכם, מקצוען בשם יאשה, ושמו עליו את כל הצרות של מדינת ישראל.
אבישי ברוורמן: יאשה רוצה לזוז משם, תשחררו אותו.
אבישי ברוורמן: מיכאל אטלן, היועץ המשפטי למשרד הכלכלה, בבקשה.
<מיכאל אטלן: אני רוצה לספר לך סיפור.
<מיכאל אטלן: לפני ההכרעה של אבי ליכט ניסיתי, והרי יש לי כובע גם כמנסה לעשות סדר בטיוב רגולציה בממשלה, ובאתי בגישה של: אוקיי, אני לא אחראי.
<מיכאל אטלן: אבל מה הייתי מייעץ למי שאחראי.
<מיכאל אטלן: עשינו ישיבה, יאשה, ורדה, דרורה ואני עם האנשים שלנו וניסינו להגיע למודל - להציע אותו איך לתפעל את זה.
<מיכאל אטלן: והפלא ופלא, המודל הזה זה מאוד להולנד - של התעדה באמצעות מכון התקנים.
<מיכאל אטלן: יותר מזה, משרד הכלכלה שילב בתוך מבחן תמיכות גם דרך לתת כסף לאנשים, למפעלים בשביל להתאים את עצמם למודל הזה ולממן את הבדיקות של מכון התקנים - יוכלו להיעזר בזה.
<מיכאל אטלן: זה לגבי הגישה.
<מיכאל אטלן: לגבי העבר - לא קיבלת עדיין תשובה.
<מיכאל אטלן: אבל קיבלת אותה בעצם, קיבלת אותה שהרגולטור בחר לא לבדוק.
<מיכאל אטלן: זה לא שהוא בחר לא לבדוק כי אנחנו היינו אמונים על זה.
<מיכאל אטלן: הוא לא הפעיל אותנו גם באותה אינטנסיביות שיאשה טוען שאנחנו אמונים על הפיקוח.
<מיכאל אטלן: לכן, הרגולטור השתנה, הראש של הרגולטור השתנה.
<מיכאל אטלן: לגיטימי, אגב.
<מיכאל אטלן: זה אחריות שלו, שיעשה מה שהוא רוצה.
אבישי ברוורמן: בקיצור, אתה אומר: כולנו רוצים להיות הולנדים.
אבישי ברוורמן: אבל איך נהיה הולנדים?
<מיכאל אטלן: אם הרגולטור מאמץ את השיטה ההולנדית בא חוק שיושב פה על השולחן שהמטרה שלו, אגב, זה לרכז את כל הסמכויות, כך במשפט הראשון של דברי ההסבר, אז הוא יכול להסדיר את זה.
<מיכאל אטלן: כלומר, הוא יכול לבנות שיטת בקרה שאו פוטרת או עושה באמצעות התעדה - איך שהוא רוצה.
<דרורה ליפשיץ: מיכאל, את גוף הפתרון אנחנו נביא בוועדת שרים לחקיקה.
<מיכאל אטלן: לא, אבל נמאס כאילו שהיעדר התיאום עם משרד הכלכלה זה מחסום.
<קריאה: זה ממש לא.
<מיכאל אטלן: אנחנו לא בעסק הזה.
אבישי ברוורמן: תודה לך, מיכאל אטלן.
אבישי ברוורמן: רבותי, אם אנחנו נמשיך עם כל הוויכוחים האלה - דרורה, את תמיד צודקת.
אבישי ברוורמן: אבל מה זה משנה?
אבישי ברוורמן: הצדק - - -
<לאה ורון: טוב שלא ראית את שפת הגוף שלו, של - - -
אבישי ברוורמן: זה פשוט עצוב לי לראות עורכי דין צודקים.
אבישי ברוורמן: אחד צודק, שני צודק.
אבישי ברוורמן: למה לא ללמוד מהעולם?
<מיכאל אטלן: אני ניסיתי להיות חכם ולמדתי מההולנדים והצענו את המודל הזה לרגולטור האחראי.
