GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מורן מזור: אני יכול לומר שבכל מה שנוגע לתחבורה הציבורית, בהחלט צריך לחשוב על החלוקה של התקציב בין חלופות מיגון - אני אבהיר את הדברים שלי כי המשפט שהתכוונתי לומר לא היה ברור: חלוקת התקציב למיגון, צריך לחלק אותה באופן כזה שחלק מחליפות המיגון יגיעו לתחבורה הציבורית ותאפשר את שיפור התחבורה הציבורית.
<מורן מזור: חלק מהחליפות מיגון יגיעו להסעות התלמידים.
<מורן מזור: צריך לוודא שבתכנית הרב-שנתית הבאה יתאפשר שיפור התחבורה הציבורית, כזה שייתן מרב התועלות למרב התושבים באזור בתוך התכנית הרב-שנתית הבאה תוך החלוקה הזאת.
דוד צור: אני רוצה לתת חשיבה ופתרון לראש המועצה פה: אחת הבעיות המרכזיות היא בין הישובים הקטנים, היותר מבודדים לאיזה מרכז שממנו ההסעות הן יותר תדירות כמו למשל: קריית-ארבע, גוש עציון, בית-אל אני מניח.
<יוחאי דמרי: זו התכנית שאני הצעתי.
דוד צור: אני שואל האם, למשל, המועצות יכולות להשתמש בתחבורת הסעת התלמידים המושבתת בחודשי - -
<יוחאי דמרי: זה בדיוק מה שהצעתי ועל זה בדיוק ענה מאיר, שעל זה בדיוק עכשיו עובדים.
<יוחאי דמרי: אגב, מחר ב-12:00 יש דיון נוסף במשרד התחבורה, שעוסק בדיוק - -
דוד צור: אז קלעתי לדעת גדולים.
<מאיר חן: זה מה שקבענו, הרי יש משאב שקיים כרגע.
<מאיר חן: צריך להבין: יש לנו פער, לא משנה, גם אם מחר יהיה תקציב לעוד 30 אוטובוסים ממוגנים, כנראה - -
דוד צור: יש פער של זמנים עד שזה מגיע, ברור.
<מאיר חן: נכון.
<מאיר חן: והמענה לפער הזה זה באמת השיטה הזאת שניקח ,ברגע שנמפה את כל תמונת המצב במועצות, ניקח חלק מאותם אוטובוסים ונטיל אותם בתוך התחבורה הציבורית עד שנסיים את תהליך הרכש.
<מאיר חן: זה הרעיון.
<מאיר חן: השאלה שכיוונת גם קודם, אני חושב שהדוגמה של הר-חברון, אם הבנתי אותך נכון, התכנית שם זה להקים שני מסופים קטנים של תחבורה ציבורית, שמהם נוכל לנקז ולתעל תחבורה שהיא לאו דווקא חייבת להיות ממוגנת.
<מאיר חן: זו תכנית שאנחנו מתכננים - -
<משה סביר: אם אפשר להוסיף – אני סגן ראש המועצה האזורית גוש עציון: רק בנושא הזה, אני חושב שאנחנו במועצה מבינים – מצד אחד, אנחנו מאד לוחצים על הטיפול בממוגנים ואנחנו מבינים שזה לא יקרה, כנראה, מחר בבוקר.
<משה סביר: יצור, הרכבה, זה לוקח זמן.
<משה סביר: אנחנו מקדמים חניוני "חנה וסע", שאנשים יוכלו להגיע לצומת הגוש.
<משה סביר: מצומת הגוש אין צורך בתחבורה ממוגנת ירי.
<משה סביר: מצומת הגוש יוכלו להגיע מקריית-ארבע, מהר חברון, לעלות לאוטובוסים ולנסוע לכיוון ירושלים.
<משה סביר: זו נקודה אחת.
<משה סביר: ואגב, זה נעשה בשיתוף מלא עם ישראל, קמ"ט תחבורה וגם עם מאיר.
<משה סביר: גם החשיבה על השימוש באוטובוסים של החברות לפיתוח שלנו, ואני מזמין אותם באמת לבחון.
<משה סביר: אנחנו מסיעים ילדים באוטובוסים קטנים ממוגני ירי, זה קיים היום, הכלים קיימים בשטח.
<משה סביר: בואו רק ננסה להשתמש בתחבורה ציבורית פנימית בין הישובים, בואו נפתור את זה.
<משה סביר: אני חושב שאנחנו נמצאים בנקודה, לצערי, שהיינו צריכים לעבור הרבה כדי לשים את הדברים באופן מאד ברור מולה עיניים אבל הבעיה הזאת קיימת, היא בעיה מסוכנת.
<משה סביר: צריך להגיד שהבעיה היא לא רק של טרמפים אלא גם נסיעה בממוגני ירי.
<משה סביר: ממגוני ירי הם רכבים מסוכנים מאד.
<משה סביר: לא פחות מפחיד אותנו הנושא של לקחת טרמפים מאשר אוטובוס עם 50 ילדים שנתקע באמצע כפר ונשרף לו המנוע, ולך תחלץ אותו ומגיעים פלסטינים סביבו.
<משה סביר: המצב יכול להיות מאד מסוכן.
<משה סביר: אני חושב שזו אחת האמירות שצריכות לצאת פה, מהוועדה, שחבר'ה, הכדור אש הזה קיים וצריך לטפל בו כמה שיותר מהר.
