GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חנא סוייד: ואחר-כך "תוקעים" את השמש, זה סוף הסיפור.
<מקסים ראקוב: אומרים שצריך להעביר את המכסה מסיבה שלא הצליחו לקדם את הפרויקטים, בעוד שעוד חודשיים אנחנו חוגגים 5 שנים להסדרה הראשונה של טורבינות רוח, שלא הצליחו להקים מתקנים מהסיבה שלא היתה תוכנית מתאר ארצית.
<מקסים ראקוב: בתקווה שבעוד שבוע תהיה תוכנית מתאר ארצית ונוכל להתחיל להקים את המתקנים אז כרגע לוקחים את המכסה ומעבירים אותה.
חנא סוייד: משמעות הדבר לגביך הוא שאין לך קליינטים.
<מקסים ראקוב: אין לי לקוחות.
<מקסים ראקוב: לפני שבוע היה אצלי משקיע ממדינה זרה שרוצה להקים כמה עשרות פרויקטים ולהשקיע בהם כסף.
<מקסים ראקוב: מה אני אומר לו?
<מקסים ראקוב: שכרגע לוקחים שני-שלישים מן המכסה והולכים לחתוך אותם.
<מקסים ראקוב: זאת הנקודה הראשונה.
<מקסים ראקוב: נקודה שנייה, אנחנו יצרן ומפתח.
<מקסים ראקוב: אני רוצה להתייחס לסוגיית הייצור התעשייתי.
<מקסים ראקוב: טורבינות רוח קטנות, 30 מגה ואט מסכנים של המכסה שלנו, שבמצב טוב יתנו, אם יוקמו כל המתקנים, בין 100-150 ג'יגה ואט שעה בשנה של אנרגיה יחסית ל-6.5 טרה ואט שעה בשנה, זה סדר גודל של 1.5%-2%, זה מעט מאוד.
<מקסים ראקוב: אבל בדרך כלל זו תעשייה חדשנית, תעשייה שהיא חלוץ לפני המחנה ופיתוחים טכנולוגיים בתעשייה של טורבינות רוח גדולות במקרים רבים באים קודם כול מהקטנות, כי אלה חברות יותר קטנות, יותר פעילות.
חנא סוייד: כשאתה מדבר על טורבינות קטנות, עד איזה הספק?
<מקסים ראקוב: בהסדרה של רשות החשמל מדובר בפרויקטים עד 50 קילו ואט.
<מקסים ראקוב: מבחינת התקינה זה טורבינות עד לגודל של 15 מטרים.
<מקסים ראקוב: מבחינת משרד הפנים זה טורבינות עד לקוטר של 6 מטרים בתמ"א הנוכחית.
<מקסים ראקוב: גם כל נושא אגירת הרשת, שזה אחד התחומים הטכנולוגיים ה"חמים" עכשיו.
<מקסים ראקוב: הפתרונות ההיברידיים, רוח ושמש, באים מחדשנות של התעשייה של טורבינות קטנות.
<מקסים ראקוב: על מנת שהתעשייה הזאת תוכל להתקיים בארץ, עם שוק ישראלי קטן באופן כללי, תעשייה שמכוונת בעיקר לייצוא, היא צריכה שוק ביתי, שתוכל להדגים ללקוחות של התשתיות שיש לזה היתכנות מסחרית, לא רק היתכנות טכנולוגית.
<מקסים ראקוב: זה בעיה.
<מקסים ראקוב: במשך שנתיים אנחנו מקבלים "כתף קרה מאוד" מרשות החשמל ובקשות שלנו להיפגש ולהסביר את הצרכים של התעשייה, של הייצור התעשייתי הישראלי, לא נענו.
<מקסים ראקוב: אני משתמש בפורום הזה, בבקשה נשמח להיפגש, נסביר – יש לנו ידע, יש לנו צרכים ייחודיים של יצרן תעשייתי – על מנת שזה יגדל ויתפתח.
<מקסים ראקוב: תודה רבה.
חנא סוייד: הם שמעו ורשמו.
חנא סוייד: נדב ברקן.
חנא סוייד: אני מבקש עכשיו לקצר כי כבר גלשנו בזמן ואני רוצה לסיים את הישיבה עד 14:15.
<נדב ברקן: קודם כול, אני מצטרף לברכות שאמר איתן פרנס.
<נדב ברקן: אני מחברת EDF-EN.
<נדב ברקן: אנחנו מקימים מערכות פוטו-וולטאיות בינוניות וגדולות בארץ.
<נדב ברקן: אנחנו רוצים גם להקים מערכות רוח.
<נדב ברקן: אגע בנקודה מאוד-מאוד בקצרה.
<נדב ברקן: כולם דיברו פה על העתיד.
<נדב ברקן: אני חי את ההווה.
<נדב ברקן: רק להסב את תשומת לבכם כבוד היושב-ראש והנוכחים פה, לעניין שלא כל-כך מתוקשר.
<נדב ברקן: מתקנים פוטו-וולטאים בסוף צריכים לקבל רישיון וצריכים שהשר יחתום על הרישיון כדי שהם יוכלו להתחבר ולהעביר את החשמל שהם מייצרים גם כך לרשת.
<נדב ברקן: לנו יש שני מתקנים, אני מדבר על 17 מגה ואט, שמחכים איפשהו בדרך בין רשות החשמל למשרד האנרגיה לחתימה.