אבישי ברוורמן: ההולנדים כמעט לקחו את אליפות העולם בכדורגל.
אבישי ברוורמן: למה לא ללמוד מהם?
<דרורה ליפשיץ: אנחנו מציעים פתרון שנביא אותו בשבוע הבא.
<דרורה ליפשיץ: אנחנו מקווים שיהיה מוסכם על ידי ועדת שרים לחקיקה.
<אייל חנקין: אפשר להציג את הפתרון הזה קודם?
אבישי ברוורמן: דרורה, יום ראשון ועדת שרים לחקיקה ההולנדים על השולחן?
<דרורה ליפשיץ: במה שתלוי בנו- כן.
אבישי ברוורמן: רבותי, יום ראשון הצעה.
אבישי ברוורמן: אבי, שמעת?
<אבי ליכט: כל מילה.
אבישי ברוורמן: מר בני, נציג משרד התחבורה.
אבישי ברוורמן: אתה היית אחראי כל השנים גפ"ם, ברום – כל הדברים.
אבישי ברוורמן: הכול זרם.
אבישי ברוורמן: כבר ישבת פה והסברת.
אבישי ברוורמן: גם אישורים של הטכניון, גם התקנים של אירופה - הכול עבד, עד שפתאום החליטו שיאשה המסכן צריך לסחוב עליו את כל מדינת ישראל והעסק נתקע.
אבישי ברוורמן: יש לך אולי איזה מילה נוספת לומר?
<בני אביעד: כן, בהחלט.
<בני אביעד: הייתי רוצה באמת להוסיף שאנחנו, בין היתר, בתחום שלנו אנחנו מתעסקים בכל הנושא של השינוע במדינת ישראל כאשר החומרים המסוכנים זה מרכיב שולי יחסית מבחינה כמותית, אבל זה מגוון של מאות רבות של סוגים של מטענים מסוכנים שחלקם הרבה יותר מסוכן מאשר הגז הטבעי.
<בני אביעד: עד כה הכול דפק כמו שצריך ללא כל מגבלה.
<בני אביעד: יש חוקים, יש תקנות, יש הוראות של איפה מותר לנוע בכבישים ואיפה אסור לנוע.
<בני אביעד: יש הגדרות שרשויות מקומיות מותר להן להגביל תנועה מסוימת.
<בני אביעד: מעבר לכך, יש לנו ממונה שינוע חומרים מסוכנים, יש לנו קצין בטיחות בתעבורה שאנחנו הראשונים והיחידים בעולם.
<בני אביעד: ההוראות ברורות ומסודרות והכול דופק בלי שום מגבלה.
<בני אביעד: עד שהגיע הנושא של הרשות של הגז הטבעי ופתאום סיבך לנו את כל המרכיבים, ואני לא רוצה להעביר ביקורת.
<בני אביעד: יאשה עושה באמת עבודה נאמנה.
אבישי ברוורמן: לא יאשה?
אבישי ברוורמן: יאשה יכתוב רק ספר.
<יוסי פריצקי: פיליטונים הוא יכתוב, לא ספר.
<בני אביעד: אני חייב, ברשותך אדוני היושב-ראש, להגיד איזה מילה טובה כאן - מעשה גבורה עילאי לפני עשרה ימים.
<בני אביעד: ביום שישי, ביום הרביעי למבצע, נפלה רקטת גראד בפתח תחנת דלק באשדוד.
<בני אביעד: מכלית של חברת דלק עם 36,000 ליטרים של בנזין וסולר בדיוק התחילה שם רק את תהליך הפריקה.
<בני אביעד: הרקטה נפלה שמונה מטרים ליד מכלית.
<בני אביעד: אני מיד רצתי לראות את התרחישים.
<בני אביעד: ברגע שנשמעה האזעקה הנהג הנפלא, אשר דרעי שאנחנו צריכים להוקיר אותו, במקום לרוץ למקלט למיגון, דבר ראשון שעשה - נעל את שלושת הברזים של הניקוז לתת-קרקעי.
