GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: זה שהם עושים את העבודה של המשרד, זה חלק מהבעיה של הממשל הישראלי.
אבישי ברוורמן: אם זה המצב בכל זאת, אני רוצה לשמוע אם רלוונטי מה שהיא אומרת.
<דרורה ליפשיץ: לא היו נתונים שהוועדה ביקשה מהמשרד והיא לא קיבלה, סליחה.
<דרורה ליפשיץ: זה לא חלק מהנתונים שהתבקשנו למסור.
<דרורה ליפשיץ: היתה טענה שההצעה שהוועדה קיבלה בישיבה הקודמת לא נותנת מענה למצב.
<דרורה ליפשיץ: בעקבות כך ביקשנו נתונים שיסבירו, והחברות התבקשו לתת נתונים.
<דרורה ליפשיץ: לא היתה בקשה של הוועדה כלפי המשרדים.
אבישי ברוורמן: הנקודה לא זאת.
אבישי ברוורמן: אני לא משפטן פה.
אבישי ברוורמן: אני אומר שמי שמוביל את המערכת, צריך לחשוב על הנתונים שהוא צריך לקבל, והייתם צריכים לחשוב מראש שאתם צריכים את הנתונים.
אבישי ברוורמן: אני מדבר על אנשים שמקבלים קדימה.
<איילת גולומב-פלנר: הראינו בטבלה 21 בקשות לחידוש היתרים וחידוש רישיונות, ואנחנו מראים שמתוך הבקשות האלה 14 מתוך 21 לקח יותר מ-60 יום לענות עליהם, וזה במצב הקיים היום, לפני שכל מה שלצמיתות יהפוך להיות עכשיו שבכל חמש שנים נצטרך להגיש, שמדובר על כ-100 ורק בחברה שלנו.
<איילת גולומב-פלנר: זאת אומרת, כל שנה בממוצע 20.
<איילת גולומב-פלנר: זאת אומרת, פי שתיים לפחות ממה שיש היום.
<איתי עצמון: תוכלי בבקשה רק לחדד האם מדובר על היתרים למתקני גז או על רישיונות?
<איילת גולומב-פלנר: היתרים למתקני גז.
<איתי עצמון: לא על כך מדובר - - -
<דרורה ליפשיץ: זה לא רלוונטי.
<דרורה ליפשיץ: להיפך, אני חושבת שההחלטה שקיבלה הוועדה בישיבה הקודמת נותנת פתרון.
<דרורה ליפשיץ: הלוא בסעיף הזה מדובר פה על בקשה לחידוש רישיונות שהוועדה קבעה עכשיו שצריך להגיש את הבקשה הזאת 90 ימים לפני תום המענה.
<דרורה ליפשיץ: זה ייתן מענה, כי יהיה מספיק זמן לענייני בטיחות, כל הנתונים - - -
<קריאה: אם לא?
יצחק וקנין: את מציגה את זה כל כך פשוט.
יצחק וקנין: נאמר שאני צריך לקבל את האישור שלך על-פי השיטה שהיא הסבירה כרגע.
יצחק וקנין: עוברים 90 יום ואין אישור.
יצחק וקנין: אני בין הפטיש לסדן, גם הספק וגם אני.
<דרורה ליפשיץ: קבענו שצריך לתת תשובה בתוך 60 ימים.
<איילת גולומב-פלנר: אדוני, אני רק רוצה להסביר את הפתרון שאנחנו מציעים.
<איילת גולומב-פלנר: אנחנו מציעים פתרון ביניים.
אבישי ברוורמן: רבותי, השיחה היא לא מי אשם ומי תוקע.
אבישי ברוורמן: העסק תוקע.
אבישי ברוורמן: בואו נשמע רעיונות איך לחלץ פקקים.
<איילת גולומב-פלנר: בדיון הקודם הוועדה אמרה באופן נחרץ שלא יהיה - - -
אבישי ברוורמן: איציק, בוריס, תקשיבו.
יצחק וקנין: אני מבין את המטריה.
<איילת גולומב-פלנר: בישיבה הקודמת נאמר לנו באופן נחרץ שלא יסכימו לשתיקה כהסכמה.
<איילת גולומב-פלנר: אנחנו מקבלים את זה.
<איילת גולומב-פלנר: אנחנו מציעים שההארכה תהיה אוטומטית עד החלטה אחרת.
<איילת גולומב-פלנר: זאת אומרת, אם ישב מינהל הגז והחליט שלא נכון לתת כאן היתר מסיבות בטיחותיות, בסדר, אבל עד שהוא לא החליט, יש היתר באופן זמני.
יצחק וקנין: נוצר מצב ביניים.
יצחק וקנין: מה אתם עושים במצב הביניים?
יצחק וקנין: זה מה שהיא אומרת.
<דרורה ליפשיץ: אדוני יושב-ראש הוועדה, ברור שהנושא כאן לא מדבר על ביורוקרטיה ועל מי תוקע ועל מי לא תוקע, מדובר פה על ענייני בטיחות, כאשר אנחנו מדברים על חידוש רישיונות עיסוק.
<דרורה ליפשיץ: הפתרון שנמצא בפעם הקודמת בוועדה, פתרון שיוצר את האיזון הראוי בין אפשרות לבחון מספיק זמן את הבקשות, הוראה שהחברות צריכות להגיש את הבקשה לחידוש 90 ימים לפני תום המועד, הממונה צריך לתת את תשובתו בתום 60 ימים.
