GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רון מלכה: בקטע הזה המדינה אומרת לי: תן לי דוחות כספיים, תעמיד לי ערבויות כספיות בסך כזה או אחר, שהם סכומים משמעותיים.
<רון מלכה: היא בודקת אותי על כל דבר ועניין ואם השתנה משהו במצב הפיננסי שלי אני מחויב להודיע להם.
<רון מלכה: מצד שני, היא אומרת לי: בוא תעמיס עוד, עוד על ההון החוזר, עוד על זה, עוד על זה.
<רון מלכה: למה?
<רון מלכה: כל הסעיף הזה היה אמור להיות מוכוון בעיקר לנושא הייבוא האישי והייבוא הזעיר.
<רון מלכה: בכלל לא צריך לדבר, לא על עקיף ולא על ישיר.
<רון מלכה: ועכשיו הם מכניסים את זה לחוק כי אין להם כנראה איך להפריד את זה.
<רון מלכה: אני רואה פה לקונה.
<רון מלכה: אלא אם כן משרד התחבורה יגיד לי: אין בעיה, אתן לך לגלגל חזרה את האוטו ולבטל את הרישיון, אז נסתתמו טענותיי.
יעקב אשר: משרד התחבורה, תתייחסו לשתי ההערות.
<דפנה עין דור: אתייחס לנושא של רכב בישראל או לא.
<דפנה עין דור: מבחינתנו לקוח קנה רכב מיבואן, מכר את זה בטעות או בכוונה לעוד קונה.
<דפנה עין דור: לא משנה איפה הרכב נמצא, עובדתית אחד מהם לא יקבל את הרכב.
<דפנה עין דור: לכן זה לא ממש רלוונטי היכן נמצא הרכב.
<דפנה עין דור: זה דבר ראשון.
<דפנה עין דור: דבר שני, כל המטרה של הסעיף הזה להגן על הקונה של הרכב, כאשר לא משנה מי המוכר.
<דפנה עין דור: ככל שהמוכר זעיר, יבואן מקביל או יבואן סדיר, הסכנה קיימת.
<דפנה עין דור: מבחינתנו הסעיף הזה צרכני לחלוטין.
<דפנה עין דור: אין כאן טעמים תחבורתיים.
<דפנה עין דור: זה סעיף צרכני לחלוטין.
<רון מלכה: אפילו הרשות להגנת הצרכן לא מתנגדת למה שאמרתי.
<רון מלכה: היתה לי שיחה ארוכה בעניין עם עו"ד פרידמן.
<זאב פרידמן: אל תגיד כך.
<זאב פרידמן: 50%.
<זאב פרידמן: אני מסכים שצריך היה להרחיב.
<רון מלכה: היה לנו דיון והיתה לנו הסכמה על מרבית הדברים שאמרתי.
<רון מלכה: ואם היה משהו שהוא לא מסכים, הוא "ילד גדול", הוא יודע להגיד לי במקום.
<דפנה עין דור: על איזה 50%?
<זאב פרידמן: יש הסכמה על כך שצריך לפרוש את ההגנה הזאת על כל העסקאות, לא רק על רכב חדש ולא רק בנסיבות שהסעיף קובע אותן.
<זאב פרידמן: צריך היה לעגן את זה, כפי שציין רון מלכה, דווקא אולי בעיקר על עסקאות שמבוצעות מול יבואנים אישיים ויבואן זעיר.
<דפנה עין דור: אין יבואן אישי.
<דפנה עין דור: זה הוא משלם.
<רון מלכה: אם עושים סדר – תעשו סדר.
<זאב פרידמן: שנינו יודעים בדיוק איך זה עובד, לצערנו הרב.
<זאב פרידמן: אבל לפחות על היבואן הזעיר.
<זאב פרידמן: ובוודאי זה לא צריך לחול רק לגבי רכב חדש אלא זה צריך לחול לגבי כל מי שמוכר רכב, משום שלפעמים מייבאים רכבים עם כך וכך קילומטרים.
<זאב פרידמן: זה עוד עניין, אם זה צריך להיות מ-100,000 שקל או גם מפחות.
<יערה למברגר: חשוב להגיד, השתמשנו כאן בסכום הרכב, נקבנו פה סכום 100,000 שקל.
<יערה למברגר: הסכום לא קדוש, אבל זה סדר גודל של סכום משמעותי.
<יערה למברגר: בסך הכול הוראה כזאת לא ניתנת לכל מוצר שרוכשים, אתה לא מקבל ערבות כשאתה רוכש מקרר.
<יערה למברגר: ההנחה היא שרכב – כך מקובל להגיד – הוא הקנייה השנייה בגובהה בחייו של אדם.
<יערה למברגר: הוראות דומות נמצאות בקניות משמעותיות, כמו בחוק המכר (דירות) וגם בדיור מוגן.
<יערה למברגר: אני לא זוכרת את השם המדויק של החוק שמסדיר את הדיור המוגן.
<איתי עצמון: לא דיור מוגן.
<איתי עצמון: בחוק הבטחת כספיהם של רוכשי דירות.
<יערה למברגר: מדובר על דיור לאנשים מבוגרים, שגם שם יש הוצאת כספים נכבדים.
<יערה למברגר: גם שם מופיע הסעיף הזה.
<איתי עצמון: חוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות).
