GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוברט אילטוב: עם כל הכבוד - - - אני לא יודע מיהי בכלל.
תמר זנדברג: אתה מתגונן כאילו שואלים אותך משהו לא בסדר.
תמר זנדברג: זה קצת "על הראש הגנב בוער הכובע".
תמר זנדברג: שאלו אותך שאלה סופר-לגיטימית- -
רוברט אילטוב: אני לא יודע מיהי בכלל.
תמר זנדברג: לא כל החוכמה נולדה אצלנו בראש.
תמר זנדברג: אנחנו משתפים פעולה עם הרבה גורמים אזרחיים.
תמר זנדברג: זאת שאלה לגיטימית לחלוטין.
איילת שקד: בסדר, נילי, אין בעיה.
אבישי ברוורמן: בבקשה, עורכת הדין אבן-חן.
תמר זנדברג: יש לי הצעות חוק של ארגון ידיד, של אדם, טבע ודין - -
אבישי ברוורמן: כל פעם שאיתן כבל נתן הצעות – אני נותן לפעמים הצעות שחלק מהן באו על-ידי עמותת ידיד של רן מלמד - -
אבישי ברוורמן: - - ואז אני אומר שעם כל הכבוד לזה שאנחנו מציעים ההצעה שאני מציע הייתה ביוזמה ועבודה של אגודת ידיד, לדוגמה.
אבישי ברוורמן: זה מה שהיא שאלה.
יעקב אשר: ואם זאת לא אגודה?
אבישי ברוורמן: ואם זה חברה?
איילת שקד: נילי, אין בעיה - -
תמר זנדברג: חבר כנסת שלוקח הצעת חוק מחברה פרטית גם מין הראוי שידווח - -
רוברט אילטוב: זה לא מחברה פרטית, עם כל הכבוד.
תמר זנדברג: אני אמרתי, "אם" – מצב היפותטי.
תמר זנדברג: לא אמרתי "אתה".
תמר זנדברג: אני אומרת, לכך מכוונת השאלה – כדי לדעת מה מקור הצעת החוק.
רוברט אילטוב: זאת לא חברה פרטית.
רוברט אילטוב: אנחנו נמצאים בוועדת כלכלה, אנחנו היינו פה בדיוני גז מפה עד הודעה חדשה, יש לנו ידע, ועם כל הכבוד היא לא תקבע את מידת הידע שיש לי.
רוברט אילטוב: אין לה האפשרות הזאת, ואין לה הסמכות הזאת.
תמר זנדברג: היא לא קבעה.
תמר זנדברג: חבר הכנסת אילטוב, אתה לא צריך להתגונן.
אבישי ברוורמן: ב-11:00 אני חייב לסיים.
רוברט אילטוב: אני לא חייב לקבל את הביקורת שלה.
תמר זנדברג: אתה לא חייב שום דבר.
תמר זנדברג: אני רק אומרת שאנחנו - -
רוברט אילטוב: היא לא צריכה לקבוע מה היכולות שלי בנושאים - -
תמר זנדברג: אף אחד לא קבע, חס וחלילה, מה היכולות שלך, אבל השאלה היא סופר-לגיטימית, וכולנו יודעים שכולנו עובדים עם הרבה מאוד ארגונים
רוברט אילטוב: תמר, אין שום בעיה, אבל אני לא יכול לקבוע אם הייתי בדיונים או לא הייתי בדיונים - -
תמר זנדברג: אף אחד לא אמר אם היית בדיונים או לא היית בדיונים.
רוברט אילטוב: - - הייתי בוועדת כלכלה אחד השיאנים, עם כל הכבוד.
תמר זנדברג: אבל אף אחד לא טען שלא היית.
תמר זנדברג: למה אתה מתגונן כל-כך?
רוברט אילטוב: פשוט זה לא מקובל.
יעקב אשר: זה ועדת כלכלה פה או חוקה?
אבישי ברוורמן: אנחנו ועדת האתיקה.
אבישי ברוורמן: אחרי שבחרנו נשיא הגון – הלוא בעיית השחיתות הישראלית היא בדרך כלל השחיתות החוקית.
