GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אהוד רצאבי: אז אני רוצה חוק שיגדיר את הזכות שלי לקבל את הכסף שלי בזמן, כך צריך להיות.
אהוד רצאבי: לא יכול להיות מצב שיושב פקיד, ולא משנה אם הוא פקיד בממשלה או פקיד ברשות מקומית, או בכל גוף סמך – ואני לא חושב שצריך להיות איזשהו פטור – שמקבל את המשכורת שלו בכל 1 בחודש, שיש לו ועד עובדים ששומר על ישבנו, והוא מכוסה בפנסיה כזאת או אחרת, והוא מחליט שפלוני אלמוני, שחקן שמקבל כסף או בעל עסק, לא יקבל את הכסף שלו.
שלי יחימוביץ': הוא לא שומר על ישבנו, הוא שומר על מקום פרנסתו ועל זכויותיו הבסיסיות.
שלי יחימוביץ': לא צריך להלעיג דבר כל-כך בסיסי.
שלי יחימוביץ': מפיך זה נשמע כאילו זה דבר קלוקל.
אהוד רצאבי: קודם כל, זה ודאי לא קלוקל.
אהוד רצאבי: לא לכך התכוונתי, אלא רק לדבר אחד, פה יש אחד שמוגן על ידי חוקים, שהם חוקים צודקים.
שלי יחימוביץ': אתה צודק, אני לא מתווכחת אתך.
אהוד רצאבי: אני פותח ואומר חוקים צודקים.
אהוד רצאבי: אני לא חושב שיש לו העוז, הסמכות או היכולת להגיד אתה יודע מה, לך אני לא משלם.
אהוד רצאבי: לא רוצה לשלם לך.
אהוד רצאבי: למה?
אהוד רצאבי: כי יש לי התחשבנויות.
אהוד רצאבי: ולכן גם בהערה למה שאמר נציג החשכ"ל, הוראות התכ"ם קיימות כבר שנים, רק שלא מקיימים אותן.
אהוד רצאבי: אז מה זה משנה?
אהוד רצאבי: יהיו עוד פעם הוראות.
אבישי ברוורמן: בארץ יש כל כך הרבה חוקים, אכיפה כמעט לא קיימת.
אהוד רצאבי: לכן צריך גם חוק וגם אכיפה.
אהוד רצאבי: מישהו כאן התבלבל, הכסף שהמדינה משלמת, הכסף שהמדינה מעבירה לגופי הסמך שלה ומעבירה לרשויות המקומיות, ובסופו של דבר לא מגיע אלינו, שאנחנו נותנים להם שירותים, הוא לא כסף של המדינה, הוא כסף שלנו.
אהוד רצאבי: הוא כסף שאנחנו משלמים מהפרנסה שלנו כדי שנוכל להעביר את הכספים וכדי לתת שירותים.
אהוד רצאבי: לכן אני חושב שזה דבר ראשון במעלה.
אהוד רצאבי: רק מילה נוספת קטנה, לפעמים צריך ללמוד דברים גם מארצות-הברית, לא רק דברים לא טובים.
אהוד רצאבי: בארצות-הברית יש יזמה של הממשלה שקובעת צמצום ימי האשראי ל-15 ימים, אפרופו מה שנאמר כאן.
אהוד רצאבי: יש את האיש שיושב ב-SBA, שזה ה-Small Business Administration, ועוקב אחרי מכרזים שלא משלומים בזמן.
אהוד רצאבי: יותר מכך, יש היום יזמה של ממשל אובמה לצרף אנשים מהחברות הגדולות – "קוקה קולה" וכן הלאה – שיגרמו לכך שהם בעצמם ישלמו מרצונם ויקדימו תשלומים כדי להגדיל את ההון העצמי של העסקים הקטנים ולתמוך בהם.
אהוד רצאבי: אני חושב שיש הרבה מה ללמוד מהדבר הזה.
אהוד רצאבי: תודה רבה בינתיים.
<לאה ורון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה למסור לוועדה שעורך הדין ירון גולן גויס בצו 8.
<לאה ורון: מר אלי ביתן נמצא אתנו ללוות את הצעת החוק.
אבישי ברוורמן: גם הדובר שלנו, ליאור רותם הוא בצו 8, וגם הדובר שלי קיבל צו 8, איתמר.
אבישי ברוורמן: תודה לאודי.
אבישי ברוורמן: אני אבקש עכשיו לשמוע את שלמה דולברג, מנכ"ל השלטון המקומי.
אבישי ברוורמן: שמענו את עוזי שר.
אבישי ברוורמן: זו פעם ראשונה אחרי שנים שהעמדה הזאת ברורה.
אבישי ברוורמן: אבל ברור שהעמדה היא לא רק הממשלה.
אבישי ברוורמן: בשלטון המקומי יש הרבה מאוד רשויות חזקות, אנחנו לא מדברים רק על החלשות.
אבישי ברוורמן: הגיע הזמן שגם השלטון המקומי יעשה את מה שצריך לגבי העסקים הקטנים והבינוניים.
אבישי ברוורמן: מר דולברג.
<שלמה דולברג: תודה אדוני.
<שלמה דולברג: אני מודה לך על הדיון.
<שלמה דולברג: אנחנו בשלטון המקומי מסכימים שמדובר פה בערך מוסרי וראוי שצריך להסדיר אותו.
<שלמה דולברג: על זה אני לא אכביר מילים, כי נאמר ואין לי מה להוסיף.
