GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יעקב פולג: יש טענות כנגד הפעילות והקצאה של הנקודות, יש טענות אחרות.
<יעקב פולג: המועצה דנה במסגרת הועדות האלה והטענות.
<יעקב פולג: מצג שווא כאילו בהחזרת הסמכות למשרד החקלאות ייווצר נזק, אני לא מבין מהיכן הביטחון הזה, ומהיכן התחושה הזאת.
<יעקב פולג: משרד החקלאות דאג תמיד להתיישבות ולחקלאים, ולדבוראים בתוכם, המצג הוא מצג שקשה להסכים אתו.
<יעקב פולג: אני לא רואה בהעברת סמכויות למשרד או החזרת סמכויות המועצה למשרד החקלאות סכנה לענף.
יצחק וקנין: דובי אמיתי, יו"ר התאחדות האיכרים.
<דובי אמיתי: אדוני היושב ראש, נכבדי שר החקלאות יאיר שמיר, מנכ"ל משרד החקלאות, אני אומר לכם, אני יושב פה קרוב לשעתיים, ואני גאה להיות חקלאי.
<דובי אמיתי: אני גאה שיש לי חברים דבוראים, לא היו הרבה דיונים מהסוג הזה, ואני מודה לך על ניהול הדיון, פשוט כיף להיות פה.
<דובי אמיתי: אני רק מציע לכמה יועצים מהצד לא לזרוק לנו כל מיני עצות כי אין פה ניגוד אינטרסים.
<דובי אמיתי: אנחנו שנה, טיפה למעלה משנה עובדים עם שר החקלאות והמנכ"ל, יש כאלו אומרים רפורמות, אני אומר יוזמות חדשות להגדלת הרווחיות בענף החקלאות.
<דובי אמיתי: סבלנו, עדיין סובלים.
<דובי אמיתי: יש פה מהלכים מדהימים של המשרד ככל שקשורים לרווחיות שלנו, ואין פה שום ניגוד אינטרסים, שאף אחד לא התבלבל.
<דובי אמיתי: דלתו של השר פתוחה, הייתה פתוחה, תישאר פתוחה, עודנה פתוחה, וגם מחר בבוקר.
<דובי אמיתי: אין לי ספק, מכיוון שאין ניגוד אינטרסים והיוזמה של חקיקה היא יוזמה נכונה, אנחנו נמצא את הדרך.
<דובי אמיתי: אנחנו, המגדלים, החקלאים, הדבוראים להגיע להסכמות.
<דובי אמיתי: אני רק מבקש מכל מי שיושב מסביב הסקטור החקלאי, ישקול לא לייעץ למען אינטרסים כאלו ואחרים, כי אנחנו בסופו של דבר נמצא את הפתרון.
<דובי אמיתי: אני רוצה לומר ולהזכיר לכולם, שמי שפתח ביוזמה על הזכות הקניינית שלנו הדבוראים זה היה השר הזה שיושב לימיני.
<דובי אמיתי: הוא זה שדאג, אתם עוד לא יודעים עד כמה, הוא עמד למול מערכות אחרות שנמצאות גם בחדר הזה, ולכן אני מניח שכולנו, יחד עם יושב ראש התאחדות חקלאי ישראל שיושב פה, מאיר, אבו, ואני, נמצא יחד אתכם את הדרך, אין לי ספק בכך.
<דובי אמיתי: אדוני היושב ראש, אני סומך עליך שתמשיך לעמוד לצדנו, ועם הנסיון הרב שיש לך, תנחה אותנו ותעזור לנו למצוא את הדרכים.
<דובי אמיתי: תודה.
יצחק וקנין: בעזרת השם.
יצחק וקנין: אדוני השר, אתה רוצה לסכם את הדברים לפני שאני מתחיל להקריא.
יצחק וקנין: אני אתחיל את ההקראה היום, כדי שיבינו שאני מתחיל.
יאיר שמיר: סך הכול אני מרוצה מהדיון, אני חושב שגם נשמעו דעות לכאן ולכאן, והוא מאוזן.
יאיר שמיר: תרבות הדיון, אני מקווה, שגם תשקף את המשך העבודה.
יאיר שמיר: עוד פעם אני אומר, אנחנו בעד חקלאות בישראל, אבל תחת קריטריונים ברורים, זה לא רוסיה פה, ההיפך הוא הנכון.
יאיר שמיר: ברוסיה מחלקים מקורבים ולא נותנים לאחרים, לכן אנחנו נעשה את זה בפתיחות.
יאיר שמיר: מי שחושב שאני לא פתוח מספיק, אז שיבוא אליי ואני אראה אם אני יכול לעזור עוד.
יצחק וקנין: אני אישית מודה לשר החקלאות, אני חייב לומר משהו, כמי שיושב בבית הזה הרבה שנים.
יצחק וקנין: אני חושב שדווקא בקדנציה הזאת יש לנו שר טוב שמבין ושומע ומקשיב.
יצחק וקנין: אני חושב שבסופו של דבר אני כמעט בטוח באלף אחוז, שמה שאנחנו נוציא פה מתחת ידינו יהיה לשביעות רצונם של כל הגורמים שיושבים סביב השולחן.
יצחק וקנין: אנחנו נבחן את הדברים לעומק, נראה כל סעיף.