דוד צור: ישראל גנץ, בבקשה.
<ישראל גנץ: אני סגן ראש המועצה האזורית במטה בנימין.
<ישראל גנץ: נתחיל במצב היום – המצב נכון להיום היה השיקול, כמו שמאיר אומר, אבל המצב עדין לא טוב.
<ישראל גנץ: כמו שאדוני היושב ראש פתח, יש קווים ראשיים שנוסעים פעם בשעה, יש מקומות שמגיעים שלוש פעמים ביום, ולא התייחסו פה לחליפות הקווים.
<ישראל גנץ: יכול להיות קו שבנסיעה ברכב פרטי ייקח 45 דקות ובאוטובוס ייקח שעתיים ודי צפוי שאף אחד לא יעלה עליו.
<ישראל גנץ: באותה נשימה אנחנו גם מבינים שיש פיזור גיאוגרפי משמעותי.
<ישראל גנץ: אצלנו, זה המועצה האזורית מבחינת מספר תושבים הגדולה בישראל, ואין מה לעשות, אנחנו מבינים שיש ישובים שלא יעלה אליהם אוטובוס כל שעה, זה הגיוני, זה כלכלי.
<ישראל גנץ: לכן, בעיניים שלנו לא נוכל למגר את התופעה אלא לצמצם אותה.
<ישראל גנץ: מבחינת הרשות, אנחנו מוציאים הנחיות לתושבים וכבר הוצאנו איפה עומדים ואיפה לא עומדים.
<ישראל גנץ: אנחנו לא יכולים לחייב, אנחנו יכולים להגיד מה עדיף.
<ישראל גנץ: אנחנו פה יכולים להודות לשר התחבורה, שעוד הרבה לפני שהתחיל האירוע הזה, באמת התקדמה תכנית הקווים.
<ישראל גנץ: כמו שציין מאיר, אנחנו מחכים שהיא תיכנס להילוך גבוה, ופה אנחנו מצטרפים ליוחאי, שבעזרת השם נבוא לפה להודות עוד כמה חודשים, כשהתכנית תיכנס.
<ישראל גנץ: לגבי מיגון האוטובוסים - צריך להעמיד דברים על דיוקם.
<ישראל גנץ: התכנית היתה רב-שנתית ובשנתיים האחרונות היא לא מומשה בגלל ויכוח בין משרד האוצר למשרד הביטחון.
<ישראל גנץ: אמר פה נציג אגף תקציבים שזה באחריות – אמר את זה מאחורי הקלעים אבל שזה לא באחריות משרד הביטחון אלא מי שצריך תחבורה, שישלם עליה.
<ישראל גנץ: ולכן, ה-25 מיליון שהוקצו לשנה, אז משרד האוצר - -
<ישראל אפריאט: 14 לא 25.
<ישראל גנץ: - - משרד האוצר נדרש להעביר את חלקו, משרד הביטחון טוען שהדברים לא באחריותו, ופה צריך פה צריך איזה מבוגר אחראי, שייקח את האחריות כי כמו שאמר משה, אנחנו יודעים שאצלנו יש צי של 100מעל אוטובוסים, וכשאוטובוס כזה עולה באש והוא מלא בילדים, זה מסוכן וזה באמת משחק מסוכן.
<ישראל גנץ: אנחנו צריכים שמישהו יגביר את התקציבים.
<ישראל גנץ: אני יכול להגיד גם פה, שזה נכון שזה תהליכים ארוכים.
<ישראל גנץ: יש לנו חמישה אוטובוסים שנחתו בארץ ומחכים למיגון, שאפשר להתחיל את המיגון מחר, ויש עוד 10 אוטובוסים בדרך.
<ישראל גנץ: זאת אומרת, אם הכסף יוצג היום, אפשר להתקדם עוד היום ולא לדבר על 2015, ופה מישהו צריך לשבת עם שני המשרדים ולקבל החלטה איך מקדמים את התקציב כי זה לא מתקדם.
<ישראל גנץ: נושא נוסף שלא דובר פה זה מיגון טרמפיאדות - במקום שאנחנו מבינים שיש מקומות שאנשים יעמדו בהם, כמו שאדוני אמר: ריכוזים שאליהם יגיעו הילדים, אנחנו חושבים שיש אפשרות למגן את המקומות האלה.
<ישראל גנץ: אני לא רוצה להיכנס לפרטים אבל אפשר - -
דוד צור: הצבא לא מגן על האזורים האלה באיזו שהיא צורה?
<ישראל גנץ: היום אני לא רוצה להיכנס לפרטים איך אפשר למגן.
<ישראל גנץ: אני יכול להגיד שעד היום זה לא ממוגן והיום התחילו לדבר על למגן אותם.
<ישראל גנץ: אני חושב שצריכה לצאת מפה קריאה - -
דוד צור: בגוש עציון אין סיור קבוע שעומד שם - -
<קריאה: בצמתים המרכזיים יש סיור.
<ישראל גנץ: - - מעבר לסיורים, אנחנו מדברים על לחצני מצוקה, אנחנו מדברים על צילום, אנחנו מדברים על שילוט אלקטרוני.
<ישראל גנץ: יש מערך הגנה, שהוא מערך כולל - -
דוד צור: שזה נטו משרד הביטחון.
<ישראל גנץ: - - שזה נטו משרד הביטחון.
