GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יוסף גולדנברג: אני חקלאי ממושב גמזו, יש לנו במשק מטעי נשירים ופרדס.
<יוסף גולדנברג: אני לא כוורן, ולא מגדל דבורים, הבן שלי מגדל דבורים.
<יוסף גולדנברג: אנחנו מגדלים פרדס, משקים אותו, מזבלים אותו, גוזמים אותו, ומה לעשות, יש גם פרחים, עכשיו הפרחים הם מקור הצוף לדבורים.
<יוסף גולדנברג: אני את הצוף הזה רוצה לתת לבן שלי, לא רוצה לתת למי שאדון מועצה קבע, והיום אסור לי.
<יוסף גולדנברג: המועצה תגיד איזה דבורים של איזה טייקון דבורים ישימו אצלי בחצר, למה?
<יוסף גולדנברג: ככה, כי ככה זה נקבע בשנות החמישים.
<יוסף גולדנברג: אין לזה שום טעם, שום ריח, זה לא יפה, לא מוסרי, אמנם חוקי.
<יוסף גולדנברג: אני רוצה להאביק את האגסים, אסור לי, אני צריך לקבל אישור מהמועצה את מי לשים - למה?
יצחק וקנין: הזהרתי בתחילת הדיון רבותיי, גם אם הדברים לא נשמעים לכם טוב, ולא נעימים לכם, אני אמרתי שאי אאפשר לכל מי שירצה לדבר, לדבר, אז אל תשסעו את דבריו, תנו לו לומר את הדברים גם כשזה כואב לכם.
<יוסף גולדנברג: מר אבו וילן דיבר על זכות הקניין, אז יש צד שני גם כן לזכות הקניין, וזה הצד שלי, ואני רוצה לתת את הצוף שלי למי שאני רוצה.
<יוסף גולדנברג: אם אתם רוצים ללכת לצד השני, ומכסות זה טוב, אז תעשו מכסות גם לאפרסקים, תעשו מכסות גם כן לשזיפים - למה?
<יוסף גולדנברג: זה טוב רגולציה, זה פוגע, לא כל אחד יכול לעשות.
<יוסף גולדנברג: בזמנו, היו מכסות לעגבניות והיו מכסות לתפוחי אדמה.
<יוסף גולדנברג: אמרו, אם יבטלו את המכסות, השוק התמוטט, שום דבר לא קרה, אנשים ממשיכים לגדל ולקנות עגבניות, והכול בסדר וטוב.
<יוסף גולדנברג: אני מברך את המנכ"ל שמוכן להילחם נגד כל הטייקונים האלה, ויישר כוח.
עמר בר-לב: חבר הכנסת וקנין, אני רק רוצה להעיר הערה.
עמר בר-לב: אם יש הסכמה שמרחב האוויר הנמוך הוא בבעלות המדינה, והיא תחליט בצורה כזו או אחרת דרך אחר, או דרך גוף אחר, אז זה נכון גם לגבי אותו מרחב מעל הפרדס הפרטי של כל אחד מאתנו.
עמר בר-לב: זאת אומרת, זה לא שמעל הפרדס הפרטי שלי המרחב הוא שלי, ובמקומות האחרים המרחב הוא של המדינה.
עמר בר-לב: אם זה של המדינה, אז המדינה, והיא צריכה להחליט.
יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת בר-לב.
<יוסי דמטר: אני מגדל דבורים כבר 7 שנים, המכוורת קיימת 87 שנה, אני מברך את כבוד השר, מנכ"ל משרד החקלאות על הצעת החוק.
<יוסי דמטר: למועצת הדבש אין מקום, מינהל ציבורי תקין לא היה שם.
<יוסי דמטר: יחד עם זאת, חשוב להוציא את המגדלים מכל פורום שקובע למגדלים אחרים מה יהיה.
<יוסי דמטר: זאת אומרת, להוציא אותם מועדת הערר, לא להכניס אותם לוועדת ההיתרים, שיושב ראש ועדת היתרים לא יישב גם כן בוועדת הערר.
<יוסי דמטר: כל הדברים האלה יש להקפיד שתהיה הפרדה מוחלטת בין המגדלים לבין הרגולציה שהם לא יהיו חלק ממנה.
<יוסי דמטר: המהות של החוק, הוא ביטול המועצה, לשאר הדברים אני לא נכנס, על כך אני מברך.
יצחק וקנין: בועז כנות, יושב ראש ארגון מגדלי הדבורים.
<בועז כנות: תודה לכל מי שהגיע הנה.
<בועז כנות: אני רק חייב לציין בפתח דבריי שאת החוק הנוכחי, חוק הדבש, מועצת הדבש וארגון מגדלי דבורים הניעו את משרד החקלאות בהנהלות הקודמות שלו לקדם אותו.
<בועז כנות: ההנהלה הנוכחית מצאה חוק מוכן, ארוז, מוכן למשלוח שינתה אותו בחוק אחר לגמרי, כלומר, היוזמה התחילה אצלנו כי אנחנו ערים לזה שאנחנו ב-2014, ויש שינויים וצריך להתעדכן ולשפר כמובן.
<בועז כנות: כל חוק שעוסק בגידול דברים צריך להתבסס על שלושה דברים.
<בועז כנות: מקצוע, כלומר, התנאים הנדרשים להתפתחות תקנית של הדבורה.