יצחק וקנין: אני מקווה שבסופו של התהליך, יש לי קצת נסיון, אני זוכר את חוק הטייס, שם, תאמינו לי זה היה קטן, הפורום פה קטן לעומת הפורום של חוק הטייס, וישב לידי יועץ משפטי מאוד מנוסה.
יצחק וקנין: אני חושב שגמרנו את החוק זה היה משהו שאי אפשר להבין אותו, כולם עמדו בשורה, ולחצנו ידיים, הבנו שהאינטרס של כולנו גובר מעל כל אינטרס אחר פרטי של מישהו כזה או אחר.
יצחק וקנין: אני מקווה שאנחנו נוביל את זה בכיוון הזה.
יצחק וקנין: וכל העם הזה על מקומו יבואו בשלום.
יצחק וקנין: תודה אדוני השר.
יצחק וקנין: השר נאלץ לעזוב אותנו, תודה אדוני השר.
<דוד ויינשטיין: עו"ד דוד ויינשטיין, לקוח ארגון הדבוראים.
<דוד ויינשטיין: אני חושב שכולם פה בעד החוק, חבל שהשר לא שומע את זה, כי יש לי הרושם כאילו יש פה כאלה שאינם בעד החוק.
יצחק וקנין: המנכ"ל שומע, זה בסדר.
<דוד ויינשטיין: כולם בעד החוק, וכולם בעד החקלאים.
<דוד ויינשטיין: אני חושב שזה אבל גדול שכל אחד מכניס את האבל שלו מהזווית שלו וזה מה שיוצר את הבעיה.
<דוד ויינשטיין: ניהלנו, אנחנו מנהלים שיח ששואף להיות פורה עם המשרד ועם אנשי המשרד, ודאי שנועם הליכותיהם עוזר לדיון הזה.
<דוד ויינשטיין: אבל יש שני פערים יסודיים שעומדים ביסוד היסודות של הדברים, והם בולמים את כל היכולת לגשר על ליבות המחלוקת.
<דוד ויינשטיין: אחד, הנושא של זכויות הדבוראים, השני, הנושא של המועצה, מעמדה ותפקידיה.
<דוד ויינשטיין: הפער הזה הוא לא סתם בא אל העולם, זה פער שנובע מפערים בתפיסות עולם.
<דוד ויינשטיין: דיבר עו"ד ארליך, ונציגת התנועה לאיכות השלטון, הם ביטאו חשיבה שונה לחלוטין מהחשיבה שמוליכה אפילו חלק מנציגי הדבוראים שבאופוזיציה למועצת הדבש, למי שהקשיב להם באוזן קשבת.
<דוד ויינשטיין: הם ביטאו גישה של עולם שהזכויות החוקתיות דוחקות לאחור כל דבר אחר, אבל כל דבר אחר.
<דוד ויינשטיין: ואם יורשה לי להגיד בנימה אולי טיפה יותר בוטה, עולם של תיאוריה מול עולם של מעשי.
<דוד ויינשטיין: עולם של תיאוריות משפטיות יפות.
יצחק וקנין: סליחה שאני מפסיק אותך, שים לב, כל הוויכוחים בין עורכי הדין לא בין החקלאים.
יצחק וקנין: אנחנו מכירים את זה מהשטח, אתה אומר את דעתך, היא אומרת את דעתה, ברור שאתה לא תסכים איתה.
יצחק וקנין: יש לנו מושבניקים יש להם מלח הארץ, יש להם איזה הבנה אחרת איך להוביל את הדברים.
יצחק וקנין: נתגבר גם על הניואנסים האלו.
<דוד ויינשטיין: אני מבקש להתייחס לא לסעיפי החוק, אלא דווקא להתמקד בדבריו של עורך דין ארליך מקוהלת, הוא דיבר על כמה דברים שבליבת העניינים, אני מבקש לקחת אותם ולעשות בהם שימוש כדי לחדד את הדברים שאמרתי לפני רגע.
<דוד ויינשטיין: אנחנו לא באים פה להסדיר מראש ענף, אנחנו לא באים פה לבנות ענף ולראות איך מסדירים את פעולת הענף שלא הוסדר עד היום.
<דוד ויינשטיין: יש פה ענף שפועל, יש דברים שצריך לתקן, יש דברים שצריך לסדר.
<דוד ויינשטיין: אבל יש פה ענף שפועל, האמת הוא גם פועל לא כל כך רע, יש לו חריקות, ואת החריקות האלה צריך לסדר.
<דוד ויינשטיין: אבל יש פה ענף שפועל, ואתה לא יכול לבוא למשהו שפועל, ולמשהו שקיים, ולאנשים שחיים בתוך זה, כל אחד פה דיבר על משכו וויתקו, גם מהאופוזיציה וגם מהקואליציה של הדבוראים.
<דוד ויינשטיין: אתה לא יכול לבוא ולהסתכל כאילו הם לא היו עד עכשיו, וכאילו בוא נראה איך אנחנו בונים לכם ענף נכון על פי האופן שבו אנחנו רואים את הדברים.
<דוד ויינשטיין: לא, יש מצב קיים, ואליו צריך להתאים את הרצונות שכולנו רוצים להכניס פנימה.
<דוד ויינשטיין: גם הארגון רוצה להכניס, גם המועצה רוצה להכניס, גם המשרד רוצה להכניס, אבל צריך להתאים את זה למצב קיים.