<ישראל גנץ: צריך להגדיר אותו, צריך להגדיר מה הצמתים, מה המיגון אבל צריך לבצע את זה, והיום זה לא קורה.
<ישראל גנץ: הדבר הזה הוא הכרחי.
<ישראל אפריאט: סלח לי היושב ראש, יש בעיה.
<ישראל אפריאט: הבעיה שהוא אומר, ואף אחד לא מתייחס אליה: אוטובוס, נקבע שהוא מתחלף כל 15 שנה.
<ישראל אפריאט: אף אחד לא יעלה על התחבורה הציבורית אם הוא יודע שהוא לא יגיע בזמן לעבודה או שהיא לא מגיעה לגן לאסוף את הילדים.
<ישראל אפריאט: מדובר פה על רכבים מאד ישנים.
<ישראל אפריאט: באחוזים גבוהים הם נתקעים ולכן, הוועדה הזאת קבעה, נדמה לי שוועדת הכלכלה קבעה לפני 15 שנה, ואני חושב שהגיע הזמן לבחון את זה - -
<ישראל אפריאט: לא ידידי, משרד החינוך קובע את השנים לתלמידים וועדת הכלכלה קבעה שהאוטובוסים הממוגנים ישמשו 15 שנה, ואני מבקש שזה יידון עוד פעם כי זה לא דבר – הבסיס של התחבורה הציבורית זה אמינות.
<ישראל אפריאט: אם היא לא אמינה - -
<מאיר חן: אני גם שמעתי על נתון כזה, אני לא יודע אם הוא בדוק ב-100% אבל יש איזה משק קיום לאותם אוטובוסים ממוגנים שמדברים על 15 שנה.
<מאיר חן: אני יכול להגיד - -
דוד צור: כמה אוטובוס רגיל?
<מאיר חן: אמרנו שהכל מצולם, אני לא אגיד מה מצב הממוגנים כרגע אבל צריך - -
<לאה ורון: אז לאוטובוס רגיל 15 ולאוטובוס ממוגן 15?
<ישראל גנץ: בהסעת תלמידים אוטובוס רגיל זה 10.
<ישראל גנץ: ממוגנים - בגלל הצרכים האריכו ל-15 ועוד פעם, לא ניכנס למספרים.
<ישראל גנץ: אני יכול להגיד לכם שבלית ברירה אנחנו נכנסים לחריגות ואין פתרונות, אז או שהילדים לא ייסעו או שיגידו: טוב, תמשיכו לנסוע.
<ישראל גנץ: זה המצב.
<מאיר חן: תראו, את ציבור הנוסעים בסוף לא מעניין הוויכוח בין משרד הביטחון לאוצר לתחבורה וכולי.
<מאיר חן: אני חושב שאחד הדברים המרכזיים זה לצאת לתכנית רכש רב-שנתית, שנותנת מענה לתחבורה הממוגנת כי אנחנו לא במצב האידיאלי.
<מאיר חן: ולכן, אני חושב שזה המסר המרכזי.
<מאיר חן: אני מקווה שזה גם יידון בוועדה לאחר מכן, בוועדת הכספים אבל אני כבר תקופה אמנם לא ארוכה, אבל אני שומע הרבה מאד את הפינג-פונג הזה בין המשרדים כי אם לא, לא יהיה פתרון.
<מאיר חן: נכון שכרגע אנחנו מוצאים איזה שהוא פתרון אד-הוק כדי לקחת את הממוגנים הקיימים אבל אנחנו מבינים שצריך לטפל במשק הזה בצורה טובה.
דוד צור: משרד הביטחון, רצית להגיד משהו?
<אלי דשבסקי: אני מבקש להתייחס – מדברים על להעמיד את הדברים על דיוקם: הנושא הזה נדון, אכן, רק כאן, בכנסת, בוועדה של חבר הכנסת יוגב כבר למעלה משנה במספר דיונים מקצועיים.
<אלי דשבסקי: בהמשך לכך, גם הפנה חבר הכנסת יוגב בקשה למנכ"ל ראש הממשלה לסכם את הנושא, ומנכ"ל ראש הממשלה ביקש מהמל"ל לדון ולהמליץ, ואלה דיונים מקצועיים שהתקיימו.
<אלי דשבסקי: באותם דיונים מקצועיים אכן, המל"ל גם גיבש את רשימת הצרכים, אותה תכנית רב-שנתית וגם קבע שמדובר בבעיה של תחבורה, ולא נכון לבוא למשרד הביטחון בנושא הזה ולדרוש ממנו לממן ולו חלק מהענין.
<אלי דשבסקי: - -
<קריאה: הייתי במקרה בדיון וזה לא היה.
דוד צור: לא ביקשו לממן את הענין של התחבורה.
דוד צור: יש לכם איזה רפלקס אוטומטי, כמעט כמו פבלוב, מיד להגיד: זה לא אנחנו.
דוד צור: עם כל הכבוד, אף אחד לא אמר שתמגנו רכבים עבור התחבורה הציבורית.
דוד צור: דיברנו על טרמפיאדות, אזורי ריכוז, שבהם יש אחריות לביטחון הציבור לצבא/למשרד הביטחון.
דוד צור: מדובר על שיפור המצב, למשל.
<אלי דשבסקי: אני מתייחס לדברים שידידי אמר כאן, בסדר?
דוד צור: - - עמדות, תאורה, מצלמה.