<בני אביעד: בשבריר השנייה האחרון הוא רץ.
<בני אביעד: הוא אפילו עוד לא הגיע למחסה, נפל מההדף של הרקטה.
<בני אביעד: הוא לא נפצע.
<בני אביעד: בסיפור היו שבעה פצועים קל ואילן סלומון שנפצע קשה.
<בני אביעד: הוא היה נכה צה"ל.
<בני אביעד: אבל, וכאן הנקודה החשובה, הכול נשרף שם - כל המכוניות שתדלקו באותו זמן עם אדי דלק, כל המשאבות נשרפו שם.
<בני אביעד: המכלית והמשאית נשרפו כליל, לא נשאר דבר.
<בני אביעד: מהצמיגים חרכי ברזל בלבד שנותרו.
<בני אביעד: אבל הדבר המדהים הוא שליטר אחד מכל ה-36,000 ליטרים לא דלף, כי אם היה דולף שם 36,000 ליטר האסון של אתמול שהיה גולני היה מתגמד לעומת האסון שהיה יכול להתרחש.
<בני אביעד: וכאן מילה טובה גם לתעשייה הישראלית.
<בני אביעד: רסיסים פגעו במכלית, ותיעדתי את זה בעשרות צילומים.
<בני אביעד: המכלית היא תוצרת ישראל.
<בני אביעד: היא נבנתה לפי כל ההוראות עם בקרה ושליטה של מכון התקנים והרסיסים לא חדרו לתוך המכלית.
<בני אביעד: זה רק אומר עד כמה שעובדים לפי הוראות, לפי נוהלים, לפי תקנים,
אבישי ברוורמן: מר אביעד, אני מכיר את הסיפור אבל לא ידעתי ברזולוציות הזאת.
אבישי ברוורמן: אני חושב שצריך גם באמת להעביר את זה החוצה.
אבישי ברוורמן: באמת תודה לך ולדרעי ולכל הפעילות הזו.
אבישי ברוורמן: ידבר עכשיו יאשה ואחר כך אני רוצה לשמוע מילה ממשרד האוצר שיושב בשקט, אבל לפעמים יש לו איזה פתרונות יצירתיים, ואני אסכם.
<יאשה יורבורסקי: אני מסכים עם כל מילה.
<יאשה יורבורסקי: אם הם כל כך טובים למה הם צריכים אותי בפנים?
<יאשה יורבורסקי: שייקחו את האחריות מההתחלה עד הסוף, לא עליי - קדימה.
אבישי ברוורמן: אני מאוד מחבב את יאשה, אנחנו ביחסים מאוד טובים.
אבישי ברוורמן: יאשה בישיבה הראשונה בדלתיים סגורות, כשהתחלנו הוא אמר: קחו את זה ממני.
אבישי ברוורמן: מר בני אביעד אמר: הכתפיים שלי רחבות, אני מוכן לקחת את כל האחריות, האחריות עליי.
אבישי ברוורמן: אז היה גם אחד שמוכן לתת, אחד שמוכן לקחת, ואני מחכה לשרים.
<יוסי פריצקי: ואיפה זה נפל?
<אייל חנקין: נפל אצל היועצים המשפטיים.
<מיכאל אטלן: נמאס כבר מהירידה על היועצים המשפטיים.
<אייל חנקין: זה מה שזה נפל – אצל היועצים המשפטיים.
<מיכאל אטלן: אני מבקש אסמכתה למה שאתה אמרת.
אבישי ברוורמן: מר אטלן, מר חנקין.
אבישי ברוורמן: רבותי, נמאס.
אבישי ברוורמן: יש מלחמה.
אבישי ברוורמן: הפרודיה הזאת כאן שעולה לתעשייה כל כך הרבה - צריך לסיים אותה.
אבישי ברוורמן: לכן, אני מבקש מילה אחת ממשרד האוצר.
אבישי ברוורמן: אורן, אתה יושב, אתה בקי.
<לאה ורון: שבו עם מר חנקין, אולי תגיעו לפתרון.