<נדב ברקן: זאת אומרת, הם קיבלו אישור של מליאת רשות החשמל – אין עדות רשמית לזה כי זה לא הגיע לאתר האינטרנט של הרשות, זה ממה שאנחנו יודעים ומהחברים ברשות – אבל זה לא הגיע לשר לחתימה.
<נדב ברקן: המתקנים עומדים ומייצרים חשמל אבל לא יכולים להוציא אותו החוצה.
<נדב ברקן: הדגרדציה מואצת כל עוד המתקן מייצר ולא מוציא את החשמל שלו החוצה.
<נדב ברקן: אני מדבר על המתקן הראשון שלנו, של 10 מגה ואט, שעבר את מליאת רשות החשמל ב-12 במאי ומאז חלף יותר מחודש.
<נדב ברקן: זה מתקן שעומד ויכול להעביר חשמל לרשת.
<נדב ברקן: דיברת על פליטות – נראה לי שזה מאוד-מאוד ברור.
<נדב ברקן: הכול בגלל שכרגע המדינה משותקת, משק החשמל במדינה משותק, וחשוב שתכיר את זה, בגלל צו של בית-הדין האזורי לעבודה בחיפה במסגרת הסכסוך של עובדי חברת החשמל וחברת החשמל עם המדינה בעקבות דוח יוגב.
<נדב ברקן: אני לא יודע איך אני קשור לדוח יוגב.
<נדב ברקן: חברת החשמל מכירה אותי משנת 2010, היא עשתה לי סקר כדי שאקים את המתקן והיא בדקה לי את המתקן.
<נדב ברקן: בלי הבדיקות שלה לא יכולתי להגיש בקשה לרישיון קבוע.
<נדב ברקן: כולם מכירים אותנו ואנחנו מחכים.
חנא סוייד: תסובב את הראש מאה ושמונים מעלות, תדבר עם נציג משרד האנרגיה ותשאל אותו למה מתעכבים.
<נדב ברקן: שלחנו מכתבים ולצערי כנראה נצטרך לפנות לערכאות אחרות.
<נדב ברקן: תשובה בלתי פורמלית שקיבלנו בעל-פה מהיועץ המשפטי במשרד האנרגיה היא שהרישיונות לא אצלם והוא הפנה אותנו לרשות החשמל.
<נדב ברקן: אמרו פה כבר שההתנהלות קצת מצחיקה ושערורייתית.
<נדב ברקן: לצערי הרישיונות שם.
<נורית פלתר: אנחנו נמצאים בסיטואציה מאוד לא פשוטה בבית-הדין לעבודה.
<נורית פלתר: קבע בית-הדין האזורי לעבודה בחיפה, השופט רמי כהן, שלמעשה אין לעשות ללא אישורו כביכול כל פעולה שעלולה לשנות את סמכויות חברת החשמל והעובדים.
<נדב ברקן: לפגוע במעמד חברת החשמל והעובדים.
<נורית פלתר: כל הממשלה עובדת כאן ביחד.
<נורית פלתר: אנחנו, משרד האנרגיה, משרד האוצר ומשרד המשפטים פועלים ביחד כדי לנסות למצוא פתרון לסיטואציה הלא פשוטה הזו, שלכאורה בית-הדין לעבודה עלול לשתק כאן משק שלם.
<נדב ברקן: הוא כבר משתק.
<נדב ברקן: אגב, זה לפני שאני מספר על הנזקים שלי כיזם.
<איתן פרנס: אדוני, קריאת ביניים.
<איתן פרנס: המדינה יכולה לעשות דבר פשוט מאוד, לפנות לשופט כהן, כפי שהוא כתב בפסק-הדין.
<נדב ברקן: לא לשופט כהן.
<נדב ברקן: לבית-הדין הארצי לעבודה.
<איתן פרנס: לבית-הדין הארצי לעבודה, ולבקש ממנו את חוות דעתו האם המתקנים הסולאריים, שבשום מקום לא מוגדרים כ- - -.
<איתן פרנס: אבל לא עושים את זה.
חנא סוייד: אני מבטיח שאנחנו נעקוב אחרי העניין הזה.
<נדב ברקן: היה פשוט איזה תקדים קטן, חשוב מאוד לשמוע.
<נדב ברקן: יש תחנת כוח פרטית הכי גדולה היום בישראל, "דוראד", שהלכה לבג"ץ.
<נדב ברקן: הרישיון שלה היה תקוע אצל שר האנרגיה.
<נדב ברקן: אני לצערי תקוע בין רשות החשמל לשר האנרגיה.
<נדב ברקן: בבג"ץ של "דוראד" נקבע מתווה, בג"ץ קבע מתווה למדינה ואמר להם: על החלטות פרטניות שאתם לא בטוחים האם דבר מהווה פגיעה במעמד או בזכויות של העובדים לכו לבית-הדין הארצי לעבודה, תגישו את ההחלטות ותוך יומיים אם לא תהיה תגובה של העובדים אתם יכולים לקבל את ההחלטה.
חנא סוייד: אני לא רוצה להיכנס בפירוט לעניין הזה כעת, בקונסטלציה הזאת.
חנא סוייד: אנחנו נדבר על העניין הזה.
חנא סוייד: העלית כאן נקודה שממש דורשת התייחסות.
חנא סוייד: לא יכול להיות שהמתקן עובד ומייצר חשמל ובעצם אי אפשר להעביר את החשמל.