דוד צור: זה נראה לי נטו אחריות של משרד הביטחון.
<אלי דשבסקי: אני התייחסתי לדברים שאמר כאן - -
דוד צור: גם האוצר אמר שלא ציפו שאתם תעבירו מתקציב הטנקים למיגון של אוטובוסים ותחבורה ציבורית.
<אלי דשבסקי: לא, נאמר כאן שכביכול יש סיכום אז אין סיכום כזה.
<אלי דשבסקי: הסיכום הוא בדיוק הפוך.
<גבי בן הרוש: אני רוצה להתייחס דווקא להתחיל מהסוף: דובר על 10 ו-15 שנים.
<גבי בן הרוש: מי שביקש את ה-15 שנה זה בעצם היה אגד, כי משרד הביטחון הכתיב לאורך כל השנים מול הספקים 10 שנים האוטובוסים יורדים מהקו.
<גבי בן הרוש: ביקשו 15 שנה וקיבלו אבל אחד הדברים התמוהים, ואני אומר לכם, ראשי המועצות, אתם מבינים מה המשמעות של אוטובוס ממוגן, איזה משקל יש לו?
<גבי בן הרוש: עוד נותנים לו אורך חיים?
<גבי בן הרוש: זה ב-10 שנים היה צריך להיות כבר מזמן במקום אחר.
<גבי בן הרוש: זה מבחינת ההיבט הבטיחותי של הנסיעה.
<גבי בן הרוש: עכשיו, אדוני היושב ראש, אני רוצה לחלק את הדיון לשניים: פעם אחת בנושא הזמינות, מה שקורה באיו"ש, ופעם שנייה במיגון בכללותו.
<גבי בן הרוש: זה מזכיר לי את האינתיפאדה הראשונה.
<גבי בן הרוש: היה לנו את הסיפור עם החיילים לגבי חטיפות, איומים של חטיפות, ובטח ובטח מיגון.
<גבי בן הרוש: אז הגענו להסדר עם משרד הביטחון, אנחנו רכשנו את האוטובוסים ומשרד הביטחון שילם את המיגון.
<גבי בן הרוש: אבל יש פה דבר אחד ומאיר, בהצלחה בתפקיד, אתה גנרל בצה"ל אבל יש דבר אחד שכן כדאי להכין עבודת מטה דחופה: יש לנו מעל מאתיים ומשהו טיוליות, שהצבא מעסיק אותנו יומיים בשבוע.
<גבי בן הרוש: הספקים הולכים ושבים לעבודה.
<גבי בן הרוש: איפה הטיוליות נמצאות, ואני מדבר על הזמינות?
<גבי בן הרוש: באותן יחידות שדה באזורים האלה, שמתאמנות.
<גבי בן הרוש: זה אומר שאם תכינו עבודת מטה, משרד התחבורה מול משרד הביטחון, את הנתונים אנחנו מוכנים לספק לכם, אנחנו מקבלים את כל אותן הוויזות השבועיות.
<גבי בן הרוש: אז אנחנו משוועים לעבודה ויש לנו מבחינת זמינות.
<גבי בן הרוש: מבחינת מיגון, יש לנו את הדבר.
<גבי בן הרוש: אוטובוסים שצמודים ליחידות, הנהגים יושבים כל היום וממתינים.
<גבי בן הרוש: אני חושב שאם יכינו פה איזו עבודה כי אתה אמרת שאולי כדאי, כביכול, שהקווים בין שלוש לארבע שעות.
<גבי בן הרוש: לא יעזור כלום כי החיים יותר חזקים.
<גבי בן הרוש: מה שלא כלכלי, אף אחד לא יתנדב לעשות את זה ואגד, כשבא וביקש סבסוד אז הוא אמר: זה סבסוד צולב על אותם קווים כל רווחיים.
<גבי בן הרוש: מה לעשות?
<גבי בן הרוש: יש אשכולות ומכרזים, מה שהוא הזכיר, שאגד יצא מהקווים האלה והחברות הפרטיות נכנסות לזה.
<גבי בן הרוש: זאת אומרת לדעתי, לדיון הבא, כדאי לבוא עם נתונים, ויש לכם אותם מאתנו, ממועצת המובילים, עם משרד הביטחון, ואנחנו נשמח שלפחות בקווים האלה, במקומות האלה, כן להיות יותר זמינים ולבוא עם עבודה מוגמרת לפה, לדעתי.
דוד צור: אסף מינצר, בבקשה.
<אסף מינצר: קודם כל, אני גם רוצה להוסיף לפרגון לאנשי משרד התחבורה, לישראל.
<אסף מינצר: הם באמת עושים את העבודה הקשה בשביל הישובים ואנחנו בקשר טוב אתם.
<אסף מינצר: רואים שהם מתאמצים.
<אסף מינצר: יש להם בעיה של תקציב.
<אסף מינצר: אני מסתכל עכשיו על המועצה באלקנה, אצלנו אין אוטובוס.
<אסף מינצר: זאת אומרת, אין בכלל.
<אסף מינצר: אני מסתכל על המצב של אחיי ורעיי - -
דוד צור: מה זאת אומרת, לא מגיע בכלל?
<אסף מינצר: עובר בדרך, נכנס בתוך כל הישובים ואין שום סיבה לאף אחד לעלות על האוטובוס, ואצלנו המצב מצוין מבחינה ביטחונית, אין צורך לעלות על אוטובוס ממוגן.