<בועז כנות: מכוורות – התנאים הנדרשים לקיום מכוורות מסחריות על מנת לייצר אספקת כוורות איכותיות, זמינות ובמחיר סביר לחקלאות ישראל.
<בועז כנות: דבר שלישי, תחשיב כלכלי.
<בועז כנות: כל סעיף בחוק צריך להיבחן, לעבור מבחן כלכלי.
<בועז כנות: חוק הדבש הנוכחי יצא לדרכו ללא התייחסות לשלושת הגורמים הנ"ל.
<בועז כנות: אני חייב לציין, התקיימו פגישות רבות בינינו לבין הנהלת המשרד ועובדיו, לובנו דברים.
<בועז כנות: מספר דברים בחוק שונו, עדיין נדרשים מספר שינויים מהותיים נוספים, אחרת יש סכנה לקיום המכוורות המסחריות ולענף גידול הדבורים.
<בועז כנות: כשאני מדבר על ענף גידול הדבורים, אני לא מדבר על החובבים, חובבים תמיד היו ותמיד יהיו ויש להם מקום מכובד, אני מדבר על מכוורות מסחריות.
<בועז כנות: הבעיות שבתוך החוק מפורטות בחוברת, ועיקרן פגיעה בנקודות המרעה של המכוורות.
<בועז כנות: נקודת מרעה מהווה את הבסיס החיוני לכל מכוורת מסחרית, אין כוורת ללא נקודת מרעה.
<בועז כנות: אי מתן זכות קניין ועדיפות למכוורות קיימות, תמוטט את המכוורות הוותיקות.
<בועז כנות: טענותיו של המשרד בדבר אי כניסת מגדלים חדשים, הם בגדר סיפור טוב שלא מבוסס על עובדות.
<בועז כנות: הנתונים מצויים אצלנו, ואנחנו מחלקים אותם ומציגים אותם לכל מי שמעוניין.
<בועז כנות: בכל מקרה, יש לנו הצעות שלדעתנו טובות מאוד, שנותנות מענה לכניסת דבוראים חדשים, אנחנו מקבלים את עמדת המשרד והרגישות בעניין הזה.
<בועז כנות: אין לנו שום ויכוח, ובדברים אחרים, לא בכול יש ויכוח.
<בועז כנות: מועצת הדבש לא מוזכרת בחוק שנותן מענה חלקי וקטן למכלול הפעולות שמבצעת המועצה.
<בועז כנות: ביטול המועצה, ואי מתן מענה למכלול הפעולות האלה יביא שוב להרס ענף הדבורים, ופגיעה בייצור המזון של המדינה.
<בועז כנות: אנחנו בטוחים שוועדת הכלכלה תדע להכניס לחוק את השינויים הנדרשים ולייצר בו את האיזונים הנכונים שיבטיחו את קיום הענף שנים רבות קדימה.
<בועז כנות: לסיום, אני חייב כמה מלים אישיות כאזרח מהשורה שתורם כל חייו לסביבה שלו.
<בועז כנות: אני לא יכול להבין את דרך ההתנהלות של משרד החקלאות והממונים שלו.
<בועז כנות: אני מצטט קטע קצר משיר, עשיתי בו התאמה לדבורים, בזה אני מסיים.
<בועז כנות: "רק על עצמי לספר ידעתי, רחב עולמי כעולם הדבורה.
<בועז כנות: גם מסעי עמסתי כמוה, רב וכבד מכתפי הדלה.
<בועז כנות: גם את דרכי כדרכה אל צמרת, דרך מכאוב ודרך עמל.
<בועז כנות: יד ענקים זדונה ובוטחת, יד מתבדחת שמה לאל".
<יצחק גולדנברג: אני בן 35, בשנת 2001, התחלתי לגדל דבורים, מאז אני תקוע ולא מצליח להתקדם בענף, לא מצליח להתפתח.
<יצחק גולדנברג: אני דוגמה קלאסית למגדל קטן שלא יכול להתפתח אך ורק בגלל מועצת הדבש.
<יצחק גולדנברג: אחד מהשינויים המרכזיים שהחוק עושה, הוא מעביר את הסמכויות ממועצת הדבש למשרד החקלאות, וזה מהלך מבורך וחשוב מאוד.
<יצחק גולדנברג: מועצת הדבש היא חברה פרטית שפועלת מניגוד אינטרסים, כמו שאמר העורך דין, אינהרנטי ממש מובנה, כלומר, מועצת הדבש מקבלת את הכסף שלה מהמגדלים.
<יצחק גולדנברג: אני מגדל קטן, ומשלמים 30 שקלים פר כוורת.
<יצחק גולדנברג: אני משלם עבור 80 כוורות 2,000 שקל למועצה, המגדלים הגדולים משלמים עשרות אלפי שקלים למועצה, מזה מגיע השכר, המשכורת של הפקח.
<יצחק גולדנברג: כל פעם שיש ויכוח בין מגדל קטן למגדל גדול, ודאי שהפקח שמקבל את המשכורת מהמגדל הגדול, פועל לטובת המגדל הגדול.
<יצחק גולדנברג: פסק הדין שהועלה כאן שהוקרא כאן, זה פסק דין בענייני.
