GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד צור: בהנחה שכפי שגברתי סבורה שזה לא באחריותם ולכן יש מספר מוסכים שמרשים לעצמם לעשות שימוש בחלקים גנובים, ואת זה הצעת החוק באה למנוע, לכן משם נובע הפער בין הערכת שמאי של 30,000 שקל ובין תיקון של 5,000 שקל.
דוד צור: השאלה האם המשטרה צריכה לפקח על רכב שיוצא.
דוד צור: אני אומר: לא נראה לי.
דוד צור: האם זה שמחזיק ברישיון, לפני שהוא משחרר אותו, כפיקוח, לא כאחריות, אם הוא רואה שיש פער כזה בולט לעיניים יגיד: הלו, רגע, מה קורה פה?
<שמואל מלכיס: מאיפה לחברות הביטוח יש את המומחיות?
דוד צור: מי משחרר את הרישיון?
<שמואל מלכיס: את הרישיון משחררת חברת הביטוח לבעל הרכב אם הוא מוכיח לה שהרכב תוקן במוסך מורשה, ואם הותקנו בו חלפים משומשים – וזאת המטרה היחידה של הצעת החוק – שהם חלפים שנרשמו כדין.
<שמואל מלכיס: זה המקסימום שחברת הביטוח יכולה לקחת על עצמה.
<שמואל מלכיס: לא ייתכן שיהפכו את חברות הביטוח לשוטרים ולמפקחים על מה שנעשה בשוק הזה.
<שלמה תוסיה-כהן: רק קריאת כיוון קטנה.
<שלמה תוסיה-כהן: דיבר חברי מלכיס על המחיר ועל הפערים במחיר שנובעים מכל מיני עניינים.
<שלמה תוסיה-כהן: אנחנו בכלל לא מדברים על המחיר פה.
דוד צור: אני דיברתי על המחיר.
<שלמה תוסיה-כהן: אנחנו בודקים את הפער במהות, בין רשימת החלקים לרשימת החלקים.
<שלמה תוסיה-כהן: יכול להיות שבפועל הוא קנה אותם במחיר זול יותר.
<שלמה תוסיה-כהן: לא ניכנס לעניין.
<שלמה תוסיה-כהן: על זה מדבר מר מלכיס.
<שלמה תוסיה-כהן: אנחנו מדברים על כך שבפועל הפער, גם לפי גרסת חברות הביטוח, לא נובע, לא בעיקרו ובוודאי לא רק, מכך שהמחיר שבו הם קונים את החלקים זול יותר.
<רונן לוי: אנחנו לא מדברים על אחריות המוסכים פה, אלא אנחנו מדברים כרגע רק על השוואה של הרשימה.
<רונן לוי: ברור שהאחריות לתיקון היא על המוסכים, בזה בכלל אין ספק.
<רונן לוי: אנחנו מדברים על החובה של חברת הביטוח לוודא שהפער לא גדול.
<רונן לוי: באשר לחובה של העברת דוח שמאי – בדברי ההסבר כתוב שהחובה לצרף דוח שמאי לרוכש הרכב היא חובת גילוי, על מנת שהוא יידע מה תיקנו ברכב.
<רונן לוי: כרגע זה עניין של יידוע, לא עניין של אחריות.
<אינגריד הר אבן: אני מייצגת את איגוד המוסכים.
<אינגריד הר אבן: לעניין חוות דעת שמאי, כשאמרתי שזה לא אחריות של המוסך, אני מטפלת בהמון-המון מקרים של אנשים שקנו רכבים שהיו בעברם אובדן להלכה ונדהמו לגלות שהם קנו גרוטאה, במקרה הטוב, ומשהו מסוכן, במקרה הגרוע.
<אינגריד הר אבן: את מי יתבע אותו רוכש רכב סופי?
<אינגריד הר אבן: זאת בדיוק השאלה.
<קריאה: את מי שמכר לו.
<אינגריד הר אבן: נגיע לזה גם כשנדון מי הוא רוכש הרכב.
<אינגריד הר אבן: כבוד יושב-ראש הוועדה, הגורם שבידיו נמצא הרישיון ושהכי נכון מבחינה חברתית ומבחינת העלות להטיל עליו את חובת הבדיקה כי הוא ממילא מקבל את החשבונית מרוכש הרכב, זה חברת הביטוח.
<אינגריד הר אבן: לרוכש הסופי, לצרכן אין שום שליטה על הדבר הזה.
<אינגריד הר אבן: אין לו אל מי לחזור אחר-כך.
דוד צור: אבל את עושה הבחנה, שחשוב לי שתביני אותה ובעיקר שיבין מי שאתה מייצגת.
דוד צור: יש הבדל בין האחריות, שהיא לא מתחלקת והיא של איגוד המוסכים, לבין הפיקוח.
דוד צור: עכשיו הבדיקה.
דוד צור: לכן יש לנו כרגע דין ודברים עם מר מלכיס, האם במעמד החגיגי הזה, שהוא מחזיר את רישיון הרכב, מה הפעולה- - -
<שמואל מלכיס: זה אקט אדמיניסטרטיבי.
דוד צור: רק רגע, מר מלכיס, לא סיימתי לשאול את השאלה.
דוד צור: מה הוא עושה כשהוא מחזיר לו בהדר ובכבוד את הרישיון?
דוד צור: איך הוא עורך את הבדיקה הזאת?
<שמואל מלכיס: אמור להיות כתוב.