<אסף מינצר: אם היה פתרון של אוטו קטן שהיה נוסע - -
<לאה ורון: לא הבנו את המשפט "אין אוטובוס".
<אסף מינצר: אין אוטובוס.
דוד צור: לא מגיע קו אוטובוס בכלל?
<אסף מינצר: עובר בכניסה, עוצר בכניסה לישוב ונוסע דרך שני ישובים.
<אסף מינצר: זאת אומרת, להגיע לאוטו מסופון שאותו הביאו כהמלצה לעשות, ואני חושב שזאת המלצה נכונה, אבל כדי להגיע אליו לוקח 25 דקות.
<אסף מינצר: אין שום סיבה שנער, ילד, הבת שלי - -
דוד צור: איזה מסופון קרוב אליך?
<אסף מינצר: "שער השומרון".
<אסף מינצר: "שער השומרון" הוא חמש דקות נסיעה.
<אסף מינצר: כל מי שיוצא מהישוב יגיע לשם - - - עוד יותר אין סיבה כאשר אנחנו נמצאים בבעיה אחרת, כאשר על האוטובוסים, ודאי בדרך חזרה, עולים כל השוהים הבלתי-חוקיים.
<אסף מינצר: אנחנו בעצם נמצאים במלכוד.
<אסף מינצר: אני באמת רוצה להקריא לאדוני היושב ראש איזה שהוא מייל שרק אתמול קיבלתי מאחת מהתושבות: "רציתי לשאול אם המועצה מתכוונת להתחיל לארגן הסעות הלוך ושוב לצומת ירקון?
<אסף מינצר: אי אפשר לקחת טרמפים ואי אפשר לנסוע באוטובוס כי אין או כי הוא מלא בשב"חים.
<אסף מינצר: לילדה שלי אין איך להגיע ולנסוע לשירות לאומי.
<אסף מינצר: בשנה הבאה היא תהיה בעזרת השם ביית, ותהיה נעולה בכלוב כאן.
<אסף מינצר: " אנחנו נמצאים באמת במצב שהפתרון לתת למועצה באזורנו הוא מאד קל.
<אסף מינצר: אני גם יודע, מפגישות ארוכות עם ישראל, יש פה מצב שצריך לחנך את הדור.
<אסף מינצר: הדור שאני גדלתי אותו נסע בטרמפים.
<אסף מינצר: יש פה מצב שבאמת יש זמן שבו האוטובוסים, גם אם יתנו אותם כל שעה, הם ייסעו ריקים.
<אסף מינצר: אני מסתכל על עצמי היום, כהורה, היום אני צריך להסיע את הבת שלי לירושלים כי אין לה דרך אחרת להגיע לירושלים ובוודאי שלחזור אין על מה לדבר.
<אסף מינצר: אני גם מצטרף למה שאומרים חבריי: יש דברים שאפשר להקל בינתיים על אותם אמצעים או טרמפיאדות כי בסך הכל מה שקרה, לצערנו, בגוש עציון יכול לקרות היום או אתמול או מחר חלילה בשער השומרון.
<משה בר: אני יושב ראש עמותת "תנו יד לחרש", "נכים למען נכים" וארגון ארצנו החברתית.
<משה בר: אני רציתי רק שאלה אחת לשאול, אם האוטובוסים המעטים שמגיעים לאותם ישובים הם גם מונגשים לנכים כי לי ידוע, ופנו אלי הרבה מאד נכים על כיסאות גלגלים, שמפחדים לנסוע עם הרכב הפרטי שלהם ורוצים להגיע למקומות לבקר משפחה או את ילדיהם, ולא יכלו להגיע לאותם מקומות.
<משה בר: זו השאלה הקצרה שלי.
דוד צור: יש תשובה?
<מאיר חן: אוטובוסים בין-עירוניים הם לא מונגשים ולעומת זאת, אוטובוסים עירוניים כן מונגשים, כשהם בתוך מרחב המועצה.
<מאיר חן: אני מניח, בלי להתייחס פרטנית לכל קו, אני מניח שלא כל האוטובוסים מונגשים.
<מאיר חן: לנו יש תהליך מול המועצה - -
<משה בר: זאת אומרת שלהגיע לאותו ישוב, אתה צריך להגיע באוטו לא מונגש ובאותו ישוב לנסוע באוטו מונגש.
<גבי בן הרוש: התשובה היא לא, אין כאלה אוטובוסים לפחות במועצות.
<משה בר: אין.
<משה בר: אני קיבלתי מסר מהרבה מאד אנשים שלא קיים דבר כזה.
<מאיר חן: כי בבין-עירוני אין לנו את התקן לדבר הזה ואנחנו מודעים לזה.
<משה בר: אז אולי צריכים לשנות את התהליך.
<מורן מזור: אני אשפוך קצת אור על הנושא הזה: יש תהליך של כתיבת תקנות נגישות לאוטובוסים בין-עירוניים.
<מורן מזור: התהליך הזה הוא תהליך משלים לכתיבת תקנות שכבר נעשתה בנושא אוטובוסים עירוניים - -
דוד צור: מי מוציא את זה?
דוד צור: התחבורה?
<מורן מזור: את תקנות הנגישות לאוטובוסים בין-עירוניים?
<מורן מזור: בוודאי, התחבורה בשיתוף עם הארגונים.