<שלמה דולברג: אנחנו תומכים ברעיון, הוא רעיון טוב ונכון.
<שלמה דולברג: רוב הפעילות העירונית של הרשויות המקומיות - - -
משה זלמן פייגלין: אז איך הגענו עד הלום?
<שלמה דולברג: הרוב המכריע של הפעילות העירונית בישראל היא פעילות כזרוע של משרדי הממשלה.
<שלמה דולברג: כמעט כל משרדי הממשלה פעילים במגזר העירוני, מנחים את המגזר העירוני, מתקצבים את המגזר העירוני.
<שלמה דולברג: יש לי פה רשימה של יותר מעשרה משרדי ממשלה, כל אחד בתחומו, כל אחד בתחום היזמה שלו.
<שלמה דולברג: אנחנו שמחים להיות זרוע של הממשלה.
<שלמה דולברג: בכל הקריטריונים ובכל הכללים שלפיהם הממשלה מעבירה תקציבים הרשויות המקומיות אין שום מגבלת ימי אשראי.
<שלמה דולברג: אני מעז לומר שגם בכללים שמגבשים אנשי החשב הכללי, הם לא חשבו אפילו להגביל את ימי האשראי שהם לוקחים עבור תשלומים לרשויות המקומיות.
<שלמה דולברג: וזה נושא מהותי.
<שלמה דולברג: אנחנו כנציגי רשויות מקומיות מוצאים את עצמנו בכל פעם מול משרד ממשלתי, וכל משרד בנפרד, ללא כללים אחידים של הממשלה.
<שלמה דולברג: משרד אחד משלם אחרי 30 יום, אחד אחרי 90 יום, ואחד אחרי הרבה יותר.
<שלמה דולברג: ולכן אני חושב שהחוק הזה מחויב להתייחס לתקציבים הממשלתיים.
<שלמה דולברג: התקציבים הממשלתיים הם הרוב המכריע של תקציבי השלטון המקומי.
<שלמה דולברג: אם החוק הזה יצליח להגביל את הממשלה בימי האשראי, אז בוודאי שאנחנו לא נתנגד כי אנחנו נדע שממשלת ישראל מחויבת לתת לנו 70% מהתקציב שלנו בתוך 30 יום, לא תהיה בעיה.
<שלמה דולברג: אם יצליחו בחשב הכללי להכניס את זה לנהלים ולכללים שלהם, אנחנו נשמח מאוד וכמובן נתמוך.
<שלמה דולברג: אם לא, אנחנו נבקש להחריד אותנו, כמו שהוחרגו קופות החולים.
אבישי ברוורמן: עוזי, אתה שומע?
<שלמה דולברג: במידה ולא יצליחו – ויש לי חשש שלא יצליחו – אנחנו נבקש מהכנסת להחריג אותנו מאותה הסיבה כמו קופות החולים ובתי החולים.
אבישי ברוורמן: אתה אומר שהמקור, הממשלה, כאן הכוח.
אבישי ברוורמן: הדג לפעמים נעים, לפעמים הוא מסריח מהראש.
אבישי ברוורמן: צריך לפתור את הבעיה קודם כל מהראש, ואז אתם גם כן תלכו בהתאם.
משה זלמן פייגלין: בואו נחריג גם את הגורמים הפרטיים שרוצים - - -
אבישי ברוורמן: הוא לא רוצה להחריג.
אבישי ברוורמן: הוא אומר שאם - - -
משה זלמן פייגלין: לא, אני ממשיך את קו המחשבה הזה שאני מתנגד לו, עם כל הכבוד.
משה זלמן פייגלין: בואו ונחריג גם כל גורם שרוצה להזמין משהו ואין לו כסף עד שיהיה לו כסף.
משה זלמן פייגלין: אבל שיזמין, אין בעיה.
<שלמה דולברג: אבל אנחנו גורם שלטוני.
<שלמה דולברג: אנחנו שלטון.
<שלמה דולברג: אנחנו לא גורם פרטי.
רוברט אילטוב: אתה צריך לשלם ראשון.
משה זלמן פייגלין: אז אם אין לך כסף, אל תזמין.
רוברט אילטוב: אם אתה יודע לגבות את הכסף, אתה צריך לדעת לשלם.
רוברט אילטוב: אתה גובה את הכסף בזמן, אתה לא דוחה ללקוח שלך, לתושב העיר, את התשלומים, אתה גובה את זה בזמן.
משה זלמן פייגלין: אדוני היושב-ראש, בדרך כלל דעתי אינה נוחה מחקיקה בכלל.
משה זלמן פייגלין: אני לא אוהב את - - -
אבישי ברוורמן: אני רק אומר, למען הגילוי הנאות, תפיסת העולם של חבר הכנסת היא ליברטריאניזם, פחות או יותר.
משה זלמן פייגלין: פחות או יותר.
משה זלמן פייגלין: אני לא מתלהב מחקיקה, בוודאי לא מחקיקה שמתערבת בכלכלה, בשוק הכלכלי.
משה זלמן פייגלין: אבל במקרה הזה אני תומך בחוק ואני מברך את היוזמים שלו ואת כל מי שפועל למענו, משום שכאן מדובר בדיוק בבעיה שהתגלתה בדיון הקצר שהתנהל.
משה זלמן פייגלין: החקיקה כאן לא באה להגביל את האזרח, היא באה להגביל את הממשלה, להפוך את הממשלה לאחראית יותר, ואפשר לומר, מרוסנת יותר.