<יערה למברגר: גם בחוק הזה ואני מנסה להפנות לחוק נוסף.
<איתי עצמון: גם בחוק הדיור המוגן?
<יערה למברגר: יש חוק נוסף שהוא בעיני גם דומה לפה, ששם לא רוכשים דירה אלא רוכשים זכויות במין יחידת דיור מוגן אבל ההוצאה משמעותית מאוד, וגם שם קבעו סעיף דומה.
<יערה למברגר: לרכוש רכב זה אמנם קצת פחות מאשר לרכוש יחידת דיור, אבל הוצאה של 100,000 שקל היא הוצאה כבדה מאוד.
<יערה למברגר: אנחנו לא חושבים שכל סכום מצדיק את זה.
<יערה למברגר: יש פה איזון בין מה שאומר זאב פרידמן למה שאומר רון מלכה, איזון בין הנטל שמוטל לבין הסכום.
<יערה למברגר: לכן 100,000 שקל אני לא רואה אותו כמספר קדוש, אבל הוא כן נועד בהחלט לשדר סדר גודל של סכום משמעותי לצרכן.
<שרית זוכוביצקי-אור: אם הוא בחר, בסדר.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה הסיכון המקצועי.
<אבנר פלור: המצב הזה קיים גם היום.
<רון מלכה: אם הוא משלם לי יותר מ-20% ולא נתתי לו ערבות, למרות שהצעתי לו, אהפוך להיות עבריין.
<רון מלכה: כך אני קורא את נוסח הצעת החוק.
<יערה למברגר: אתה צריך ליידע אותו.
<יערה למברגר: החובה העיקרית פה היא חובת יידוע של הקונה.
<רון מלכה: ואם יידעתי אותו ואחרי זה קרה משהו והוא אומר שהוא לא יודע?
<יערה למברגר: תעשה טופס מסודר, תיידע, אדם יחתום שהוא ויתר על הערבות, כך תוכל להגיד שיידעת אותו.
<שרית זוכוביצקי-אור: מדובר בסיכון מקצועי שאתה כמשווק לוקח על עצמך.
<רון מלכה: הבנתי, ייכנס משפט לכל עסקת מכירה באותיות קטנות ונגמר הסיפור.
<רון מלכה: אז בכל העניין הזה חבל על הדיון.
<יערה למברגר: אני חושבת שיש חשיבות שהלקוח יידע את זכויותיו.
<רון מלכה: עו"ד פרידמן, זה "אות מתה".
<שמואל יוסף השמשוני: ביחס לשיווק רכב חדש, יש פה נקודה, שהרכב הזה בדרך כלל, ב-99% מן המקרים עומד ב"בונדד".
<שמואל יוסף השמשוני: עדיין לא שולם עליו המכס.
<שמואל יוסף השמשוני: הסכום מופנה למכס.
<שמואל יוסף השמשוני: אין שום סיבה לא להפריד את עלות הרכב למסים לעלות הרכב עצמו.
<שמואל יוסף השמשוני: זאת אומרת שאותו אדם שקונה את הרכב הזה- - -
<אבנר פלור: סליחה, זה לא קשור.
<שמואל יוסף השמשוני: אתה מקטין את הסיכון של האדם, מכיוון שאם הוא משלם צ'ק אחד למכס וצ'ק שני לרכב אין לו שום סיכון מכיוון שהסכום הזה מופנה למכס.
<שמואל יוסף השמשוני: ברור שהמכס לא יפשוט את הרגל.
<שירה ברגמן: הכסף יצא מהצרכן לידיים אחרות.
<אבנר פלור: אין שני צ'קים, אחד למע"מ ואחד למכס.
<משה בר: אני יושב-ראש עמותת "תנו יד לחירש, נכים למען נכים", וארגון "ארצנו החברתית".
<משה בר: אני רוצה להגיד דבר אחד.
<משה בר: החובה צריכה להיות על כולם, אחריות לתת ערבות.
<משה בר: ראינו כבר בכמה מקרים, אני לא יודע אם חברות קטנות או גדולות, וגם היום חברות מאוד-מאוד גדולות של קבלנים פתאום פושטות את הרגל והנכים נשארים בלי כלום.
<משה בר: נכים ששילמו את הכול, הביטוח הלאומי העביר את הכול והנכים נשארו ללא רכבים וללא כלום.
<משה בר: בנוסף לזה, כאשר הולכים לקנות רכב אני רוצה שיתנו מסמך התחייבות על עלות הרכב.
<משה בר: כאשר הלכתי לקנות רכב אמרו לי 108,000 שקל והגעתי לתשלום של 157,000 שקל על אותו רכב.
<משה בר: הבעיה פה שהחברות עושות מה שהן רוצות.
<משה בר: אתה כבר הזמנת את הרכב ואין לך ברירה, אתה חייב לקחת אותו, ואז אתה נופל בין הכיסאות ואין לך למי לפנות.
<משה בר: עד היום אני מבקש את המסמך מהמנכ"ל ומכולם ואני לא מקבל שום מסמך על העלות, כמה עלה המכס והכול.
<משה בר: לכן אני חושב שצריכה להיות ערבות לכל חברה, בלי הבדל בין חברה קטנה וגדולה.
<משה בר: לפעמים חברה קטנה פחות מסוכנת מגדולה.
יעקב אשר: זה בדיוק מטרת החוק.