אבישי ברוורמן: למשל, אנשים מתעשרים ונהיים עשירים גדולים.
אבישי ברוורמן: הבעיה היא מוסרית.
אבישי ברוורמן: אתם יודעים שיש מקומות כמו ברית המועצות שהייתה שם הפרטה, ואנשים היו מיליארדרים.
אבישי ברוורמן: זה היה חוקי.
אבישי ברוורמן: איך זה קרה?
אבישי ברוורמן: יש בן אדם שהיה עוזר של הנשיא, ומינה אותו יושב-ראש חברת הנפט.
אבישי ברוורמן: מחיר חבית נפט בתוך מדינה, שנקרא לה "אחדות המועצות" – 10 דולר לחבית.
אבישי ברוורמן: המחיר הבינלאומי – 40 דולר לחבית.
אבישי ברוורמן: 40 פחות 10 שווה 30, כפול מספר החביות – בוכטה של כסף.
אבישי ברוורמן: אותו אדם סודי באחדות המועצות ממלא את הארגזים שלו; אותו נשיא באחדות המועצות – את הארגזים שלו.
אבישי ברוורמן: אחרי זה פתאום בא נשיא אחר וקונים קבוצת כדורגל וכל מיני דברים אחרים, ואנשים אומרים, מולטי-מיליונרים – איזה אנשי עסקים טובים.
אבישי ברוורמן: רוב השחיתות בעולם היא חוקית, כולל העובדה שלוקחים אנשים עם גרעין שליטה של אחוז אחד, ממנפים את כל כספי הפנסיות.
אבישי ברוורמן: רוב השחיתות בעולם היא באמצעות החוק.
אבישי ברוורמן: לכן חלק מהשיח הציבורי הוא לראות איך אנשים עושים את הכסף, איך הם מתעשרים, ואיך הם עובדים.
אבישי ברוורמן: זה שיח מאוד חשוב כי זה לא רק לעבור על החוק שזה שחיתות.
אבישי ברוורמן: אני אומר את זה גם לכם הכלכלנים.
אבישי ברוורמן: היה לי קולגה בבנק העולמי בשם דני קאופמן.
אבישי ברוורמן: הוא הוציא את מדד השחיתות.
אבישי ברוורמן: בהתחלה היו עושים את השחיתות לפי עבירות על החוק.
אבישי ברוורמן: מדד השחיתות העולמי בנוי כך שהולכים לאנשי העסקים ואומרים, איך אתם לא מקבלים?
אבישי ברוורמן: הרי בדרך כלל אתם עושים את הדברים באמצעות החוק.
אבישי ברוורמן: לכן חלק מהשאלות היום במדינת ישראל זה לא החוק, זה האתיקה והמוסר.
אבישי ברוורמן: לכן הדיון הציבורי בישראל התקדם.
אבישי ברוורמן: זה לא א', וזה לא ב', זאת תרבות של שחיתות שחלקה באמצעות החוק.
אבישי ברוורמן: חברת חשמל ויתרה על רשות הדיבור.
אבישי ברוורמן: לא קרה לי דבר כזה.
אבישי ברוורמן: מר אורן הלמן נתן איזו הוראה או יפתח רונטל או מיקו?
<קריאה: אנחנו מקשיבים קשב רב לדברים.
אבישי ברוורמן: נילי אבן-חן ואחרון חובב ינאי, ואני אסכם.
<נילי אבן חן: אני רוצה להתייחס להיבטי חוק הריכוזיות שנחקק אמנם בחדר הסמוך לפני כמה חודשים, אבל אני חושבת שצריכה להיות התייחסות של משרד המשפטים לנושא חוק הריכוזיות ולנושא הריכוזיות הכלל משקית.
<נילי אבן חן: כפי שנאמר פה, זה דבר שלא שמענו אותו.
<נילי אבן חן: בהחלט יכול להיות שהחקיקה הזאת סותרת את חוק הריכוזיות; בוודאי יש לה השלכות והיבטים שקשורים ברוח חוק הריכוזיות, ואנחנו לא שמענו פה את משרד המשפטים בנושא הזה.