משה זלמן פייגלין: כאן בוודאי שהחקיקה נדרשת.
משה זלמן פייגלין: אני מחזיק חוזה של רשות מקומית עם קבלן, שוטף פלוס 60.
משה זלמן פייגלין: מרגע שהחשבון מיוצר אצל הגזבר – ואומר לי הקבלן הוא לא מאושר עד שלושה חודשים אחרי העבודה.
משה זלמן פייגלין: כלומר, יש לנו כבר שוטף פלוס 180, כבר חצי שנה.
משה זלמן פייגלין: וזה בחוזה, עוד לפני שמתחילים להגיד לקבלן לך קדימה ואחורה.
משה זלמן פייגלין: מעבר לחשיבות של החוק כפי שתוארה כאן על-ידי יוזמיו, אני רוצה להעיר הערה בסיסית אחת.
משה זלמן פייגלין: מעבר לנקודה המוסרית, שהיא הנקודה הפותחת והמהותית בכל החוק הזה, מבחינה כלכלית, החוק הזה יאיץ את הכלכלה בישראל.
משה זלמן פייגלין: כי כיום קבלנים קטנים – שהם רוב הקבלנים, כמו עסקים קטנים, שזה עיקר המשק הישראלי – לא ניגשים בכלל למכרזים הללו.
משה זלמן פייגלין: אלו תנאי סף למי שיש לו את יכולת האשראי הגבוהה, הגדולים ביותר, שלא מאפשרת לעיקר הגורמים המשקיים להיות מעורבים במשחק של המעסיק הגדול ביותר במשק.
רוברט אילטוב: וזה פוגע בתחרות באופן אנוש.
משה זלמן פייגלין: אין ספק שהחוק הזה בסופו של דבר יביא לכך שיהיה לממשלה יותר מסים, והיא תשלם לך בזמן.
משה זלמן פייגלין: כלומר, החוק הזה יאיץ את הגלגל.
אבישי ברוורמן: משה, כל מילה – תודה.
אבישי ברוורמן: שמענו את דברי מר דולברג.
אבישי ברוורמן: אנחנו אומרים שלממשלה – ויושב פה משרד הפנים – יש אחריות.
אבישי ברוורמן: אמר את זה חבר הכנסת אילטוב, גם פייגלין, שלרשויות המקומיות יש הרבה מאוד הכנסות כספיות ממסים, ארנונה, ומעניין בכלל איזה אחוז מתקציב הרשות ממומן מתשלומים, העברות ממשלתיות, ומה לא.
אבישי ברוורמן: אני בא למשרד הפנים.
אבישי ברוורמן: נציג משרד הפנים, איפה הוא יושב?
אבישי ברוורמן: מר דקל, בוא תצטרף לשולחן.
אבישי ברוורמן: הוא יאמר לנו את עמדת משרד הפנים וגם יתייחס לנקודה של הרשויות המקומיות.
רוברט אילטוב: מה התפקיד של מר דקל?
<ששי דקל: מנהל תחום בקרה ותקצוב במנהל לשלטון מקומי.
<ששי דקל: אנחנו חושבים שהחוק במתכונתו הנוכחית יפגע ברשויות המקומיות, במיוחד ברשויות המקומיות החלשות שנשענות הרבה על תקציבי המדינה.
<ששי דקל: יחד עם זאת, יש כוונה לבחון נוסח של החוק.
אבישי ברוורמן: הנקודה הזאת עלתה.
אבישי ברוורמן: הלא זה דיון כללי.
אבישי ברוורמן: לאיזה כיוון משרד הפנים היה חותר כדי שהרשויות המקומיות יהיו חלק מהחוק?
אבישי ברוורמן: מהם התנאים?
אבישי ברוורמן: הלא חשבתם על זה, הדיון הזה הוא דיון של הערות כלליות.
רוברט אילטוב: ומהי ההסדרה שצריכה להיות מול האוצר?
אבישי ברוורמן: איזה אחוז מהתקציב, מהמימון שלכם?
אבישי ברוורמן: בוא ניקח את הרשויות הגדולות למשל.
אבישי ברוורמן: איזה אחוז?
אבישי ברוורמן: הלא חלק גדול מההכנסות בא מארנונה וממסים, ואיזה אחוז מההעברות ממשלתיות?
<ששי דקל: זה תלוי, יש שונות גדולה מאוד.
אבישי ברוורמן: בגלל זה אני עושה את הפילוג הזה בין הגדולים והקטנים.
<לאה ורון: נניח פורום ה-15.
אבישי ברוורמן: בין ה-15 לבין הקטנות.
<ששי דקל: כמובן שבפורום ה-15 ורשויות דומות, ששם אחוז ניכר מהתקציב שלהן בנוי על - - -
אבישי ברוורמן: יש לך סדר גודל?
<ששי דקל: אני לא יודע להגיד.
<ששי דקל: אני חושב שזה סדר גודל של 70% אולי, אבל לא לתפוס אותי במילה, כי זו הערכה.
<לאה ורון: 70% מגבייה עצמית.
אבישי ברוורמן: הכנסות עצמיות.
<שלמה דולברג: אבל בחלשות זה הפוך לפי דעתי.
<ששי דקל: בדיוק.
אבישי ברוורמן: זה 70%-30% או 80%-20%.
<ששי דקל: יש לנו 255 רשויות.