<דוד ויינשטיין: לפני מספר שנים ישבנו פה בעניינו של חוק שגם כן בא לעשות סדר בענף קיים בתחום החקלאות, עם מכסות ועם הכול – חוק תכנון ענף החלב שהתקבל לפני 3, 4, שנים וחידש את הרגולציה סביב ענף החלב בלי להרוס את כל הקיים.
<דוד ויינשטיין: החוק הזה גם בין היתר הסדיר את המעמד של מועצת החלב שעד אז הייתה חברה פרטית, והפך אותה לחלץ.
<דוד ויינשטיין: החוק הזה גם לקח את מועצת החלב, הפך אותה לחברה לתועלת הציבור, קבע את הכללים שבה התנהלו הדברים, קבע סעיף ניגוד עניינים מאוד מפורט כדי להבין שמצד אחד במקום הזה צריכים לשבת אנשי העשייה, ואנשי המקצוע או נציגיהם, ומאידך, צריך למנוע את אותו ניגוד עניינים שכולנו רוצים לסכל, כדי שלא יפריע להתנהלות.
<דוד ויינשטיין: דבר דומה לזה צריך לעשות במקרה הזה פה.
<דוד ויינשטיין: צריך להפוך את מועצת הדבש כחברה לתועלת הציבור.
<דוד ויינשטיין: צריך לקבוע סעיפי ניגודי עניינים מאוד ברורים, ואז ברגע שחוק יסדיר את המעמד הזה, ויעגן את הכול, אפשר יהיה גם שלא הדבוראים, לא ארגון העובדים של הדבוראים יהיה זה שיושב בוועדת ההיתרים, אלא שוועדת ההיתרים יהיה בה נציג מועצת הדבש, והוא יהיה בוועדת ההיתרים, ולא נציג הארגון.
<דוד ויינשטיין: אלא מה שקורה פה, זה באמת אותה תקלה מסוימת שיש בתוך המערכת הזו, שרוצים להתעלם ממועצת הדבש, אגב, לא משמידים אותה בצורה פורמלית, אלא פשוט עוקרים אותה מתוכן, בין היתר גם לא נותנים לה לשבת בוועדת ההיתרים, אז אם לא היא, שישבו שם ארגון הדבוראים.
<דוד ויינשטיין: נכון, ארגון הדבוראים לא צריך - - -
יצחק וקנין: נגיע למה שצריך.
<דוד ויינשטיין: ההתמודדות עם השאלה העקרונית, אדוני היושב ראש, לא עם האמירה בסעיף האם זה כך או אחרת.
<דוד ויינשטיין: הניסיון להראות מדוע המהלך, או האופן שבו קוהלת רואה את הדברים, וקראתי בעיון רב את החוברת שהפיצו בעניין, זה באמת מעניין, אבל עדיין במעשי זה לא עובד כמו שהם רוצים את הדברים האלה.
<דוד ויינשטיין: חופש הפעולה שמדברים עליו, תיקן אותם, וטוב שעשה ככה כבוד השר, חופש הפעולה שכל אחד יוכל לשים בפרדס שלו, עם כל הכבוד, אני מניח שלמושב גמזו יש יותר מאשר פרדס אחד.
<דוד ויינשטיין: יהיו כוורות בפרדס של האדון הנכבד, שאני מתנצל, אני לא זוכר את שמו, יהיו כוורות גם בפרדס על יד, ואלה יסכנו את אלה, וקטונתי מלהסביר לדבוראים מיומנים מה זה יעשה להם.
<דוד ויינשטיין: אני לא האריך כי שעת הסיום של הישיבה הזאת באה, ועוד נגיע לכל הדברים האלה.
<דוד ויינשטיין: אם מה שמדובר עליו זה עידוד כניסת צעירים, כבר דובר פה מספיק על כניסת צעירים.
<דוד ויינשטיין: אי אפשר להכניס צעירים תוך "הרג" הוותיקים.
<דוד ויינשטיין: בסופו של דבר אם מסתכלים על איזשהו ויסות נורמלי של הענף, צריך שבכל עשור התחלף כשישית.
<דוד ויינשטיין: לפי הניירות שהוצגו פה, התחלף בעשור, הם נכנסו לענף הרבה יותר מאשר שישית, אלא מהי, בינתיים חלקם עדיין קטנים, או חלק ניכר מהם קטנים.
<דוד ויינשטיין: אני חושב שגם אם נסתכל לצבא הקבע, רוב הצעירים הם בדרגות נמוכות, מה לעשות, זה טבע הדברים.
<דוד ויינשטיין: עם הזמן הם יהיו גדולים.
<דוד ויינשטיין: זאת אומרת, שהדברים הם לא חד ערכיים, יש מספיק מרחב תמרון בדברים האלה, וצריך למצוא את זה.
<דוד ויינשטיין: כל זה צריך לעשות תוך הקניית יציבות לדבוראים, וזה יסוד היסודות מבחינתנו, ועל כך הדבוראים יאבקו בכל תחנה שהנושא הזה יהיה.
<דורון לבנה: הנושא של הכנסת צעירים הוא חשוב, וחייבים להסתכל עליו.
<דורון לבנה: אבל סתם לדוגמה הבחור שיושב פה, סך הכול בן גיל שלי והתחיל איתי.
<דורון לבנה: בוא נניח שנכניס רק צעירים, עוד שלוש שנים מה יהיה איתנו?
<דורון לבנה: ייכנסו עוד יותר צעירים, לא יהיה מקום לאף אחד.