<לאה ורון: היתה לכם התייחסות כלשהי למחיר הסופי של הרכב?
יעקב אשר: היה כמדומני דבר, שצריך ליידע מראש כמה הוא יעלה.
<יערה למברגר: דיברנו על שיעור המיסוי בפרק של הייבוא האישי.
<שירה ברגמן: בייבוא אישי מול מתווך, מה חובות המתווך.
<רפאל שחוח: אתה בא ליבואן, הוא גם לא אומר לך- - -
יעקב אשר: תרשמו את ההערה הזאת ותבדקו.
יעקב אשר: זה לא קשור לסעיף הספציפי הזה.
<יורם בונן: אם אפשר לבקש להבהיר ברמת הניסוח, שהתיבה ש"מחירו עולה על 100,000 שקלים" מוסבת על כל הרכבים, כי מישהו עוד יכול להבין שזה שייך רק לחלק האחרון, של רכב שאינו חדש.
<איתי עצמון: זה שייך לזה.
<איתי עצמון: הסכום מתייחס רק לרכב שאינו רכב חדש.
<אהוד שניידר: למה?
<דפנה עין דור: כי גם מישהו שקנה רכב חדש ב-80,000 שקלים- - -
<יורם בונן: ומי שקנה רכב משומש ברבע מיליון שקל?
<יורם בונן: מה ההיגיון בזה?
<יורם בונן: אם אתם מגנים על הצרכן, חשוב כמה כסף הוא מסכן תמורת רכב.
<יורם בונן: נכון?
<יורם בונן: איך זה קשור לשאלה אם הוא חדש או לא חדש?
<יורם בונן: אני לא מבין את האבחנה.
<יורם בונן: הרי הסברת קודם שיש איזון בין הנטל ובין הערך הכספי, אז האיזון הזה לא רלוונטי לכל האחרים?
<יורם בונן: אצלם זה הפקר?
יעקב אשר: תענו אחר-כך להערה הזאת.
<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, דבר ראשון, אני סבור שהסכום 100,000 שקלים הוא מעט-מעט שרירותי.
<איתי עצמון: כמו הרבה סכומים שמופיעים בחוק.
<זאב פרידמן: אני חייב לספר במשפט אחד סיפור.
<זאב פרידמן: ישבתי בדיון בבית-המשפט המחוזי בתל-אביב ושופטת צעקה על אחד מן הניצים ואמרה לו: "מה זה 100,000 שקל?
<זאב פרידמן: " התשובה היתה: "כמה שבועות את עובדת בשביל להרוויח את הסכום הזה?
יעקב אשר: מה ענתה לו השופטת?
<זאב פרידמן: היא העיפה אותו החוצה.
<זאב פרידמן: אני חושב שאם נמדוד את הסכומים האלה בעיניים צרכניות, כמה זמן אדם חוסך כדי לקנות רכב, אני חושב שברור שצריך להגן עליו מסכומים הרבה יותר נמוכים.
<זאב פרידמן: זה דבר ראשון.
<זאב פרידמן: דבר שני, בשלב הזה הרי החובה העיקרית, כפי שציינו אנשי משרד התחבורה, היא חובת יידוע.
<זאב פרידמן: לכן אין שום סיבה מדוע לא להפחית את הסכום.
<זאב פרידמן: אני רוצה להציע אופציה שאולי יכולה להיות מעשית לגבי חלק מן האנשים.
<זאב פרידמן: בהרבה מאוד עסקאות, בהרבה מאוד אינטראקציות מפקידים את סכום הכסף בידי נאמן.
<זאב פרידמן: יש נאמנים או חשבונות נאמנות בנקאיים.
<זאב פרידמן: לא צריכה להיות בעיה, והעלויות קטנות יותר.
<זאב פרידמן: זאת אופציה שמי שרוצה יכול לאמץ אותה.
יעקב אשר: זה היה בסיכום השיחה ביניכם?
<רון מלכה: לא, זה דבר חדש.
<רון מלכה: עכשיו רוצים על כל עסקה עורך-דין בסך 4,000 שקל.
<רון מלכה: חבל על הזמן.
<זאב פרידמן: לא אמרתי לשלול את האופציה של הערבות.
<זאב פרידמן: יעשו את האופציה של הערבות, אין לי בעיה.
<קריאה: זה יותר יקר מערבות בנקאית.
<זאב פרידמן: לא תמיד.
<זאב פרידמן: לא בחשבונות עם לקוח בנקאי.
יעקב אשר: יש לכם התייחסות להצעה של "100,000 שקל או פחות", כפי שהציע עו"ד פרידמן?
יעקב אשר: וגם תשובה לשאלה הקודמת.
<שרית זוכוביצקי-אור: דיברנו בינינו על ההערה שנאמרה לגבי "כל כלי הרכב".
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו חושבים שזה נכון.
<שרית זוכוביצקי-אור: זאת אומרת, הסכום צריך לחול על כל כלי הרכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: אין לנו בעיה לקבל את ההערה הזאת.
<שרית זוכוביצקי-אור: משום שאם אדם מסתכן בסכום, לא משנה אם הוא שילם את הסכום הזה כלפי רכב חדש או כלפי רכב משומש.
<שרית זוכוביצקי-אור: אם אנחנו חושבים שאדם שילם סכום מסוים ורוצה להגן על הסכום שהוא שילם לא משנה אם הוא שילם את הסכום הזה בעד רכב חדש או בעד רכב משומש.