<מורן מזור: מתקיימים דיונים ואפילו כבר הושג סיכום בנושא, לדעתי, או שקרובים לזה.
<מורן מזור: הדיונים האלה מתקיימים, כמובן, בוועדה לעבודה ורווחה והנושא בתהליך כמובן.
<מורן מזור: אני מקווה שהוא יסתיים בהקדם.
דוד צור: אתה עוקב אחרי זה?
דוד צור: אתה מכיר את זה?
<משה בר: אני מנסה להמשיך לעקוב.
<קריאה: הם משולבים אתנו בכל העבודה, המועצה.
דוד צור: דוקטור יניב רונן מהממ"מ.
<יניב רונן: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
<יניב רונן: חלק גדול מהדיון הוקדש פה לנושא התקציב של האוטובוסים הממוגנים.
<יניב רונן: לצערי, כמו שאני מכיר את הנושא, גם אם יוספו עכשיו 30 אוטובוסים ממוגנים וירדו עכשיו לשטח, זה לא יפתור את הבעיות וילדים ימשיכו לנסוע בטרמפים.
<יניב רונן: הסיבה היא המבנה של המגזר הכפרי בכלל והאפשרות להפעיל בו תחבורה ציבורית.
<יניב רונן: מגזר כפרי, במיוחד בישראל, יש הרבה פעמים ציר ראשי ולידו ישובים שמפוזרים אי פה, אי שם.
<יניב רונן: וכשמנסים להכניס אוטובוס, אז האוטובוסים הרבה פעמים מתחילים לטייל בין הישובים.
<יניב רונן: אי אפשר להעביר אוטובוס לא כל חצי שעה וגם לא כל שעה אלא כמה פעמים ביום ובסוף, אנשים שצריכים להגיע ממקום למקום, הם לא מקבלים את השירות.
<יניב רונן: אני שמח שבמשרד התחבורה עושים תכנון מחודש לקווים באזורים האלה, צריך למצוא פתרונות אחרים.
<יניב רונן: אני רוצה להפנות את תשומת לבה של הוועדה וגם של גורמי המקצוע לשני מודלים שפועלים במגזרים כפריים אחרים – אחד זה במשגב בגליל העליון, ששם עשו קווים שפועלים לפי דרישה.
<יניב רונן: כלומר, איזה שהוא מסלול של קו שמופעל רק אם יש מישהו לאורך הקו שמתקשר ומבקש את השירות.
<יניב רונן: מי שמפעיל את המוקד הזה, שנותן את הקשר בין האנשים לבין חברת האוטובוסים זה המועצה המקומית.
<יניב רונן: המודל השני הוא של רמת הגולן, ששם המועצה האזורית היא זו שמפעילה את שירותי התחבורה הציבורית ולצורך כך, גם משתמשת ברכבי ההסעה שלה.
<יניב רונן: אז אני חושב שכדאי מאד ללמוד את המודלים האלה ולקחת מהם רעיונות, את מה שאפשר ליישם, בהתחשב, כמובן, למגבלות הביטחון שאופייניות לאזור יהודה ושומרון.
<יניב רונן: ושוב, לקחת בחשבון את המבנה הגיאוגרפי שהוא מטעין מגבלות וצריך להתמודד אתן.
<יניב רונן: תודה רבה.
דוד צור: דוברת אחרונה ממועצת התלמידים.
<גיל לנדאו: נכון מאד, אני ממועצת התלמידים והנוער הארצית - -
דוד צור: שמגיעה אלינו למרות החופש הגדול.
<גיל לנדאו: - - למרות החופש הגדול ולמרות העבודה, הייתם מאמינים?
<גיל לנדאו: אני לא אוסיף שום דבר חדש תחת השמש, אני רק אדגיש ואומר שמועצת הנוער והתלמידים הארצית מבקשת מציאת פתרון לכל הענין הזה של האוטובוסים, שכמו שאמר כאן יוחאי, עוברים פעם ביום או פעמיים ביום או פעם בשלוש שעות ומסתיימים בשעה 19:00 בערב, שבמיוחד בקיץ זו לא שעה ריאלית.
<גיל לנדאו: זה לא פתרון ריאלי ואז שוב, אנחנו נכנסים לענין של הטרמפים ושל הסכנות הידועות לכולנו, של בני נוער שעולים על טרמפים.
<גיל לנדאו: זו מציאות בלתי אפשרית התדירות של האוטובוסים היום מישובים מרוחקים כי בואו אתן לכם את הדוגמה הכי פשוטה: אם מישהי שהיתה רוצה לבוא, נציגה מהמועצה שהיתה רוצה לבוא לכאן היום בבוקר, היא לא היתה יכולה כי אין אוטובוסים שיכולים להביא אותה למקום המתאים בזמן המתאים, כי הם עוברים בשעות שלא מותאמות לנוער.
דוד צור: את מדבר מיו"ש.
<גיל לנדאו: מיו"ש.
<גיל לנדאו: אז אני אצטרף לקריאה של כולם להעלאת התדירות של האוטובוסים.
דוד צור: אוקי.
<דובי דקל: אני רק רוצה להוסיף עוד מילה אחת לדיון הזה מעבר למה שראשי המועצות אמרו:
<דובי דקל: אני חושב שיש כאן שתי בעיות לתרבות הטרמפים: אחת - זה הזמינות, ואני לא מדבר על כביש 60.
<דובי דקל: בכביש 60, חבר הכנסת צור, יש זמינות יחסית טובה של אוטובוסים.