<יצחק גולדנברג: זוכיתי משלושה כתבי אישום, אחד מהם ששמתי כוורות בשטח אגס של אבא שלי, למרות מה שאמרו כאן מגדלי הדבורים, מועצת הדבש תבעה אותי על כך שהצבתי כוורות ללא רשיון להאבקה, בית המשפט זיכה אותי בעניין הזה.
<יצחק גולדנברג: פעם אחת הורשעתי על זה שגידלתי דבורים ללא רשיון כשהתחלתי לגדל דבורים, וזה אמר השר.
יצחק וקנין: אנחנו לא בית משפט.
יצחק וקנין: אנחנו משתדלים לעשות את הדברים כמה שאפשר.
<יצחק גולדנברג: אין חשיבות, אין מחלוקת על החשיבות של הדבורים ועל חשיבות של הענף, השאלה מי ינהל ואיך זה התנהל.
<יצחק גולדנברג: בוודאי שהניהול צריך להיעשות על ידי גוף ציבורי ועל ידי המדינה, ולא על ידי חברה פרטית שמתנהלת כקרטל.
<יצחק גולדנברג: החברה הפרטית יושבים בדירקטוריון של מועצת הדבש רוב של מגדלי דבורים, 8 מגדלי דבורים מתוך 14 חברי דירקטוריון.
<יצחק גולדנברג: ודאי שכל ההחלטות של מועצת הדבש יהיו לטובת אותם מגדלים, ואלה כמובן אותם המגדלים הגדולים, לא המגדלים הקטנים.
<יצחק גולדנברג: חקיקה כזאת כמו שקיימת היום, ברוך השם, משרד החקלאות הולך לשנות אותה לא קיימת בשום מדינה אחרת בעולם, זה ייחודי למדינת ישראל.
<יצחק גולדנברג: מבקר המדינה בשתי הדוחות היחידים שהוא כתב על משרד החקלאות, כתב שיש מקום לשקול את הצורך בביטול מועצת הדבש.
<יצחק גולדנברג: לגבי הטענה על מחלות דבורים.
<יצחק גולדנברג: נכון, לדבורים יש מחלות, ויש צורך בפיקוח על המחלות.
<יצחק גולדנברג: יש חוק אחר במדינת ישראל שנקרא פקודת מחלות בעלי חיים דבורים שמטפל בנושא הזה.
<יצחק גולדנברג: אין שום קשר בין החקיקה הנכונה הזאת לטענות לגבי מחלות בעלי חיים.
<זוהר רודולף: שלום לכולם, ראשית, אני רוצה לחזק את בועז.
<זוהר רודולף: אחת הסיבות שארגון מגדלי דבורים ניסו לחוקק את החוק מההתחלה אותם דברים שאנחנו עדים להם כאן, שהגוף שאמור היה להסדיר את הנושא של ראיית הדבורים וכל המכלול הנוסף של גידול דבורים בישראל, לא היה לו יכולת לאכוף למעשה את החוקים שלו, הוא היה צריך איזשוהי הכרה סטטוטורית על מנת שיכול לבצע את הדברים שלו.
<זוהר רודולף: יש מלא אנשים שרוצים לעשות ולהיכנס, ויש מעט מאוד שטח, העסק מצומצם, ויש פה דרכים להיכנס פנימה.
<זוהר רודולף: מאזור שאני מגיע אליו, מאזור עמק החולה בצפון יש לא מעט דבוראים חדשים שנכנסו אפילו בעשור האחרון.
<זוהר רודולף: אם אנחנו הולכים הלאה, עוד הרבה יותר, מדבר על דבוראים שגדלים באופן שמתאפשר, קונים כוורות מדבוראים שיוצאים, ובעקבות קבלת הכוורות מקבלים את הזיכיון לנקודות.
<זוהר רודולף: מדובר לפחות ב-5, 6 דבוראים שרק בשלוש השנים האחרונות כל המצג שווא הזה של אי אפשר להיכנס לענף, הענף הזה הוא ענף שעד לפני עשר שנים אני עוד זוכר שנכנסתי לענף לפני 10 שנים, אני גם צעיר, ישבתי בוועדה בישיבות של ארגון מגדלי דבורים, הגיל הממוצע היה סביב 60, או 70.
<זוהר רודולף: היום אני חושב שאנחנו סביב ה-50 או ה-40.
<זוהר רודולף: יש מגמה חדשה של הענף, אנשים חדשים נכנסים.
<זוהר רודולף: הרבה מהמגדלים הגדולים יוצאים, הדרך שלהם לצאת היא להעביר את הכוורות שלהם, או למכור את הכוורות שלהם לאחרים.
<זוהר רודולף: גם אנשים שבהם אנחנו דנים היום רשאים לעמוד ולעשות את אותם המהלכים ולקנות נקודות, או לקנות יותר נכון כוורות, אלא שזה לא נוח, מה לעשות, כולם רוצים להיות ליד הבית ולעשות עסק כלכלי, זה עסק שצריך לחשוב עליו ולהשקיע בו הרבה משאבים.
<זוהר רודולף: לפעמים צריך לנסוע מירושלים לרמת הגולן, לפעמים צריך לנסוע למקומות יותר רחוקים, יש לזה עלויות והוצאות, ואנשים פשוט רוצים לעשות את מה שנוח להם על יד הבית, זה יכול להיות נחמד בתור תחביב, אבל צריך להיות לזה משהו מוסדר, וצריך להיות גוף שמנהל את זה, ולא כל אחד שרוצה לעשות משהו עושה אותו.