<דרורה ליפשיץ: אם לא מצליחים, ברור שברירת המחדל בענייני בטיחות שזה דיני נפשות, לא יכולה להיות שיראו - - -
חנא סוייד: אז טענו להם.
<איילת גולומב-פלנר: מדובר על מתקנים קיימים, על מחסן קיים.
חנא סוייד: אז הברירה היא שטענו להם - - -
יצחק וקנין: אנחנו חברי כנסת לא בתוך המטריה, לא בתוך התחום, מנסים להבין את הרציונל שלך, אני לא מבין אותו.
אבישי ברוורמן: עו"ד ליפשיץ, אני אגיד לך מה הבעיה, את משפטנית.
אבישי ברוורמן: אני מחפש פה מנהל.
<דרורה ליפשיץ: אני מודה באשמה.
אבישי ברוורמן: לא, תקשיבי למה שאני אומר.
אבישי ברוורמן: מנהל בדרך כלל מה שעושה, הוא מסתכל על הביצועים.
אבישי ברוורמן: כל החיים שלי זה כך.
אבישי ברוורמן: משפטן מסתכל מה העכבות ופה ושם.
אבישי ברוורמן: אני צריך מנהל, כי מנהל חושב מתי לסגור את הבעיה, הוא מוצא משפטנים.
אבישי ברוורמן: משפטנים מסתכלים – זה תפקידך, ואת עושה אותו נאמנה – מי אשם ומי סוגר.
אבישי ברוורמן: אני צריך פה מנהל עם לוח-זמנים.
אבישי ברוורמן: היה פעם אדם שהערצתי, הוא היה מנכ"ל משרד הביטחון, מגיבורי מדינת ישראל, איש צנוע.
אבישי ברוורמן: קראו לו פרופ' סיקו זוסמן.
אבישי ברוורמן: כשהוא היה מנכ"ל משרד הביטחון הוא אמר שהדבר הכי חשוב במשרד הביטחון – אני באתי בתור כלכלן, הוא היה פרופ' לכלכלה, הוא היה גם גיבור מלחמה – שהוא קבע כללים, ואז עורכי הדין היו סוגרים.
אבישי ברוורמן: אם היו לוקחים עורכי דין בהתחלה, הם היו מסבירים את כל הסיבות למה זה לא יקרה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה מנהל שיגיד לי שהוא פותר את הבעיה פה, ואת עונה על כל הסיבות: את לא אשמה, הוא לא אשם.
אבישי ברוורמן: אני רוצה מישהו שיבוא ויגיד שיש בעיה בישראל, איך פותרים אותה.
חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אני רוצה בסבך הזה להביא אנלוגיה למערכת התכנון והבנייה.
חנא סוייד: במערכת התכנון והבנייה כולם יודעים שיש ביורוקרטיה ולתוכניות לוקח 10 שנים להיות מאושרות.
חנא סוייד: בגלל הנקודה הזאת בדיוק.
חנא סוייד: אתה מגיש בקשה, ולמרות שעוברים כל המועדים בחוק, לא נותנים לך תשובה, וגם לא כן ולא לא.
חנא סוייד: זה מצב שעכשיו הגיעו למסקנה שצריך לשנות.
חנא סוייד: אתה לא עונה לי – המשמעות שאתה מאשר.
חנא סוייד: אם לא, תגיד לי לא.
יצחק וקנין: היא מנסה להסביר לי בדיוק הפוך.
יצחק וקנין: אתם לא עונים תשובה לאותו ספק.
יצחק וקנין: מה הוא יעשה מחר?
יצחק וקנין: הוא לא יכול להתקשר יותר.
אבישי ברוורמן: כל משרד מגן על עצמו.
אבישי ברוורמן: מי מגן על - - -
יצחק וקנין: אם הוא יתקרב למתקן, הוא עובר עבירה, כיוון שסגרתם אותו בחוק.
יצחק וקנין: מה הוא עושה?
יצחק וקנין: חבר'ה, תסבירו.
<אבי אשכנזי: אז ייקחו לו את רישיון הספק.
אבישי ברוורמן: רבותי, מה שמפריע לי בחוק הזה שמחוקקים חוק ואני רוצה מישהו שהוא מנהל במשרדים, שמסתכל מה קורה בתעשייה.
אבישי ברוורמן: כל החקיקה פה היא שזה מסדר את זה, והחוק פה והחוק שם.
אבישי ברוורמן: העסק תקוע.
חנא סוייד: עכשיו יתחילו להכניס אותנו בהבדל בין היתר לרישיון.
חנא סוייד: לך תצא מזה.
אבישי ברוורמן: עכשיו אני חושב פה להעביר את החוק הזה.
אבישי ברוורמן: מה יקרה אחרי שנגמור את החוק הזה?
<איילת גולומב-פלנר: אדוני, עוד מילה בהקשר של היתר ורישיון.
<איילת גולומב-פלנר: אדוני, סליחה, בסעיף 4, שכבר עברנו, דנו בעניין של היתר ונקבע שהיתר הוא לחמש שנים.
<איילת גולומב-פלנר: אומרת עו"ד ליפשיץ - - -
<איתי עצמון: הסעיף טרם אושר.
<איילת גולומב-פלנר: אני מבינה, אדוני.
<איילת גולומב-פלנר: כשאנחנו מדברים על סעיף 14, אנחנו מדברים בדיוק על רישיונות, ואני חושבת שאותו כלל צריך לחול גם על היתרים, שכל ההארכה נעשית אוטומטית, אלא אם הוחלט אחרת.