דוד צור: אז הוא עובר על זה.
<שמואל מלכיס: אבל הוא לא אמור להתייחס לא לאיכות התיקון, לא לעלות התיקון, לא למחיר שעות עבודה.
<שמואל מלכיס: הדברים האלה לא יכולים להיות באחריות של חברת ביטוח.
<שמואל מלכיס: נמצא פה, דרך אגב, נציג המפקח על הביטוח.
<שמואל מלכיס: אני כמעט בטוח שהוא לא יסכים שהמבטחים בישראל יהיו אחראים.
<שמואל מלכיס: 45% מכלי הרכב- - -
דוד צור: מי זה הממונה על הביטוח?
דוד צור: הבטחת לי לטפל ב- - -
<אוהד מעודי: בעניין רישיון זר?
דוד צור: איזה רישיון זר?
דוד צור: כבר מזמן עברנו את זה.
דוד צור: התכוונתי לבת חפר.
דוד צור: אנחנו צריכים לדבר על זה.
<שמואל מלכיס: צריך גם להדגיש, אתם מחפשים את המטבע מתחת לפנס.
דוד צור: שכנעת אותנו ואתה לא צריך לדבר יותר.
דוד צור: אתה סתם מוסיף עכשיו מילים.
דוד צור: השתכנענו ברגע שאמרת את שתי הפעולות האלה.
דוד צור: הממונה על הביטוח, בבקשה.
<אוהד מעודי: אני מהפיקוח על הביטוח.
<אוהד מעודי: אנחנו חושבים שההצעה הזאת היא לא בהכרח פתרון ראוי כי בסופו של דבר אתה מקבל איזה מסמך- - -
דוד צור: איזו הצעה, זו שכתובה בהצעת החוק או מה שדובר?
<אוהד מעודי: ההצעה לפיקוח באמצעות חברות הביטוח.
<אוהד מעודי: כי בסופו של דבר מציעים שתיערך בדיקה אם יש התאמה בין שני ניירות.
<אוהד מעודי: גם היום המבטח צריך לבדוק שהגיע אליו אישור תיקון ממוסך מורשה וכולי.
<אוהד מעודי: זה פתר את הבעיה?
<אוהד מעודי: לא.
<אוהד מעודי: אז גם כשיבדקו את ההתאמה, יגידו שהמוסך ייתן לו אישור תיקון: תוקן א', ב', ג', יסתכל בחוות דעת שמאי: היה צריך להיות א', ב', ג' – יש התאמה.
<אוהד מעודי: עדיין זה לא אומר שהפתרון הזה ייתן את המצב הראוי.
<אוהד מעודי: כפי שאנחנו רואים את זה צריך לבצע אכיפה אך ורק בהיבט של התיקון.
<אוהד מעודי: אם יש מוסך מורשה שתיקן לא כפי שצריך את הרכב, כמו כל בעל מקצוע אחר, עדיין המצב בעייתי.
<אוהד מעודי: זה לא הכיוון הנכון.
<אביטל בגין: אנחנו מצטרפים גם להתנגדות, מהטעם של הזהירות בהטלת חובות הפיקוח.
<אביטל בגין: האבחנה שלך בין האחריות והמפקח לא כל-כך בהירה.
<אביטל בגין: ברגע שאתה מטיל את חובת הפיקוח על עוד גורם אתה גם תטיל עליו אחריות על הפיקוח?
<אביטל בגין: החוק הזה כבר חורג מהעיקרון הגדול, שהמדינה היא זו שתפקידה לפקח.
<אביטל בגין: יש מקומות שאנחנו חושבים שנכון ומוצדק לחרוג מכך בגלל כל מיני מצבים בשוק ולכן ניתן פה כבר תפקיד לחברת הביטוח.
<אביטל בגין: לא נכון להרחיב עוד יותר את התפקיד שניתן לחברת הביטוח.
<דידי רוזנפלד: רק נקודה אחת.
<דידי רוזנפלד: שמאי קבע שצריך להחליף חלק אבל האחריות על התיקון היא בעצם של המוסך.
<דידי רוזנפלד: אם המוסך הגיע למסקנה שצריך לתקן את החלק הזה ולא להחליף אותו, אז מה הם ישוו?
<דידי רוזנפלד: אילו שתי רשימות?
<דידי רוזנפלד: מי שאחראי על התיקון ומי שאחראי גם כלפי החוק לתיקון הוא המוסך.
דוד צור: לא נכנסים לזה.
דוד צור: אנחנו לא מבקשים שאיגוד חברות הביטוח ימנה אנשי מקצוע-על שיפקחו על איגוד המוסכים.
דוד צור: לא נצא מזה ראש.
דוד צור: יש להם אחריות.
דוד צור: לכן מספק אותי בהחלט המצב בחוק שבו יש בקשה לפני החזרת הרישיון שיבדוק את שני הדברים הללו: הראשון, שזה מוסך מורשה שניתן לו רישיון, והשני, שאם הוחלט להחליף חלק או לתקן – וזה כתוב: "תוקן הרכב, ואם הוחלף חלק, הורכב במקומו חלק חדש או חלק משומש שנרשם לפי הוראות חוק זה".
דוד צור: זה מקובל עלי.
דוד צור: אני חושב שזה נותן כיסוי.
דוד צור: כלומר, ההצעה של מר תוסיה-כהן ברוב מוחלט, כולל של הקואליציה, לא מתקבלת.