<נורית פלתר: אנחנו בממשלה נגררים לבית-הדין לעבודה זו הפעם השביעית או השמינית.
<קריאה: היה דיון ביום חמישי בבית-הדין הארצי.
חנא סוייד: אנחנו נתייחס לזה.
חנא סוייד: אנחנו מתקרבים לסיום.
חנא סוייד: מי שלא רוצה לדבר יכול להגיד לי, למרות שאני קורא את השמות.
חנא סוייד: מאיה קרבטרי, בבקשה.
<מאיה קרבטרי: אעשה את זה ממש בקצרה.
<מאיה קרבטרי: אני סמנכ"לית ארגון "חיים וסביבה".
<מאיה קרבטרי: אנחנו ארגון הגג של ארגוני הסביבה.
<מאיה קרבטרי: חברים אצלנו גם שני החברים שדיברו קודם מהפורום הישראלי לאנרגיה ומן החברה להגנת הטבע.
<מאיה קרבטרי: חשוב לנו להסביר שלצד הצעדים שלכאורה נעשים כאן, ישראל מקדמת גם יוזמות שמביאות אותנו אחורה.
<מאיה קרבטרי: לכאורה אנחנו מתקדמים ואפילו לא עומדים ביעדים שישראל לקחה על עצמה, אבל אני רוצה להוסיף על דברי חברי מהפורום הישראלי לאנרגיה ומן החברה להגנת הטבע שלצד הקידום של אנרגיות מתחדשות והתייעלות אנרגטית חשוב מאוד שהממשלה תפסיק לפעול לקידום מיזמים מזיקים.
<מאיה קרבטרי: לדוגמה, חיפושי הנפט ברמת הגולן, היוזמה להפקת פצלי שמן בעמק האלה.
<מאיה קרבטרי: לכאורה הממשלה מקדמת אנרגיות מתחדשות, וגם בזה היא לא עומדת ביעדים הבין-לאומיים אליהם התחייבה, כפי שאמרת, גם בנושא הפחתת פליטות גזי חממה, גם בנושא זיהום אוויר, אבל לצד זה היא מקדמת – וזה לא מדווח בשום מקום סביב השולחן – גם את האנרגיות הכי מזהמות והכי נוראיות.
חנא סוייד: את אומרת שלמרות שמדברים על זה פוזלים לדברים אחרים.
<מאיה קרבטרי: אנחנו גם לא עומדים ביעדים, גם לא עומדים בהתחייבויות הבין-לאומיות.
<קריאה: כרגע זה נעצר בוועדה המחוזית.
<מאיה קרבטרי: גם לא עומדים בהתחייבויות לאזרחי ישראל לשמור על בריאותם באמצעות צמצום זיהום האוויר, ובנוסף אנחנו מוסיפים אנרגיות הרבה יותר מזהמות.
<מאיה קרבטרי: לא ייתכן שזה יעלה מדיוני הוועדה.
<מאיה קרבטרי: אנחנו חושבים שדבר כזה צריך להיכלל בכל החישובים ובכל הדיונים.
<מאיה קרבטרי: אם מקדמים אנרגיות מתחדשות ומקדמים התייעלות אנרגטית אי אפשר ביד השנייה גם לקדם יוזמות מזיקות.
<דורון פוקס: אני הולך לעסוק בנושא שיכול להיות שהוא גם דרמטי.
<דורון פוקס: שמי דורון פוקס, מנהל "קריגר שיבולת אנרגיה מתחדשת".
<דורון פוקס: אנחנו יזמים בתחום של טורבינות קטנות וגם קצת נוגעים בטורבינות הגדולות, אבל אנחנו ממוקדים כיום בקטנות.
<דורון פוקס: אני רוצה להזכיר לכולם שבשנת 2009, כשהתחום הסולארי התחיל פתאום להתעורר, זה כאשר נעלמו החסמים ובאדיבות רשות החשמל ועבודה טובה שנעשתה היתה מכסה של 35 מגה ואט, והצליחו ליישם בתוך פחות משבועיים 55 מגה ואט.
<דורון פוקס: כך שהמתקנים הקטנים הסולאריים היו חלוץ מהיר.
<דורון פוקס: נכון להיום, גם על-פי הטבלה של רשות החשמל, אתם רואים שבעצם 50% מהיישום, שהוא מבורך מאוד בעיני, הוא בתחום של מתקנים קטנים דווקא, שהם יותר קרובים, הם יותר מבוזרים, הם יותר שמישים והם גם טובים יותר ואפילו יעילים יותר כלכלית, ואפשר להוכיח את זה.
<דורון פוקס: אני מדבר כרגע על טורבינות רוח קטנות.
<דורון פוקס: זה אותו דבר בדיוק, ואסור לבלום את זה.
<דורון פוקס: כאשר בולמים את זה בעצם מבטיחים שלא יתקדם התחום.
<דורון פוקס: אם יתנו לטורבינות הקטנות, גם הן יפרצו, הן יפתחו את השער ואז גם יקרו דברים נוספים.
<דורון פוקס: בדרך כלל מדברים על טורבינות קטנות שימוקמו באזורים מרוחקים, כמו בגליל ובנגב, כי אנחנו מדברים פה על אפשרות תמיכה תשתיתית.
<דורון פוקס: אם אני מסתכל או משווה לתמיכה התשתיתית של פרויקטים גדולים, כאן קיימת התשתית מבחינת רשת החשמל.