<יהודה גסנר: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להגיב כמנהל לענייני בטיחות הגז, הכוונה לגפ"מ.
אבישי ברוורמן: בבקשה, מר גסנר.
<יהודה גסנר: בוא נבחין בין רישיונות לספקי גז ולמתקני גז.
<יהודה גסנר: רישיונות לספקי גז – בלי לנקוב בשמות, אמרתי גם בדיון הקודם, כשמישהו מתעורר בערב ונזכר שהרישיון שלו פוקע באותו לילה, הוא קיבל את החידוש הזמני וזה לא מקרה יחיד.
<יהודה גסנר: שום ספק גז למיטב זכרוני לא נתקע בלי רישיון של ספק גז.
<יהודה גסנר: גם אם לא הושלם הטיפול, הוא קיבל הארכה של תוקף הרישיון והוא המשיך לעבוד כספק גז.
<יהודה גסנר: בנקודה הזאת, למיטב זכרוני, לא היה ספק גז אחד שעבד בלי רישיון ספק גז.
<יהודה גסנר: לגבי המתקנים, הסיפור אחר לגמרי.
<יהודה גסנר: במתקנים זה לא היה מנושא הדיון שנידון בסעיף הזה באותה ישיבה.
<יהודה גסנר: בכל אופן לגבי מתקנים, יש סדרה שלמה של אישורים שנדרשים להביא.
<יהודה גסנר: דיברנו לא פעם ולא פעמיים על נושא בטיחות, דיברנו על אישורי כבאות אש, סיפרו לי סיפורי אלף לילה ולילה למה תחנת דלק במקום מסוים, אי-אפשר לקבל לה היתר לכבאות אש.
<יהודה גסנר: לא נתתי אישור ובתוך שבועיים הגיע היתר כבאות אש.
<יהודה גסנר: כל דבר שנאמר פה, אני מבקש שתיקחו אותו במידה הנכונה.
<יהודה גסנר: רישיונות עסק, אם לא ניתנים לי רישיונות עסק, לא יקבלו רישיון למתקן.
<יהודה גסנר: מה לעשות, זה החוק.
<יהודה גסנר: אם רשות מקומית לא נותנת רישיון עסק, נא לפנות אליה.
<יהודה גסנר: אנחנו נקפיד על רישיונות עסק והיתרי כבאות וכל מה שנדרש.
אבישי ברוורמן: רבותי, אנחנו נתקדם עכשיו בסעיפי החוק.
אבישי ברוורמן: יש לנו בעיות מהותיות, שעל חלק מהן אני אדון בצורה סגורה, על חלק נדון במקומות אחרים.
אבישי ברוורמן: אני רוצה כרגע להוריד מהפרק כמה דברים, במיוחד בנושא הגפ"מ הדברים יותר ברורים.
<איתי עצמון: אדוני, אם כך נתקדם לסעיף 15 להצעת החוק?
<איילת גולומב-פלנר: סליחה.
<איילת גולומב-פלנר: אדוני, אני רוצה להבין, כי כבר היתה החלטה בפעם הקודמת.
<איילת גולומב-פלנר: האם ההחלטה הזאת מבוטלת וזה נדחה?
<איתי עצמון: ההחלטה לא מבוטלת, ההחלטה שרירה וקיימת.
<דרורה ליפשיץ: - - -
אבישי ברוורמן: עו"ד ליפשיץ, את לא מנהלת הוועדה הזאת.
אבישי ברוורמן: ברור לך?
אבישי ברוורמן: תדברי רק בזכות דיבור.
<איתי עצמון: ההחלטה שרירה וקיימת, הוועדה אישרה את סעיף 14 להצעת החוק, שעניינו תיקון סעיף 13, עם התיקון שדיברת עליו, שקראת אותו בהתחלה.
אבישי ברוורמן: כל הלוביסטים עובדים פול טיים בחדר הזה ובחדרים הרגילים.
אבישי ברוורמן: את לא יכולה להגיש הצעות לשינוי, יש חברי כנסת שיכולים לבקש רביזיה.
<לאה ורון: הכוונה לבקשה לדיון מחדש.
<איילת גולומב-פלנר: אם הבנתי נכון, חברת הכנסת מיכל רוזין, שניהלה את הוועדה, אמרה במפורש שזה נשאר פתוח לדיון היום.
<אופיר שגב: זה נשאר פתוח, גם אני הבנתי כך.
<אופיר שגב: לא ניתנה החלטה.
<אופיר שגב: לא ניתנה בזה החלטה, גם אני זוכר.
<איילת גולומב-פלנר: היא אמרה במפורש שזה נשאר פתוח לדיון היום.
אבישי ברוורמן: עו"ד עצמון יבהיר את הנושא.
<איתי עצמון: אני שוב אבהיר אם הדברים לא היו ברורים.
<איתי עצמון: קודם כול, ברמה הפרוצדורלית הסעיף אושר.
<איתי עצמון: מה שאמרה ממלאת-מקום יושב-ראש הוועדה הוא שככל שהיא תראה צורך, לאור נתונים שיוגשו, והכוונה לא לנתונים שיוגשו ביום ראשון בלילה, כאשר הדיון הוא ביום שני, היא תוכל להגיש בקשה לדיון מחדש, אבל זה בשיקול דעת.
אבישי ברוורמן: אם יהיה צורך, מיכל תגיש את הרביזיה.