<דורון לבנה: גם הנושא של הכנסת צעירים, והכנסת דם חדש, צריך להיות סדור בהגיון ובקצב נורמלי, ולא בקצב אמוציונאלי.
<ניצן למדני: אני מגדל דבורים, כ-2,500 כוורות מכפר חיים.
<ניצן למדני: לפני שאני אתייחס, יש שני דברים שמטרידים אותי, אבל שמעתי פה את ההערה של משרד האוצר איך הוא התייחס לחוק.
<ניצן למדני: אני יושב רק 20 שנה במועצת מנהלים, לא ראיתי פעם אחת את הנציג של משרד האוצר במועצת מנהלים שהוא חבר דירקטורים.
<ניצן למדני: זה קצת צורם באוזן.
<ניצן למדני: לגבי החוק, יש שם אפשרות למשרד החקלאות שכל הסמכויות בידיו, לקחת לנו, ולהפקיע כ-3%, זה מה שהם הסתפקו 3% מנקודות היתרי הכוורות.
<ניצן למדני: אני לא חושב שעשו אפילו בדיקה אחת כלכלית לראות מה ההשלכות והמשמעות לגבי הרווחיות שלנו במכוורת כאשר לוקחים לנו נקודות, גם אם יפצו אותנו ובנדיבות רבה, ומה שלוקחים מאיתנו, צריך לראות איך אנחנו נראה עם אותה מכוורת נוכל להחזיק אותה מבחינה כלכלית.
<ניצן למדני: המצב הכלכלי שלנו דומה בערך כמו למלך והמלכה, שסנטימטר למעלה עושה אותו למלך, סנטימטר למעלה עושה אותנו מלכה.
<ניצן למדני: אנחנו נמצאים שם פחות או יותר.
<ניצן למדני: הנושא של חוסר נקודות, מדברים פה כל הזמן שהוא מטריד בעיקר כוורנים שרוצים להיכנס לענף, כוורנים קטנים שרוצים לגדול, ואני גדלתי ל-2,500 כוורות לא כי היה לי טוב ורציתי מאוד לגדול, הייתי מאוד רוצה להישאר עם 800 או 1,000 כוורות.
<ניצן למדני: זה עבודה מספיק קשה, וכאבי ראש הייתי מספיק מכוורת קטנה.
<ניצן למדני: זה מטריד אותי כמגדל גם של 2,500 כוורות שהרווחיות הולכת ומצטמצמת, ואני לא יודע איך אני אם אני חושב היום לא על מה, אנחנו מדברים כל הזמן על מה שהיה.
<ניצן למדני: אם אני צריך לחשוב איך אני נראה בחמש או עשר השנים הבאות עם מחירי הדבש והבעיות הכלכליות, אני לא יודע איך אני אצליח עם המכוורת שלי עם 2,500 כוורות?
<ניצן למדני: בשוק בעולם, בייחוד השוק האמריקאי, האוסטרלי, הניו-זילנדי, אני לא מדבר על השוק האירופאי שכולו מבוסס כמעט על יבוא, והכוורנות שמה היא בדרך כלל כוורנות, גם 800 כוורות המגדל הגדול ביותר וכל התשתית והכלכלה שם הם אחרים לגמרי והם חיים מצוין, מבוססים בעיקר על יבוא.
<ניצן למדני: אנחנו דומים יותר לשוק האמריקאי, הניוזילנדי, אוסטרלי, אתה חייב כל הזמן לגדול עם מספר כוורות כדי להישאר במקום.
<ניצן למדני: היום אין לי אפשרות לעשות את זה.
<ניצן למדני: מועצת הדבש בעולם לא באה אליי ואמרה לי ניצן, אתה נחמד אני נותנת לך נקודות מרעה בחיים זה לא יהיה כך.
<ניצן למדני: אני, כדי לגדול, הייתי צריך או לרכוש, או לחפש נקודות פנויים.
<ניצן למדני: הייתי צריך לבוא למועצה, להוכיח שאני זקוק לנקודות האלה, שהנקודות האלה פנויים מבחינת מרחקים וקריטריונים, ואז היו מחליטים אם לתת לי אותו או לא.
<ניצן למדני: עוד הערה קטנה, מועצת מנהלים מעולם לא דנה בנושא של למי כן לתת היתר לא לתת היתר.
<ניצן למדני: כל דירקטורים זה היה מרוחק מהם מזרח ומערב.
יצחק וקנין: האמן לי שניכנס לברים לעומק.
יצחק וקנין: אני חייב להתכנס.
יצחק וקנין: אני אתן ליועץ המשפטי.
יצחק וקנין: אני אתחיל את ההקראה של החקיקה, כדי שבישיבה הבאה אנחנו נתחיל את ההקראה.
<איתי עצמון: אדוני, אני מבקש לומר בקצרה מספר דברים.
<איתי עצמון: אני רוצה לומר שהקושי המשפטי איננו חלילה בקיומה של המועצה, אלא במתן, או בהשארת סמכויות בעלות אופי שלטוני בידי גורם שהוא גורם פרטי, ואני לא ארחיב, הדברים נאמרו כאן בהרחבה על ידי מספר דוברים.
<איתי עצמון: בעניין הזה אני רק אזכיר, כי העיקרון שעבר ועובר לאורך השנים כחוט השני בפסיקת בית המשפט העליון, הוא שלא ראוי לתת סמכויות בעלות אופי שלטוני לגורמים פרטיים, גורמים שאינם רואים לנגד עיניהם את האינטרס הציבורי במובן הרחב שלו.