<זוהר רודולף: לגבי הצעת כבוד השר, של 3%, אני עוד לא הבנתי האם ה-3% מדוברים פעם אחת, 3% כל שנה, בעוד 10 שנים, האם יהיו 3% נוספים, ולאן אנחנו מגיעים במערכת המסגרת הזאת שבה כל פעם מי שבנה את עצמו, רכש כוורות, הגדיל את המכוורת כדי להיות יעיל, כדי שיוכל לעמוד בתחרות ההולכת וגדלה, ובהורדת המחירים שרוצים לייצר לצרכן, צריך לוותר על הנקודות לטובת אנשים שרוצים להיכנס לענף.
<נילי אבן-חן: אני לא אחזור על דברי אחרים, אני אגיד במשפט אחד שאנחנו תומכים מאוד בהעברת מועצת הדבש למוסד פרטי, גוף פרטי לפיקוח של משרד החקלאות.
<נילי אבן-חן: אנחנו מקווים שזה גם יהיה הסנונית הראשונה ולא האחרונה של העברת מועצת רבות אחרות שצריכות לעשות את אותו מעבר.
<נילי אבן-חן: אנחנו מקווים שמשרד החקלאות ירים את הכפפה אחרי שהוא יצלח את המהלך הזה.
<נילי אבן-חן: זה בקשר לנושא הזה.
<נילי אבן-חן: אבל צריך להבין שהמעבר של גוף פרטי למשרד החקלאות והתחלואים שהיו בו, צריך לדאוג שבהצעת החוק אותם תחלואים ואותן בעיות שראינו בגוף הפרטי לא יעברו לנו למסגרת של חקיקה.
<נילי אבן-חן: הדבר המרכזי שאנחנו רואים בחקיקה היום זה את השילוב של אותם אנשים שהיו במועצת הדבש, קרי, אנשים שיש להם יכולת השפעה במסגרת החקיקה, הן בוועדת ההיתרים והן בוועדת הערר, וזה התיקון המהותי ביותר שאני חושבת שראוי לתקן אותו.
<נילי אבן-חן: לא ייתכן שמי שאמור לאכול מידה של אותה ועדת ההיתרים יהיה משקיף, עוד בוועדת הערר הוא יושב כאחד מאלה שפוסקים וקובעים, וזה אחד התיקונים המרכזיים שנדרשים לעמדתנו.
יאיר שמיר: אגיד לך מה היה הרעיון שלנו.
יאיר שמיר: הרעיון היה פשוט בפרקטיקה.
יאיר שמיר: יש פה ציבור ששנים עובד, היה להם חשש, והרי ישבנו איתם, שפה הולכים לנשל אותם, אז אמרנו לפחות ניתן להם את הנוחות שלא עושקים אותם.
יאיר שמיר: מבחינה משפטית טהורה אני מסכים איתך, בסיטואציה שאנחנו מצויים בה, חשבנו לעדן את הקטע הזה כדי שלא יהיה מצב שכאילו הביורוקרט הנוקשה - - -
אבשלום וילן: דווקא בכל העולם - - -
<נילי אבן-חן: בבקשה, לא הפרעתי לך, אני מבקשת שלא תפריע לי.
<נילי אבן-חן: אנחנו מכירים, זה לא פעם ראשונה.
יצחק וקנין: סליחה, את רוצה לנהל איתו אין לי בעיה, אני אתן לך להתנהל מולו, אם את רוצה להתנהל מולו תתנהלי, או שאת נותנת לי לעשות סדר.
יצחק וקנין: אף אחד לא יפריע לך עד שתסיימי את הדברים.
יצחק וקנין: השר תמיד יכול להיכנס, אפילו במליאה הוא יכול לקחת את המושכות ולעשות.
<נילי אבן-חן: אני רוצה להתייחס לדברי השר.
<נילי אבן-חן: גם אנחנו הבנו את המצוקה הזאת, ולכן אחד הפתרונות שהצענו בנייר עמדה שהופץ לכולם, אם מדברים על עמדה של משקיף, שתינתן אפשרות להיות משקיף לכל מי שרוצה.
יאיר שמיר: נדון בזה, ונעשה את השיקול.
יצחק וקנין: נילי, תשאירי לנו את הדברים שהם שייכים לגוף החקיקה, ניכנס אליהם, תאמיני לי על כל סעיף, אנחנו לא נמרח פה את הדברים.
יצחק וקנין: אני אכנס לכל סעיף, נשמע ונשקול את הדברים, אנחנו גם נראה מה קורה במועצות אחרות.
<נילי אבן-חן: אני רוצה לסיים בנקודה אחת שאני מקווה שתהיה לנגד עינינו לאורך כל העבודה על הצעת החוק, וזה הנושא של הריכוזיות, של הקרטל שנוצר עד היום בשוק הדבורים.
<נילי אבן-חן: בערך מתוך 500 דבוראים בישראל, 50% מחזיקים ב-80% מהכוורות, זה לא תוצר – סליחה 20%.
<בועז כנות: - - -
יצחק וקנין: אני אאפשר לך, אבל אל תשסה את דבריה.