יעקב אשר: הוא שאל.
יעקב אשר: היושב-ראש דיבר - -
אבישי ברוורמן: משרד המשפטים נמצא כאן?
יעקב אשר: דיברת על ההשלכה של זה.
יעקב אשר: ביקשת - - -
אבישי ברוורמן: משרד המשפטים נמצא?
<לאה ורון: משרד המשפטים הוזמן לדיון.
<לאה ורון: אורן תמיר נרשם, ומשום-מה לא הגיע.
<לאה ורון: אנחנו מקווים שהכול בסדר.
אבישי ברוורמן: לאור השאלה של עורכת הדין אבן-חן אני מבקש שבשולחן העגול יישב גם נציג משרד המשפטים.
<נילי אבן חן: אני מבינה שהזמן דוחק.
<נילי אבן חן: לא ברור לי למה, אבל כנראה, הוא דוחק פה לחלק מהנוכחים.
<נילי אבן חן: עדיין עם כל ההבנה לרצון לעשות את הדברים מהר צריך להבין שיש פה נושא כבד משקל וחוות דעת של אנשים מאוד רציניים שלא מדברים בקול אחד ולא בגרון אחד.
<נילי אבן חן: חשוב שיהיה בירור מקיף, עמוק ושקוף לציבור – מה שלא ראינו עד עכשיו.
<נילי אבן חן: לא ראינו אף אחת מחוות הדעת לא שהוגשו לוועדת הכלכלה, לא על-ידי גורמים מבחוץ - -
אבישי ברוורמן: גם אנחנו לא קיבלנו את הדברים.
אבישי ברוורמן: לכן בשבועיים האלה כל החומרים שיגיעו, יקבלו אותם לא רק חברי הכנסת.
אבישי ברוורמן: אנחנו נפיץ אותם לכל הציבור הגדול והנורא הזה.
אבישי ברוורמן: לכם יש גם המכפילים שלכם.
יעקב אשר: אם אין חוות דעת, אז איך יש סותרות?
אבישי ברוורמן: עדיין לא קיבלנו אותן.
<נילי אבן חן: אני אגיד בראשי פרקים.
<נילי אבן חן: ראוי שכל גורמי הממשלה יישבו יחד ויגבשו דעה אחת.
<נילי אבן חן: המומחיות נמצאת אצלם - -
<נילי אבן חן: נושא נוסף הוא נושא של עיצומים כספיים.
<נילי אבן חן: אם אתם הולכים על כיוון כזה נשמח לראות משהו פלילי.
<נילי אבן חן: החברות הגדולות האלה, כסף לא מעניין אותן כשהן יכולות לעשות הרבה יותר כסף מהצד השני.
אבישי ברוורמן: נרשמו כאן דוברים – חברת חשמל ירדה, "פז" עלתה.
אבישי ברוורמן: מיהו נציג "פז" שמדבר?
<ישראל קלפר: שמי ישראל קלפר.
אבישי ברוורמן: אתה תדבר בתורך אחרי חובב ינאי.
אבישי ברוורמן: אחרון אורן משה, ואני אסכם.
<חובב ינאי: תודה.
<חובב ינאי: נאמרו הרבה דברים חשובים, ואין טעם לחזור עליהם.
<חובב ינאי: אני רק רוצה להפנות לשלוש נקודות: א', אופן החקיקה שהיא די חריגה בהצעת חוק פרטית.
<חובב ינאי: בדרך כלל הסדרה כללית של שוק הגז בפרט ומשק האנרגיה בכלל מתבצעת בהסדרה של הממשלה; שנית ובהמשך לנקודה הראשונה – הצעת החוק משחקת עבור שתי שחקניות בלבד שהן מזקקות הנפט.
<חובב ינאי: שווה להזכיר גם עם ההערה שעלתה פה קודם לגבי הגבלה של 25% של כל אחת שתיכנס לשוק הגז, אז כל אחת בתחומה – אחת בצפון ואחת בדרום – עדיין יהיו שתי השחקניות המרכזיות בשוק הזה.
<חובב ינאי: שלישית, מה יהיה התוצאות שהצעת החוק הזאת תשיג?