<מרב תורג'מן: יש לנו הערה נוספת.
<מרב תורג'מן: בסעיף קטן (א), אני סבורה שכדאי להוסיף את המילים "ככל שישנה", כי מקום שאין חוות דעת של שמאי הרכב אז אין מה למסור, כדי להבהיר את העניין.
<אינגריד הר אבן: אבל אי אפשר להכריז אובדן גמור להלכה בלי חוות דעת של שמאי.
<שמואל מלכיס: מי אמר לך שזה בהכרח אובדן גמור להלכה?
<מרב תורג'מן: לא מדובר פה רק על אובדן גמור להלכה.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה רכב לתיקון.
<מרב תורג'מן: לכן אשמח אם יתווספו המילים "ככל שישנה" בסוף המשפט.
דוד צור: יש בעיה עם זה?
<אינגריד הר אבן: יש לנו הערה נוספת לגבי פסקת משנה (א)(2), לגבי "מכר המבטח רכב שלא למטרת פירוק כללי אלא לשם תיקון".
<אינגריד הר אבן: העסקה הזאת, שבה חברת ביטוח מוכרת את הרכב, לדעתנו צריכה להיעשות אך ורק לסוחר מורשה.
<אינגריד הר אבן: צריך לבטל פה את ההבחנה בין שימוש אישי לשימוש לא אישי.
<אינגריד הר אבן: בסעיף 7, שתצביעו עליו בהמשך, נגיע לזה.
<אינגריד הר אבן: אבל העסקה עצמה, שבה המבטח מוכר את הרכב הזה, צריכה להיות כפופה להוראות חוק הגילוי הנאות, כי המבטח בעצמו בעצם מוכר את הרכב הזה על דרך העיסוק.
<אינגריד הר אבן: ברגע שהוא ייתן ביחד עם העסקה הזאת טופס גילוי נאות לפי הוראות חוק גילוי נאות, ממילא הטופס הזה יעבור הלאה לצרכן שרוכש את הרכב קדימה.
<אינגריד הר אבן: לדעתנו יש לחייב קודם כול שהעסקה הזאת בין המבטח- - -
<שמואל מלכיס: אז למה המוסך לא ייתן?
<אינגריד הר אבן: אני רוצה לסיים.
<אינגריד הר אבן: או המבטח או צי הרכב, זה אותן חובות.
<אינגריד הר אבן: קודם כול, שהעסקה הזאת של המכר תיעשה בכתב, ושנית, שיחול עליה חוק גילוי נאות, שנותנים את הטופס.
<אינגריד הר אבן: ממילא יש פה חיוב לתת חוות דעת שמאי.
<אינגריד הר אבן: אנחנו נבקש גם שהמכירה תהיה רק לסוחר רכב שיש לו רישיון ולא לכל מיני "חאפרים".
<אינגריד הר אבן: בהקשר הזה אציין שבשעה 14:00 היום מצביעים במסגרת הצעת חוק רישוי שירותים לרכב בדיוק על העניין הזה, שמעכשיו סוחרי רכב יצטרכו רישיון.
<אינגריד הר אבן: כדי לעשות את כל העסקאות האלה הרבה יותר מסודרות ומפוקחות אנחנו מציעים שהעסקה תהיה בכתב, שחוק גילוי נאות יחול עליה והיא תהיה לסוחר עם רישיון בלבד.
<שמואל מלכיס: אז למה כל עסקה במוסך לתיקון רכב לא תהיה מעכשיו בכתב עם גילוי נאות?
<אינגריד הר אבן: היא תמיד בכתב.
<אינגריד הר אבן: יש חשבונית.
דוד צור: לדעתי חוק גילוי נאות חל עליה כך או כך.
דוד צור: אני לא חושב שצריך לציין את זה.
<מרב תורג'מן: זה עניין של פרשנות.
<מרב תורג'מן: הרי חוק גילוי נאות מגדיר מי הוא "עוסק ברכב": "עוסק כהגדרתו בחוק הגנת הצרכן שעיסוקו מכירת רכב משומש".
<מרב תורג'מן: השאלה היא איך אתם מפרשים את מי שעוסק ברכב, האם מדובר גם על חברות הביטוח שמוכרות את אותם רכבים.
<שרית זוכוביצקי-אור: אם דרך עיסוק הן מוכרות רכב, זה חל עליהן.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני גם לא רוצה לאסור עליהן את האפשרות למכור רכב לאדם פרטי.
<מרב תורג'מן: אם אתם מפרשים את זה כך וזה בעצם העיסוק היום-יומי אז בוודאי חוק הגנת הצרכן חל בעניין הזה.
<אינגריד הר אבן: אנחנו חושבים שצריך לכתוב את זה במפורש, כפי שבהצעת חוק רישוי שירותים לרכב כתבתם במפורש שחוק גילוי נאות חל על סוחרי רכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: אבל זה לא רלוונטי לחוק הזה.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה חוק אחר לגמרי.
<אינגריד הר אבן: ברגע שחברת הביטוח תעביר את הטופס הזה, בנוסף לחוות דעת שמאי תעביר גם טופס גילוי נאות, ממילא אנחנו מגבירים את הסיכוי שהצרכן הסופי יקבל את כל המידע על הרכב הזה.
<אינגריד הר אבן: זה הרי המטרה שלנו.
<אינגריד הר אבן: נכון שצרכנים תמימים לא יקנו דברים שהם לא יודעים מה הם.