<נילי אבן-חן: זה לא תוצר של שוק חופשי, זה תוצר של מה שהיה עד היום, ולכן צריך להיות ערים כשנדון בסעיפי החוק, לדאוג לא לשמר את המצב הזה, ולתת אפשרות לדבורים חדשים להיכנס, זה משהו שעובר לאורך כל הצעת החוק, מגבלות קטנות שלא בהכרח שמים לב אליהם בקריאה ראשונה, וצריך להבין שאותן מגבלות שקיימות אם לא נפרוץ אותן אז המצב יישאר כפי שהיה.
<נילי אבן-חן: אני רוצה לסיים, שמענו פה חלק מהדבוראים שהשמיעו את עמדתם, הם אלה שהיום נהנים מאותו קרטל, ואלה הקטנים יותר לצערנו - - -
יצחק וקנין: אני יכול להגיד ששמעתי את כל הצדדים.
יצחק וקנין: שמענו גם את הצדדים האנשים שחושבים אחרת על כל העניין.
<נילי אבן-חן: זה נכון, אבל יש כאלה שהם מפחדים לבוא ולהשמיע.
יצחק וקנין: אני לא חושב שמישהו צריך לפחד.
יצחק וקנין: את רואה שהשולחן פתוח, כל מי שרוצה לומר יכול לומר את הדברים.
יצחק וקנין: אנחנו לא נסתום פיות לאף אחד חד וחלק, אני אומר את זה.
יצחק וקנין: כל מי שחושב לומר משהו, יאמר אותו, יקבל את רשות הדיבור, אנחנו נשמור על דרך של הניהול הזאת לאורך כל החקיקה.
יצחק וקנין: מעין נשר מהאוצר.
<מעין נשר: בוקר טוב, אנחנו במשרד האוצר מברכים את משרד החקלאות על השינוי שהוא עושה פה בחקיקה הקיימת.
<מעין נשר: אנחנו חשבנו שצו הדבש שקיים כיום הוא יוצר עיוות מאוד גדול, מפוקח, מבצע את תפקיד המפקח.
<מעין נשר: אנחנו התנגדו לנוסח הקודם שהופץ על ידי משרד החקלאות, ואנחנו חושבים שהנוסח הנוכחי נותן את האיזון גם בין שמיעת האינטרסים פה של המגדלים, לבין זה שיהיה פיקוח ממשלתי, לא משנה אם זה נכנס פה, במקרה זה משרד החקלאות, או גורם ממשלתי אחר.
<מעין נשר: זה שוק שאנחנו מבינים שדרוש פה רגולציה.
<מעין נשר: יש משאב ומחסור, יש עניין של בריאות הדבורה.
<מעין נשר: יש עניין של חשיבות האבקה, השאלה איך עושים את הרגולציה בצורה נכונה, ואיך מוציאים את המנגנון שבאמת מאפשר כמה שיותר שקיפות, ואולי איזה צדק בחלוקת המשאב.
<מעין נשר: אנחנו מברכים על התיקון.
<מעין נשר: יש דברים שאפשר לטייב בנוסח ואנחנו נצלול לזה כשנדבר על הסעיפים הפרטניים ואז אני אגיד את עמדתנו לגבי כל אחד מהדברים.
<מעין נשר: בגדול, בהחלט שינוי מבורך, וחבר הכנסת אוחיון שכבר הלך, דיבר על זה מאוד יפה, צריך לעשות תיקון.
<מעין נשר: אני לא אדבר על הנושא הקנייני, נגיע אליו, אנחנו חושבים יש פה קושי מהותי בלתת פה זכות קניינית, נדבר כשנגיע.
יצחק וקנין: יורם ברק ממושב רם-און.
יצחק וקנין: רבותיי, אנחנו מתחילים להתכנס, אני אאפשר סיבוב אחרון.
יצחק וקנין: אנחנו ממש לקראת הסוף.
<יורם ברק: אני מגדל 44 שנים.
<יורם ברק: הרקע שלי אני מניח זכות אבות, כמו שאמר פה אחד המגדלים, סבי היה שר החקלאות, ייתכן שזה הדרך לענף.
<יורם ברק: בשלב מסוים לפני 44, 45 שנה, הגעתי למושב רם-און מקיבוץ אלומות, לראות שם את אמצעי הייצור שהיו לנו אז שהם בעצם אותם אמצעי ייצור שיש היום, לא השתנה שום דבר, קרקע ומים, מי שמתרגם את זה היום, זה משכורת בקושי לחודשיים.
<יורם ברק: במושב רמון נעשה מהלך מבורך שעשה עיבוד משותף לקרקעות, מודל מאוד משוכלל, עובד כבר מאז, כולם מרוצים ממנו, זה פתח אפשרות לאנשים להשלים עוד 10 חודשים בשנה של משכורת.
<יורם ברק: אני שקלתי את האפשרויות שעמדו אז בפניי מה לעשות, אין לנו גם היום לא מכסת חלב, ולא מכסת פיטום, אין, היום אני לא יכול להשיג את זה.
<יורם ברק: האפשרות שהייתה היה להיכנס לגידול דבורים, אמרתי ננסה את העניין, ובחסדי השם אנחנו עד היום.
<יורם ברק: אני מכיר את מועצת הדבש, ושמענו פה טענות על מועצת הדבש.
<יורם ברק: אני חושב שאם הייתי הולך לפרט את טענות מועצת הדבש, אז כל מה ששמענו פה הייתי יכול אולי להשמיע הרבה יותר, אבל צריך לקחת ביחסים הכול בין הנושא הזה של הטענות על מועצת הדבש שלפי דעתו הן טענות שוליות, וצריך גם לבדוק את שני הצדדים, לא רק את מי שטוענים עליו, גם מי שטוען על מועצת הדבש.