<איתי עצמון: אני מציע, אדוני, לחזור - - -
חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אם זה לעיקרון הזה שאתה מגיש בקשה או היתר – עכשיו יתחילו להגיד לי שזה רישיון או היתר, זה מתקנים או ספק, אז נאבד את הידיים והרגליים – לעיקרון עצמו, אם אתה מגיש בקשה, ובמסגרת הזמן שנקבעה בחוק אתה לא מקבל תשובה, המשמעות של הדבר היא שצריך להבין מכך שאתה ממשיך, שיש לך היתר.
חנא סוייד: זה היגיון פשוט.
חנא סוייד: אם זה לא כך, אני מבקש להגיש את הרביזיה.
אבישי ברוורמן: מר גסנר, שמעת?
אבישי ברוורמן: הלוא יש לו פה מה שנקרא בקבלת החלטות, type 2, type 1.
אבישי ברוורמן: אם בנקודת זמן לא מקבלים את האישור, כאילו אושר.
<קריאה: זה החוק עכשיו.
<יהודה גסנר: אני חוזר ואומר ככל שיהיה חסר אלמנט מכריע בנושא בטיחות, ואני נותן לדוגמה אישור כבאות אש, לא יכול להיות.
חנא סוייד: אז תענה לו שמכיוון שעבר הזמן, אתה לא מקבל, אין לך.
אבישי ברוורמן: תגיד לו "לא".
אבישי ברוורמן: הוא אומר שתעשה את זה בינארי; כן – כן, לא – לא.
<איילת גולומב-פלנר: תן לו "לא" זמני אפילו.
<אברהם פרל: אדוני, צריך להפריד, עם כל הכבוד, בין שני רישיונות.
<אברהם פרל: קודם כול, יש מתקן שהיה וקיים, ויש דבר שנקרא "חידוש", ויש מתקן חדש.
<אברהם פרל: נתחיל מזה שקודם כול מתקן וספק גז קיים, שצריך לבקש חידוש רישיון וחידוש אישור למתקן, לא יכול להיות מצב שקרה משהו מהותי ואיזו בעיה, לא יכולים לא לתת לנו תשובה בתוך הזמן הקבוע היום בחוק, בתוך 60 יום, ולהשאיר מצב שאתה מספק בלי היתר, בלי רישיון, בלי ביטוח וכל מה שקשור ובלי שקרה שום דבר.
אבישי ברוורמן: סליחה, אמרת את זה בפעם שעברה.
<אברהם פרל: אתה אמרת, אדוני היושב-ראש, שיש עסקים של משקיעים שרוצים פה להשקיע ורוצים להיכנס ומבקשים רישיון לקבל רישיון ספק או רישיון למתקן חדש, והעגלה לא זזה.
<אברהם פרל: היא פשוט לא זזה.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני רושם פה והבקשה שלי מהמשרדים הרלוונטיים, כרגע זה משרד האנרגיה, לקראת הישיבה בדיון מחדש לקבל מסמך מפורט, ברור, שמפרט את סוגי הבקשות והתנאים לקבלתם והמועדים, שהדברים יהיו ברורים, מה כן, מה לא.
אבישי ברוורמן: מר גסנר, החלטות בינאריות – עבר הזמן, אין, כן, לא, מה שאמר ד"ר סוייד, שתהיה מטריצה ברורה.
אבישי ברוורמן: יהיה ברור לכולם – עסק חדש, עסק ישן, מאשר, לא מאשר.
<חן בר יוסף: אדוני יושב-ראש הוועדה, אם אפשר, רק נקודה אחת שחשוב להבין.
אבישי ברוורמן: אני לא יודע מי אדוני.
<חן בר יוסף: אני מנהל מינהל הדלק והגז.
<חן בר יוסף: לכאורה זו בקשה שמגיעה פה מהחברות.
<חן בר יוסף: לדעתי מה שהולך לקרות שזה הולך להיות חרב פיפיות שתתהפך עליהן בצורה מאוד קשה.
<חן בר יוסף: אם מחר מגיש מישהו בקשה לאישור וחסר לו אותו רכיב פשוט שהוא או שכח או טעה, התשובה שלנו תהיה פשוטה: נפסלת.
<חן בר יוסף: כאשר היום אני מחויב בשימוע, הוא מביא את עורכי-הדין שלו וכן הלאה וכן הלאה.
<חן בר יוסף: לכן, אם אתה מקל עלינו את התהליך, יכול להיות שנברך על זה.
<חן בר יוסף: התהליך יהיה קל, קצר, אני לא יודע כמה הוא יהיה מידתי, אני לא יודע כמה הוא יעמוד בכל מיני כללים של חקיקה אחרת שקיימת במדינת ישראל, אבל מצדנו זה יותר קל.
<חן בר יוסף: חסר לך סעיף, עפת.
אבישי ברוורמן: חן, תקשיב רגע.
אבישי ברוורמן: אתה מבין שיש בעיה?
<חן בר יוסף: ברור לנו.
<חן בר יוסף: דרך אגב, גם יש פתרונות באופן שוטף, הם לא הזכירו את זה.
<חן בר יוסף: רוב המתקנים שלא קיבלו בתוך 60 יום או 90 יום את האישורים שלהם, קיבלו אישור זמני, אף אחד לא נשאר פה תלוי באוויר.
<חן בר יוסף: אם הוא נשאר, הוא קיבל פתרון.
<קריאה: למה שזה לא יהיה מעוגן?