<איתי עצמון: אני אומר גם שבעידן של זכויות יסוד, זכויות יסוד חוקתיות, אני חושב שלא ראוי לתת סמכויות כאלה, סמכויות רגולציה שכרוכות גם במתן סמכויות אכיפה, כאשר מדובר על סמכויות לדרוש מידע, סמכויות להיכנס למקרקעין, סמכויות לחפור, כל הסמכויות האלה הן סמכויות שבעצם מרכיבות את הרגולציה היום.
<איתי עצמון: אני מניח שסמכויות כאלה צריכות להיות בידי גורם שלטוני, דהיינו משרד החקלאות.
יצחק וקנין: תודה ליועץ המשפטי.
יצחק וקנין: נתחיל את ההקראה.
<אפרת אביאני: מטרות 1.
<אפרת אביאני: מטרותיו של חוק זה הן – (1) להסדיר הצבת כוורות מאוכלסות, לשם הבטחת קיומה של האבקה לגידולים חקלאיים, האבקה רציפה לצמחי בר, והגנה על דבורים כערך טבע, מתוך התחשבות בשמירה על המגוון הביולוגי.
<אפרת אביאני: (2) להסדיר את הפיקוח על ייצור דבש בכוורות מאוכלסות ורדייתו, לשם אספקת דבש איכותי לציבור.
יצחק וקנין: מי שלא ישב בדיונים של הוועדה, בדרך כלל, אחרי הקראה אני שואל את כל הנוכחים אם יש הערות לסעיף, לא חייבות להיות הערות, אם יש הערות להעיר אותן.
יצחק וקנין: בישיבה הבאה אנחנו נמשיך את ההקראה ואת החקיקה.
<נילי אבן-חן: על סעיף המטרות רצינו להגיד שיש הנחת מוצא בסעיף המטרות שתחרות לא מבוקרת בין דבוראים עלולה להוביל לאכלוס יתר של כוורות באזורים מבוקשים, ולמצב בו לא התאפשר קיום כלכלי ש משקי גידול דבורים, זה מתוך הסעיף של המטרות.
<נילי אבן-חן: היינו רוצים לשמוע האם יש איזשהו ביסוס מקצועי להנחה הזאת, זה הנחה שהיא הנחה שעומדת ביסוד כל החוק, ורצינו לדעת אם יש איזשהו ביסוס מקצועי, אם יש איזשהו מחקר, משהו שנעשה שאפשר להתבסס עליו, ועל סמך מה משרד החקלאות קבע.
יצחק וקנין: הערה ברורה.
יצחק וקנין: לישיבה הבאה אנחנו נקבל תשובה לדבר הזה.
<יורם ברק: הסיבה העיקרית שאני נמצא פה וגם במזכירות ארגון מגדלי דבורים, זה מה שנקרא מרעה לדבורים.
<יורם ברק: הבעיה של כל ענף המכוורת חדשים, ישנים, לא משנה, זה חוסר מרעה לדבורים.
<יורם ברק: אין שום ביטוי במטרת החוק שרוצה לקיים את כל המטרות שלפניו, לזה שמשרד החקלאות, קרי, המדינה, צריכה לפתח את מרעה הדבורים בקצב שהענף הזה יוכל להתקיים, ולא יילך וייסוג כי הוא הולך ונסוג, אני 40 שנה בנסיגה.
יצחק וקנין: אני אומר את הדברים מה אני רוצה לדיון הבא.
יצחק וקנין: מאחר, רבותיי, מה שאנחנו מבינים, שהמועצה עד היום התנהלה בתקציב שלה, לא שהיה לה איזה תקציב שהמדינה נתנה לה אותו, זה תקציב שלקחו מאותם מגדלים.
יצחק וקנין: הייתי רוצה לדעת, אדוני המנכ"ל, לישיבה הבאה, מה המשמעות של הצעת החוק מבחינה כלכלית אם זה מצריך מהמדינה לשים כסף גם, וגם הנושא של הפקעת 3% משטחי המרעה.
יצחק וקנין: אני בכלל חושב כמי ששמע את כל הדעות פה, שמה שעומד לנו בלב החקיקה הזאת, זה נושא של שטחי המרעה, כניסת מגדלים חדשים, ובאיזה גודל הם נכנסים.
יצחק וקנין: העניין הזה של ביטול המועצה, או לא ביטול המועצה, אך הדבר הזה ייראה מבחינת שיום אחרי כן, כאשר תסתיים החקיקה הזאת, איך כל הענף הזה ממשיך להתנהל בצורה מסודרת, וזו חובתנו סביב השולחן הזה לפחות של חברי הכנסת, אנחנו נשמע את הדעות, אבל בסופו של יום, חברי הכנסת הצטרכו להצביע איך הם רואים את הענף הזה.
יצחק וקנין: אני מקווה שבסופו של דיון, אנחנו נצא מפה בשביעות רצון של כול הצדדים, כי המטרה העיקרית היא באמת לשמור על הענף הזה.
יצחק וקנין: אני חושב שכולנו מבינים מה החשיבות של הענף הזה, וכלל הגידולים במדינת ישראל, זה לא רק הדבש, רבותי, זה שאר הגידולים, יש להם השפעה של האבקה.
יצחק וקנין: אני זוכר את התקופה שאני הייתי מגדל אבוקדו, הייתי תמיד מתאם.