<יורם ברק: הקמת המכוורת אצלי הייתה מלווה, ומלווה עד היום בהתמודדות שוטפת עם מועצת הדבש, הנושא של נקודות מרעה.
<יורם ברק: זה דבר פשוט וברור.
<יורם ברק: יש מישהו ששולט במשאב הלאומי הזה, למעשה הוא לא שונה מרפת, הוא לא שונה מלול, זה מכסת ייצור שלנו, נקודות המרעה.
<יורם ברק: כשמדברים על לפרק את המועצה, צריך כמה דוגמאות.
<יורם ברק: אני רוצה לגעת אולי בנקודה אחת קטנה שהיא קיימת כבר מעל 20 שנה, והיא קיימת גם בשנים האחרונות, היכולת הפעולה של המועצה בתועלת לענף זה גם תועלת למטרות שמציג החוק החדש, והמטרות האלה שמציג החוק החדש אני חושב שבעיקר אנחנו לא מתנגדים אליהם, רק השאלה איך משיגים אותם.
<יורם ברק: במאמר מוסגר, מי שרוצה להשיג מטרה הוא בדרך כלל משקיע, זה אחת הסיבות שיש כוורנים גדולים והרבה יותר כוורנים קטנים.
<יורם ברק: אבל ארגון מגדלי דבורים שיושב פה, הוא מייצג 77% מהמכוורות בארץ.
<יורם ברק: אם תעיינו ברשימה, תראו שבתוך ה-87% האלה יש הרבה יותר כוורנים קטנים מאשר כוורנים גדולים.
<יורם ברק: זאת אומרת, שגם הכוורנים הקטנים לא כל אחד לא מעוניין אפילו להיות כוורן גדול, אני חוזר עוד פעם, הכוורנים הגדולים זה אלה שחשובה להם המטרה.
יצחק וקנין: מישהי הגישה רשימה של כוורנים חדשים שנכנסו ב-10 השנים האחרונות, מ-2004, עד 2013.
יצחק וקנין: אלה כוורנים קטנים לפי מספר הכוורות שאני רואה.
יצחק וקנין: מדברים פה על כ-190 דבוראים חדשים שנכנסו לענף הזה, חובבים, בסדר.
יצחק וקנין: מספר הכוורות 8,695.
יצחק וקנין: רבותיי, אנחנו נתייחס לגופו של עניין.
<יורם ברק: אני ארצה לגעת בדוגמה, יעילות של מועצת הדבש, וזה ברור שגוף שהוא מסוגל להיות קטן וזריז, יכול לפעמים לענות על מטרות חיוניות הרבה יותר טוב.
<יורם ברק: לפני 28 שנה, נכנס המזיק שהוא היום מבחינת המזיקים מספר אחד בעולם, וכמובן גם בארץ זה הוורואה.
<יורם ברק: מי שלקח את עיקר העול על הכתפיים והזיז אותו זה היו שני דברים.
<יורם ברק: אחד, יעקב לובינבסקי שהיה מנהל מחלקת ההדרכה, וקיבל על הראש ממשרד החקלאות, לצערנו הרב, על ההישג שהוא השיג בשיטה המידית לעצור את המזיק הזה, והשני, זה מועצת הדבש שלקחה על עצמה את כל האופרציה להפעיל את השיטה הזאת בענף.
<יורם ברק: ממול, אנחנו עומדים היום, שמשרד החקלאות העביר לעצמו, זכותו כמובן, את הפיקוח או הפרת הפיקוח על הצבת הכוורות כפי שמציב כוורות שלא ברשיון לפיקוח, אכיפה, ולצערנו היום, עד היום במשך כמה שנים, שום דבר לא נפתר, פשוט תקוע.
<יורם ברק: כשמתבוננים בבעיות שלנו מול הפיקוח, מול הפקח של המועצה, אז רואים שזה שנים נמשך אותה בעיה, אמרו לנו זה יעבור לפיצוח זה ייפתר.
<יורם ברק: עבר לפיצוח, לא נפתר שום דבר.
<יורם ברק: בקיצור, אני רוצה להגיד בסיום, שאם רוצים להשיג את המטרות של החוק, בלי ארגון מגדלי דבורים והמגדלים הדבורים שלוקחים על עצמם את העול היום, יש שלושה כוורנים היום שעוזבים את המכוורת שלהם ולוקחים על עצמם את העול בהתנדבות, זה עולה להם הרבה, הם מוציאים מכספים שיש להם בכדי לעמוד על כך שהמטרות האלה של נציג משרד החקלאות יושגו, יהיה מגדלי הדבורים, ועם מועצת הדבש שהיא חיונית, בלי מועצת הדבש, המטרות האלה לא יושגו.
<גיל להב: אני היועץ המשפטי של מועצת הדבש.
<גיל להב: קודם כל היה ברור לנו, אנחנו בעד הסדרה מחקיקה מודרנית ומקיפה של כל ענף הדבש.
<גיל להב: כמו שכבר נאמר פה, קידמנו במסגרת הנהלות קודמות של משרד החקלאות חקיקה כזאת.
<גיל להב: יש לנו עם החקיקה שמונחת פה היום כמה בעיות מהותיות.