<דורון פוקס: הטורבינות האלה מחוברות לרשת חשמל קיימת, לא צריך להמציא דברים.
<דורון פוקס: אנחנו מדברים על ביזור בייצור.
<דורון פוקס: רק להזכיר לכולם, אם הייתי עכשיו חברת החשמל והייתי צריך לספק חשמל למקום מרוחק, זה עולה לי הרבה יותר כסף מאשר לספק בתל-אביב, לא כי אני אוהב את תל-אביב אלא מבחינת הדחיפה, ההולכה.
<דורון פוקס: רשת ההולכה עולה כסף, לא רק הרשת עצמה אלא גם ההולכה מאיטה, החשמל פחות אפקטיבי.
<דורון פוקס: ההסתכלות הזאת גם נדרשת ואני מציע, ממליץ, אם קיימת אפשרות ברשות החשמל לשקול גם את העניין הזה.
חנא סוייד: זה לא טופל במסגרת התעריף הכלכלי?
<דורון פוקס: לדעתי נכון להיום אולי היתה חשיבה, אני מעריך שהיתה, כי אני יודע שברשות החשמל יש אנשים שמסתכלים על היבטים רבים, אבל צריך לשים את האצבע על הנקודה הכואבת, להגיד: בואו נעשה פרויקטים של טורבינות קטנות בגליל, בואו נעשה אותם בנגב.
חנא סוייד: אבקש לקצר בדברים, ממש דקה וחצי עד 2 דקות וזה הכול.
חנא סוייד: יש לנו עוד 4 דוברים.
חנא סוייד: ירון סילש, מנכ"ל "שיכון ובינוי אנרגיה מתחדשת" מקבוצת "אריסון".
<ירון סילש: שלום.
<ירון סילש: אני ירון סילש מ"שיכון ובינוי אנרגיה מתחדשת".
<ירון סילש: אני חושב שאנחנו היחידים שעוסקים במגוון ייצור האנרגיה, הן בגז והן פוטו-וולטאי ורוח.
<ירון סילש: קודם כול, תודה על ההזדמנות לדבר.
<ירון סילש: אני רוצה לחזק כמה דברים שנאמרו על-ידי נציגי היזמים שיושבים פה.
<ירון סילש: אני חושב שכל היושבים פה בחדר תומכים באנרגיה מתחדשת.
<ירון סילש: אני רוצה לציין שגם היזמים בוודאי, וגם נציגי הממשלה וגם רשות החשמל, שבאמת מקבלים החלטות – אני לפעמים לא מסכים איתם לחלוטין אבל אני חושב שהמניעים שלהם והרצון שלהם לבצע הוא לטובת העניין במה שהם חושבים נכונה.
<ירון סילש: אף אחד לא מתנכל פה ליזמים.
<ירון סילש: יחד עם זאת, אם יש לי רק דקה, הדבר שאני חושב שהוא הכי חשוב זה המשכיות.
<ירון סילש: קודם דיברו על כך ש"בסדר, לא יהיה 5% ב-2014 אבל נגיע ל-10% בשנת 2020".
<ירון סילש: כיזמים שפועלים לא ניתן לנתק את הרצף הזה.
<ירון סילש: כלומר, אם אנחנו רוצים להגיע ל-10% בשנת 2020 – ואפשר להגיע ליותר, אני מסכים – אז אנחנו לדוגמה חברה שמעסיקה 50 עובדים ויש לה אורך רוח ואורך נשימה, אבל הרבה מאוד יזמים אחרים מתפרקים בדרך, ורואים את זה.
<ירון סילש: המדינה הקימה תעשייה, רשות החשמל שקבעה מכסות והמדינה עם החלטת הממשלה הקימה פה תעשייה.
<ירון סילש: עכשיו השאלה האם אנחנו יכולים לחכות כל פעם 4 שנים עד שתהיה מכסה חדשה, או האם יש ודאות כאשר אין מכסה.
<ירון סילש: למשל הוויכוח על ערבויות באיו"ש – מבחינתי אפשר לבנות באיו"ש, אני לא אומר אם זה טוב או לא, לא קשור לעמדה פוליטית, אבל העובדה שדבר קטן כזה עוצר מכסות אחרות היא בעיני דבר חמור.
<ירון סילש: אנחנו כיזמים שמעסיקים עשרות ומאות עובדים – ויש פה חברות מעולות, עזבו את "שיכון ובינוי": "ערבה פאוור" ו"אנלייט", ועושים רוח ועושים ביו-גז ועושים פוטו-וולטאי, וכאשר המדינה רוצה משהו היזמים פה במדינת ישראל יעשו.
<ירון סילש: אבל היזמים צריכים אופק, הם צריכים המשכיות.
<ירון סילש: אי אפשר להוציא 300 מגה ואט ו-5 שנים אחרי כן עוד 200 מגה ואט.
<ירון סילש: צריך שתהיה איזו המשכיות.
<ירון סילש: תודה רבה.
חנא סוייד: ערן קופל, בבקשה.
<ערן קופל: אתייחס בקצרה למספר חסמים שהם ברי הסרה בטווח המיידי.
<ערן קופל: אני מחברת "האנווה סולאר", יצרנית פנלים.
<ערן קופל: שני החסמים הראשונים קשורים למשרד הפנים.
<ערן קופל: הראשון הוא הארנונה.