אבישי ברוורמן: מה שאני מבקש ממך, במטריצה שאתה מגיש לחברי הוועדה, אתה רושם: אם יש דבר כזה, יש אישור זמני למשל, שיהיה ברור שהתהליך הזה לא תהליך ad infinitum.
אבישי ברוורמן: בלי הדברים האלה, לכל דבר נקודת זמן.
אבישי ברוורמן: יש דברים, הדברים מתפקדים, ואז הדברים האלה, אם צריך, נחזק אותם בחקיקה.
אבישי ברוורמן: איפה אנחנו ממשיכים?
<איתי עצמון: סעיף 15 להצעת החוק.
<איתי עצמון: אני מציע, אדוני, שיקראו את הסעיף ואני אזכיר מה התיקונים שהוועדה באופן עקרוני דנה בהם.
<איתי עצמון: היא עוד לא קיבלה החלטה סופית, מכיוון שהסעיף לא אושר.
אבישי ברוורמן: האם לקרוא עוד פעם?
אבישי ברוורמן: – בבקשה.
<גל נוי אפרת: אני בסעיף 15.
<איתי עצמון: כאן הוועדה דנה וקיבלה החלטה עקרונית "באישור ועדת הכלכלה של הכנסת".
אבישי ברוורמן: פיסקה אחרונה, בבקשה.
<כרמל פלדמן אבוטבול: רגע.
אבישי ברוורמן: רק לא פיליבסטר – קצר.
<כרמל פלדמן אבוטבול: לא, לא.
<כרמל פלדמן אבוטבול: אני מנהלת איגוד הכימיה בהתאחדות התעשיינים.
<כרמל פלדמן אבוטבול: זיהינו בסעיף הספציפי הזה בעיה גם קניינית וגם בעיה שקיימת, כי בפועל חוץ מספק מרכזי שאפשר לנתק אותו, ספקים עם מיכלים, אנחנו לא יכולים לנתק.
<כרמל פלדמן אבוטבול: זה להיכנס לבית שלו, ולנתק צריך אישור שלו בשביל להיכנס.
<כרמל פלדמן אבוטבול: זה פשוט לא מעשי עבור החברות לעשות את הניתוק הזה.
אבישי ברוורמן: העברתן להן את המסר הזה קודם?
<כרמל פלדמן אבוטבול: בוודאי.
<כרמל פלדמן אבוטבול: מה תשובת גסנר ובר-יוסף?
<כרמל פלדמן אבוטבול: אם זה לא פרקטי, למה זה קיים?
<רונן לשם: עוד דבר אחד קטן, אם אפשר.
<רונן לשם: אני עו"ד מסופרגז.
<רונן לשם: צריך לזכור שבמכלים פרטיים שצרכן צורך, הוא כבר רכש את הגז הזה מראש, זאת אומרת, הגז שם הוא כבר שלו.
<רונן לשם: ברגע שאני מנתק אותו, אני יוצר בעיה קניינית בחוק.
אבישי ברוורמן: זה כבר רכוש פרטי?
<רונן לשם: בדיוק.
<חן בר יוסף: אתה יכול לפצות אותו, אם זאת הבעיה.
אבישי ברוורמן: עו"ד ליפשיץ, יש לך תשובות להם?
<דרורה ליפשיץ: מבחינתנו מדובר פשוט בהבהרת המצב הקיים.
<דרורה ליפשיץ: כבר היום המצב שאסור לספק למי שלא אפשר את הבדיקה.
<רונן לשם: אסור לספק, אבל יש הבדל בין לספק לבין לנתק.
<דרורה ליפשיץ: לכן אמרתי שזה הבהרת המצב הקיים.
<דרורה ליפשיץ: מבחינתנו כאשר אסור לך לספק, אתה צריך לדאוג שאתה לא מספק, כשהמשמעות היא ניתוק.
<רונן לשם: את אומרת לי שאני יכול להיכנס לבית של צרכן ולנתק אותו ממערכת הגז.
<בוריס סגלין: לא.
<בוריס סגלין: לא. לא.
<בוריס סגלין: היא אומרת - - -
אבישי ברוורמן: בוריס יסביר.
<רונן לשם: אני יכול לספק גז, אבל - - -
אבישי ברוורמן: רגע, בוריס חי את זה בשטח.
אבישי ברוורמן: הוא יסביר.
אבישי ברוורמן: בוריס, תסביר.
<בוריס סגלין: אתם מתכוונים שאסור לספק בלונים חדשים ללקוח.
<בוריס סגלין: האם לזה מתכוונים?
<בוריס סגלין: זה מתאים לנו.
<דרורה ליפשיץ: הבנת שזה לא מה שאמרתי.
<בוריס סגלין: צריך להבהיר די ברור שיש לי בלונים, אני רוצה שמישהו יבוא אלי הביתה וייקח את הבלונים ממני.
<בוריס סגלין: מה את מציעה?
<בוריס סגלין: שחברת הגז תגיע לחצר ותחתוך את הצינור?
אבישי ברוורמן: לכן מה שאני מבקש ממך ומר גסנר זאת דוגמה.
אבישי ברוורמן: תביאו דוגמה לאור מה שנאמר כאן ותסבירו לי מה קורה כרגע, מה החוק הזה משנה.
<חן בר יוסף: המציאות היא מציאות של סתירה בין שני חוקים.
<חן בר יוסף: בפועל, כידוע לנו - - -
אבישי ברוורמן: קח דוגמה ותסביר לנו איך זה נופל בין הכיסאות.