<ששי דקל: רובן הגדול של הרשויות המקומיות, באזור ה-200, הן רשויות שנשענות הרבה יותר על תקציבי ממשלה באחוזים ניכרים.
<ששי דקל: אמנם ברשויות הגדולות האחוזים הם גדולים לטובת הכנסות עצמיות, אבל המצב הוא הפוך לגבי יתר הרשויות.
אבישי ברוורמן: אני שואל אותך שאלה – תמיד היה מאבק, והוא קיים פה לכל אורך הדרך.
אבישי ברוורמן: אני רואה את פיני קבלו פה ואחרים, את שלמה.
אבישי ברוורמן: יש לנו דיונים אחרים לגבי הסבסוד הצולב בין רשויות גדולות ורשויות קטנות.
אבישי ברוורמן: הרשויות הגדולות אומרות אנחנו אוטונומיים, מה פתאום שאנחנו נסבסד את החלשים?
אבישי ברוורמן: בנושא הזה למשל, האם משרד הפנים יתמוך שתהיה גזרה שבמקום שאנשים חזקים, שישלמו?
אבישי ברוורמן: לגבי החלשים, בואו נסתכל איך הממשלה דואגת לזה.
<ששי דקל: אני לא יודע, אני עוד לא - - -
אבישי ברוורמן: אני רק מעביר לך, כי לזה אנחנו צריכים להתכנס בדיון.
אבישי ברוורמן: תשקול, תעביר את זה לשר הפנים.
שלי יחימוביץ': מה המתווה שאתם כן מוכנים להתכנס בו?
אבישי ברוורמן: אני מדבר על substance, אחרי זה הפוליטיקה.
רוברט אילטוב: ואיפה הכשל במערכת?
רוברט אילטוב: למה אתם לא יכולים להעביר בזמן את התקציבים?
רוברט אילטוב: איפה הכשל?
רוברט אילטוב: כדי שאנחנו נטפל באותה הזדמנות גם באותו כשל.
רוברט אילטוב: האם משרד האוצר לא מעביר בזמן?
רוברט אילטוב: האם אתם לא מעבירים בזמן?
רוברט אילטוב: האם אלו תהליכים בירוקרטיים כאלה ואחרים?
רוברט אילטוב: אפשר להבין איפה הבעיה.
<ששי דקל: זה מתחיל לפעמים במועד אישור תקציב המדינה בשנים מסוימות.
<ששי דקל: זה מורכב מאוד.
<ששי דקל: מועד אישור תקציב המדינה, שלפעמים הוא לא מאושר.
אבישי ברוורמן: מר דקל, מה שאני מציע, מכיוון שאנחנו לא נצביע היום – אני מעביר באמצעותך את הבקשה לשר הפנים – שאנחנו נקבל תשובה לישיבה הבאה, כי המטרה היא לגמור את החקיקה, זה לא לדברים האלה.
אבישי ברוורמן: שתהיה עמדת משרד הפנים לגבי בעיית הרשויות החזקות, הרשויות החלשות, ומדיניות.
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת יחימוביץ וחבר הכנסת צור מילה.
שלי יחימוביץ': אני ממש מתקשה להבין את הטיעון הזה.
שלי יחימוביץ': אם היית אומר שהרשויות לא יכולות לעמוד בזה כי ההכנסות שלהן לא ידועות מראש כי הן ניזונות מארנונה, כי הן לא יודעות מה יהיה מצב העסקים, וכן הלאה – אבל אתה אומר ההיפך.
שלי יחימוביץ': אתה אומר דווקא הרשויות שמתוקצבות על-ידי המדינה בשיעורים גבוהים יותר, אצלן החוק הוא בעייתי, ואני מתקשה להבין את זה.
שלי יחימוביץ': דווקא תקציב הממשלה הוא דבר מוסדר, מתוכנן, ידוע מראש.
שלי יחימוביץ': אם התקציב לא מוצבע עד תאריך מסוים, הממשלה נופלת.
רוברט אילטוב: ויש 1 חלקי 12.
שלי יחימוביץ': ויש 1 חלקי 12, בדיוק.
שלי יחימוביץ': איך הרשות לא יכולה לכלכל את ענייניה דווקא מול דבר שהוא כל כך יציב, הוא כל כך ברור, הוא כל כך מוגדר מראש?
שלי יחימוביץ': לא ברור לי, תסביר.
אבישי ברוורמן: אנחנו מעבירים את השאלה עם ההערה של יחימוביץ לשר הפנים לתשובה.
שלי יחימוביץ': אולי יכול להיות שיש לו תשובה.
אבישי ברוורמן: לדקל יש תשובה?
שלי יחימוביץ': איפה חוסר היציבות כאן וחוסר הידיעה שלא מאפשרים לשלם בזמן?
רוברט אילטוב: אנחנו רוצים לפתור את הסוגיה הזאת.
רוברט אילטוב: אין לנו שום רעיון להכשיל את הרשויות המקומיות, את הרשויות החלשות במיוחד, אבל לא יכול להיות שאין פתרון.
אבישי ברוורמן: ברור שיש פתרון.
אבישי ברוורמן: ולכן אני אומר, לישיבה הבאה, משרד הפנים יביא פתרון, אם לא, אנחנו נמצא את הפתרון בעצמנו.
שלי יחימוביץ': אבישי, אני אשמח לקבל תשובה על זה.
<ששי דקל: סליחה, לא אמור להיערך תיאום, כמו שסוכם?
אבישי ברוורמן: זה תיאום.