<מרב תורג'מן: אני מסכימה עם עו"ד זוכוביצקי.
<מרב תורג'מן: אני לא בטוחה שזו המאטריה.
<מרב תורג'מן: הרי הרציונל שעומד מאחורי החוק הזה, וכן גם במסגרת התיקון, הוא למנוע גניבות רכב, ליצור שקיפות בעניין שימוש בחלקי רכב משומשים, ופחות לחדד את עניין העסקאות או את עניין הפיקוח כפי שעלה כאן קודם.
דוד צור: מה אומרת נציגת משרד המשפטים?
<אביטל בגין: יש מקום להסדיר את השאלה הזאת בתחום הרגולציה.
דוד צור: אז למה שתקת עד עכשיו?
דוד צור: למה גזלת לנו 5 דקות בשתיקה שלך?
<אביטל בגין: אמרתי, אבל לא נתת לי זכות דיבור.
דוד צור: נשמע אותך בעניין הזה כשנבוא לחוק ההוא.
<זאב פרידמן: אני מהמועצה הישראלית לצרכנות.
<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, כשמנסים למנוע גניבות אפשר לראות את אותה תכלית מתממשת הן אם נתפוס את הגנב ונושיב אותו במקום המתאים לו והן אם נמנע את הרכישה על-ידי הצרכן הסופי.
<זאב פרידמן: ככל שהצרכן יהיה בידו יותר מידע מה מקורם של החלפים ויהיה לו יותר מידע אם הרכב הזה תוקן בדרכים-לא-דרכים כך הצרכן יימנע יותר מלרכוש רכבים כאלה.
<זאב פרידמן: לכן אני חושב שגילוי המידע לצרכן, מעבר להיותו מבורך בכל מקום, יש בו גם כדי לתרום לצמצום סחר ברכב גנוב.
דוד צור: לכן אנחנו פה.
<שמואל מלכיס: יש את חוק גילוי נאות לגבי רכבים משומשים.
<שמואל מלכיס: מה אתה רוצה יותר מזה?
דוד צור: מר מלכיס, אתה מותח את הסבלנות שלי כי כל פעם מחדש אתה מתפרץ שלא בזכות דיבור.
דוד צור: גברת זוכוביצקי, בבקשה.
<שרית זוכוביצקי-אור: רק הערה קטנה לסוף.
<שרית זוכוביצקי-אור: קודם כול, אנחנו מסדירים פה מניעת גניבות ולא דברים אחרים.
<שרית זוכוביצקי-אור: יש פה גם משמעויות לצרכן.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני רק רוצה להזכיר בהקשר הזה את תיקון תקנה 309.
<שרית זוכוביצקי-אור: אי אפשר להתעלם מזה שאני מניחה שרוב כלי הרכב שחברת הביטוח קונה למטרת פירוק הם כלי רכב שיש בהם נזק משמעותי ולכן תירשם הערה ברישיון, וזה אזהרה רצינית מאוד לצרכן.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה נמצא בהקשר הכולל.
<דידי רוזנפלד: ממש לא מחויב.
<דידי רוזנפלד: אני יכול לתת לך דוגמה של רכב שגנבו לו 4 כיסאות והוא נמכר מאחר שלחברות הביטוח לא כדאי לתקן אותו.
<שרית זוכוביצקי-אור: אבל מה שתיארתי חל בחלק ניכר מן המקרים.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה הזניח, אלה המקרים הזניחים.
<דידי רוזנפלד: יש עשרות מקרים שהנזק לא מהותי.
<דידי רוזנפלד: אני רוצה להזכיר לך שתקנה 309 מתייחסת לנזק מהותי.
<דידי רוזנפלד: המהותי הוא לא לרכב אלא לחלקי הבטיחות, לא באופן כללי לרכב.
<דידי רוזנפלד: כתוב בדיוק מה זה מהותי.
<דידי רוזנפלד: אז בואו לא נהפוך את המהותי פתאום לכל דבר בעולם.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה כולל את רוב המקרים שכלי הרכב ניזוקו.
<דידי רוזנפלד: אני לא בטוח.
<שרית זוכוביצקי-אור: תגיד לך חברת הביטוח, היא בטח יודעת.
דוד צור: אני רוצה לעצור את הדיון הזה כי אפשר פה להתפלפל עד אינסוף.
דוד צור: נושא הגילוי הנאות הוא חובה שמוכרת בחוק וגם בעיקר בפסיקה.
דוד צור: זאת אומרת, גם אם החוק לא כיסה את כל המקומות, דווקא בפסיקה אנחנו רואים בתחום הזה של עסקאות בגילוי נאות, גם בפסקי-דין אזרחיים וגם בפסקי-דין פליליים בתחומי הונאה וכן הלאה, אם לאדם היה הידע והמודעות הנפשית והוא מראש הלך לעסקה ולא היה גילוי נאות מוטלים עונשים כבדים מאוד על-פי החוק.
דוד צור: המחוקק ובתי-המשפט רואים בזה דבר חמור.
דוד צור: לכן אני סבור שדרך החוק הזה אנחנו לא צריכים להביא עכשיו את כל הנושא של גילוי נאות.
<שמואל מלכיס: אבל הגילוי הנאות הוא כלפי מי שקונה את הרכב.
<שמואל מלכיס: מה יכול להיות יותר מגילוי נאות בזה שנותנים לו את דוח השמאי ביד?
<שמואל מלכיס: מה יותר גילוי נאות מזה?