<ערן קופל: אין צו ארנונה בנושא של פנלים סולאריים, דבר שיוצר שונוּת בין העיריות השונות, שחלקן מטילות ארנונה גבוהה מאוד ואז אין מערכות סולאריות בעיריות הללו בצורה מוחלטת ובמקרים אחרים לא מטילות בכלל.
<ערן קופל: יש עבודת מטה להטלה של ארנונה וצריך להשלים אותה.
<ערן קופל: זה נקודה אחת למשרד הפנים ולמשרדים הנוספים שנוגעים בדבר.
חנא סוייד: העיריות הללו גובות ארנונה על דודי שמש?
<ערן קופל: לא.
חנא סוייד: מה ההבדל?
<ערן קופל: כי במערכת סולארית נדרש היתר בנייה ואז אתה עובר דרך הוועדה והם יודעים על זה ופשוט תופסים אותך בהזדמנות הזאת.
<ערן קופל: זה חסם שפוגע בנו מאוד.
<ערן קופל: גם היטלי השבחה על מערכות סולאריות על גבי גגות זה דבר שהורג הרבה מאוד מערכות בעיריות מסוימות וחבל שאנחנו צריכים לשאת על גבינו היטלי השבחה בתעשייה שלנו.
<ערן קופל: נקודה שנייה, באשר למגזר המערכות הביתיות.
<ערן קופל: לאור הירידה בתעריפים, שהיא לגיטימית, אנחנו מבקשים להסיר דרישות של היתרי בנייה למערכות קטנות ולאפשר הקמה של מערכות קטנות ללא היתר בנייה, כפי שמתאפשר היום לצורך העניין למשל לגבי דודי שמש.
<ערן קופל: זה יאפשר צמיחה ופריחה של התחום ללא סובסידיה.
<ערן קופל: זה יאפשר, ללא עלות משקית נוספת, להקים את המערכות על-ידי פישוט וקיצור התהליך מ-8 חודשים היום לשבועיים בעתיד.
חנא סוייד: עוד נקודה מעניינת.
<ערן קופל: מרשות המסים אנחנו מבקשים שעל מערכות ביתיות קטנות לא יוטלו מסים.
חנא סוייד: מס הכנסה?
<ערן קופל: בעבר היתה מכסה מסוימת שמתחתיה אפשר היה ללא מיסוי.
חנא סוייד: כמו למשל השכרת בית מגורים.
<ערן קופל: כן, משהו קטן.
<ערן קופל: זה היה 4 קילו בעבר וצריך להתאים את זה.
<נורית פלתר: אנחנו מנסים לקדם את זה אל מול רשות המסים.
חנא סוייד: הנה, אתה מתפרץ כאן לדלת פתוחה.
חנא סוייד: זאב גרוס, בבקשה.
<זאב גרוס: אני רוצה לחזק שלושה דוברים כאן, איתן פרנס, נועם סגל ודן שילה, קודם כול לגבי הנושא של הביטחון האנרגטי, שהטכנולוגיה מתחדשת בכל יום.
<זאב גרוס: ככל שהתמהיל של הגז הטבעי בתוך ייצור החשמל של מדינת ישראל עולה כך הסיכון עולה.
<זאב גרוס: הדבר הזה הוא לא רק בבחינת פגיעה- - -
חנא סוייד: אתה אומר: היו דברים מעולם.
<זאב גרוס: בשנת 2007 במשך 15 שניות הגז הפסיק לעבור לתחנת הכוח וזה הוריד את החשמל לרבע מדינת ישראל.
<זאב גרוס: הדבר הזה חשוב מאוד מבחינת הביטחון האנרגטי.
<זאב גרוס: איתן פרנס ונועם סגל התייחסו לנושא הדיגיטציה והמודרניזציה של עולם ה-grid.
<זאב גרוס: הדבר הזה נעוץ בין היתר ב-unbundling של חברת החשמל, כך שנושא ההולכה- - -
חנא סוייד: אתה רוצה להגיד: האינטגרציה של המערכות.
<זאב גרוס: הדה-אינטגרציה.
<זאב גרוס: אם אנחנו רוצים לראות אנרגיה מתחדשת מבוזרת בצורה טובה אנחנו חייבים לגרום לכך שמערכות ההולכה ומערכות החלוקה יהיו פתוחות לכולם.
<זאב גרוס: הדבר הזה מחייב שינוי דרך ועדת יוגב.
<עדי מינץ: צריך להקים רשת חכמה.
חנא סוייד: זה אינטגרציה של דה-אינטגרציה.
חנא סוייד: אחרון הדוברים, נתנאל היימן, בבקשה.
<נתנאל היימן: תודה רבה.
<נתנאל היימן: יש כאן הרבה יזמים בתחום והם עושים עבודה חשובה, אבל בכל זאת יש גם את הצד של הצרכנים.
<נתנאל היימן: דיברו פה על הפחתה של העלויות כתוצאה מהשינויים.
<קריאה: את מי אתה מייצג?
<נתנאל היימן: את התאחדות התעשיינים.
חנא סוייד: כולנו צרכנים פה.
<נתנאל היימן: אני באמת מייצג רק סקטור אחד, אבל יש הרבה סקטורים אחרים, כולל הסקטור הביתי, שלא נמצאים בדיון הזה.
<נתנאל היימן: כל תוספת תעריפית – היתה פה הרבה ביקורת על רשות החשמל.
<נתנאל היימן: זה לא בדי-אן-אי שלי להגן על רשות ממשלתית, אבל הם בעצם רואים את ההיבט של הצרכן מול עיניהם וכך הם פועלים.