<חובב ינאי: אנחנו מצטרפים לקריאה לקבל את כל ההערכות של משרדי הממשלה, ואנחנו נשמח שכל ההערכות האלה וכל המידע יהיו, כמובן, אצל חברי הכנסת לפני החלטה כמה שיותר מושכלת.
אבישי ברוורמן: אני מודה לך, חובב.
אבישי ברוורמן: רק לרישא שלך יש תיקון.
אבישי ברוורמן: היועץ המשפטי רצה להעיר משהו לגבי הרישא שלך.
אבישי ברוורמן: בבקשה, עורך דין עצמון.
<איתי עצמון: רק רציתי להבהיר שהאמירה כאילו יש נושאים שלגביהם חברי הכנסת אינם נוהגים לחוקק או אינם רשאים לחוקק היא כמובן איננה נכונה.
<איתי עצמון: חברי הכנסת רשאים להציע הצעות חוק בכל נושא, לרבות בנושא משק הגז הטבעי.
<חובב ינאי: ברור, זה מבורך.
אבישי ברוורמן: חבר'ה, אני לא אתן לכם.
אבישי ברוורמן: יש פה חדר בחוץ – תריבו.
תמר זנדברג: אני שואלת ראשונה במליאה.
תמר זנדברג: אני אתעדכן בשארית הדיון.
אבישי ברוורמן: ישראל קלפר, סמנכ"ל סחר ב"פז", בבקשה.
<ישראל קלפר: שני היבטים בנוגע למזוט אף על פי שהדברים עלו כאן בצורה די ברורה.
<ישראל קלפר: אני רוצה לשתף אתכם בשני נתונים:
<ישראל קלפר: משנת 2011 עד 2014 כמות המזוט שבית הזיקוק באשדוד מוכר ירדה ב-60%.
אבישי ברוורמן: מאיזה סכום?
אבישי ברוורמן: תן לנו גם את האבסולוט.
<ישראל קלפר: מכ-600 אלף טון לשנה, לכ-200,000 טון.
אבישי ברוורמן: כן יפחתו.
<ישראל קלפר: אתה שאלת בתחילת הדיון – מתוך אותם 200 אלף טון "פז" מוכרת באזור הדרום 70 אלף טון.
אבישי ברוורמן: שליש.
<ישראל קלפר: שאר 130 אלף טון על-ידי חברות דלק אחרות.
<ישראל קלפר: עלתה פה טענה או שאלה לגבי הרצון של "פז" לא למכור מזוט- -
אבישי ברוורמן: הסכנה שבכך.
<ישראל קלפר: מבחינה כלכלית רק תיקחו בחשבון שדלק שבית הזיקוק תמיד ייצר מזוט.
<ישראל קלפר: יש לו שתי דרכים למכור אותו: או כאן בארץ או ייצוא.
<ישראל קלפר: כמובן, כלכלית הוא רוצה למכור את זה כאן בארץ.
אבישי ברוורמן: אמיר ארז, מנכ"ל "פזגז", בבקשה.
<אמיר ארז: רציתי להתייחס לנקודה אחת בקצרה בגלל מצוקת הזמן – נושא התחרות.
<אמיר ארז: בשנים האחרונות עזבו את "פזגז" הרבה מאוד לקוחות גדולים שהיו בגפ"מ או במזוט במקומות אחרים.
<אמיר ארז: אנחנו מגיעים באיחור לשוק, ואני אומר בצורה מפורשת – אנחנו נהיה תחרותיים.
<אמיר ארז: התחרות לא תהיה על הצרכן הפרטי, אלא על מפעלי התעשייה.
<אמיר ארז: זה ישורשר, כמובן, לצרכנים הפרטיים דרך מפעלי התעשייה.
<אמיר ארז: בלי להתנגח – לא פלא שמי שיתנגד הם משווקים אחרים שלא רוצים שייכנס מישהו אחר שיוריד מחירים.
אבישי ברוורמן: המילה האחרונה לאורן משה מהאוצר.
<אורן משה: רק שתי הערות.
<אורן משה: האחת כדי לדייק דברים שאמרתי קודם.