<שמואל מלכיס: זה שאחר-כך אותו קונה רכב ינסה להתחכם ולמכור למישהו אחר – יש גבול למה שאפשר לדרוש.
דוד צור: מר מלכיס, מכיוון שכבר שכנעת אותנו לפני כן גם בלי סערת הרגשות הזאת אז אנחנו נעבור להצבעה.
<שמואל מלכיס: למה אתה מדבר על סערת רגשות?
<שמואל מלכיס: למה אתה מניח הנחות כאלה?
דוד צור: אני רואה איך אתה מתלהב.
דוד צור: נעבור להצבעה על פסקה (2), פסקאות משנה (א) ו-(ב), עם תוספת המילים "ככל שישנה".
דוד צור: אני לא רואה פה מישהו שיכול להתנגד לזה.
דוד צור: ברוב מוחלט אישרנו את פסקה (2).
<מרב תורג'מן: שהיא תסביר אותו קודם?
דוד צור: לדעתי לא.
דוד צור: לא צריך להסביר.
דוד צור: כולם הבינו.
דוד צור: אף אחד לא מתנגד.
דוד צור: גם אני לא.
<מרב תורג'מן: מדובר פה על חשבונית.
<מרב תורג'מן: השאלה אם אנחנו רוצים שזה יהיה כתוב בחשבונית או במסמך אחר שיצורף לחשבונית.
<משה קרמאייר: חשבונית זה תקין, זה בסדר גמור, זה מסמך רשמי.
<אינגריד הר אבן: שוב אני תוהה, אם אתם מחייבים להביא חשבונית עם חלפים אז מי יבדוק שזה מתממש?
<אינגריד הר אבן: שוב אתם אומרים שמסירים אחריות מחברת הביטוח.
<אינגריד הר אבן: פה אתם מחייבים את חברת הביטוח לעבור חלף-חלף ולבדוק אם הוא משומש או חדש.
<אינגריד הר אבן: אז ממילא כבר יש עליהם חובה לעבור על החשבונית הזאת.
דוד צור: גברתי, כבר הצבענו על זה.
דוד צור: יכול להיות שתשכנעי את אחד מאנשי האופוזיציה פה שטעינו בהצבעה והוא יגיש רביזיה, אבל זה כנראה לא יקרה.
דוד צור: אי אפשר כל פעם ללכת צעד קדימה ושני צעדים אחורה.
דוד צור: אנחנו מאשרים את פסקת משנה (ב).
<שרית זוכוביצקי-אור: המשמעות של התיקון היא בעצם להפנות לתעודת הבדיקה לפי תקנה 309.
דוד צור: יש הערות?
דוד צור: אין הערות.
דוד צור: אנחנו מאשרים את פסקה (2).
<שרית זוכוביצקי-אור: עניין הוספת "בעל צי רכב" הוא למטרות נוסח, כיוון שאחר-כך אנחנו משתמשים במונח הזה, ועניין מחיקת המילים "פסקאות (1) ו-(2)" הוא כי אנחנו רוצים להחיל באופן מלא- - -
דוד צור: "קצין רכב", בהגדרה, בכמה כלי רכב הוא מטפל?
<שרית זוכוביצקי-אור: יותר מ-25 כלי רכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: פה אנחנו משתמשים במונח הזה אז כדי שהנוסח יהיה בהיר הוספנו את צמד המילים הזה.
<שרית זוכוביצקי-אור: לגבי פסקאות (1) ו-(2), אנחנו פשוט רוצים שיחולו כל ההוראות של סעיף 3א לחוק.
<שלמה תוסיה-כהן: לאור התיקון הקודם שהציעה היועצת המשפטית לגבי "ככל שישנה שמאות" – הדבר הזה פשוט מאוד בחברות ביטוח, לכן שם לא היתה לנו התנגדות, אבל כאן הוא יוצר קושי רב יותר.
<שלמה תוסיה-כהן: כאשר בעל צי רכב מוכר את הרכב לרוב אין שם שמאות.
<שלמה תוסיה-כהן: זה הופך להיות מצב שלמעשה לא יעברו שמאויות.
<שלמה תוסיה-כהן: בנוסח הקודם גם בעל צי הרכב היה צריך להעביר שמאות למגרש ולמוסך.
<שלמה תוסיה-כהן: כרגע זה לא קיים.
דוד צור: אז מי עושה את עבודת השמאות לבעל צי רכב?
<שלמה תוסיה-כהן: הוא לא עושה שמאות.
<שלמה תוסיה-כהן: חברת הליסינג מקבלת את ההחלטה שלה ואז היא מוציאה את זה החוצה.
<שלמה תוסיה-כהן: בפתרון הקודם לפני התיקון היתה חובה להעביר שמאות, אז זה גם חייב שם את הדבר הזה.
<שלמה תוסיה-כהן: כרגע זה נמחק.
<שלמה תוסיה-כהן: למעשה בעל המגרש לא מקבל שמאות.
<שלמה תוסיה-כהן: כל הרציונל, שדיבר על פיקוח על התיקון לפי השמאות, כבר לא קיים ולכן בסעיף הזה כן צריך להכניס איזו חובה להעביר את השמאות.
<דידי רוזנפלד: החברה שלנו בהחלט עוסקת בשמאות, כל תיקון, ולא משנה מה גובהו, נבדק על-ידי שמאי.
דוד צור: לפני.
<דידי רוזנפלד: בוודאי, לפני התיקון.