<איתי עצמון: אבל כרגע אין בכלל הגבלה לגבי רכב חדש, וכאן אתם בעצם מציעים להגביל, כלומר: רק רכב חדש שמחירו עולה על 100,000 שקל.
<זאב פרידמן: להיפך.
<זאב פרידמן: הרכב המשומש גם אם הוא פחות מ-100,000 שקל.
<איתי עצמון: ומה לגבי רכב חדש?
יעקב אשר: כל אחד שומע את מה שהוא רוצה לשמוע.
<אבנר פלור: אנסה לעשות סדר.
<אבנר פלור: היום ההגבלה לפי הנוסח שמונח על שולחן הוועדה מתייחסת לרכב חדש או רכב שנרשם על שם סוכן מורשה ללא הגבלת מחיר, מכל סכום שהוא, ורכב משומש שמחירו יותר מ-100,000 שקלים.
<אבנר פלור: אנחנו מקבלים את ההערה הזאת.
<אבנר פלור: יחד עם זאת, אנחנו כן רואים לנכון להקטין את הסכום.
<שרית זוכוביצקי-אור: כלומר, זה יחול על כל רכב מ-80,000 שקל.
<דידי רוזנפלד: אז בשביל מה להגביל את המחיר?
<דידי רוזנפלד: תשאיר את שניהם אותו דבר ותתקדם ואז אף אחד לא יתבלבל מחר.
<דידי רוזנפלד: גם זה יצטרך מכל מחיר וגם זה יצטרך מכל מחיר.
<דידי רוזנפלד: אתה רוצה להגן.
<דידי רוזנפלד: כל מספר שלא תגיד אגיד לך שהמסכן צריך לעבוד 3 שנים בשביל הסכום הזה.
<דידי רוזנפלד: אז תשאיר אותו דבר, מכל סכום.
<יורם בונן: הסכום האמיתי הוא 20,000 שקל כי ערך הרכב הוא 100,000 שקל אבל החובה חלה החל מ-20%, לכן באופן אמיתי אם הסכום הוא 100,000 שקל אתם אומרים שאדם לא מסכן יותר מ-20,000 שקל בלי ערבות בנקאית, זה בעצם התוצאה.
<יורם בונן: אני הצעתי שה-100,000 שקל האלה יחולו על כולם.
<רון מלכה: גם חדש וגם משומש.
<יורם בונן: הסיכון של ה-20,000 שקל יהיה לכולם.
<שרית זוכוביצקי-אור: נשמע לנו סביר.
יעקב אשר: יש לכם הצעה למספר?
<שרית זוכוביצקי-אור: 80,000 שקל.
<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, צריך לקחת בחשבון גם שזה לא ייקר את מחיר הרכב כי כל דבר כזה מייקר את מחיר הרכב.
<רון מלכה: עדיין לא שמעתי תשובה איך אתה נותן פתרון, אם מישהו אמר לי: אתן לך 20% ממחיר הרכב, תביא לי את האוטו ואשלם לך את שאר הסכום, אך הוא לא.
<רון מלכה: בוא תגן עכשיו גם עליי.
<רון מלכה: מה קורה אם מישהו לא השלים לי את הסכום?
<רון מלכה: איך אני הופך את הרישיון בחזרה על רכב חדש?
<רון מלכה: הרי אני לא יבואן סדיר היום.
<אבנר פלור: אבל ברכב משומש מה אתה עושה?
<רון מלכה: ברכב משומש אין מה לעשות.
<רון מלכה: אני לא מעביר לו בעלות עד שהוא לא משלם לי את כל הכסף.
<רון מלכה: אם שילם לי את כל הכסף, בהעברה בנקאית או בצ'ק בנקאי, אני הולך אתו לדואר, עושה לו העברת בעלות, תודה רבה ושלום, זה הכול, זה מה שאני עושה היום.
<רון מלכה: קודם כול אני מקבל את הכסף ואחר-כך עושה העברת בעלות.
<רון מלכה: לפעמים גם בחוזה אצלי רשום, גם בחברות הליסינג רשום "עד 21 ימי עסקים".
<רון מלכה: אולי מישהו אחר צריך לשחרר את האוטו משעבוד לבנק או כל מיני תהליכים שצריך לעשות.
<אבנר פלור: אני חושב שלא בסעיף הזה, אבל בתקנות.
<רון מלכה: זה בדיוק בסעיף הזה.
<רון מלכה: אסביר לך למה.
<רון מלכה: כי אתה קובע פה בסעיף, אתה מציע ללקוח ערבות בנקאית, או שתיקח 20% מהסכום ותוציא רישיון על שם הלקוח.
<רון מלכה: אני מדבר על יבואן סדיר, על אוטו חדש.
<רון מלכה: תיקח 20% מהסכום, תוציא רישיון על שמו, תשלם את המע"מ, תשלם את המכס.
<רון מלכה: אין בעיה.
<רון מלכה: לקחתי, שילמתי את המע"מ ואת המכס, רשמתי את האוטו על שמו, אין עיקולים ואין כלום, ואז הוא בא אליי ואומר: אני לא יכול לשלם לך את ה-80%.
יעקב אשר: ומה אם ההוא פשט רגל?
<רון מלכה: אם הלקוח פשט רגל הלקוח בבעיה.