<גיל להב: אנחנו גם לא חושבים שזה מסוג בעיות שאפשר לפתור אותן בתיקון של כמה מלים בסעיף כזה או אחר ואני אסביר.
יצחק וקנין: מה שאני מבקש ממך מראש, אם אתה מתכוון לסעיפים ספציפיים בחקיקה, עדיף שנעשה את זה כשנגיע לסעיף ונפרק אותו לגורמים.
יצחק וקנין: כשנגיע לחקיקה, אנחנו ניכנס לכל סעיף.
יצחק וקנין: השאלה שלי אם אתה רוצה להתייחס כללית זה חשוב, ספציפית לסעיפים מסוימים תשאיר אותם לחקיקה.
<גיל להב: אני מדבר פה על הערות מהותיות שהן קשורות לחקיקה בכללותה.
<גיל להב: דיבר עו"ד ארליך קודם על חקיקה בארצות הברית, או על העדר חקיקה בארצות הברית.
<גיל להב: נזכיר שוב, בארצות הברית היום רק לפני מספר שבועות נשיא ארצות הברית הכריז על תכנית לאומית רחבת היקף לאור המשבר המאוד עמוק שקיים בארצות הברית בכל מה שקשור לענף הדבש.
<גיל להב: הדגישו בתכנית הלאומית הזאת את החשיבות של הדבורים לחקלאות, ולצמחי הבר בביצוע האבקה.
<גיל להב: אנחנו יודעים שבמדינות כמו קליפורניה כמעט ואין יותר כוורות, מייבאים כוורות מחוץ לארץ.
<גיל להב: ארה"ב בעצם היום משקיעה משאבים אדירים בשביל לשקם את הנזקים שנגרמו במהלך העשורים האחרונים.
<גיל להב: מדינת ישראל לעומת זאת, כמו שאמרו פה, מצב הענף כיום הוא מצב טוב, הוא לא במצב מושלם, אבל הוא בהחלט במצב טוב.
<גיל להב: הוא במצב טוב משתי סיבות עיקריות: 1.
<גיל להב: שיש לנו פה מועצת דבש.
<גיל להב: 2.
<גיל להב: שיש פה דבוראים שהם אנשי מקצוע.
<גיל להב: מועצת הדבש, בסופו של דבר, מורכבת מנציגים של מדינת ישראל, מנציגים של ארגונים חקלאיים, תנועות מיישבות, משווקים, נציגי ציבור, דבוראים.
<גיל להב: מועצת הדבש מעבר לביצוע הסדרה היא מבצעת שורה ארוכה של פעולות נוספות שהן חיוניות לקיום הענף, אם זה הנושא של נטיות סופניות, ביטוח, מחקרים, הדרכה, חינוך החקלאים והציבור, כל הנושא של תכשירים שהוא נורא חיוני כדי לשמר את הענף, ייבוא תכשירים, סבסוד, תו איכות, אשראי למשווקים, קשר מול משרדי הממשלה.
<גיל להב: אנחנו חושבים שבסופו של דבר במסגרת חקיקה חדשה צריך לעגן את הסמכויות של מועצת הדבש, לעגן אותה כמועצה סטטוטורית שהכול יהיה שקוף, הכול יהיה ברור.
<גיל להב: מועצה שמשקפת מגוון של כל האינטרסים, גם היום בסופו של דבר, ההחלטות לא מתקבלות על ידי אדם אחד או שתיים, יש פה מגוון של גורמים, מגון של אינטרסים.
<גיל להב: יש פה ועדות משנה גם הן של אנשי מקצוע וכו', שנותנות ביטוי לכל מגוון האספקטים.
<גיל להב: בסופו של דבר, כל הצעת החוק הזאת היא מבוססת על ההנחה שיש צורך בענף לצורך קיום שרות חיוני לציבור שזה הנושא של האבקה.
<גיל להב: זאת ההצדקה בעצם לחקיקה, כי כולנו כבר אמרנו, אחרת היו מייבאים דבש וסוגרים פה את כל הענף בארץ.
<גיל להב: בשביל לבצע את זה, צריך באמת שיהיה פה דבוראים שיהיה להם את התשתית הנדרשת כדי לבצע, שיהיה להם מספר הכוורות הנדרש, עם תשתית יכולת שינוע לבצע את האבקה הזאת, בשביל זה צריך הסדרה שבסופו של דבר תבטיח שהדבוראים האלה אכן יוכלו להתפרנס, אכן יוכלו להתקיים.
<גיל להב: זה מתקשר לנושא נוסף, שזה כל הנושא שדובר פה על הזכות של הדבוראי, הזכות הקניינית שלו בעצם בשטחי הראייה במקום הצבת הכוורות.
<גיל להב: אנחנו צריכים לזכור שמדובר פה על דבוראים, חלקם כבר עשרות שנים שזה עיסוקם, זה פרנסתם, השקיעו הון, השביחו שטחי מרעה.
<גיל להב: נקודת המוצא צריכה להיות בחוק של הערך הזה, לזכות הזאת יש ערך כלכלי.
<גיל להב: זה לא סותר את העובדה, זה לא צריך למנוע כניסת דבורים חדשים.
<גיל להב: כמו שאדוני אמר, נכנסו לא מעט דבוראים חדשים בעשור האחרון, דבוראים ותיקים פורשים מעת לעת.