<דידי רוזנפלד: הכוונה היתה שכל נזק נבדק.
<דידי רוזנפלד: לכן כ"שלמה סיקסט" לא אתנגד.
<דידי רוזנפלד: אבל אני רוצה להגיד, בעצם מה עושים פה השמאים?
<דידי רוזנפלד: הם מכניסים בדלת האחורית שכל מי שיש לו 25 כלי רכב והוא החליט על נזק של דלת אחת ולא רוצה לתקן יותר, לא בא לו, האוטו הזה כבר גמר את הליסינג, מיליון סיבות למה הוא רוצה למכור אותו, במקרה כזה הוא צריך שמאי.
<דידי רוזנפלד: זה לא הגיוני ביחס לכלל הציבור.
<דידי רוזנפלד: ב"שלמה סיקסט" אין לנו בעיה, אבל זה לא הגיוני לגבי כלל הציבור.
<נמרוד הגלילי: אני מסכים עם דידי רוזנפלד.
<נמרוד הגלילי: יש חברות שמעסיקות שמאי באופן קבוע ויש חברות שלא.
<נמרוד הגלילי: אני לא חושב שצריך לחייב פה את כל החברות על כל תיקון, על כל רכב שהן מחליטות לא לתקן אותו בנפרד שיהיה דוח שמאי.
<נמרוד הגלילי: השמאי נועד להערכת שווי הנזק לחברת הביטוח מהצרכים שלה.
<נמרוד הגלילי: זה נראה לי דרישה שאיננה במקום.
<דידי רוזנפלד: אם קודם משרד התחבורה הזכיר את תקנה 309, אדוני היושב-ראש, תקנה 309 בעצם חלה בעיקר על זה שמתקן את האוטו.
<דידי רוזנפלד: הוא צריך לדווח וכולי וכולי, ואחר-כך המכון.
<דידי רוזנפלד: זאת אומרת, בהנחה שהרכב מתוקן במוסך מורשה לא יהיה פה מישהו שיוכל להתחמק מאותו תיקון ברישיון שאתם רוצים להוסיף.
<נמרוד הגלילי: שכבר הוסף כאשר יש נזק בטיחותי ברכב.
<נמרוד הגלילי: כלומר יש פתרון במקום אחר.
<דידי רוזנפלד: זה כבר נמצא בתקנות, בתקנה 309.
<שרית זוכוביצקי-אור: אין לנו כוונה עכשיו ליצור חובה שלא קיימת היום, שבכל מקרה של תיקון נזק יהיה שמאי.
<שרית זוכוביצקי-אור: לא נחיל את זה בצורה עקיפה.
<שרית זוכוביצקי-אור: כלומר, לא כל תיקון- - -
<שלמה תוסיה-כהן: לא מדובר על כל תיקון.
<שרית זוכוביצקי-אור: מבחינתנו רכב צריך לצאת תקין.
<שרית זוכוביצקי-אור: אם היתה חוות דעת שמאי או לא היתה, זה לא רלוונטי.
<דידי רוזנפלד: אבל חברת הליסינג יכולה למכור רכב בגלל שהפנס נשבר ולא מתחשק לה לתקן יותר.
<זאב פרידמן: אנחנו לא מדברים על מקרה של פנס שנשבר.
<זאב פרידמן: מדובר כאן על מקרה שבו הנזק הזה- - -
דוד צור: מדובר על מכוניות שעברו תאונה.
<זאב פרידמן: אני מציע שתיקחי בחשבון כמה רכבים יש כרגע בשוק רכב יד שנייה, כמה נמכרים מחברות ליסינג לציבור.
<שמואל מלכיס: יותר מ-50%.
<זאב פרידמן: לכן כל חובה שלא תטילי על מבטח את צריכה להטיל לפחות באופן מקביל.
<דידי רוזנפלד: קודם כול, לא הטילו חובה על המבטח להפעיל שמאי.
<דידי רוזנפלד: דבר שני, אני לא מבין, המדינה רוצה להיכנס לכל מקצוע?
דוד צור: זה בדיוק מה שהתכוונתי לומר, שלמדינה לדעתי אין כוונה להיכנס לכל מקצוע כי באמת הדרישה הזאת מוגזמת.
דוד צור: לכן גם תקנה 309 נותנת לזה כיסוי, גם חובת הגילוי הנאות חלה על חברות ליסינג שמוכרות.
דוד צור: מי שעושה את זה במודע עובר על החוק, ואם הוא עובר על החוק אז יהיה מי שיטפל בו בסופו של דבר.
דוד צור: מי שרוצה לעבור במודע על החוק גם התקנות כנראה לא ימנעו ממנו את זה.
דוד צור: עניין השמאי אני לא בטוח שיכסה את עניין הגילוי הנאות.
דוד צור: לכפות בחוק את איגוד השמאים הר כגיגית על מי מחברות הליסינג כפי שהן מוגדרות, על צי הרכב, פשוט לא יהיה נכון בחקיקה ראשית.
<שמואל מלכיס: יש לזה גם עלות.
דוד צור: ברור לי.
דוד צור: בסופו של דבר כל רגולציה כזאת יש בה עלות.
<שלמה תוסיה-כהן: בכל זאת בתיקון החוק הזה הוכנסה החובה להעביר את השמאות על-ידי חברות הביטוח.
<שלמה תוסיה-כהן: זאת אומרת, כן רואים בזה חשיבות.