<דובי דקל: כל אוטובוס שנוסע דרומה עובר דרך כביש 60, דרך צומת גוש-עציון.
<דובי דקל: אני מדבר בעיקר על על הישובים שיוצאים החוצה, ומדובר כאן על המגזר הכפרי ואני מדבר על הישובים המבודדים שנמצאים רחוק יותר מהציר הראשי.
<דובי דקל: הבעיה השנייה שלפי דעתי הוועדה צריכה לחשוב עליה, לפחות בתקופת הקיץ, לסבסד את ההסעות האלה.
<דובי דקל: חלק גדול מהטרמפיאדה, מהחבר'ה שלוקחים את הטרמפים זה בגלל העלויות.
<דובי דקל: אני לא יודע כמה עולה היום מדרום הר-חברון לנסוע לירושלים לבילוי לפחות פעם בשבוע לילדים מהישובים הקטנים שמחפשים את הבידור גם במקומות יותר הומי אדם.
<דובי דקל: ברגע שהעלות היא גבוהה מאד אז הם לא יעלו, הם יחפשו את הטרמפ.
<דובי דקל: לכן, אני אומר שחשוב לחשוב אולי לתקופת הקיץ, ליולי-אוגוסט, לסבסד את הקווים האלה מעבר לזמינות.
<דובי דקל: - -
<מאיר חן: מעבר ל-50% הנחה שהם מקבלים?
<דובי דקל: כן.
<דובי דקל: אני לא יודע כמה עולה מדרום הר-חברון לנסוע לירושלים.
<דובי דקל: זה סכומים לא מבוטלים אם ילד רוצה פעם בשבוע לנסוע לירושלים - -
דוד צור: לדעתי, לא הכסף הוא צוואר הבקבוק.
דוד צור: הזמינות, אולי אורך הזמן והתרבות.
<דובי דקל: - - הנקודה האחרונה שאני רוצה להעיר כאן מהניסיון האישי שלי: אני, באינתיפאדה השנייה הייתי מנכ"ל של המועצה האזורית גוש-עציון.
<דובי דקל: ניסינו לעשות מה שדובר כאן, ליצור טרמינל בכניסה לאפרת, לכל הישובים של הגוש המזרחי ולא צלח.
<דובי דקל: תושבים התרעמו ואמרו: אני בא עם הסלים מירושלים, אני לא רוצה לרדת באפרת, להמתין לאוטובוס שייקח אותי לתקוע או לכל נקודה אחרת בצד המזרחי של הגוש.
<דובי דקל: ולכן, חשוב מאד לחשוב על הנושא של הטרמינלים בצורה מאד מדויקת.
<דובי דקל: הייתי עושה אפילו סקר עם התושבים לפני שמחליטים על המהלך הזה.
<דובי דקל: אנחנו לא שאלנו את התושבים, ניסינו לעשות את זה והיתה תרעומת נורא גדולה.
<יוחאי דמרי: נעשה סקר.
<יוחאי דמרי: אני, באופן אישי, מימנתי סקר וודאי שהתושבים מעדיפים את זה.
<יוחאי דמרי: וכמובן, שאם זה "ייתפר" כמו שצריך - -
דוד צור: זה לא בא במקום - -
<יוחאי דמרי: דובי מתייחס למזרח גוש-עציון.
<יוחאי דמרי: מזרח גוש-עציון מחובר באופן מלא לירושלים.
<יוחאי דמרי: דווקא תושבי הר חברון וקריית-ארבע, הם עוברים באופן טבעי.
<יוחאי דמרי: פה אתה מבקש מהם לחתוך את הדרך וזה באמת קשה אבל פה הם עוברים באופן טבעי ואנחנו מכירים את זה מאירופה ומארצות-הברית.
<יוחאי דמרי: אנשים מחליפים קווים במהירות.
<יוחאי דמרי: ככל שזה זמין ועושים חשיבה ומרחיבים את מלאכת המחשבת הזאת, זה זמין, זה נגיש, אנשים ישתמשו וזה ברור לנו.
<יוחאי דמרי: הסקר הזה מוצלח וצריך ללכת לאורו.
<גבי בן הרוש: עוד לא שמעתי מאף אחד ואתה העלית את זה לא סתם, את הנושא של יוקר אוטובוס, מעל מיליון שקל ועוד לפני המיגון.
<גבי בן הרוש: אף אחד לא דיבר פה על מיניבוסים - -
דוד צור: אמרתי את זה.
<אסף מינצר: יש אפשרות לבחון מצב של מוניות שירות?
<אסף מינצר: כי מוניות שירות מתוך הישובים - -
<מאיר חן: מוניות שירות זה סיפור שלם עם תקנות וצווים.
<מאיר חן: כן נבחן את הסוגיה של מיניבוסים, לא כדאי להיכנס לזה.
<מאיר חן: אני אסביר לך אחר כך, זה ענין - - -
<קריאה: מאיר, השקעת עבודה.
<מאיר חן: אני מוכרח לציין, ברשותך – תראו, אנחנו נעשה כמיטב יכולתנו, ואתם רואים שיש התגייסות של כולם לשפר את מערך התחבורה הציבורית בשיתוף עם המועצות ובסך הכל, יש שיתוף פעולה טוב.
<מאיר חן: צריך גם את החלק המשלים של זה, ואתה דיברת על זה בתחילת דבריך.