<אורן משה: אתה שאלת מי מוכר את המזוט בדרום.
<אורן משה: עניתי "פז", אבל זה מידע שלא ביססתי אותו.
<אורן משה: שמעתי אותו מצרכנים.
<אורן משה: תוך כדי דיון ניסיתי להסתמס גם עם אנשים מבז"ן ועם אחרים ולא קיבלתי תשובה חד-משמעית.
<אורן משה: אני מבקש לדייק את הדברים שלי ולא להטעות.
<אורן משה: שנית, לגבי הניתוח הכמותי שביקשתם אני אגיד מראש שהתוצאה של הניתוח הזה הוא שאנחנו לא יודעים אם מתחרה נוסף יוריד את המחירים, ולכן אין כאן ניתוח כמותי.
<אורן משה: אמרת את זה בדבריך, ואני גם רוצה להגיד את זה כדי שלא יחשבו שאנחנו לא - - - ברצינות.
<אורן משה: אנחנו חושבים שלהכניס מתחרים זה משהו שתורם, אבל ההסתייגות שלי וההססנות שלי מהמלך הזה נובעת מכך שראינו פה סיכון מסוים, אנחנו לא בטוחים שאנחנו יודעים לגדר אותו, ואנחנו רוצים עוד - -
אבישי ברוורמן: הסברת את עצמך מצוין.
אבישי ברוורמן: היה פה דיון פורה וברור.
אבישי ברוורמן: אנחנו נקיים במהירות דיון נוסף.
אבישי ברוורמן: נזמן ישיבה.
אבישי ברוורמן: תודה לכם, הישיבה נעולה.
אבישי ברוורמן: הצעת חוק חובת הדיווח של מוסדות פיננסיים על כספים ללא דורש, התשע"ג-2013, של חבר הכנסת מאיר שטרית.
אבישי ברוורמן: לחברת הכנסת יחימוביץ יש הצעת חוק האפוטרופוס הכללי.
אבישי ברוורמן: היא הייתה פה כרגע, אבל היא לא נמצאת פה כעת, והיא מבקשת לצרף את שתיהן.
<אתי בנדלר: היא מבקשת שהוועדה תחליט למזג את הדיון בשתי הצעות החוק.
אבישי ברוורמן: בעד מיזוג הצעות החוק – פה-אחד
אבישי ברוורמן: ההצעה התקבלה.
אבישי ברוורמן: אני מאשר שזה ממוזג.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שטרית, אנא הצג, ואנחנו נדון.
מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, ראשית אני רוצה לברך את הוועדה על הפיילוט שאתם עושים עם האייפדים במקום נייר.
אבישי ברוורמן: כן, פתאום הפתיעו אותנו.
מאיר שטרית: כנשיא אוניברסיטה בעבר, כמי שקידם מאוד את ההייטק באוניברסיטת באר-שבע - -
מאיר שטרית: - - אני מברך על זה בכל לב.
אבישי ברוורמן: אנחנו - - - ירוקים.
מאיר שטרית: הלוואי שיעשו את זה בכל בתי הספר.
מאיר שטרית: ניסיתי בכנסת הקודמת להעביר בחקיקה ולא הצלחתי – היום אפשר לשים את כל ספרי הלימוד על אייפד כך שאם ההורים יוכלו לקנות אייפד בזיל הזול אפשר יהיה לחסוך את כל הוצאות ספרי הלימוד.
מאיר שטרית: התיקים לא יצטרכו להיסחב עם תיקים על הגב.
מאיר שטרית: התלמידים יכולים ללמוד פי עשרה טוב יותר עם אייפדים עם כל חומר הלימוד בעברית שמט"ח פיתח.
מאיר שטרית: לצערי, הממשלה עדיין לא זזה בעניין.
מאיר שטרית: אני מברך אתכם על הייעוד, זה גם תורם לכנסת ירוקה וגם מקל על חברי הכנסת לראות את כל החומר בלי הצורך לסחוב ניירות.
מאיר שטרית: בעניין החוק.
מאיר שטרית: גם את החוק הזה הגשתי בכנסת שעברה, ולצערי, הממשלה הפילה אז את החוק.