אבישי ברוורמן: הלוא כל היועצים המשפטים הם תמיד צודקים.
אבישי ברוורמן: גם הכלכלנים לפעמים צודקים.
אבישי ברוורמן: אבל אם יושבים ביחד ואם מקשיבים ביחד ואם חושבים שהחוכמה היא חוכמת השולחן ועושים דברים ביחד אז יש צוות ויש הצלחה, אחרת יש צדק ועל זה חרב בית המקדש בבית שני.
אבישי ברוורמן: מר משה, בבקשה.
<אורן משה: אני יכול לעדכן שיש הידברות בין שלושת המשרדים במטרה להגיע לפתרון מוסכם.
<אורן משה: אני מאוד מקווה שהפתרון הזה יקבל ביטוי בטיוטה ש- - -
אבישי ברוורמן: האם יש סיכוי שהוא יהיה בכיוון הולנדי?
<אורן משה: אין לי מושג.
<אורן משה: ואם לא - אז אני מניח שתגיע הצעת חוק פרטית אולי ונבוא ונתייחס לגופו של עניין.
אבישי ברוורמן: אני הולך לשים את זה.
אבישי ברוורמן: יוסי, יש לך עבודה אחר הצהריים.
<אורן משה: אבל אני מסכים שזה לא יכול להיתקע באמצע.
אבישי ברוורמן: אתה כבר ראית הכול, נכון?
אבישי ברוורמן: לכן, אדוני ידבר אחרון ואני אסכם.
<שרון רוזנבלט: עו"ד שרון רוזנבלט מדלק ישראל.
<שרון רוזנבלט: בהמשך למה שנאמר פה על-ידי התעשייה, גם אייל חנקין, גם גיא זילברמן, אנחנו העברנו מכתב עם תיקונים מאוד ממוקדים שמתייחסים גם להקשר של התחבורה וגם להקשר של מתקני הקצה.
<שרון רוזנבלט: התיקונים הם מינוריים ברמת הניסוחים אבל הם קריטיים ברמת המהות.
<שרון רוזנבלט: אני מבקש להתייחס לזה.
<שרון רוזנבלט: אני חושב שזה נותן את הפתרונות.
<שרון רוזנבלט: אני חושב שמה שאמר מר ליכט לגבי זה שהחקיקה הקיימת לא נותנת את הפתרון, הוא לא רוצה להתערב בזה מבחינה מקצועית, לנו כן יש את הידע המקצועי ואנחנו כן ממליצים לדבוק בפתרון של האחריות של רשות הגז עד מתקני הקצה, ממתקני הקצה אחריות של משרד העבודה, משרד הכלכלה למעשה מה שהיה.
<שרון רוזנבלט: להחריג את הנושא של כלי רכב מסחריים מהגדרה של מתקן גז.
<שרון רוזנבלט: אני חושב ששני התיקונים האלה נותנים את הפתרון האופטימלי.
<שרון רוזנבלט: יש את הניסוחים המדויקים במכתב שלנו.
אבישי ברוורמן: תעבירו לוועדה.
<שרון רוזנבלט: אצל לאה כבר נמצא ביד.
<שרון רוזנבלט: אני חושב שזה ייתן לכם את הפתרון.
אבישי ברוורמן: אני יכול, ברשותך, להעביר את זה לפורטל של הוועדה שזה יהפוך להיות מידע ציבורי, לכולם?
<שרון רוזנבלט: כן.
אבישי ברוורמן: קונסטנטין בלוז, בבקשה.
אבישי ברוורמן: אתה כבר קיבלת את המינוי הסופי או עוד לא?
<קונסטנטין בלוז: אני חושב שככל שאתה אומר את זה הסיכויים פוחתים.
<קונסטנטין בלוז: אני פשוט רוצה למחות נגד האמירה שיש גז אבל אין גז.
<קונסטנטין בלוז: אנחנו הולכים השנה להשתמש בסדר גודל של שמונה ורבע BCM של גז טבעי.
<קונסטנטין בלוז: זה שליש מכל צרכי האנרגיה של מדינת ישראל.