<דובי אמיתי: למה אתה לא מגדל?
יצחק וקנין: לקחו לי את השטח, לטובת שטח אזור תעשיה שלומי.
יצחק וקנין: קרוב ל- 25 דונם לקחו לי.
יצחק וקנין: זה לא שלי לבד, שלי ושל אמא שלי, אנחנו שני משקים, אז קרוב ל-25 דונם.
יצחק וקנין: אני לא מגדל יותר אבוקדו, אבל ביצים זה ענף ששייך לכל קו העימות, אני עדיין מגדל ביצים, גם שם יש מועצה, אבל קצת מסודרת בצורה אחרת, המשרות הן שוות, הן לא פרוצות, כל אחד באותה מכסה, כולם מגדלים אותו דבר.
יצחק וקנין: פה יש קצת שוני, אבל צריך לבחון את כל השוני הזה בצורה הגיונית איך אנחנו ממשיכים בחקיקה רבותיי, ומוציאים מפה חוק, שלמרות כל החששות של הרבה גורמים סביב השולחן, שהחוק יהיה טוב, יהיה לטובת כל הענף הזה.
אבישי ברוורמן: רבותי, חבר הכנסת כץ, מנהלת הוועדה לאה ורון, היועצים המשפטיים איתי עצמון ואביגל כספי, מכובדי כולם, אנחנו מעלים היום שתי הצעות חוק פרטיות, הראשונה תידון כעת והשנייה בשעה 13:45, אבל כל הצעה תידון בנפרד.
אבישי ברוורמן: על סדר היום הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 39) (זיהוי טלפוני של עוסק), התשע"ד-2014, של חבר הכנסת חיים כץ.
אבישי ברוורמן: ההצעה עברה בקריאה הראשונה ב-24 בפברואר 2014 ואני מבקש מחבר הכנסת כץ להציג אותה בקצרה ובבירור כהרגלו.
חיים כץ: הצעת החוק הזאת באה לתת מענה לצרכן שמזמין שירות ולפעמים לא מחכה בדיוק ליד הטלפון, או הטלפון לא נגיש ואז הוא ממתין כפי שהוא צריך להמתין, חצי יום בביתו או במקום שאליו הוא צריך להגיע תוך שעה – ובזה אני מדבר כבר על הצעת החוק השנייה – הוא צריך להגיע תוך שעה או חצי שעה לבית ולקבל את פני הטכנאי, והוא צריך גם להכין את השתייה וגם להביא את הפרחים וגם להכין את השטיח, אחרת הטכנאי לא ייתן לו שירות טוב.
חיים כץ: ואז הטלפון שהוא מקבל הוא טלפון חסוי.
חיים כץ: דרך אגב, עניין הטלפון החסוי עלה גם בסדרה "רמזור" של אדיר מילר, שם הוא מחכה לטכנאי קירור והמספר של הטכנאי חסוי והוא לא יודע איך לחזור אליו.
חיים כץ: אתה רואה כיוונו לדעת גדולים...
חיים כץ: אנחנו אמרנו שצריך מענה, שלא יהיה מספר חסוי ואז הוא יאבד את התור וגם יאבד חצי יום עבודה.
חיים כץ: בעבודה שלנו אם אנחנו לא שובתים אין לה ערך ואם אנחנו שובתים מתחילים לחשב כמה המשק מפסיק בגין עבודה.
חיים כץ: אבל אנחנו לא רוצים לשבות, אנחנו רוצים לעבוד, אנחנו רוצים לא להשחית לריק זמני עבודה.
חיים כץ: בא משרד הכלכלה והציע שיהיה מרכז כזה של טלפון מזוהה, אולי לא המספר האישי של הטכנאי אבל טלפון שייתן מענה.
חיים כץ: אני קיבלתי את ההצעה הזאת.
אבישי ברוורמן: אם כך, מי ממשרד הכלכלה רוצה להתייחס?
אבישי ברוורמן: אתמול העברנו את החוק.
אבישי ברוורמן: קיבלת דיווח?
<אפרת רחלי מאירי: בשעה טובה.
<אפרת רחלי מאירי: ההערות הכלליות, אכן, כפי שכבוד חבר הכנסת חיים כץ אמר, באמת תיאמנו את העניין ביחד.
<אפרת רחלי מאירי: קיבלנו את האפשרות הזאת.
<אפרת רחלי מאירי: העלו אפשרות שיינתן שם מלא או שם פרטי.
<לאה ורון: כעת מבקשים להעיר הערות כלליות.
<אפרת רחלי מאירי: אין לנו הערות כלליות.
<אפרת רחלי מאירי: אנחנו ברוח המחוקק.
אבישי ברוורמן: עו"ד רבינוביץ, רק הערות כלליות.
אבישי ברוורמן: הערות פרטניות נשמע בעת ההקראה.
<שוש סוזנה רבינוביץ: יש לנו שתי הערות שהן כלליות וספציפיות, כי הרי ההצעה קצרה.
אבישי ברוורמן: תאמרי את אשר על ליבך.
<שוש סוזנה רבינוביץ: כפי שגם חבר הכנסת כץ אמר, כולנו מסכימים שצריך לחזור לאיזה אדם אחראי שיש לו כתובת.