מאיר שטרית: אני רוצה להסביר מה המהות שלה.
מאיר שטרית: על-פי הערכות שונות שמסתובבות במשק, יש בידי המוסדות הפיננסיים במדינה כ-25-20 מיליארד שקל ששוכבים בחשבונות רדומים.
מאיר שטרית: כלומר חשבונות שאנשים לא יודעים על קיומם.
מאיר שטרית: זה כסף ששייך לאנשים, ואנשים לא יודעים על קיומו של הכסף הזה כי אף אחד לא טורח להגיד להם את זה.
מאיר שטרית: הצעת החוק שלי נועדה לגרום לכך שכל המוסדות הפיננסיים בארץ – בנקים, בנק ישראל, בורסה – כל מי שיש לו יד ורגל בעניין, כמו שמצוין בהצעת החוק – כל מנהלי קרנות השתלמות, חייבים לדווח באוצר את השמות של כל האנשים שיש להם חשבונות רדומים אצלם.
מאיר שטרית: חשבון רדום מוגדר בחוק שלי כחשבון ש-10 שנים לפחות לא הייתה בו שום תנועה.
מאיר שטרית: ההנחה היא שכשלאדם יש חשבון במשך 10 שנים, והוא לא עשה בו שום תנועה, כנראה שהוא לא יודע על החשבון הזה.
מאיר שטרית: זה יכול להיות חשבון של הורים או של סבא, של סבתא.
מאיר שטרית: האוצר אז טען שהוא מתכוון להקים אתר שבו יעשו משהו שיפתור את העניין, ולכן לא צריך את החקיקה שלי.
מאיר שטרית: זאת הייתה התשובה של סגן שר האוצר שענה לי אז על הדוח.
מאיר שטרית: אמרתי, הלוואי שתקימו.
מאיר שטרית: אם באמת תקימו אני שבע רצון, ואין לי שום בקשות ודרישות.
מאיר שטרית: בדיעבד הסתבר שהקימו אתר באוצר שכולל רק את קופות הגמל וקרנות השתלמות בבנק ישראל.
מאיר שטרית: אין שום דבר אחר ביחס לבנקים המסחריים, ביחס לבורסה, ביחס לקרנות נאמנות – אין כלום.
מאיר שטרית: כך שאנשים לא יכולים להגיע לשם.
מאיר שטרית: אני רוצה רק להסביר שהוצאתי מהאינטרנט שכשהאוצר פתח את האתר שלו הייתה הסתערות על האתר הזה.
מאיר שטרית: 900 אלף ישראלים נכנסו לאתר לחשבונות הרדומים של אגף שוק ההון באוצר.
מאיר שטרית: 83% מהם מצאו כספים.
מאיר שטרית: זה רק מראה לך שההערכות שנאמרות הן אמתיות, הן לא בהפטרה.
מאיר שטרית: וזה הכסף הקטן.
אבישי ברוורמן: זה יותר טוב מהפרסומת של צ'אנס ומפעל הפיס של הכדורגל.
מאיר שטרית: 83% זכו, מצאו כספים.
מאיר שטרית: זה מדובר רק על קופות פנסיה, קרנות גמל וקופות השתלמות.
מאיר שטרית: גם קופות השתלמות אני לא בטוח שיהיו כלולות.
מאיר שטרית: ודאי אם נדבר על הבנקים אתה מדבר על הרבה יותר חשבונות.
מאיר שטרית: אני רוצה לציין את ההיסטוריה.
מאיר שטרית: בנק לאומי בשנת 99' הודיע בכנסת שבנק לאומי יפרסם באינטרנט רשימה של בעלי חשבונות רדומים מתקופת השואה.
מאיר שטרית: מתוך עיתון גלובס: "בנק לאומי מסר היום כי יפרסם עד סוף השנה באתר האינטרנט שלו את רשימת החשבונות הרדומים שברשותו מתקופת השואה ועד שנת 1955.
מאיר שטרית: בסוף השבוע הוגשה בקשה ייצוגית נגד הבנק בבקשה להורות לו לחשוף את החשבונות הרדומים.