אבישי ברוורמן: מה שעושים פה זה תיאום.
אבישי ברוורמן: הכנסת היא גוף ריבוני, ובהרבה החלטות אחרות, אתם עם הממשלה ביחד עושים תיאומים כדי שהדברים יהיו נכונים.
אבישי ברוורמן: אבל אנחנו פה נצביע על חוק אמתי.
אבישי ברוורמן: ככה עשינו בחוק המזון.
<שלמה דולברג: אפשר להתייחס למשהו?
שלי יחימוביץ': רגע, אבישי, אני יכולה לקבל תשובה בכל זאת?
<שלמה דולברג: אני יכול לנסות לענות לחברת הכנסת יחימוביץ?
<שלמה דולברג: הבעיה היא בעיה חשבית.
<שלמה דולברג: זאת אומרת, לכל משרד ממשלתי יש חשב, והוא כפוף לחשבת הכללית, כפי שאת בוודאי יודעת.
<שלמה דולברג: לכל חשב כזה יש מדיניות שונה.
<שלמה דולברג: לחשב המשרד לביטחון פנים יש מדיניות שונה מאשר לחשבת משרד החינוך.
<שלמה דולברג: אנחנו כשלטון מקומי מוצאים את עצמנו בדיאלוג מתמשך.
<שלמה דולברג: אנחנו משתדלים להיות מנומסים, אבל לא תמיד ניתן להיות.
אבישי ברוורמן: אתה אומר שכל חשב זו לטיפונדיה נפרדת.
רוברט אילטוב: זה איך שהוא קם באותו בוקר.
<שלמה דולברג: רגע, אני רק אגמור להסביר.
רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, אני חייב להעיר הערה פה.
משה זלמן פייגלין: אם זה אמת, זה חמור מאוד.
רוברט אילטוב: אני חייב להעיר הערה.
אבישי ברוורמן: עוזי תיכף יגיב.
רוברט אילטוב: החשב הכללי ומשרד האוצר תומכים בהצעת החוק וברוח הצעת החוק.
רוברט אילטוב: לכן מבלי שהם דיברו בינם לבין עצמם על נושא הצעת החוק, אתה לא יכול להעלות את הדבר הזה.
<שלמה דולברג: זאת עובדה.
<שלמה דולברג: אני אומר לך עובדה.
<שלמה דולברג: אני עובד בזה ארבעים שנה.
רוברט אילטוב: אתה דיברת איתם?
<שלמה דולברג: עשר שנים אני מדבר איתם.
רוברט אילטוב: לגבי הצעת החוק?
<שלמה דולברג: לא.
אבישי ברוורמן: רוברט, תקשיב לי עכשיו, אני פה היושב-ראש, הוא יכול לומר בשולחן הזה מה שהוא רוצה.
אבישי ברוורמן: עוזי נענע בראש - - -
רוברט אילטוב: אדוני היושב-ראש, לרגע לא קראתי תיגר, שאלתי שאלת הבהרה.
אבישי ברוורמן: זה שהוא לא דיבר איתם, זה דבר אחר.
אבישי ברוורמן: אבל הוא העלה נקודה.
אבישי ברוורמן: עוזי עושה ככה, אצל ההודים זה כן, אבל אצל הישראלים זה לא.
אבישי ברוורמן: תיכף נשמע.
<שלמה דולברג: רק שנייה, לא השלמתי.
<שלמה דולברג: מה שאני רוצה להגיד הוא שיש פה שונות גדולה בין משרדי הממשלה.
<שלמה דולברג: אין מדיניות אחידה.
<שלמה דולברג: החשב הכללי לא יצר מדיניות אחידה, למרות שגם פנינו אליו לפני מספר שנים ליצור מדיניות אחידה.
שלי יחימוביץ': ואם תהיה מדיניות אחידה, זה פותר לכם את הבעיה?
<שלמה דולברג: זה עשוי לפתור חלק גדול מהבעיה כי משרדי הממשלה, החשבים, יהיו מחויבים להעביר את התקציב שסוכם בתקציב המדינה בתוך ימים מוגבלים, ואז back to back אנחנו נוכל לעמוד בהתחייבות.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת צור ואחרי זה חבר הכנסת אילטוב.
דוד צור: חבר אילטוב כועס על מר דולברג ששם לנו מראה.
רוברט אילטוב: אני לא כועס עליו, ממש לא.
דוד צור: מר דולברג הציג מצב.
דוד צור: אני מודה שכשאני הייתי ראש המטה במשרד לביטחון פנים, וגם בתפקידי כסגן ראש אג"ם שחתם על לא מעט הזמנות, כל הזמן הייתי מתבייש בעובדה שאני כזרוע ממשלתית כמעט מחזיק בני ערובה ספקים במשך שלושה-ארבעה חודשים לפעמים.
דוד צור: בסופו של דבר, החשב – ואין מה לעשות, זה מגיע לחצר החשב – הוא זה שכן יאשר את החתימה שלי או לא יאשר, שזה בסדר.
דוד צור: אבל הוא לא היה מאשר כי האוצר לא העביר בזמן את התקציב.
<שלמה דולברג: את מכסת המזומנים.
דוד צור: מכסת המזומנים אצל החשב תמיד הייתה בגירעון.
דוד צור: לכן רק המראה הזאת שהוצגה פה, כולל מר דקל ממשרד הפנים שנתן פרשנות למה שאנחנו חווים כל הזמן בהצעות חוק פרטיות, שהמשמעות של תיאום עם הממשלה, התרגום שלו זה לתקוע את זה בוועדות.