<קונסטנטין בלוז: לפני עשר שנים - אני לא הייתי, אני רק מ-2005 ברשות הגז - למעשה אנחנו קיבלנו דף לבן שלא היה עליו שום דבר.
<קונסטנטין בלוז: יש לנו ארבע כניסות מאז: כניסה של ים תטיס, כניסה מצרית שלצערנו לא עבדה בסופו של דבר, הכניסה של תמר ומתקן LNG מול חופי ישראל שהוא מבטיח אמינות אספקה של גז למשק הישראלי.
<קונסטנטין בלוז: אנחנו צריכים להבין שבסופו של דבר בתעשייה זה לא עובד כל כך פשוט.
<קונסטנטין בלוז: אנחנו יכולים לדבר על זה עם התאחדות התעשיינים.
<קונסטנטין בלוז: רבותי, מה שקרה - לפני עשר שנים כשעשינו לראשונה את סקר הפוטנציאל של שימוש בגז בתעשייה, התחזיות היו הרבה יותר ורודות מאשר היום.
<קונסטנטין בלוז: הרבה מאוד דברים השתנו מאז כי בסופו של דבר קודם כל מחירי החשמל לתעשייה יורדים באמצעות היצרנים הפרטיים ויש הרבה מאוד חשמליזציה של תעשייה ותעשיינים משתמשים בפחות דלקים.
<קונסטנטין בלוז: יש הרבה מאוד שימוש בקיטור, יש קוגנרציות כמו של דורון עזרא שקמות בתוך אזורי תעשייה ואז המפעלים צורכים קיטור ולא את הגז הטבעי.
<קונסטנטין בלוז: יש הרבה מאוד מפעלים שנמצאים באזורים מרוחקים ולא כדאי להביא להם את ה- - -
אבישי ברוורמן: קונסטנטין, תסלח לי.
אבישי ברוורמן: אתה יודע שאני מכבד ומעריך אותך ויותר אני לא אמליץ אף פעם בדברים כאלו בשביל לא לפגוע בך.
אבישי ברוורמן: אם כך, אז אין בעיות לתעשייה.
<קונסטנטין בלוז: לא, אני אומר שיש בעיות בתעשייה, רק שצריך להבין שתעשייה צריכה לשתף פעולה עם משק הגז הטבעי הרבה יותר ממה שהיא עושה את זה עד היום.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת, היימן, תעביר לצביקה אורן שאתם לא בסדר.
<נתנאל היימן: אנחנו מתנצלים שאנחנו לא צורכים גז טבעי.
<קונסטנטין בלוז: כ-10% מפוטנציאל התעשייה עד עכשיו חתמו על ההסכמים.
אבישי ברוורמן: קונסטנטין, הלוא אני מכבד אותך.
אבישי ברוורמן: אבל אתה זוכר - באוקטובר, שמענו.
אבישי ברוורמן: היה לנו את הבעיה עם פניציה.
אבישי ברוורמן: ישב פה ערן חיימוביץ, בסוף חיברנו את זה.
אבישי ברוורמן: אבל כל כך הרבה אחרים לא מחוברים, לא מגיעים.
<קונסטנטין בלוז: אבל הם גם לא חותמים על הסכמים.
אבישי ברוורמן: קונסטנטין, אין לי בעיה שתדבר על רבע הכוס המלאה או שלושת רבעי.
אבישי ברוורמן: באשר לקיסר לקיסר – שאפו.
אבישי ברוורמן: אבל בוא תסתכל על מה שצריך לעשות.
אבישי ברוורמן: הלוא מנהיג תמיד מסתכל מה שקיים –קיים.
אבישי ברוורמן: צריך לשפר.
אבישי ברוורמן: המצוקה של התעשייה זה המצוקה של כל הצמיחה של מדינת ישראל.
אבישי ברוורמן: הבעיה פה היא בעיה.
<יוסי פריצקי: אדוני יודע לא חותמים היום על הסכמים בתעשייה?