<שוש סוזנה רבינוביץ: אנחנו רק מציעים שבהצעה הנוסח יהיה ברור יותר, שיהיה כתוב שמדובר על פנייה טלפונית למוקד שירות, שזה יהיה ברור בתוך ההצעה.
<שוש סוזנה רבינוביץ: זה באמת מה שכולנו מסכימים עליו, רק שנראה את זה בהצעה.
<לאה ורון: אני לא מבינה את ההערה שלך.
<שוש סוזנה רבינוביץ: זאת הערת נוסח.
<איתי עצמון: אבל מבחינת המהות למה את מתכוונת?
<שוש סוזנה רבינוביץ: שצרכן יידע למי לחזור.
<שוש סוזנה רבינוביץ: אם הוא דיבר עם מישהו, שיידע למי לחזור כשהוא מתקשר למוקד.
<שוש סוזנה רבינוביץ: זה לא חייב להיות הטלפון של הטכנאי שבדרך.
<שוש סוזנה רבינוביץ: ההערה הכללית השנייה היא בעניין השם המלא, שכתוב בסעיף קטן (א).
<שוש סוזנה רבינוביץ: זאת לא הערה כללית, זה באמת כבר לנוסח.
<שוש סוזנה רבינוביץ: בדיון הקודם שינו את הנוסח ל"שם המלא", אחר-כך העלינו את הבעיה של הטרדות לעתים כאשר יודעים את השם המלא, היום כשהכול כל-כך פתוח וחשוף גם בפייסבוק ובכל מקום.
<שוש סוזנה רבינוביץ: אנחנו מציעים שתהיה אפשרות או לומר את השם המלא או שם פרטי ואמצעי זיהוי אחר, שבכל זאת ידעו למי לחזור.
אבישי ברוורמן: נעלה את זה בדיון הפרטני על הסעיף.
חיים כץ: אם אפשר לומר גם את מספר כרטיס האשראי שלו, זה יהיה יותר נוח...
<שוש סוזנה רבינוביץ: אם החברה תעדיף אז למה לא.
אבישי ברוורמן: רבותי, אם כך נפתח בהקראה.
<איתי עצמון: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 39) (זיהוי טלפוני של עוסק), התשע"ד-2014 סעיף 1 – הוספת סעיף 18ג "בחוק הגנת הצרכן, התשמ"א-1981, אחרי סעיף 18ב יבוא: "18ג.
<איתי עצמון: זיהוי טלפוני של עוסק נציג של עוסק יזדהה בשמו המלא בכל שיחה טלפונית עם צרכן.
<איתי עצמון: פנייה טלפונית של עוסק לצרכן תיעשה ממספר טלפון מזוהה, שניתן לחייג אליו; לא היה מענה לשיחה מצד הצרכן, יודיע נציג העוסק לצרכן על מספר טלפון שבאמצעותו יוכל הצרכן ליצור עמו קשר.
<איתי עצמון: בסעיף זה, "עוסק" – כל אחד מאלה: עוסק המנוי בתוספת השנייה, עוסק המחויב לתת שירות לצרכן לאחר מכירה כאמור בסעיף 18א(א), או עוסק הנותן שירות לתיקון ליקויים ופגמים והחלפת טובין גם שלא לאחר מכירה כאמור בסעיף 18א(ב).
<איתי עצמון: "" כפי שנאמר, מדובר כאן על חובה של נציג של עוסק להזדהות בשמו המלא בכל שיחה טלפונית עם הצרכן, וכן שהפנייה הטלפונית של העוסק לצרכן תהיה ממספר טלפון מזוהה שניתן לחייג אליו.
<איתי עצמון: החובות שמוצע להחיל כאן יחולו על עוסקים כפי שמוגדר בסעיף קטן (ג).
<איתי עצמון: מדובר על עסוק שמנוי בתוספת השנייה.
<איתי עצמון: בתוספת השנייה לחוק מנויים עוסקים בתחומי התקשורת, הגז, החשמל, המים, האינטרנט ושירותי רפואה.
<איתי עצמון: וכן, כפי שציינתי בעת ההקראה, מדובר על עוסק שנותן שירות לצרכן לאחר מכירה או שנותן שירות לתיקון ליקויים ופגמים והחלפת טובין גם שלא לאחר המכירה.
<איתי עצמון: יש כאן הגדרה רחבה של "עוסק".
אבישי ברוורמן: האם יש הערות לנוסח הזה?
<איתי עצמון: זה הנוסח בכפוף להערות שיישמעו.
<איתי עצמון: גם לי יש הערות.
אבישי ברוורמן: זה הנוסח כרגע.
חיים כץ: אתה יכול להסמיך את היועצים המשפטיים אחר-כך לנסח.
<איתי עצמון: אולי יש משהו מהותי.
<אפרת רחלי מאירי: לגבי סעיף קטן (ב), זה גם עניין של ניסוח, שאולי צריך לחדד בהתאם לכוונת המציע.
<אפרת רחלי מאירי: "שבאמצעותו יוכל הצרכן ליצור עמו קשר" – הכוונה היא כשמדברים על הטלפון הגלוי, כאשר הנציג מתקשר ממוקד שירות הלקוחות ואז אני חוזרת למוקד שירות הלקוחות.
<אפרת רחלי מאירי: למעשה אני מתחילה את כל הסאגה הזאת מהתחלה, שנניח מתנתקת השיחה ואז אני מתקשרת שוב ואז אני צריכה לעבור את כל התהליך, של כמעט 40 דקות עד שאני מצליחה להגיע לאותו נציג שדיבר איתי, שמכיר את כל הסיפור, או להגיע לנציג אחר ולהתחיל לספר את הסיפור מהתחלה.