דוד צור: זו המשמעות של התיאום כמו שהוא חשב.
דוד צור: לא, המשמעות של תיאום היא להגיע להבנה.
דוד צור: ולכן הצעת החוק היא מצוינת.
דוד צור: אני אומר את זה כנציג הקואליציה כאן.
דוד צור: אני אומר, רק ממה שמר דולברג אומר, החוק יגרום לכך שהמדיניות של החשבים תהיה אחידה.
דוד צור: האוצר יהיה חייב לספק את מכסת המזומנים ב-1 חלקי 12 ולא ב-1 חלקי 6 או 7 על-פי ראות עיניו.
דוד צור: בסופו של יום לא העסקים הקטנים צריכים לשלם את המחיר הזה, ולכן אני חושב שזה עושה סדר.
אבישי ברוורמן: מר שר, רק שאלה.
אבישי ברוורמן: מה שקורה פה מבחינה עניינית זו ההפרדה, שבישראל היא חלשה, בין הרשות המחוקקת לרשות המבצעת.
אבישי ברוורמן: ברגע שזה עלה לשולחן כאן עכשיו, ויש הסכמה מסוימת של הממשלה בפעם הראשונה, זה נותן את ההזדמנות גם להציג את זה לציבור, גם לחשוף את זה, גם לתאם ולעשות סדר כדי שהבעיה הזאת תיפתר.
אבישי ברוורמן: פה זה לא ויכוח.
אבישי ברוורמן: מר דולברג הוא אדם מנוסה, הוא עבד, גם חבר הכנסת צור.
אבישי ברוורמן: ההערה הזאת – אתה אמרת שזה לא כך.
<עוזי שר: דבר ראשון, יש מדיניות אחידה מבחינת אגף החשב הכללי.
<עוזי שר: יש היום הוראות תכ"ם שאומרות במפורש את הימים שצריך לשלם.
<שלמה דולברג: הן לא חלות על תשלומים לרשויות מקומיות.
<עוזי שר: רק רגע.
<עוזי שר: אם יש בעיה מסוימת בחשבות מסוימת לגבי רשויות מקומיות וכולי, צריך לבדוק את הנקודה הזאת.
<עוזי שר: עוד דבר אחד, צריך לזכור שלא תמיד החשב הוא זה שמעכב, אלא בדרך כלל הגורמים המקצועיים במשרד צריכים לאשר, דבר ראשון.
<עוזי שר: לחשב כעיקרון אין שום אינטרס לעכב כספים.
<עוזי שר: הוא מקבל את המכסה שלו, הוא לא מקבל 1/6, או משהו כזה.
<עוזי שר: יש חלוקה שקרובה מאוד ל-1 חלקי 12 במהלך השנה.
<אתי בנדלר: מסתבר שיש פער בין הדברים שאתם חושבים שאתם מובילים לבין איך שהדברים - - -
<עוזי שר: אני יכול לדבר בשם - - - אנחנו היום מבקרים - - -
<לאה ורון: וגם אמירתו של מנכ"ל מרכז השלטון המקומי, שטוען שזה לא חל ע הרשויות המקומיות.
אבישי ברוורמן: תשמע, בסופו של דבר, החיים זה לא רק רשומון.
אבישי ברוורמן: אמר יש איזה משורר סקוטי, ברנס.
אבישי ברוורמן: הוא אמר: המתנה הכי גדולה שיש לבן אדם זו מראה שמראה לו איך אחרים רואים אותו.
אבישי ברוורמן: כי אדם רואה את עצמו בתור היפהפייה הנרדמת כל הזמן.
אבישי ברוורמן: והמראה זה איך שהציבור רואה אותך.
אבישי ברוורמן: זו האמת.
אבישי ברוורמן: כנראה שבדברים האלה אנשים שעובדים רואים שיש בעיה.
אבישי ברוורמן: אנחנו מחזקים את החשכ"ל, אבל אני אומר, זאת ההזדמנות, כשאנחנו מחוקקים את החוק הזה, לעשות סדר.
<לאה ורון: ברשותך, עוד שאלה אחת.
<לאה ורון: אמר מר דולברג שכללי החשב הכללי אינם חלים בכלל על תשלומים לרשויות מקומיות, זה נכון?
<שלמה דולברג: נכון.
<עוזי שר: חלק גדול מה-2.8 מיליארד שקל של מענקי איזון – הסכומים האלה מועברים בהתאם לקריטריונים מסוימים שקבועים בחוק, עד כמה שלי ידוע ולאו דווקא מחולקים.
שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים רק על מענקי האיזון?
שלי יחימוביץ': לא, אנחנו מדברים על הכול.
<שלמה דולברג: לא, לא, לא, לא, לא.
שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים על משרד הרווחה, אנחנו מדברים על חינוך.
<שלמה דולברג: בדיוק, חינוך, הגנת סביבה, ביטחון.
<אתי בנדלר: ואם זה לא חל, אז הוראות התכ"מ בכלל לא - - -
<שלמה דולברג: לא חל, לא חל.
שלי יחימוביץ': רשות מקומית זה לא רק מענקי איזון.
<עוזי שר: נכון.
<עוזי שר: משרד הרווחה היא דוגמה מצוינת.
<עוזי שר: שם הממשלה משלמת 100% ומקבלת אחר-כך - - - בדיוק הפוך המצב.