<נתנאל היימן: אני חושב שצריך לקחת את זה בחשבון.
<ראאד אל קיעאן: אני מנהל יזמות אנרגיה סולארית במרחב הביתי בנגב.
<ראאד אל קיעאן: מדברים על פרויקטים בנגב והפרחת השממה בנגב ועד שיש לנו פרויקט אחד, יש יזם ויש משקיע עם קרקע שהוא פוטנציאל לבדואים וזה ממנף את מקורות הפרנסה של הבדואים וממנף את הכלכלה ומפחית את הפשיעה, ועד שיש לנו גם מהנדסי חשמל שאנחנו מכשירים אותם במשך כמה שנים, הראשון שזוכה לקבל רישיון ייצור עקרוני, שהוא הרישיון השני בפרויקטים בכלל במכסה של ה-300, הוא מוסא תראבין, מתוך 5 פרויקטים שהיו ביזמות שלנו לשדה בינוני ועוד שלושה לשדה גדול.
<ראאד אל קיעאן: עד היום אנחנו מחכים, כבר 5 שנים, ביחד אתו.
<ראאד אל קיעאן: הרישיון נמצא אבל אין התקדמות.
חנא סוייד: ולאחרים?
<ראאד אל קיעאן: לאחרים שקיבלו רישיון אחריו – והוא מהראשונים, עשינו את כל ההסדרה – יש שדות גם לשכנים שלו בשובל, במשמר הנגב, בוואדי ערבה וכן הלאה, אך אצלו אין, אנחנו לא יכולים לבנות את השדה.
<ראאד אל קיעאן: הגם שיש לנו תוכנית, הגם שיש לנו הסדרה פיננסית והכול – לא מתאפשר לנו.
<ראאד אל קיעאן: בכל פעם אין מכסה או הוועדה לא התכנסה, אני לא יודע מה.
<ראאד אל קיעאן: עד מתי נחכה לזה?
<ראאד אל קיעאן: זה ימנף את הנגב, הן בפן הכלכלי והן בפן החברתי.
חנא סוייד: ארצה התייחסות לשאלה האם יש בעיה מיוחדת לגבי האוכלוסייה הבדואית.
חנא סוייד: האם יש מאפיינים ספציפיים שונים, או שזה אותן בעיות?
<נורית פלתר: ממש לא מאפיינים שונים.
<ראאד אל קיעאן: פנינו בזמנו, לפני 3 שנים, לממשלה בהצעת חוק שתקנה מכסה מיוחדת ונפרדת לאוכלוסייה הבדואית, 60-70 מגה, לא הרבה.
<ראאד אל קיעאן: אנחנו מדברים על לפחות שדה גדול אחד ו-5 שדות בינוניים.
חנא סוייד: אני מאוד מודה לך.
חנא סוייד: חברות וחברים, אני רוצה להודות לכל מי שהשתתף בדיון הזה והביע את דעתו, או לא הביע את דעתו והקשיב לאחרים.
חנא סוייד: כפי שאמרתי, זה דיון ראשון.
חנא סוייד: אני מאמין שהצפנו את הבעיות.
חנא סוייד: אני מאוד החכמתי מהדיון הזה.
חנא סוייד: אני מבטיח שאנחנו נקיים עוד סדרת דיונים שבהם אנחנו נתמקד בהתמודדות עם הנושאים שעלו כאן.
חנא סוייד: שוב, תודה רבה.
חנא סוייד: אתם תמיד מוזמנים לישיבות של הוועדה.
גילה גמליאל: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.
גילה גמליאל: הדיון נקבע כתוצאה מיוזמה של חברי הכנסת יעקב מרגי, אורי מקלב, איציק שמולי ואנוכי, שדרשנו להעלות דיון במליאת הכנסת סביב העניין, בו 500 תינוקות בכל עוטף עזה ושדרות , לא תהיינה להם מסגרת לקראת שנת הלימודים הבאה.
גילה גמליאל: זה דבר שלא נתפס וזו הסיבה שדרשנו לכנס דיון ממוקד בוועדה, על מנת לגבש את כל המשרדים השונים שהגיעו לכאן, שיציגו בפנינו את הפתרון.
גילה גמליאל: כל הבעיות בין המשרדים, הוא בטח דבר שלא מעניין את תושבי ותושבות שדרות, מה שצריך למצוא עכשיו זה פתרון ומענה לבעיה, שהיא בעיה חמורה.
גילה גמליאל: בזמן שהגשנו את ההצעה בראשיתה, המצב הביטחוני לא היה.
גילה גמליאל: אבל בימים אלה, הם מגנים ממש בגופם על החזית הדרומית של מדינת ישראל וזה דבר שנשמע לכולם בסדר.
גילה גמליאל: אבל כשצריכים לדאוג לזכויות שלהם, זה נתון למצב בו המשרדים השונים לא ממש נותנים את המענה.
גילה גמליאל: לפני שאחזיר את זכות הדיבור למשרדים השונים, אני אתן לחברי חברי הכנסת לדבר, בראשם חבר הכנסת יעקב מרגי ולאחריו חבר הכנסת אורי מקלב.
<לאה ורון: לפני כן, חברת הכנסת גילה גמליאל, שהעבירה את ההצעה לסדר היום לוועדת הכלכלה ביחד עם חברי הכנסת המציעים, ממלאת את מקומו של יושב-ראש הוועדה הקבוע, אבישי ברוורמן.