<חן בר יוסף: הדוגמה לדעתי נאמרה פה במפורש והיא גם נאמרת בהבהרה בחקיקה הזאת.
אבישי ברוורמן: תחזור על זה.
<חן בר יוסף: הדוגמה היא כזאת, יש צרכן גז, צרכן הגז הזה עם שני בלונים נגיד, במקרה היחיד שיש חצרים פרטיים, כי הרי יש בלונים שמחוברים לבניינים, ואז אין שום בעיה לגשת לבלונים, לנתק אותם.
<חן בר יוסף: האמירה שהגז הוא שלו, זה נכון, אבל הבלונים הם שלך, חברת הגז, ולכן אתה יכול לנתק את הבלונים, לקחת, לזכות את הצרכן על הגז שנמצא בבלונים, יש דרך לפצות אותו.
אבישי ברוורמן: אז אפשר.
<רונן לשם: אני רוצה רגע להבהיר אם אפשר.
<חן בר יוסף: אם הבית עם גדר ושני כלבים שבעל הבית מתנגד בנחרצות לבדיקה כזאת ולביקורת כזאת, צריך למצוא כלי עבודה של החברות.
<חן בר יוסף: כשהם רוצים לקחת מהצרכן כסף, הם מוצאים דרך לקחת ממנו כסף.
אבישי ברוורמן: תקשיבו אלי.
אבישי ברוורמן: למה אני צריך לבזבז פה את הזמן של כל הציבור הגדול והנורא הזה?
אבישי ברוורמן: למה לא להכין לי נוסח ברור שפותר את הבעיה?
אבישי ברוורמן: למה אני צריך את כל הדיונים האלה כאן, אי-אפשר להכין קודם את הדברים האלה?
<בוריס סגלין: אם היינו מעבירים אחריות להזמין בדיקה תקנית על הצרכן, אז היינו פותרים את כל הבעיה.
<חן בר יוסף: הוא לא זוכר לעשות טסט לאוטו פעם בשנה, אז פעם בחמש שנים הוא יזכור - - -
אבישי ברוורמן: יש פתרונות.
אבישי ברוורמן: מר גסנר, אני רוצה פתרונות.
<חן בר יוסף: הוא מקבל טופס 4 והוא שוכח מבדיקות חשמל.
<רונן לשם: יש פתרון.
<רונן לשם: קודם כול, אני רק רוצה להבהיר שהחוק כרגע מאשר לחברת גז להיכנס לשטח פרטי של צרכן בלי אישור.
<רונן לשם: אתם רוצים שאני אנתק אותו - - -
אבישי ברוורמן: אם עו"ד עצמון אומר לי לא, אני חושב שזה לא.
<רונן לשם: איך לא?
<רונן לשם: אתם רוצים שאני אנתק?
<רונן לשם: איך אני אנתק אם אני לא אכנס אליו לחצר?
<רונן לשם: אני חייב להיכנס אליו לחצר בשביל לנתק את הבלונים הפרטיים שלו.
<איתי עצמון: זה לא מה שכתוב בחוק.
<רונן לשם: בלונים פרטיים נמצאים אצלו בחצר.
<רונן לשם: הניתוק חייב להיות פיזי אצלו בחצר.
<דרורה ליפשיץ: אתה צריך לעשות כל מה שמוטל עליך, ואם זה דורש ממך פנייה לערכאות כדי לנתק אותו, אז - - -
<רונן לשם: את יודעת כמה צרכנים כאלה יש?
אבישי ברוורמן: למה ביקשתי דוגמה?
אבישי ברוורמן: יש בלונים בחצרים, והבלונים האלה, בשביל להיכנס אליהם, אתה פונה לבית משפט שנותן לך אישור להיכנס לניתוק.
חנא סוייד: אני מסכים שצריך דוגמה אנושית, איך זה מתפתח.
חנא סוייד: ישר הולכים לבית משפט?
<אורן תמיר: גם משרד התשתיות, אם הוא רוצה להיכנס - - -
<איילת גולומב-פלנר: האם אפשר להציע הצעה פרודוקטיבית?
חנא סוייד: אם כל אחד שצריך להיכנס לחצרים צריך ללכת לבית משפט, כולנו ניפגש שם.
<אורן תמיר: זאת המציאות, חוץ מהמשטרה אם יש חשד לביצוע פשע.
<אורן תמיר: היית רוצה שכך יפרצו?
חנא סוייד: תביאו דוגמה מהחיים.
<אורן תמיר: אם יש סכנה דחופה לבטיחות, משרד התשתיות יכול להיכנס.
<אורן תמיר: אם הספק מגלה שיש חשש לדליפה או משהו כזה - - -
<קריאות: לא דליפה, בדיקה חמש-שנתית.
<אורן תמיר: בבדיקה חמש-שנתית, אנחנו לא בעולם הזה.
<אורן תמיר: אנחנו בבדיקה הרגילה.
<איילת גולומב-פלנר: האם אפשר להציע הצעה?
אבישי ברוורמן: רבותי, אני אגיד לכם עוד פעם מה שמפריע לי, כבר פעם אחת עשיתי את הדברים האלה גם לגבי משרד אחר, לא המשרד שלכם.
אבישי ברוורמן: כל הבעיות האלה אפשר לא לפתור, אבל אני חושב שהשימוש בוועדת הכלכלה כרגע לא אפקטיבי.
אבישי ברוורמן: זה קורה גם במקומות אחרים.