<שלמה תוסיה-כהן: אני לא יודע למה לא רואים בזה חשיבות במקרה של חברות הליסינג וכן רואים בזה חשיבות כאן.
<שלמה תוסיה-כהן: יש לזה חשיבות, וגם צוין כאן במפורש שזה נדרש כדי שאפשר יהיה לפקח ולבקר את איכות התיקון.
<שלמה תוסיה-כהן: זה מופיע גם בדברי ההסבר של הצעת החוק.
<שמואל מלכיס: זה לא התפקיד של השמאי.
<שמואל מלכיס: שמאי לא מבין בתיקון רכב.
דוד צור: מר מלכיס, רציתי להגיד לך שעד עכשיו הדיון התנהל עוד על מי מנוחות.
דוד צור: למה אתה מוסיף עכשיו אש למדורה?
דוד צור: אנחנו לא מקבלים את ההערה של מר תוסיה-כהן.
דוד צור: אנחנו מאשרים את סעיף 3 כנוסח הוועדה.
<שרית זוכוביצקי-אור: קודם כול אנחנו מציינים פה את חובת העברת הבעלות.
<שרית זוכוביצקי-אור: דבר נוסף, אנחנו עושים תמונת מראה: אם יש חובות למבטח – עכשיו זה חובות הרוכש, כמובן לתקן בעצמו את הרכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו מטילים על חברת הביטוח לבדוק שהרכב תוקן במוסך מורשה, אבל אנחנו מטילים חובה גם על הרוכש לתקן את הרכב במוסך מורשה ולהודיע למבטח איפה נמצא הרכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: בכל אופן אנחנו רוצים שתהיה שליטה למבטח, שיידע איפה נמצא הרכב כדי שלא יהיו פרצות וכדי שהרכב הזה בסוף יגיע מתוקן במוסך מורשה, זאת המטרה.
<שרית זוכוביצקי-אור: כאשר הרכב מגיע לתיקון במוסך מורשה אנחנו מטילים על המוסך חובות לתקן את הרכב כפי שצריך, עם חלקים לא גנובים, ובעצם זה תכלית החוק, שם יחידת "אתגר" עושה את עיקר האכיפה כלפי המוסכים.
<שרית זוכוביצקי-אור: כאן זה השלמה מהצד של הרוכש.
דוד צור: כלומר, אנחנו מדברים פה על חובת ההודעה של המוסך.
<שרית זוכוביצקי-אור: של הרוכש.
<מרב תורג'מן: יש פה חידוש משמעותי ביחס לחוק הקיים.
<מרב תורג'מן: עד כה החוק הקיים התייחס רק לחובות המבטח, וכרגע יש פה חידוש משמעותי, שמטילים חובות על רוכש הרכב, על שוכר המכוניות.
<שרית זוכוביצקי-אור: הרוב המכריע כנראה הוא סוחרים ולא אנשים פרטיים.
<מרב תורג'מן: הוא יצטרך לתקן את הרכב במוסך שניתן לו רישיון לפי דין, וחל על זה קנס כספי כפי שאפרט.
<מרב תורג'מן: בהתחלה דובר על קנס של 226,000 שקלים אבל גם לגבי זה הגענו להסכמות, עשינו חשיבה מחודשת לגבי גובה הקנסות, כפי שאפרט בהמשך.
<מרב תורג'מן: הוא צריך להודיע בכתב למבטח או לבעל צי הרכב אחת ל-90 ימים אם תוקן הרכב או בעצם מה הסטטוס של הרכב, איפה הוא נמצא והאם הוא תוקן, מה קרה אתו.
דוד צור: וכל זה חל על הרוכש?
<מרב תורג'מן: כל זה חל על הרוכש.
<דידי רוזנפלד: הרוכש לא נמצא פה באולם.
<שרית זוכוביצקי-אור: שים לב, לא לשימוש אישי.
<שרית זוכוביצקי-אור: עשינו את ההבחנה.
<יהודה יגן: יש כאן שלושה שגרירים שלהם.
<יהודה יגן: מי שמדבר, אתה שומע שהם שגרירים.
<דידי רוזנפלד: נציג הרוכשים או אגודת הרוכשים או השד-יודע-מה לא נמצא פה באולם.
<מרב תורג'מן: מבחינת תמונת הראי של חובות המבטח, כאן נקבע שאם תוקן הרכב אז הרוכש יעביר למבטח.
<מרב תורג'מן: כפי שהמבטח נדרש לקרוא ולקבל את המסמכים, כאן יש חובה על הרוכש להעביר את המסמכים לחברת הביטוח ואישור על תיקון מהמוסך שבו תוקן הרכב, וכמובן גם אם הוחלפו בו חלקים אז יכלול האישור פירוט של אותם חלקים ולצדם יצוין אם הם חלקים חדשים או משומשים, שוב כתמונת ראי לחובה שחלה על המבטח.
<שמואל מלכיס: מי יאשר את זה?
<דידי רוזנפלד: אדוני היושב-ראש, בכל מקצוע הכנסת רוצה להיכנס.
<מרב תורג'מן: אין פה חובה ל- - -
דוד צור: כאן דווקא רוצים למנוע מסוחרי הרכב, לצורך העניין.
דוד צור: רוצים לסגור עוד פרצה, שתחול עליהם חובה, חובת פיקוח.