<לאה ורון: ברכב חדש, מתי נרשם הרכב על שם הלקוח?
<אבנר פלור: אחרי שהלקוח שילם את כל הכסף.
<רון מלכה: זה המצב היום.
<דרור וגשל: אם הוא בוחר להעביר את הבעלות אחרי שהלקוח שילם רק 20% מעלות הרכב- - -
יעקב אשר: החוק מחייב אותו.
<דרור וגשל: החוק לא מחייב אותו.
<דרור וגשל: החוק קובע שאם הוא שילם לו 20% ועדיין לא העביר בעלות אז הוא יכול לתת ערבות.
<דרור וגשל: הוא אומר: כדי לא לתת ערבות הוא יעביר בעלות.
<רון מלכה: לא, אבל אתה אומר לי- - -
יעקב אשר: אתה לא מחויב לעשות את זה.
יעקב אשר: זה נוח לך כדי לא לתת לו ערבות.
<רון מלכה: זה לא מה שכתוב פה.
<יערה למברגר: זה כן מה שכתוב פה.
<יערה למברגר: אפילו הוא צריך ליידע אותו.
יעקב אשר: נגיע תיכף לסכום.
יעקב אשר: הערה אחרונה בעניין הזה.
יעקב אשר: תחשבו בינתיים.
יעקב אשר: תנצלו את הזמן בינתיים לראות איך אתם משלבים את זה ביחד עם שני הסעיפים הקודמים ומה המספר שצריך להיקבע.
יעקב אשר: תתייחסו גם להערה שבעצם המספר הזה יכול להיות שייצא שכרו בהפסדו ככל שהוא נמוך יותר כי זה מייקר בסופו של יום.
יעקב אשר: מי שקונה רכב יוקרה בהרבה מעל 100,000 שקל אז הייקור של הדברים פחות בעייתי, אבל כשעושים את זה בסכום כזה- - -
<איתי עצמון: אני מבין לפי סעיף קטן (ה) שהסכום ששילם הקונה בעד הרכב אמור להיות באופן יחסי לתקופת הערבות.
<קריאה: אבל מי ישלם אותו בסוף?
<קריאה: הלקוח.
<קריאה: "יגלגלו" את זה.
יעקב אשר: זה עדיין מייקר.
יעקב אשר: תיכף יענו תשובה.
<ניל סמולט: זה סעיף עם כל הכוונות הטובות, אך לעניות דעתי הוא יפגע בצרכן הרבה יותר מאשר יעזור לו.
<ניל סמולט: למה הוא יפגע בצרכן?
<ניל סמולט: זה סעיף שמייקר את העלות של הרכב, הוא מוסיף עלויות מימון.
<ניל סמולט: אני לא מדבר על עלויות הפקת הערבות הבנקאית.
<ניל סמולט: הוא מוסיף עלויות מימון לאותו יבואן, שעכשיו צריך לממן את שחרור הרכב מ"בונדד" לפני שהוא יכול למסור את האוטו לאותו קונה.
<קריאה: תוכל להסביר למה זה מייקר?
<איתי עצמון: אין חובה לתת ערבות.
<איתי עצמון: זה זכות של הצרכן לבקש מהמשווק ערבות בנקאית.
<רון מלכה: רק על עלות הערבות ולא על עלות האוטו.
<איתי עצמון: הצרכן יכול לעשות את החשבון שלו ולהחליט לא לעשות את זה.
יעקב אשר: הוא לא חייב.
<ניל סמולט: האפשרות הזאת נמצאת בידי הצרכן?
<ניל סמולט: יפה.
<ניל סמולט: לא בידי היבואן.
<ניל סמולט: היבואן צריך לקחת בחשבון שכל צרכן יגיד: "תממן לי ערבות בנקאית".
<ניל סמולט: עכשיו היבואן צריך לתמחר את זה.
<ניל סמולט: הוא יצטרך להעמיד יכולות שאולי אין לו.
<ניל סמולט: אגב, זה נותן כוח למי שהיום יש לו כוח וזה לוקח כוח ממי שהיום אין לו כוח.
<ניל סמולט: הוא לא פוגע בצרכן רק פעם אחת כי הוא מייקר את עלות הרכב, אלא הוא אנטי תחרותי, כי הוא נותן כוח למי שהיום גם יש לו כוח.
<ניל סמולט: זה בא לפתור בעיה שכפי שהסבירו פה קיימת בעיקר בייבוא אישי, ופה זה לא פותר את הבעיה.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה לא חל על ייבוא אישי.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה בגלל היבואנים הזעירים.
<ניל סמולט: אני לא מקבל את ההערה שנאמרה כאן.
<ניל סמולט: לעומת זה, ההבחנה בין רכב שקיים פיזית בישראל ובין רכב שלא קיים פיזית בישראל היא הבחנה שיש בה מהות.
<ניל סמולט: אני חושב שפה צריך לעשות את האיזון הנכון.
<ניל סמולט: למה?
<ניל סמולט: כי רכב שלא קיים פיזית בישראל יכול להיות מצב – עד היום לא שמעתי על זה – של יבואן סדיר שכביכול רימה את הצרכן ולא הביא את הרכב אפילו לישראל.
<ניל סמולט: במקרה כזה אולי צריך לפתור את הבעיה, שבשלב זה לא יכול לגבות את הכסף בלי לתת בטוחה ראויה בערבות בנקאית, זה בסדר גמור.