אבישי ברוורמן: במקום שאנשים ישבו קודם, ישבו יחד הגורמים ויקשיבו ויחסכו את הזמן כאן ויגמרו את הדברים, ואני אוכל לשבת פה ולהמליץ ולהחליט, אנחנו נכנסים לכאן וזה בזבוז זמן, וזה לא אפקטיבי.
אבישי ברוורמן: למה אתם לא יכולים, חן, מר גסנר, לבוא עם הצעה מגובשת?
אבישי ברוורמן: יש פה הרבה אנשים אינטליגנטיים, שבו ביחד, תבואו לכאן, אחרי שעשיתם את הדברים האלה, ואז חוכמת השולחן כאן תהיה הרבה יותר מהירה.
אבישי ברוורמן: למה לבזבז פה את הזמן כל הזמן?
חנא סוייד: אולי תטיל עליהם.
<איילת גולומב-פלנר: אדוני, כתבנו להם את הדברים גם קודם.
<איילת גולומב-פלנר: אני רוצה להציע הצעה.
<איילת גולומב-פלנר: נדמה לי שיש פה הצעה שפותרת את הבעיה.
<איילת גולומב-פלנר: הבעיה היא שיש שני סוגים, יש מכלים - - -
אבישי ברוורמן: כשאת מציעה הצעה, אם אין הקשבה, זה לא משנה שום דבר.
<איילת גולומב-פלנר: אנחנו מדברים על בעיה של מכלים פרטיים, מכלים ניידים שאפשר לשים והם הופכים להיות קניינו של הצרכן.
<קריאות: הם לא קניינו של הצרכן.
<איילת גולומב-פלנר: הגז הוא קניינו.
<קריאה: הגז הוא קניינו של הצרכן, לא המכלים.
אבישי ברוורמן: תפסתם אותה.
אבישי ברוורמן: היא טעתה, היא תיקנה.
<איילת גולומב-פלנר: ההצעה היא שכאשר הצרכן מסרב לקיומה של בדיקה תקופתית, האחריות עוברת לצרכן, זה הכול.
<איילת גולומב-פלנר: ואז החברה לא אחראית, הצרכן הופך להיות אחראי.
<איילת גולומב-פלנר: אני רק רוצה להבהיר שבמדינות העולם הצרכן אחראי, יש מדינות שבהן הוא אחראי לבקש את הבדיקה.
<איילת גולומב-פלנר: יש איזו מידה של אחריות.
<איילת גולומב-פלנר: הבן-אדם מסרב שאני אכנס אליו לחצרים, אז האחריות עוברת אליו, זה הכול.
חנא סוייד: מה הבעיה שלכם עם זה?
<חן בר יוסף: לא נמצא פה הממונה על הגנת הצרכן, אבל אנחנו נפגשנו אתו לפני שנה, והוא סיפר לנו סיפורי זוועות על התיאומים ועל הקושי, כשאומרים: מחר ב-10:00 בבוקר אני מגיע אליך לעשות בדיקה, לא תהיה בבית, מאותו רגע מבחינתי סירבת.
<חן בר יוסף: מעכשיו זה גם אחריות שלך.
<חן בר יוסף: מחרתיים הבן-אדם הפך להיות מהנדס גז בעל כורחו, כי הוא רצה לעשות - - -
<איילת גולומב-פלנר: מקובל.
<איילת גולומב-פלנר: אדוני - - -
<חן בר יוסף: אז רגע.
<חן בר יוסף: לכן אני מציע, כמו שהיושב-ראש אמר, נשב וננסה להגיע לנוסח מוסכם על העניין הזה.
<חן בר יוסף: יש מקרים בודדים לדעתי, וגם נדרוש מהחברות מידע ודיווח מסודר, כמה מקרים כאלה בחצרים פרטיים שאי-אפשר לגשת אליהם ורק אחר כך נחשוב מה עושים.
אבישי ברוורמן: מר בר יוסף, תודה רבה לך.
<דרורה ליפשיץ: הסכנה בבלונים בחצרים יכולה להיות גם לשכנים לו, לא רק לו עצמו.
<דרורה ליפשיץ: להטיל עליו את האחריות, זה לא פותר את הבעיה.
אבישי ברוורמן: כשיש פיצוץ, הרבה מתפוצצים.
<בוריס סגלין: הבעיה לא בבלונים בדרך כלל, הבעיה בבית של הלקוח, בכיריים שלו.
<בוריס סגלין: בואו נכניס לפרופורציות, האירועים בדרך כלל בתוך הבית של הלקוח.
אבישי ברוורמן: רבותי, בסעיף 15 תתכנסו ותתנו לנו את הנוסח.
אבישי ברוורמן: אני עובר לסעיף 16.
חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אני מציע.
חנא סוייד: בסעיף ב-14א למה לא להכניס באישור או בהתייעצות עם ועדת הכלכלה.
<איתי עצמון: באישור.
אבישי ברוורמן: אני מקבל את המלצתך, חבר הכנסת סוייד.
אבישי ברוורמן: אם כך, אם אין הערות - - -
<דרורה ליפשיץ: בדרך כלל אמות מידה לצרכנות לא נעשות באישור ועדה, כך גם אמות מידה לפי חוק משק החשמל שקובעת רשות החשמל, אמות מידה שקובעת רשות הגז.
<דרורה ליפשיץ: גם כאן, אמות מידה לצרכנות זה לא בדרג של חקיקת משנה שמצריכות אישור ועדה.