<יוסי פריצקי: אני אומר אחד הדברים.
<יוסי פריצקי: יש כלל בגז הטבעי שנקרא take or pay.
<יוסי פריצקי: כלומר, אתה חייב להתחייב על כמות, בין השתמשת בה ובין אם לא השתמשת בה.
<יוסי פריצקי: מפעל תעשייתי לא יודע אם מחר הוא יחיה.
<יוסי פריצקי: נכון, מפעלים מאוד גדולים יודעים את זה.
<יוסי פריצקי: אני לא רוצה לנקוב בשמות, הם יודעים את זה.
<יוסי פריצקי: מפעלים גדולים מאוד, מפעלי יצרני המזון, יודעים.
<יוסי פריצקי: אבל תמיד אני לוקח את הדוגמה הבאה.
<יוסי פריצקי: מאפיית עזרא ובניו שמאוד חשוב לה גז טבעי לא יודעת אם יהיה לה מחר כסף לשלם דמי שכירות.
<יוסי פריצקי: אז אומרים לה: תחתמי ותתחייבי לשלוש שנים, ארבע שנים, חמש שנים.
<יוסי פריצקי: אני לא יודע לפי מה.
<יוסי פריצקי: רגולטור מסדיר את הדבר הזה, מסדירים את הדבר הזה גם באמצעים רגולטוריים כי אי-אפשר לבקש ממפעלי תעשייה.
<יוסי פריצקי: הרי היום הוא יכול לקנות גפ"ם בלי להתחייב לכלום.
<יוסי פריצקי: הוא בא ואומר: שלום, תביא לי.
<יוסי פריצקי: הלכתי - הלכתי.
<יוסי פריצקי: רוצים מה- - - הזו משהו שהתעשייה לא יכולה לתת.
<יוסי פריצקי: פה בדיוק צריך להתערב משרד האוצר או פה צריך להתערב הרגולטור.
<יוסי פריצקי: בדרום קוריאה שהיא לא מדינה סוציאליסטית, היא רחוקה מזה, אדוני, אבל אני מכיר אותה, קונים גז, הרגולטור קונה גז.
<יוסי פריצקי: פה הציעו בזמנו שנתג"ז תעשה את זה, אני חושב שזה רעיון לא רע בכלל.
<יוסי פריצקי: הוא קובע איזושהי פרמיה מסוימת למי שלא יכול ללכת ב- take or pay.
<יוסי פריצקי: ואז בא המפעל התעשייתי והוא יודע שהוא לא משועבד לגז הטבעי ל-X שנים שהוא לא יודע אם מחר בכלל הוא יחיה שם.
<יוסי פריצקי: אבל גם את הדבר הזה לא פתרו.
<קונסטנטין בלוז: אני יכול להסביר למה זה לא קורה.
אבישי ברוורמן: קונסטנטין, אחד הדברים באמת ביצירתיות שלך כלכלכן – כי הרי בסופו של דבר התעשייה זה המנוע הכמעט אחרון שנשאר לנו.
אבישי ברוורמן: תיירות זה לא כל כך, אבל התעשייה זה מנוע שכרגע הוא מנוע שהולך אחורה.
אבישי ברוורמן: חשבנו שהגז הטבעי עם השקעה יותר בחדשנות למחקר ובפיתוח ייתן לו את הפוש.
אבישי ברוורמן: אם לא עוזרים לו בדברים האלה אז הוא - - -
<קונסטנטין בלוז: אני יכול להסביר רק את הסיבה לקשיחות ההסכמים שהיא קורית גם בהרבה מקומות אחרים.
<קונסטנטין בלוז: זה אומנם קצת לא רלוונטי לדיון הזה אבל צריך להסביר כי כל הצרכנים שנמצאים על אותו צינור, ככל שאתה לא חותם על take or pay למעשה אתה תופס מקום בצינור.
<קונסטנטין בלוז: ככל שה - take or payשלך יותר נמוך אתה תופס מקום בצינור שיש הרבה מאוד צרכנים בישראל שרוצים לעוט עליו.