<ניל סמולט: כשהרכב מגיע לישראל, וזה נאמר, יש כבר חלופות איך לטפל ביבואן, כי היבואן הזה כבר העמיד הון עצמי והעמיד ערבות בנקאית.
<ניל סמולט: זה לא סתם מתווך רכב מן הרחוב, זה לא סוחר רכב מן הרחוב וזה לא אחד שעושה ייבוא במסווה של ייבוא אישי, לכן יש שם חלופות.
<ניל סמולט: אני חושב שההבחנה הזאת יכולה ליצור איזון שיעזור בסופו של דבר לצרכן.
<ניל סמולט: כשהצרכן אחרי זה יבין שאת כל העלויות האלה בסופו של דבר הוא מממן לא יעזור שום דבר.
יעקב אשר: יש פה את הדילמה בין הביטחון, שהוא לא יפסיד את כל כספו, לבין זה שיכול להיות שיעלה לו עוד כמה שקלים.
יעקב אשר: זאת הדילמה ש"רצה" פה לאורך כל הדרך.
<אהוד שניידר: ברשות היושב-ראש, אני רק רוצה לומר כך.
<אהוד שניידר: הסעיף הזה מקורו בחוזה אחיד שאושר בבית-הדין לחוזים אחידים בעקבות הליך שיזם היועץ המשפטי לממשלה בקשר לחוזים של מכירת רכב בין יבואן ובין צרכן.
<אהוד שניידר: הסעיף הזה נועד בכלל ליצור איזון.
<אהוד שניידר: סעיף 23 לחוק המכר קובע שכאשר אתה משלם את התמורה אתה צריך לקבל את הממכר.
<אהוד שניידר: יש פער במקרים האלה בין מועד תשלום התמורה לבין מועד מסירת הממכר ולכן ההסכם שהושג, וקיבל אישור של בית-הדין לחוזים אחידים, היה שאם יש פער בין מועד התשלום לבין מועד המסירה אז אם הלקוח ירצה ערבות בנקאית כדי להגן על עצמו בתקופת הפער הזאת הוא יוכל לקבל אותה.
<אהוד שניידר: זאת אומרת, כל הנושא קיבל תשומת לב רבה בבית-הדין לחוזים אחידים ועל-ידי היועץ המשפטי לממשלה ובעקבות זה אושר סעיף שהוא בנוסח מאוד-מאוד דומה ונכלל היום בחלק מן החוזים שקיימים אצל היבואנים הישירים.
<יערה למברגר: אז למה בחלק מהחוזים?
<יערה למברגר: זה לא בכל חוזה אחיד.
<אהוד שניידר: אותם צדדים שהיו בבית-הדין לחוזים אחידים, שהם שני יבואנים, אימצו את זה.
<אהוד שניידר: יבואנים אחרים- - -
יעקב אשר: אבל זה לא מונע.
<יערה למברגר: גם יבואנים אחרים – תתקן אותי אם אני טועה כי נראה לי שאתה יותר מומחה ממני בחוזים אחידים – אני מניחה שכוללים סעיף דומה מכיוון שאחרת יראו את זה כתנאי מקפח בחוזה אחיד.
<יערה למברגר: זה ההנחה שלי, שהתנהגות סבירה של יבואן אחר, בנוסף לשניים- - -
<אהוד שניידר: לא ערכתי סקר איזה יבואנים אימצו את זה במלואו או לא.
<אהוד שניידר: בגלל זה אני לא יכול להגיד את זה באופן ברור.
<יערה למברגר: זה לבדוק מה שיקול הדעת.
<אהוד שניידר: ההנחה היא שיבואני רכב יאמצו את זה כי אחרת הם עלולים להיות במצב שיש להם חוזה אחיד עם תנאי מקפח.
<יערה למברגר: כן, זאת ההנחה, שזה הסטנדרט כיום.
<יערה למברגר: אנחנו מעגנים את זה בחוק אבל אנחנו לא משנים באופן מהותי את המצב הקיים היום.
יעקב אשר: אני מבקש את ההתייחסות שלכם ואז נתקדם.
<שרית זוכוביצקי-אור: נכון, אימצנו בגדול את מה שהוסכם במסגרת חוק החוזים האחידים, מה שאושר בבית-הדין לחוזים אחידים.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני מזכירה, מדובר באופציה שמסורה לקונה והוא צריך להפעיל שיקול דעת צרכני, האם הוא רוצה בכך, מתוך ידיעה שכמובן עשויות להיות לזה עלויות, אבל זה לא כחובה אלא כאופציה.
<דידי רוזנפלד: זה לא יכול להיות אחרי שקבעת את מחיר האוטו.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה אופציה.
<שרית זוכוביצקי-אור: הצרכן יכול לבחור האם הוא רוצה- - -
יעקב אשר: את לא נותנת פה אופציה לתת שני מחירים, מחיר עם ערבות ומחיר בלי ערבות.
יעקב אשר: אין אופציה כזאת.
<שרית זוכוביצקי-אור: המחירים לא בפיקוח.
<שרית זוכוביצקי-אור: היבואן יכול לעשות כך או כך.
יעקב אשר: כאשר אדם מתמחר בעצמו.