<שלמה דולברג: זה נכון.
<שלמה דולברג: מענקי איזון זה נכון.
<שלמה דולברג: אבל הסכום מעבר למענקי האיזון הוא הרבה יותר גדול.
<שלמה דולברג: חינוך, רווחה, איכות סביבה – זה הרבה יותר ממענקי איזון.
אבישי ברוורמן: שר האוצר אמר באחד הכנסים – אני לא זוכר, הלא בכל יומיים יש כנס אחר ואותם אנשים משתתפים.
אבישי ברוורמן: באחת הוועידות הוא אמר שהממשלה תעמוד בהתחייבויותיה ותשלם לספקים בזמן.
אבישי ברוורמן: ולכן אני שמח שיש את שר האוצר מאחורינו.
אבישי ברוורמן: שר האוצר אחראי על החשכ"ל, ואחראי על רשות המסים, ואחראי על הכול, ולכן מהחוק הזה אנחנו חייבים להתכנס למשהו שונה ממה שהיה בעבר בין התמונה שלך והתמונה של דולברג.
אהוד רצאבי: זה היה בכנס "כלכליסט".
<קריאה: מה עם התאגידים העירוניים?
משה זלמן פייגלין: יש כאן כוונה טובה לייצר את הדבר המושלם ביותר.
משה זלמן פייגלין: אני חושש שאנחנו נחבר עוד ועוד קרונות לקטר של החוק הזה ובסוף הוא לא יוכל לזוז.
משה זלמן פייגלין: יש כאן שני עניינים.
משה זלמן פייגלין: יש את הצורך לשלם לספקים בזמן, שזה החוק הזה, ויש את הבעיה שמר דולברג מעלה, והיא בעיה אמתית ונכונה.
משה זלמן פייגלין: אין ספק שאנחנו צריכים לטפל בה גם כן, אבל אם נחבר את שני הדברים לחוק אחד, זה לא יזוז.
משה זלמן פייגלין: בוא נזרים את זה במקביל - - -
אבישי ברוורמן: אנחנו נזוז עם זה.
אבישי ברוורמן: יש פה מספיק עוצמה, אנחנו נזוז עם זה.
משה זלמן פייגלין: במקביל נגיש פתרון לבעיה הזאת.
אבישי ברוורמן: אבל בהזדמנות, אם זה קיים, אפשר לנסות לפתור.
שלי יחימוביץ': כן, אבל זה לא כלול.
משה זלמן פייגלין: נראה לי שיש פה צורך בחקיקה.
שלי יחימוביץ': זו הערה נכונה.
שלי יחימוביץ': זה לא כלול בחוק.
אבישי ברוורמן: זה לא כלול בחוק.
שלי יחימוביץ': זה לא צריך להיות בחוק גם.
שלי יחימוביץ': מדיניות אחידה לחשכ"ל – לא צריך לחוקק חוק כזה.
גילה גמליאל: הבעיה שלנו היא שבפועל זה לא קורה.
שלי יחימוביץ': אני לא בטוחה שזה לא קורה.
רוברט אילטוב: אפשר להתייחס למה שנאמר?
רוברט אילטוב: אני ביקשתי זכות דיבור.
רוברט אילטוב: קודם כל, לגבי התיאום.
רוברט אילטוב: התיאום הראשון שהתחלתי היה עם משרד הפנים, מול שר הפנים, והוא ביקש ממני להחריג את הרשויות.
רוברט אילטוב: אני שוחחתי עם ראשי הרשויות המקומיות באותה שיחה יחד עם השר.
רוברט אילטוב: אנחנו סיכמנו שאנחנו נתאם.
רוברט אילטוב: רגע אחרי שסגרתי את הטלפון הם דרשו ממשרד הפנים להגיש ערר לממשלה.
רוברט אילטוב: יחד עם זה, אני לא מחפש להעניש, אני רוצה להיות ענייני.
רוברט אילטוב: אני מבין שיש פה איזשהו כשל במערכת ובו צריך לטפל.
רוברט אילטוב: אנחנו כן רוצים לתאם, אנחנו כן רוצים להסדיר.
רוברט אילטוב: אם נשמעתי כאילו אני כועס, אני לא כועס.
רוברט אילטוב: אין לי שום כעס.
רוברט אילטוב: רוח החוק ורוח התנהלות השר בנושא הזה היא לתמוך בהצעת החוק ובכל הסוגיות שנושקות להצעת החוק.
רוברט אילטוב: לכן מה שאני מבקש ממשרד הפנים ומהשלטון המקומי, להעלות מול האוצר את הסוגיות שיש להם ולראות איפה הבעיה.
רוברט אילטוב: יש בעיה, שיבואו אלינו, אנחנו נדע להפעיל לחץ פוליטי אם יהיה צורך.
רוברט אילטוב: אם לא יהיו בעיות, אנחנו נתקדם עם הצעת החוק.
אבישי ברוורמן: אני חושב שאמרת את זה יפה.
אבישי ברוורמן: אני אומר עוד פעם, כמו שעשינו בחוק המזון, כמו שאנחנו עושים בחוקים אחרים – איפה שיש בעיות, אנחנו נעזור לכם להגיע לפתרון.
אבישי ברוורמן: רבותי, אליאב בן שמעון, מנכ"ל התאחדות בוני הארץ.
<דוד שחף: אני אדבר במקומו.
<דוד שחף: דוד שחף, סמנכ"ל ההתאחדות.