<קונסטנטין בלוז: באותו רגע שייכנסו ספקים נוספים, ואני מקווה לווייתן בשנת 2018 או סוף 2017, הרי יהיה הרבה יותר קל.
<קונסטנטין בלוז: יהיה עודף היצע במשק, לפחות עודף קיבולת של היצע במשק, ואז גם ההסכמים יוכלו להיות הרבה יותר קלים.
<קונסטנטין בלוז: היום כשכולם נכנסים לאותו צינור ומנסים לנצל אותו עד תום, כן יש צורך בהסכמי take or pay.
<קונסטנטין בלוז: אין מה לעשות, כך זה עובד.
<יוסי פריצקי: איזה תעשיין תחתום לך היום חוץ מ- - - ?
<קונסטנטין בלוז: היום לתעשיינים יש ארבעה משווקים לכל הפחות.
<קונסטנטין בלוז: יש גם כאלה שקונים באופן עצמאי.
<קונסטנטין בלוז: אין היום בעיה לתעשיין לקנות גז, אין.
<יוסי פריצקי: - - -שהוא מתחייב לחמש שנים.
<אייל חנקין: הבעיה שלו זה מתי יגיע הצינור - זה הבעיה.
<אייל חנקין: אבל אז אתה יכול להביא לו CNG עד שיגיע הצינור, אבל גם את זה - - -
<נתנאל היימן: אני חייב להתייחס.
אבישי ברוורמן: נתנאל, ברור שאתה חייב להתייחס.
אבישי ברוורמן: אמיר חייק אמר לי שהוא יהיה פה הבוקר, נדמה לי, לא?
<נתנאל היימן: אני אעדכן אותך בנפרד.
<נתנאל היימן: התעשייה צריכה ודאות.
<נתנאל היימן: קוסטה, אתה יודע את זה.
<נתנאל היימן: זה לא רק ה- take or pay.
<נתנאל היימן: זאת אומרת, אם הוא יודע שבאים אליו חברת CNG אחת שהיא אומרת שהיא חברת מפעל אחת, חברת CNG עוד לא חיברה אף מפעל, הוא יודע שבכל הארץ מכל המפעלים עשרה מפעלי חלוקה מחוברים לגז טבעי.
<נתנאל היימן: הוא לא יודע מה יהיה עם קיבולת הצינור בעוד חמש שנים, הוא לא יודע מה יהיה בכניסה הצפונית - אם תהיה תקלה.
<נתנאל היימן: הוא לא יודע שום דבר, אין שום ודאות.
<נתנאל היימן: לכל הפרויקט הזה הוא צריך לקחת מימון.
<נתנאל היימן: המפעלים האלה צריכים לממן משכורות, צריכים לממן פיתוח ייצוא, צריכים לממן מחקר ופיתוח, ועכשיו הם צריכים להתחנן לבנק בשביל לממן את הפרויקט הזה.
<נתנאל היימן: אחרי שהוא כבר לקח את המימון הזה, לצורך השיחה - 3 מיליון שקל, אז הוא גם מגלה שבדרישות של מכון התקנים הוא צריך להחליף את כל הדוודים במפעל שלו והוא צריך להוסיף עוד 2 מיליון שקל לתוספת הזו.
<נתנאל היימן: אז כל זמן שלא ייצר ודאות, ואת הוודאות הממשלה נותנת, ואני לא יודע מי זה הממשלה - - -
אבישי ברוורמן: זה השאלה.
<נתנאל היימן: אבל כל הזמן שלא תהיה ודאות אז המפעלים לא יתחברו לתעשייה.
אבישי ברוורמן: מיהו יהודי ומיהו ממשלה?
אבישי ברוורמן: זה לא ייפתר לעולם.
<יוסי פריצקי: בכל העולם הממשלה מעניקה ודאות.
אבישי ברוורמן: ברור, כי מישהו מחליט.
אבישי ברוורמן: רבותי, המילה האחרונה לאדוני.