<דידי רוזנפלד: מצוין, אבל תראה כמה חובות אתה מטיל עליהם, גם 90 ימים וגם – תטיל עליהם בדיקה, זה בסדר, זה הגיוני, חשבונית כמו למבטח.
דוד צור: אז תעיר הערות ניסוח, תגיד שבמקום "90 ימים" צריך- - -
<דידי רוזנפלד: תוריד את זה בכלל.
<דידי רוזנפלד: לא עסק שלך אם תיקן או לא תיקן.
<דידי רוזנפלד: אתה חברת הביטוח או בעל צי הרכב מחזיק את הרישיון ומכרת את האוטו לסוחר.
<דידי רוזנפלד: אתה מחזיק את הרישיון עד שיציגו לך לפי החוק את מה שצריך להציג.
<דידי רוזנפלד: דיברנו על זה בסעיף הקודם, מה צריך להציג למבטח, וזה גם לבעל צי רכב.
<דידי רוזנפלד: זה בסדר גמור.
<דידי רוזנפלד: מפה, מה אתה אומר?
<דידי רוזנפלד: אתה אומר למי שרכש את האוטו:
<דידי רוזנפלד: תדע לך שהחובה חלה לא רק על מי שמכר לך.
דוד צור: יש פה איזו חלוקה של האחריות.
דוד צור: אנחנו יוצאים מתוך הנחה שהמבטח, מרגע שמכר את הרכב ולא העביר- - -
<דידי רוזנפלד: העביר בעלות.
דוד צור: אז מבחינתו כבר זהו.
דוד צור: הוא מחזיק ברישיון, זה נכון, אבל התהליכים שקורים עד אז כבר מזמן לא מעניינים אותו כי הוא כבר מכר את הרכב.
<דידי רוזנפלד: איך הוא ייתן את הרישיון?
<מרב תורג'מן: הוא טרם העביר בעלות.
דוד צור: על זה דנו כבר בסעיף הקודם.
<דידי רוזנפלד: יפה.
<דידי רוזנפלד: אז מה אתה רוצה בפרק זמן הביניים הזה?
דוד צור: תיכף נשמע מה הגברת זוכוביצקי אומרת, למה חשוב לה שהפער הזה ייסגר.
<דידי רוזנפלד: זה עוד עבודה ועוד עבודה.
<שמואל מלכיס: איך יוכלו להעביר בעלות אם הרישיון לא בידם?
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו זיהינו, או נכון יותר יחידת "אתגר", ותיכף הם יתנו את העמדה המקצועית שלהם, שהרכב שנמצא אצל הסוחר – שם יש לא מעט בעיות.
<שרית זוכוביצקי-אור: עם כמה שאנחנו סומכים על מוטת השליטה של המבטח, והוא מחזיק את הרישיון, ועד כמה שהוא יכול להיות שומר בשער, עדיין הרכב נמצא אצל הסוחר.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים להטיל חובות הל הסוחרים.
<שרית זוכוביצקי-אור: שימו לב שהיינו ערים לזה ולא הטלנו את החובות האלה על אדם פרטי אלא רק על עוסקים.
<שרית זוכוביצקי-אור: שוב יש פה נטל ואכן הטלנו אותו רק על עוסקים.
<שרית זוכוביצקי-אור: נקודת המוצא היא שהרוב המכריע של הרכבים הללו, לדעתי 95%, על-פי הבדיקה שלנו, נמכרים מחברת הביטוח לסוחרים ולא לאנשים הפרטיים.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו זיהינו את הסוחרים כמי שהבעיה עשויה להתעורר כשהרכב נמצא אצלם.
דוד צור: אנשי יחידת "אתגר", בבקשה.
<ולדו אלעזר: אני קצין חקירות ביחידת "אתגר".
<ולדו אלעזר: מספר פעמים קיבלנו תלונות דווקא מחברות הביטוח על מקרים שהם העבירו רכבים לרוכשים, כלומר הרכבים הגיעו לסוחרים, לא קיבלו שום מסמכים מהם, אבל בפועל הרכבים עברו בעלות ונוסעים על הכבישים.
<ולדו אלעזר: זאת אומרת, כשפתחנו בחקירה בסופו של דבר גילינו עשרות, ואפילו יותר, מקרים שבהם הרכבים התקבלו על-ידי הסוחרים, הסוחרים תיקנו אותם באופן לא חוקי, לכן לא העבירו את המסמכים לחברת הביטוח ובמרמה העבירו בעלות.
דוד צור: אבל איך קיבלו את הרישיון?
<ולדו אלעזר: במרמה, בעבירות אחרות, למשל זייפו ייפוי כוח וכולי.
דוד צור: אני מבין שיש פה רצון לכסות את זה בשני הצדדים.
דוד צור: איפה שחיפשנו קודם, לדעתי עו"ד תוסיה-כהן צריך להיות מרוצה, למרות שזה לא השמאים, כי חיפשת קודם מה להוסיף למטלת המבטח, אז הנה קיבלת אותו מהכיוון הזה.
<שמואל מלכיס: אבל הוא מחפש עבודה לשמאים.
<שמואל מלכיס: אגב, מותר לשאול שאלה פשוטה?
<שמואל מלכיס: איך אפשר להעביר בעלות ברכב אם הרישיון מוחזק על-ידי חברת הביטוח או בעל צי רכב?
<קריאה: תשאל את הנוכלים.
<שרית זוכוביצקי-אור: תשאל את המומחים.
<שמואל מלכיס: אז מה יועילו חכמים בתקנתם?