גילה גמליאל: רציתי גם להודות ליושב-ראש ברוורמן וגם לך, לאה, מנהלת הוועדה על כך שקיימתם את הישיבה במהירות הבזק.
יעקב מרגי: תודה גברתי היושבת ראש, תחילה אצטרף לדברי הברכה ליושב-ראש הוועדה שאכן הדיון היה אך ורק בשבוע שעבר במליאה וכבר מצאנו את זה בסדר היום, תודה לך.
יעקב מרגי: אומר בקצרה.
יעקב מרגי: כמי שחי בטווח ה-20 ק"מ, רק מההדים שאנחנו שומעים וההדף, זה לא נוח ולא נעים לחיות באזור.
יעקב מרגי: כל שכן תושבי שדרות.
יעקב מרגי: אני לא יודע אם אפשר לומר את המילה "לחיות" כי זה לא נורמאלי.
יעקב מרגי: המדינה סומכת על החוסן האזרחי ולא אצה לה הדרך.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לנגוע בנקודה הזו, למרות שאני חושב שזו הנקודה המרכזית שצריכה להנחות את משרדי הממשלה.
יעקב מרגי: אני בא משם, הייתי שר כמה קדנציות בכנסת, אני מכיר את הבירוקרטיה, את האילוצים ואת "יש זמן" ו"סמוך".
יעקב מרגי: בימים כאלה אין התנהלות של רגיעה.
יעקב מרגי: זה מושג מוטבע, שבחירום מתנהגים לא כברגיעה, לא קריטריונים ולא בירוקרטיות.
יעקב מרגי: העסק צריך להיעשות מהר ומידי.
יעקב מרגי: לא ייתכן של-500 ילדים אין מענה.
יעקב מרגי: שוב, תודה על היוזמה.
גילה גמליאל: תודה לחבר הכנסת יעקב מרגי.
גילה גמליאל: חבר הכנסת אורי מקלב בבקשה.
אורי מקלב: תודה רבה לך גברתי יושבת הראש וחברי, חבר הכנסת מרגי.
אורי מקלב: ראשית, את מצטנעת ואומרת שהצענו את זה ביחד, אני אומר שאני הצטרפתי להצעה שלך, לאור המצוקה שהעלית ומעלה על כל יישובי הדרום ועוטף עזה.
אורי מקלב: בנושא הספציפי התמקדת במעונות, גם כאמא לילדות שיודעת מה המשמעות של ההתמודדות של אמא בכל מקום בארץ, עם מקום ומענה למסגרת לילדים הקטנים ובוודאי כשמדובר ביישובי הדרום, שנמצאים כל הזמן תחת איום ופחד מפני טילים ורקטות.
אורי מקלב: ניקח לעצמנו דוגמה, מה קורה כשיש חסר ב-500 מקומות לילדים.
אורי מקלב: מה קורה עם האמא שצריכה לעבוד?
אורי מקלב: שתי אלטרנטיבות עומדות בפניה: הקלה יותר, כשהמסגרת הממשלתית הממלכתית לא נותנת לה מענה, היא תחפש מסגרות פרטיות.
אורי מקלב: המשמעות של מסגרת פרטית זו משפחה, טובה לא טובה, הוכשרה או לא הוכשרה, מטפלת שמחזיקה בבית מינימום 5 ילדים, וזה נקרא משפחתון פרטי.
אורי מקלב: כשאנחנו מדברים על מחסור ב-500 מקומות זה כולל גם מעונות וגם משפחתונים.
אורי מקלב: המחיר שלה הרבה יותר גבוה, כל האפקטיביות של יציאה לעבודה יורדת ולפעמים זה גורם לכך שלא תצא לעבודה.
אורי מקלב: דבר שני, צריך לחשוב איזה דאגה מלווה אותה כל היום, איך המטפלת צריכה להתמודד עם חמישה תינוקות כשהיא צריכה להוריד אותם למקום מוגן ברגע שנשמעת אזעקה.
אורי מקלב: היא מטפלת בכמה ילדים, היא צריכה להתמודד עם זה, איך היא עושה את זה?
אורי מקלב: הרי היא לא יכולה לעשות את זה בצורה טובה ומה האמא צריכה לחשוב.
אורי מקלב: איך אפשר לעבוד ככה?
אורי מקלב: זה במקרה שיש מקום, יש הרבה מקרים שאין בכלל את האלטרנטיבה הזו וזה גורם לה לא לעבוד.
אורי מקלב: ההשלכה של המחסור הזה בשדרות, הוא הבבואה של המחסור הכללי שקיים בכל הארץ.
אורי מקלב: אבל המשמעות של ההיבט הנכון בעת חירום זה בשדרות.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לדעת מתי קוראים לזה מחסור, מתי קוראים לזה מצוקה ומתי קוראים לזה כשל.
אורי מקלב: כשיש מחסור של 10%, 20%,30%, זה נקרא מחסור.
אורי מקלב: אבל כשיש משפחתונים, מעונות, שהמחסור הוא 100% יותר, זה נקרא כשל של המערכת.
אורי מקלב: מחסור של 100% זה כבר כשל.
אורי מקלב: שתי החלטות מרכזיות החליטה הממשלה לפני שנתיים, כדי להרגיע ולהשתיק את המחאה החברתית.
אורי מקלב: האחת לגבי גני הילדים ואחת לגבי המעונות.