<אפרת רחלי מאירי: איך המציע רוצה לפתור את הבעיה הזאת?
<אפרת רחלי מאירי: אני חוששת שזה יגיע לשאלה פרשנית, מה הכוונה במילים "ליצור קשר עמו".
<אפרת רחלי מאירי: אולי לקבוע שגם דרך שלוחה, כלומר שכן יש אפשרות לחזור לאותו נציג.
<שוש סוזנה רבינוביץ: זה בלתי אפשרי.
אבישי ברוורמן: זאת ההצעה.
אבישי ברוורמן: אתם אומרים שזה לא נכון מבחינה טכנית.
אבישי ברוורמן: מי רוצה לדבר?
<איתי עצמון: כשכתוב "ליצור עמו קשר", האם זה למוקד או לנציג הספציפי?
<אפרת רחלי מאירי: הבנתי שכוונת המציע היתה שמלכתחילה אם מתנתקת השיחה לא נעבור שוב את כל הסאגה מהתחלה עד שנגיע לאותו נציג.
חיים כץ: כוונת המציע היתה שאם לא רוצים לתת את מספר הטלפון הפרטי אז לכל חברה יהיו מספרי טלפון והנציג יתקשר בטלפון מזוהה ואפשר יהיה לחזור אליו, אבל משרד הכלכלה לא רואה עין בעין אתי.
חיים כץ: אני מוכן להתפשר אתו.
<פאדיה זידאן: לגבי ההודעה בהצעת החוק, לפיה העוסק צריך להתקשר ממספר מזוהה שניתן לחזור אליו – בתקופה האחרונה יש פרקטיקה של call back, לא רק בתחום התקשורת, בתחומים רבים.
<פאדיה זידאן: יש אפשרות להשאיר את הפרטים של המתקשר והעוסק חוזר בטלפון למספר הזה.
<פאדיה זידאן: יש אפשרות לעשות טלפון מזוהה, מספר מסוים שאפשר לדעת שזה שירות לקוחות של חברה מסוימת.
<פאדיה זידאן: אבל להגיד שניתן יהיה לחזור למספר הזה – זה ייצור קושי מעשי כי למעשה המספר הזה יהפוך למוקד הטלפוני.
אבישי ברוורמן: אני מבין שיש בעיה מסוימת.
אבישי ברוורמן: משרד התקשורת, משרד הכלכלה, תנו לי פתרון.
<פאדיה זידאן: מבחינתנו אפשר שהמספר יהיה מזוהה אבל לא תהיה חובה לאפשר לחזור למספר הזה.
<איתי עצמון: מה המשמעות?
<שוש סוזנה רבינוביץ: יש לנו הצעת נוסח.
<שוש סוזנה רבינוביץ: "פנייה טלפונית של מוקד שירות של עוסק לצרכן תיעשה ממספר טלפון מזוהה".
<שוש סוזנה רבינוביץ: זאת אומרת, מאחר והוא צריך בכל מקרה להזדהות ולהגיד מי הוא, אתה מתקשר ויודע בדיוק לאיזה מספר להתקשר, הכול מתועד, הכול בשליטה של המרכזייה, של המוקד.
<שוש סוזנה רבינוביץ: אם אותו מוקדן סיים את המשמרת שלו והוא לא שם ואחר-כך אני מתקשר למוקד, יודעים בדיוק מתי התקשרתי, על מה התקשרתי, מדוע התקשרתי.
<שוש סוזנה רבינוביץ: יש טלפון מזוהה.
אבישי ברוורמן: תסבירי לי עם דוגמה מה התהליך.
אבישי ברוורמן: היתה הצעה של חבר הכנסת כץ.
אבישי ברוורמן: אומרים כאן שיש בה בעיות טכניות כלשהן שצריך לפתור.
אבישי ברוורמן: תסבירי לי את המצב על-פי ההצעה של חבר הכנסת כץ לעומת ההצעה שאת מציעה ואז נוכל להצביע.
<שוש סוזנה רבינוביץ: העיקר הוא שהצרכן יידע למי לחזור.
<שוש סוזנה רבינוביץ: יש לו את מספר הטלפון של המוקד, הוא מתקשר, הוא אומר מי הוא.
<שוש סוזנה רבינוביץ: הכול רשום בפני מי שעונה לו.
<איתי עצמון: ההצעה שלך היא להחליף את המילה "עוסק" ב"מוקד"?
<שוש סוזנה רבינוביץ: לא.
<שוש סוזנה רבינוביץ: אני מציעה להוסיף: "פנייה טלפונית של מוקד שירות של עוסק".
<איתי עצמון: אבל אם העוסק לא פועל באמצעות מוקד שירות?
<הילה דוידוביץ-בלומנטל: וזה גם רק שיחות מסוג מאוד-מאוד מסוים.
<איתי עצמון: ההצעה שלך מצמצמת מאוד.
חיים כץ: יבוא המוקדן ויגיד: רק רגע, אתה הזמנת לתיקון מכונת כביסה.
חיים כץ: בסך הכול רצינו מספר טלפון שאליו יוכלו לחזור ועשו מזה מערך לוגיסטי של 40 עובדים.
<שוש סוזנה רבינוביץ: אני רוצה ודאות.