<שרית זוכוביצקי-אור: נכון, יבואן יכול לתמחר את העסקה בינו לבין לקוח ספציפי כפי שהוא מבין, והלקוח יכול לרצות או לא לרצות.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה דבר אחד.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני מציעה, מכיוון ששמענו את ההערות אז אנחנו אומרים דבר כזה.
<שרית זוכוביצקי-אור: אכן ההערה שנשמעה, לפיה אנחנו מגנים על אדם אם שילם סכום מסוים, ולא משנה אם מדובר ברכב משומש או ברכב חדש, נכונה.
<שרית זוכוביצקי-אור: לכן אנחנו מציעים להגביל את הסכום לכל רכב ולא רק לרכב משומש.
<שרית זוכוביצקי-אור: זאת ההצעה שלנו.
יעקב אשר: פה יש משהו עקרוני קצת.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו כן מציעים לאור הערת היושב-ראש לעשות את ה-trade-off, לא להקטין את הסכום, כלומר להישאר על 100,000 שקל כדי שבאמת זה לא ישפיע על מחיר הרכב, שזה לא יהיה משמעותי ביחס למחיר הרכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: כלומר, ההצעה שלנו היא לקבל את עמדת איגוד יבואני הרכב ולהחיל את ה-100,000 שקל על כל כלי הרכב, אבל לא לרדת בסכום.
<יערה למברגר: 100,000 שקל הוא בהלימה מסוימת ל-20%.
<יערה למברגר: אם נשנה את ה-100,000 שקל אני חושבת שצריך לשנות גם את ה-20% כי זה נועד ליצור איזון של סכום משמעותי, כי 20% מ-80,000 שקל מן הסתם הוא סכום נמוך יותר.
<איתי עצמון: צריך להבין את משמעות הדברים.
<איתי עצמון: כרגע לפי ההצעה שמונחת על שולחן הוועדה ברכב חדש, או ברכב שנרשם על שם סוכן מורשה, תהא עלותו אשר תהא, ניתנת לקונה האפשרות לבקש ערבות בנקאית.
<איתי עצמון: אתם מציעים לצמצם את הזכות הזאת בעצם ברגע שאתם מגבילים את הסכום לגבי כל סוגי הרכב.
<איתי עצמון: פשוט צריך להבין את המשמעות.
<איתי עצמון: יכולה להיות כאן פגיעה מסוימת בצרכנים שמבקשים לקנות כלי רכב חדשים.
<איתי עצמון: השאלה גם, וזה עוד נקודה, אדוני, שאולי צריך לחשוב עליה, מה בדיוק החלק בשוק של כלי רכב חדשים מול כלי רכב משומשים.
<איתי עצמון: אנחנו בכל זאת מדברים על משווקי רכב שהם יצרנים ויבואנים.
<איתי עצמון: אני מניח שהנתח הגדול הוא כלי רכב חדשים.
<עוזי יצחקי: איך אתה יכול להיות צודק?
<עוזי יצחקי: כמה העברות בעלות יש בשנה?
<עוזי יצחקי: אדוני היושב-ראש, יש 700,000 העברות בעלות בשנה.
<עוזי יצחקי: כלומר, 700,000 מכוניות משומשות נמכרות.
<עוזי יצחקי: אז איך זה יכול להיות נכון?
<עוזי יצחקי: יש אולי 200,000 מכוניות חדשות.
<איתי עצמון: אני מדבר על עסקאות שנעשות בין משווקי רכב ובין הקונה.
<דידי רוזנפלד: אנחנו מדברים על עסקאות שנעשות.
<דידי רוזנפלד: הוסיפה עו"ד זוכוביצקי-אור- - -
<שרית זוכוביצקי-אור: פתחנו כאן את השוק ליבואנים זעירים.
<שרית זוכוביצקי-אור: היום מוכרים רק רכב חדש.
<שרית זוכוביצקי-אור: כלומר, יהיו פה עוד סיכונים.
<איתי עצמון: אני חוזר ומסביר, אולי לא הסברתי את עצמי היטב.
<איתי עצמון: הסעיף מדבר על מערכת היחסים בין משווקי רכב, שמדובר כאן על יבואנים ועל יצרנים, לבין קונה רכב.
<איתי עצמון: אני לא מדבר כרגע על שוק מכירת כלי רכב משומשים.
<איתי עצמון: אני מדבר כרגע על סעיף 67 להצעת החוק.
<דידי רוזנפלד: השאלה היא למה.
<רון מלכה: מה ההבדל בין 50,000 שקל ששולמו ל- - - וליבואן?
<רון מלכה: דווקא אצל היבואן יהיה פחות- - -
<איתי עצמון: הוועדה תעסוק בנושא כלי רכב משומשים בפרק הבא, אבל כרגע הפרק מדבר על משווקי רכב.
יעקב אשר: בפרק ההוא יהיה כנראה יושב-ראש אחר.
<יורם בונן: בעניין ההערה של עו"ד עצמון, עו"ד עצמון משתמש בטרמינולוגיה "לצמצם את ההגנה שניתנה".
<יורם בונן: זה סעיף שמופיע בסימני מהדורה והוא כבר בקטגוריה של משה שקיבל תורה מסיני.
<יורם בונן: הרי הנוסח המקורי מופיע פה ובו לא היתה אותה אבחנה.
<יורם בונן: ההערה שלי באה ליצור שוויוניות בין כל סוגי הרכב, דווקא מנקודת הראות של הצרכן.