אבישי ברוורמן: דוד שחף, סמנכ"ל התאחדות בוני הארץ.
אבישי ברוורמן: מה אומרים הקבלנים?
<דוד שחף: התאחדות בוני הארץ.
<דוד שחף: אני רוצה להעיר כמה דברים לגבי מה שנאמר כאן.
<דוד שחף: החשב הכללי – שיהיה ברור אחת ולתמיד, הוראות התכ"ם חלות רק על משרדי הממשלה ועל יחידות הסמך.
<דוד שחף: להפסיק להגיד שזה חל על חברות ממשלתיות, על העיריות ועל המועצות.
<דוד שחף: לא דובים ולא זבובים.
אבישי ברוורמן: עוזי לא אמר את זה.
<עוזי שר: זה נרשם לפרוטוקול?
אבישי ברוורמן: עוזי לא אמר את זה, זה נרשם לפרוטוקול.
<דוד שחף: יצא מפה כאילו משלמים ולא – אין כזה דבר.
<דוד שחף: זה לא חל ואין שום דבר כזה.
<דוד שחף: הדבר השני, יש פה שתי בעיות.
<דוד שחף: אנחנו שומעים את דולברג, ואני מכיר אותו הרבה מאוד שנים מתחום המים.
<שלמה דולברג: עוד כשהייתי חשב.
<דוד שחף: עוד כשהיית חשב.
<דוד שחף: אני הייתי מנכ"ל "הגיחון", אז אני מכיר אותו הרבה שנים.
אבישי ברוורמן: זה היתרון של שלמה, הוא היה בכל הכובעים.
<דוד שחף: אני מכיר אותו הרבה שנים.
<דוד שחף: אין שום קשר, ולא צריך להיות קשר – ונאמר פה על-ידי חברי הכנסת, והם צודקים.
<דוד שחף: יש חוק אחד מוסרי.
<דוד שחף: זו פעם ראשונה שיש חקיקה שאומרת שכל הגורמים המתוקצבים, כל הגורמים הציבוריים ישלמו בזמן.
<דוד שחף: נקודה.
<דוד שחף: וזו הצעת החוק, ועל זה צריך ללכת.
<דוד שחף: יש בעיה אחרת, כמו שמציג את זה דולברג, בואו ניתן לממשלה לפתור את הבעיה לאותן עיריות ומועצות.
<דוד שחף: למה על הגב של הקבלנים?
<דוד שחף: למה על הגב של הספקים?
אבישי ברוורמן: מה הקבלנים רוצים?
אבישי ברוורמן: בוא נדבר עכשיו על הקבלנים.
רוברט אילטוב: הסוגיה הזאת היא לא רק לרשויות המקומיות, אלא לכל הגופים.
רוברט אילטוב: אם יש כשלים, אני רוצה שאותם הגופים ידברו עם חשכ"ל.
רוברט אילטוב: ואם הדבר הזה לא ייפתר, אנחנו ניכנס לתמונה.
אבישי ברוורמן: הכנסת ריבונית – יש חברות ממשלתיות וגופים אחרים – היא תיכנס לנושא הזה.
אבישי ברוורמן: מתחילים בנושא הזה, הבעיה לעשות סדר במדינת ישראל.
<דוד שחף: אני מדגיש את הנקודה הזאת כי זו הצעת חוק ראשונה, גם של שלי וגם של אילטוב, שמנסים לתת מענה לכל התמונה.
<דוד שחף: ככה צריך להסתכל על זה, ולא לפתור בעיה אחת, אלא את כל התמונה, לשלם למי שעובד, מי שמגיע, מי שמשלם לספקים, מי שמשלם לעובדים שלו בזמן.
אבישי ברוורמן: דוד, מה ההצעה הקונקרטית שלך?
<דוד שחף: אני אביא שלוש דוגמאות כדי שתבינו איפה הבעיה.
<דוד שחף: הבעיה היום זה המגזר המוניציפלי.
<דוד שחף: זאת הבעיה האמתית.
<דוד שחף: אני אביא לכם דוגמה, עובדי מדינה.
יצחק וקנין: ואותם מחריגים.
אבישי ברוורמן: עוד לא מחריגים.
<דוד שחף: שלוש דוגמאות אני אביא לכם כדי שתבינו לאיזה אבסורד הגענו.
<דוד שחף: כולנו מתגאים באוצר ובמדינה ובשיקום נפגעים בהסכמי הגג עם העיריות.
<דוד שחף: חתמו על הסכם גג עם עיריית קריית-גת.
<דוד שחף: פרסמו מכרז לביצוע, לתשתיות – שוטף פלוס 170 יום, אלו תנאי התשלום לחברה שקריית-גת הוציאה.
<דוד שחף: וכשאנחנו פונים אליהם, הם אומרים: זה מה שהמדינה משלמת לנו, אלו ההסדרים.
<דוד שחף: ולא רק זה, אם לא נקבל ממנהל מקרקעי ישראל או מרשות מקרקעי ישראל, לא נשלם.
<שלמה דולברג: אבל כשהם מקבלים, הם משלמים.
<שלמה דולברג: אתה יכול להגיד את זה.
<דוד שחף: אני לא אגיד את זה, כי אני אביא חתימות שמקבלים ולא משלמים.
<דוד שחף: אבל לא זאת השאלה.
<דוד שחף: לא יכול להיות – הרי אלו כספי מדינה.
<דוד שחף: עכשיו אני אביא דוגמה שנייה.