<גיל להב: יכול להיות שצריך לייעל את ההליכים, אולי הדברים לא נעשו בשקיפות מספקת, והדברים צריכים להיות אולי מפורסמים ובשקיפות יותר גדולה.
<גיל להב: אבל בסופו של דבר דבוראי – גם אדוני מחר ירצה להיות דבוראי, יוכל להיכנס לענף.
<גיל להב: עוד דבר אני רוצה להגיד, אם המדינה מעבר לתחלופה הטבעית חושבת שיש פה איזה עניין שהיא שרוצה לקדם מדיניות של לעודד דבוראים קטנים, כל הזמן מדברים על דבוראים חדשים, גם צריך אולי לעודד גם דבוראים קטנים.
<גיל להב: היא יכולה לעשות את זה כמו שעשתה בענף החלב, כמו שהיה במתווה לוקר, אני מדבר על פדיון נקודות, אם המדינה מחליטה שיש פה אינטרסים נורא חשובים עוד הפעם להכניס דווקא דבוראים חדשים, גם לזה יש פתרון כמו שנעשה בהרבה מאוד ענפים.
יצחק וקנין: יעקב פולג, יושב ראש מועצת הדבש, וגם עובד משרד החקלאות.
יצחק וקנין: אני מבקש שאולי תתייחס למהות של כל פעילות המועצה, דיברו כולם מה החשיבות שלא תהיה מועצה, מהפן שלך כעובד משרד החקלאות, איך אתה רואה את הדברים.
<יעקב פולג: תודה, כבוד היושב ראש.
<יעקב פולג: אני משמש כיו"ר המועצה שנתיים האחרונות.
<יעקב פולג: אני רוצה להתייחס לאמירה הכללית שהושמעה כאן על ידי חלק מהמגדלים מן הסתם שדאגו ליציבות והביסוס בענף.
<יעקב פולג: היציבות והביסוס בענף, מתייחסת בעיקר לרישיונות ולהסדרה שהתקבלו במנגנון במועצה שלדעתי הוא בעייתי, כיוון שעל פי הוראות המועצה מי שמקנה את הרישיונות זה סמנכ"ל המועצה ומנכ"ל המועצה.
<יעקב פולג: הם רשאים ומוסמכים להחליט איזה נקודות מרעה יינתנו, ואחד הדברים שהפתיעו אותי כשאני נכנסתי למועצה, שבעצם כל אדם יכול - - -
יצחק וקנין: כמה זמן אתה יושב ראש?
<יעקב פולג: כשנתיים.
<לאה ורון: אולי רגע לפני כן תציג את המועצה, מהי המועצה, איך מונתה, מי החברים במועצה, מה התקציב, איך היא מעניקה רישיונות.
<לאה ורון: תציג קודם כל לוועדה באופן ברור את פרטי המועצה ופעילותה.
<יעקב פולג: המועצה התאגדה כחברה פרטית מוגבלת בערבות בשנת 69'.
<יעקב פולג: חברים במועצה כ-13 דירקטורים.
<יעקב פולג: יושב ראש המועצה הוא נציג משרד החקלאות, סגן יושב ראש המועצה אמור להיות נציג המדינה אבל הוא לא, הוא מגדל בעצמו.
<לאה ורון: והדירקטורים?
<יעקב פולג: הדירקטורים חלקם, כמו שנאמר כאן, נציגי ארגוני מגדלים, נציגי משווקים, נציגים מטעם הציבור, נציגים מטעם האיחוד החקלאי, ומשווקי דבשים וממשלה.
<יעקב פולג: הסגן שלי אמור להיות נציג ממשלה והוא לא.
<יעקב פולג: אני רוצה בהקשר הזה לומר שאכן המועצה מתכנסת ומקבלת את החלטותיה בישיבות שנקבעות מראש.
<יעקב פולג: אבל גם כאשר אני מבקש להביא נושא לדיון, או להציג מדיניות, או אינטרסים של משרד החקלאות, אינטרסים ציבוריים, הדבר לא פשוט, כיוון שמראש אנחנו נמצאים במיעוט שם.
<יעקב פולג: התקציב של המועצה הוא בסביבות 3 מיליון שקלים שרובו ככולו מאגרות רישוי.
<יעקב פולג: אגרות הרישוי נגבות על פי כמובן מספר הכוורות, כמובן שיש ביטוי לגודלם של דבוראים בתשלום השנתי שלהם למועצה.
יצחק וקנין: מהו סכום האגרה?
<יעקב פולג: 29 שקלים לשנה לכוורת.
יצחק וקנין: רבותיי , זה לא קריטי, 27, 29, זה סדרי הגודל פחות או יותר.
<יעקב פולג: התקציב משמש לפעולות שהמועצה קובעת לעצמה.
<יעקב פולג: פעולות כמו נטיות סופניות, כמו רכישה של חומרי הדברה, ופעולות נוספות שנקבעות מעת לעת.
<יעקב פולג: למועצה יש גם ועדות משנה שמסדירות את הפעילות שלה, כמו ועדת נדידה, וכמו ועדה נוספת ועדת מרעה וועדת נדידה שדנות בהקצאה של הנקודות.
<יעקב פולג: כיו"ר המועצה אני התבקשתי מספר פעמים לדון גם בבקשות של דבוראים קטנים שהרגישו את עצמם מקופחים מהחלטות המועצה.