<יורם בונן: לכן זה לא שהיה משהו והוא פתאום מצטמצם.
<יורם בונן: מלכתחילה ההוראה היתה שוויונית מאוד ועכשיו פתאום היא איבדה את השוויוניות.
יעקב אשר: לגבי הסכום, נוריד אותו על-פי הערת עו"ד פרידמן.
<שרית זוכוביצקי-אור: נוריד ל-80,000 שקל.
<יערה למברגר: אבל אם את מורידה ל-80,000 שקל אז צריך להעלות ל-30% במקום 20%.
<יורם בונן: את הגנת על אותו דבר.
<יערה למברגר: 20% מ-80,000 שקל זה סכום אבסולוטית שהוא לא כל-כך גבוה.
<יערה למברגר: אנשים מוציאים סכומים כאלה בעסקאות.
<יערה למברגר: אם אני מורידה את הסכום אני צריכה להעלות את האחוזים, לדעתי.
<איתי עצמון: מה תגובת משרד התחבורה?
<דפנה עין דור: אין משמעות לאחוז כי ממילא לפני שהוא יקבל את הרכב הוא ישלם את כל הסכום.
<דפנה עין דור: הוא תמיד יגיע ל-100% לפני שהוא יראה את הרכב, למעט מקרה הקיצון.
יעקב אשר: בסדר, אנחנו משנים ל-80,000 שקל.
יעקב אשר: השאר נשאר כפי שהיה.
<איתי עצמון: כלומר, 80,000 שקל – הסכום מתייחס לרכב שאינו רכב חדש.
יעקב אשר: לפי הנוסח של עכשיו.
<יורם בונן: לא, על כל רכב.
<איתי עצמון: לא, היושב-ראש אמר שהנוסח נשאר כפי שהוא, למעט הסכום.
יעקב אשר: הנוסח נשאר כפי שקראנו.
יעקב אשר: את הסכום אנחנו משנים ל-80,000 שקל.
יעקב אשר: יש הערות לפסקאות אחרות?
<איתי עצמון: אם כך, אדוני, ניתן לאשר את סעיף 67 בשינויים אלה: הסכום, כפי שאדוני ציין קודם לכן, 80,000 שקל בסעיף קטן (א), וכל התקנות לפי סעיף 7 יהיו טעונות אישור ועדת הכלכלה של הכנסת.
יעקב אשר: אני מאשר את סעיף 67.
<שרית זוכוביצקי-אור: המטרה כמובן שכאשר משווק רכב, בין אם יצרן ובין אם- - -
יעקב אשר: הערות?
<איתי עצמון: תוכלי להזכיר לוועדה מה ההגדרה של "תיאור"?
<איתי עצמון: באופן כללי.
<איתי עצמון: לא צריך למנות את כל הפריטים.
<איתי עצמון: את מדברת כרגע בסעיף הזה על תיאור בפרסומים של המשווק או על חובת היידוע לצרכן?
<שרית זוכוביצקי-אור: כל תיאור, בעל-פה ובכתב.
<שרית זוכוביצקי-אור: כל תיאור שיבואן או יצרן רכב מוסר ללקוח צריך להיות נכון.
<איתי עצמון: לצורך העניין, גם בפרסומים וגם באופן ספציפי לצרכן עצמו.
<שרית זוכוביצקי-אור: כן, כל אינפורמציה שנמסרת צריכה להיות נכונה.
<יערה למברגר: אם אתה מתאר את הרכב תתאר אותו תיאור מלא ונכון.
יעקב אשר: יש תיאור מלא ויש תיאור חלקי.
<יערה למברגר: אם אתה מתאר איזה תיאור לגבי הרכב אל תטעה, תתאר אותו באופן מלא, נכון ומדויק.
<יערה למברגר: זה התפיסה.
<יערה למברגר: אין חובת רכיבים מסוימים, אבל אם אתה בוחר לתאר תתאר באופן מלא.
<שרית זוכוביצקי-אור: לא להונות.
יעקב אשר: על חסרונותיו ועל מעלותיו.
<יעקב יהודה רודד: יש פה חובת תיאור.
<יערה למברגר: קרא את ההגדרה "תיאור".
<יערה למברגר: צריך לקרוא את זה ביחד עם ההגדרה.
<איתי עצמון: יכול להיות שצריך לעשות איזה כוונון עדין לנוסח בהקשר הזה.
<שרית זוכוביצקי-אור: בסדר, אבל זאת הכוונה.
יעקב אשר: אם תמצאו את זה מהר אז גם נצביע על זה היום.
<אפרת רחלי מאירי: אני מהרשות להגנת הצרכן וסחר הוגן.
<אפרת רחלי מאירי: אני מסתכלת על הנוסח הזה "תיאור מלא ונכון".
<אפרת רחלי מאירי: היחסים שבין המשווק לבין הצרכן הם יחסים גם של נותן שירות וגם של מי שמוכר בסופו של יום את הרכב.
<אפרת רחלי מאירי: למעשה יש את ההוראה הספציפית שקיימת כבר בחוק הגנת הצרכן.
<איתי עצמון: את מתכוונת להוראה הכללית.
<איתי עצמון: זאת הוראה ספציפית ואת מדברת על הוראה כללית.
<אפרת רחלי מאירי: הוראה כללית, סליחה.