אורי מקלב: לגבי גני הילדים, להרחיב את חינוך החובה מגיל 3 ובאותה שנה נפתחו כל הגנים, מצאו אלטרנטיבות לגני הילדים, מצאו פתרונות, היה כסף היו פתרונות.
אורי מקלב: זה נכשל במעונות.
אורי מקלב: שם לא רק שלא התקדמנו, הלכנו אחורה.
אורי מקלב: שם כל השנה המצוקה גדלה וגדלה, אני לא מדבר על כך שאין בניה בכלל.
אורי מקלב: אי אפשר לפתור בעיות בבת אחת.
אורי מקלב: משפחתונים זה כבר לא בנייה, למה יש חסר כזה במשפחתונים?
אורי מקלב: זו שאלה של העברה של תקציב.
אורי מקלב: אם ימצאו תקציב בנייה, כשמדובר על מאות מיליונים למעונות, להעביר למשפחתונים, אין מצב כזה בכלל.
אורי מקלב: כל שנה הבירוקרטיה גדלה.
אורי מקלב: המשרד, שהשר שלה צועק מעל בימת הכנסת על כל חוק צרכני וחברתי, יש כבר כל כך הרבה בירוקרטיה והוא לא רוצה להוסיף, הבירוקרטיה הכי גדולה, שזכתה במקום ראשון בין כל המשרדים זה במשרד הכלכלה.
אורי מקלב: תשעה קבין בירוקרטיה ירדו על המדינה, שמונה לקח משרד הכלכלה.
אורי מקלב: הם נכשלו פה.
אורי מקלב: צר לי, כי אנשים טובים עומדים בראש.
אורי מקלב: יש גם מנהלת חדשה, כולם מאד טובים.
אורי מקלב: צריך להוציא את המעונות והמשפחתונים ממשרד הכלכלה.
אורי מקלב: הם לא מסוגלים לכך.
אורי מקלב: להעביר אותם למשרד החינוך.
אורי מקלב: זה הפתרון היחיד.
אורי מקלב: או שהם נותנים פתרון מידי.
גילה גמליאל: ארצה ברשות
גילה גמליאל: כם לשמוע את הנציגים של עוטף עזה ושדרות.
גילה גמליאל: אתחיל עם אבי טייב, נציג ההורים.
<אבי טייב: שלום לכולם.
<אבי טייב: אספר את הסיפור איך כל המהלך הזה הגיע לדיון בוועדת הכלכלה.
<אבי טייב: כאבא לילדה שמסיימת מעון ולתינוקת בת 4 חודשים, הגעתי למצב שאין מקום במעון לשנה הבאה.
<אבי טייב: בנוסף לזה הצטרפו אלי הורים לרשימת ההמתנה.
<אבי טייב: בשדרות יש מעל 250 ילדים שנמצאים ברשימת המתנה למעונות.
<אבי טייב: התאגדנו קבוצה של הורים, פנינו לרשות וביקשנו פתרון.
<אבי טייב: כל הכתובות הגיעו בסופו של דבר למשרד הכלכלה, פנינו גם לשם.
<אבי טייב: קבלנו מענה שצריך לצאת קול קורא לבניית מעון.
<אבי טייב: בסופו של דבר היינו צריכים להפעיל את הכלים של התאגדות כהורים, פנינו לכלי התקשורת, הגענו לתכנית "יהיה בסדר" שם שפכנו את כאבנו, בעוד שהמצב הביטחוני כרגע בשדרות לא הכי מזהיר, נוספה לנו עוד חזית להתמודד אתה, זה איפה לשים את הילדים שלנו בשנה הבאה.
<אבי טייב: אשתי מורה במשרד החינוך, ובגלל המצב הזה שכרגע אין לה מקום במעון, היא שוקלת אם בכלל למצוא עבודה לשנה הבאה.
<אבי טייב: הצטרפו אלינו הרבה הורים, פנו אלי הרבה הורים שרצו להצטרף למחאה.
<אבי טייב: כאן הצטרפה חברת הכנסת גילה גמליאל, לאותו שידור ב"יהיה בסדר" ולקחה על עצמה את היוזמה.
<אבי טייב: באותו היום הייתי פה בכנסת, פניתי לכל מיני גורמים ביניהם משרד הכלכלה, בבקשה שיקשיבו ויבינו שהפתרון כרגע הוא לא קול קורא שיצא לבניית מעונות כי זה לא יצא בסופו של דבר.
<אבי טייב: בשדרות צריך מעונות ממוגנים, לא מספיק רק כמה מעונות ממוגנים, צריך משפחתונים.
<אבי טייב: יש 250 ילדים שמצריכים אכלוס של לפחות שלושה מעונות.
<אבי טייב: הבת שלי עדיין נמצאת ברשימת המתנה.
<אבי טייב: אני מקווה שהיא תכנס.
<אבי טייב: אני בא בשם כל ההורים שהילדים שלהם נמצאים ברשימות ההמתנה, כ-250 ילדים.
<אבי טייב: הרבה אימהות שלא יודעות מה תעשנה בשנה הבאה, לא החזירו תשובה למעסיקים שלהם.
<אבי טייב: מצד אחד אנחנו סומכים על המשלה מבחינת הביטחון, שיתנו תשובות ונותנים את כל הגיבוי.
<אבי טייב: יש חוסן בשדרות ויש חוסן להורים בשדרות, אבל מצד שני, יש פה חזית שנייה שאנחנו יוצאים נפגעים ממנה.