<מאיר חן: הרי בסוף צה"ל ידע למגר את התופעה, נוח לי להגיד כי אני הייתי אז קמצ"ר, בתקופה שהיינו עושים מבצעים למניעת נסיעות בטרמפים וכולי.
<מאיר חן: אני חושב שחלק משלים שהוא לא פחות חשוב זה כל מערך ההסברה והמניעה בתוך הישובים.
<מאיר חן: הרי אני בטוח שגם אם מחר נשפר את התדירויות, ונאמר פה שעל ציר 60 יש כל הזמן אוטובוסים שעוצרים ועדין נראה אנשים שעומדים ועוצרים טרמפים מכל מיני סיבות וכולי.
<מאיר חן: ופה אני פונה, אמרנו את זה בדיון שהיה אצל השר שלי, לראשי המועצות, שצריך לייצר פה גם איזו שהיא מערכת הסברה בתוך הישיבות והאולפנות ולחדד את הדברים וגם סוג של אכיפה ומניעה.
<מאיר חן: אני חושב שזה החלק המשלים כי תחבורה ציבורית לבד היא תשפר אבל היא לא תייצר לנו ביטחון של מאת האחוזים.
<מאיר חן: וכן, צריך להדגיש את זה וגם שיציגו אתה ענין הזה של מערך ההסברה והמניעה.
דוד צור: דווקא נוח לי עם האמירה האחרונה של מאיר, ואני אמרתי את זה לפני שבועיים-שלושה ואפילו "יצאו" עלי בענין הזה, רק יותר קל לי לומר את זה כאיש פוליטי אבל אני שמח גם שאומר את זה איש מקצוע, ואני לא אומר את זה מהזווית הפוליטית: הלוואי ויכולנו לחיות במדינה שבה גם ברעננה, בתל-אביב ובגוש-עציון אפשר היה לנסוע בלילה בטרמפים ולא היה חשש.
דוד צור: נרצחה לנו ילדה בעפולה, עלתה על מונית.
דוד צור: לא לקחה טרמפים ולא כלום ושחטו אותה.
דוד צור: באותה מידה, נחטפו לנו שלושה נערים כי עלו בגוש-עציון ולצערי, גם מתפקידיי הקודמים, אני יכול להעיד על אירועים קשים מאד שפגעו באנשים ונשים שעלו בטרמפים וגם בצורה אחרת.
דוד צור: לכן, הדיון פה הוא דיון לכאורה מנותק פוליטית אבל הוא לא מנותק מהמציאות והמצב ולכן, מאד חשובה האמירה האחרונה שנאמרה פה במיוחד, אגב, כשמדובר ביציאות מאורגנות ומרוכזות.
דוד צור: זאת אומרת, כמו שיחידות צבאיות ואחרות, בתי ספר, יש יציאה מאורגנת, אז בית הספר מארגן הסעות.
דוד צור: אני לא יודע אם באולפנה מסיימים כולם באותה שעה, באותו זמן בימי חמישי, כמו שהיה פה למשל, אז יוצאים בהסעה מאורגנת ואת זה ניתן לעשות.
דוד צור: את זה ניתן לקיים מראש.
<יוחאי דמרי: אדוני היושב ראש, זה קיים.
<יוחאי דמרי: אפילו יותר מזה - אני מפסיד שלוש שעות בכל יום ראשון, במקום להתחיל את יום הלימודים בשעה 11:00 הזזנו לשעה 15:00 אחר הצהרים כדי שהאוטובוס יגיע ורק אז אנחנו פותחים את יום הלימודים.
דוד צור: - - אוקי.
דוד צור: אז מה שאני בא לומר זה שחייבים להפעיל עכשיו יותר תשומת לב, הנחיות וגם הקצאה של משאבים כדי למזער את הצורך שכנראה היה ויישאר עדין לנסוע בסוג של לא טרמפים, כי אני חושב שטרמפים היא רעה חולה שצריך להפסיק אתה, ולא משנה איפה, לא בעפולה ולא בגוש-עציון אלא בהסעות מאורגנות.
דוד צור: זאת אומרת, בסוף אפשר שיצאו שלושה, ארבעה אנשים ברכב וייסעו משם.
דוד צור: אתמול חזרתי מנוף-איילון וראיתי שממתינים שם, למשל, בתחנת ההסעה באופן מרוכז.
דוד צור: יוצא רכב מתוך הישוב, זה דבר שיחסית מוכר, אנשים מוכרים, אפשר במובן הזה כמובן להסתמך על זה.
דוד צור: מה האחריות שלנו, איך אני תופס את זה בטח בתקופה הזאת?
דוד צור: קודם כל, דובר פה על כמה אפשרויות והדיונים האלה נעשים בלי קשר לוועדות של הכנסת אז גם התקיים דיון כזה אצל שר התחבורה, אני יודע, וגם אתם לקראת דיון תקציבי לתקציב 2015.
דוד צור: אז אני חושב שלקראת דיוני תקציב 2015 חייבים לקחת הערכה שהמצב הביטחוני ביהודה ושומרון יהיה שונה.
דוד צור: אני לא צריך להיות מה שנקרא הערכת מחקר ומודיעין בצבא או בשב"כ או במשטרה כדי לדעת שזו הנחת יסוד שצריך להניח אותה, של ההשלכות התקציביות שלה, שהמצב הביטחוני ישתנה.