חנא סוייד: אני חייב להגיד לך שבוועדת הכלכלה, במיוחד הזאת, רק מחכימים, רק יוצאים עם דברים יותר טובים, אז למה לא?
<חן בר יוסף: היינו פה בוועדה בדיון לפני שבועיים בנושאים טכניים שאני חושב שגם הוועדה - - -
<איתי עצמון: זה לא נושא טכני.
<חן בר יוסף: אמות המידה בסוף הן טכניות.
אבישי ברוורמן: חן, בסופו של דבר אני רוצה כמה שפחות ביורוקרטיה, אבל בנושאים הכלליים האלה אפשר.
<איתי עצמון: אדוני, אני מבקש לשאול, מה היחס לדיני הגנת הצרכן, כלומר, אמות המידה האלה, לכשיאושרו בוועדת הכלכלה, איך הן יעמדו לצד ההוראות הקבועות בחוק הגנת הצרכן למשל?
<דרורה ליפשיץ: כמובן בנוסף.
<דרורה ליפשיץ: זה פרטני שיחול בהקשר הזה של ספקי גז בנוסף לכל דין אחר שחל עליו.
<איתי עצמון: יש הוראת שמירת דינים בחוק העיקרי?
<איתי עצמון: כן, בסעיף 33.
<איתי עצמון: כלומר, בכל מקרה מובהר שאמות המידה האלה אינן גורעות מהוראות לפי חוק הגנת הצרכן.
<אורן תמיר: הן לכל היותר יהיו עקרונות כשבאים לפרש את חוק הגנת הצרכן.
<אורן תמיר: כשרוצים לפרש הוראה כללית בחוק הגנת הצרכן להקשר הספציפי של הגז, יכולים לפנות לאמות המידה וליישם בהקשר הזה.
<איתי עצמון: האם אפשר לשמוע סעיף קצר לגבי סעיף 14ב המוצע?
<גל נוי אפרת: בסעיף 14ב מוצע לאסור על שיווק גז למי שעוסק שלא כדין בהספקת גז.
<איילת גולומב-פלנר: אני מתנצלת.
<איילת גולומב-פלנר: אמרו לי להתנצל, אז אני מתנצלת.
<איילת גולומב-פלנר: אני מנסה להעיר רק הערות חשובות, ונדמה לי שזה גם הוכח.
אבישי ברוורמן: עד עכשיו רק הוספת לדיון.
<איילת גולומב-פלנר: תודה רבה, אדוני.
<איילת גולומב-פלנר: ראשית, אנחנו דווקא מברכים על התוספת, אנחנו רק חושבים שלא נכון להגביל את ההגבלה הזאת רק על שיווק, אלא על כל הפעולות שקשורות בגז, גם חיבור וניתוק מכלים, מילוי וכל הפעולות, כי אני חושבת שהבטיחות נדרשת דווקא הרבה פעמים בממשק הזה שהוא לא רק שיווק.
<איילת גולומב-פלנר: זה דבר אחד.
<איילת גולומב-פלנר: דבר שני, בעניין של אחריות צרכנים אנחנו חושבים שנכון להטיל את האחריות הזאת גם על הצרכן.
<איילת גולומב-פלנר: הרי אחת הבעיות עם מה שנקרא חאפרים שהצרכנים רוכשים את הגז מחברות שאין להן רישוי.
<איילת גולומב-פלנר: העצירה של זה יכולה להיות רק דרך הצרכן, ולכן הצרכן צריך לבקש לראות את הרישיון, זה דבר ציבורי ומותר לו לעשות את זה ולהעביר את האחריות גם עליו.
אבישי ברוורמן: חן, מר גסנר, יש לכם משהו לומר בנושא?
<חן בר יוסף: דבר אחד, נכון שחאפרים זו תופעה קשה במשק הגז הביתי.
<חן בר יוסף: להבנתנו השיטה הנכונה, ואנחנו עובדים על זה ביחד עם משטרת ישראל לא מעט, זה מה שנקרא "לייבש את הביצה" ולא לרדוף אחרי היתוש.
<חן בר יוסף: האחריות הפלילית על הציבור, ואני מזכיר חברת גז, זה לא חברת גז, חברת גז זה שלל סוכניה, סוכניה מופיעים תחת ח.פ אחרים, ואז הציבור, כשהוא בא לרכוש מיכל גז, אומר לו מאן דהו: אני סוכן של חברה א'.
<חן בר יוסף: הוא צריך להיות חוקר נוסחי הסכמים, האם הח.פ הזה שאתו עכשיו הוא מתקשר, האם הוא אכן הסוכן, והאם החוזה שלו בתוקף או לא בתוקף והאם היתה הפרה שלו וכן הלאה וכן הלאה.
<חן בר יוסף: לכן האמירה שהציבור ידע אם הוא קונה מחאפר או לא – ודאי ראוי שהציבור לא יקנה מחאפרים, אבל האם הוא יכול בקלות לדעת את זה – התשובה היא שמאוד קשה לו.
<חן בר יוסף: לכן להטיל פה אחריות פלילית על הציבור בהיבט הזה, לדעתנו זה לא נכון.
<חן בר יוסף: נכון לייבש את החאפרים מלמעלה.
<חן בר יוסף: דהיינו, לגרום לזה שאם חברת גז מסודרת סיפקה גז או רכשה גז ממי שאיננו בעל רישיון – הרי הגז של החאפרים האלה לא צומח מהשמים, או שהם רוכשים אותו לצערנו או שהם גונבים אותו.