<פליקס וסרשטיין: אני פליקס וסרשטיין, אני מחברת דליה אנרגיות כוח.
<פליקס וסרשטיין: אנחנו בונים תחנת כוח באזור של צומת רעים.
<פליקס וסרשטיין: אני רוצה לנסות למקד את הדיון כאן, חברים, סביב חוק רישוי הגז, לא נושא כלכלי.
<פליקס וסרשטיין: אנחנו בחוק שדן בהסדרת בטיחות.
<פליקס וסרשטיין: אני מציע רק דבר אחד, אדוני, לעשות תיקונים קלים בדין כי אבי ליכט הלך ופירש את הדין.
<פליקס וסרשטיין: הדין הוא בעייתי.
<פליקס וסרשטיין: ב-1989 כאשר המחוקק כתב את הדין הוא לא ראה את משק הגז הטבעי.
<פליקס וסרשטיין: כמו שאמרו כאן חבריי, תיקונים קלים, מספר מילים בדין פותרים את מרבית הבעיות.
אבישי ברוורמן: גם אתה תעביר לנו את המילים, לכולנו.
<פליקס וסרשטיין: בהחלט.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לסכם את הדיון כדלקמן: קודם כל, אני מודה למשנה ליועץ המשפטי אבי ליכט שגם עושה עבודה נפלאה, אבל גם התפנה מעיסוקיו והגיע לכאן.
אבישי ברוורמן: אתה שמעת את רוח הדברים גם מעבר לנושא המשפטי שאתה יושב בישיבות הממשלה.
אבישי ברוורמן: ולכן, בהצעת חוק הגז בטיחות ורישוי הגדרת "מתקן" מתייחסת הן למתקן של גפ"ם והן למתקן של גז טבעי.
אבישי ברוורמן: אני מעוניין כי לקריאה השנייה ולקריאה השלישית במליאת הכנסת במהירות נעלה הצעת חוק שתכלול אולי כמה פתרונות בנושא הגז הטבעי.
אבישי ברוורמן: אני מבקש שבימים הקרובים, והימים הקרובים זה כבר השבוע, ביום ראשון, תדון ועדת השרים, תכריע בין המשרדים ותגבש עמדה לגבי הצעת חוק ממשלתית שהזכירה אותה היועצת המשפטית למשרד התשתיות.
אבישי ברוורמן: אני אציע להשתמש בהצעת חוק בטיחות הגז כפלטפורמה להסדרת הגז הטבעי.
אבישי ברוורמן: אני מציין באהדה רבה את נכונותו של השר לשעבר עו"ד פריצקי להעביר לוועדה הצעות נוסח לסעיפים ומזמין את נציגי המפעלים והחברות להעביר, כמו שאמרת, בקיצור רב הצעות לתיקון סעיפי הצעת החוק.
אבישי ברוורמן: בנוסף, אשקול להגיש הצעת חוק שתסדיר את כל תחום הגז הטבעי כתמריץ.
חנא סוייד: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המשנה של ועדת הכלכלה לענייני אנרגיות ירוקות.
חנא סוייד: אני מאוד שמח שאנחנו מקיימים את הישיבה הזו לדיון בחסמים בפני התרחבות התקנה, בעיקר של מערכות פוטווולטאיות קטנות.
חנא סוייד: אני מזכיר לכולם כמובן שאנחנו פועלים, שהמדינה בעצם, המשק פועל בתחום הזה של אנרגיות ירוקות, אנרגיות מתחדשות על פי החלטת הממשלה משנת 2009, עם יעד הביניים ב-2014, להגיע ל-5% ייצור חשמל מאנרגיות מתחדשות, אנרגיות ירוקות, ובשנת 2020 ל-20%.
חנא סוייד: ברור מהישיבות הקודמות, ברור כמובן למי שעוסק בעניין הזה, שאנחנו עד 2014, עד השנה הזו בעצם, אנחנו לא נשיג את היעד של 5%, בתקווה כמובן שאנחנו נשיג את היעד של 2020 ל-20%.
חנא סוייד: ב-2020 10%, סליחה.