מאיר שטרית: בנק לאומי מסר עוד כי הוא מגדיר חשבון רדום כחשבון שבו לא הייתה תנועה זה 10 שנים.
מאיר שטרית: לדברי הבנק, כל החשבונות הרדומים הקיימים לו מיום היווסדו ידועים לו, ומרוכזים במכשירי הבנק.
מאיר שטרית: מידע זה, אומר הבנק, מועבר באופן שוטף גם לאפוטרופוס הכללי, עורך דין שמואל צור".
מאיר שטרית: היה לי הכבוד לעבוד אתו כשהייתי שר המשפטים.
מאיר שטרית: "הבנק מוסיף ואומר כי מחשוב המידע יתאפשר לאחר שבשנה האחרונה הושקעו משאבים בהעברת ארכיון הבנק למחשביו.
מאיר שטרית: לדבריו, ההחלטה לפרסם את שמות בעלי החשבונות הרדומים התקבלה כבר לפני כמה חודשים, ובל"ל הוא הראשון שינקוט צעד זה.
מאיר שטרית: חשבונות - - - בנק לאומי, כאשר יהודים מאירופה העבירו כספים למטרות השקעה להוכיח לשלטונות המנדט שהם בעלי הון של 1,000 לירות שטרלינג ומעלה הזכאים לעלות לארץ.
מאיר שטרית: ההערכה היא כי בעת מלחמת העולם השנייה נתפסו רוב החשבונות בידי הנאמן הבריטי כרכוש אויב.
מאיר שטרית: אלו אשר לא הוחזרו לניצולים הועברו לניהול האפוטרופוס הכללי".
מאיר שטרית: האמנם בנק לאומי עשה את זה?
מאיר שטרית: לא נעשה דבר.
<פרלה אהרון: בנק לאומי עשה.
אבישי ברוורמן: אני אתן לך לדבר ברשות דיבור.
מאיר שטרית: רק לגבי השואה, לא ב-1955.
מאיר שטרית: רק לגבי ניצולי השואה שאלוהים יודע איך הם מגיעים לזה.
מאיר שטרית: אני רוצה להזכיר לך פרשיות מהעבר.
אבישי ברוורמן: אתם יודעים כמה כספים כל הבנקים, כולל בנקים ישראלים החזיקו?
אבישי ברוורמן: כל כך הרבה דברים.
מאיר שטרית: הם עדיין מחזיקים.
מאיר שטרית: אני רוצה להזכיר לך פרשיות מהעבר בתחום הזה.
מאיר שטרית: הבנקים בשווייץ סירבו לפרסם את השמות של בעלי חשבונות רדומים של יהודים ניצולי שואה.
מאיר שטרית: היה סקנדל גדול.
מאיר שטרית: הייתי אז גם בסוכנות במידה מסוימת.
מאיר שטרית: ארצות-הברית התערבה, והכריחה את הבנקים לעשות פעולה בעניין.
מאיר שטרית: מונה השופט קולמן לטפל בסוגיה הזאת.
אבישי ברוורמן: סטיוארט אייזנשטדט - - - חבר טוב שלי.
מאיר שטרית: היה סגן שר האוצר.
מאיר שטרית: הבנקים השווייצריים לקחו קבוצות גדולות מאוד של רואי חשבון ושל עורכי דין, שילמו על בדיקת החשבונות שיפרסמו 230 מיליון דולר.
מאיר שטרית: מאז פרסמו רשימה של אנשים.
מאיר שטרית: כמה כסף אנשים קיבלו בפועל כתוצאה מהפרסום הזה?
מאיר שטרית: סך הכול 10 מיליון דולר.
אבישי ברוורמן: אני - - - יותר חמור גם כלפי היהודים.
אבישי ברוורמן: אחד הדברים שהפריעו לי מאוד בתהליכים האלה הוא שחלק מעורכי הדין היהודים הגדולים ביותר שעשו את המשא ומתן לקחו לעצמם סכומי עתק, ובארץ יש עוד ניצולי שואה שלא מקבלים.
אבישי ברוורמן: זאת השחיתות האנושית.
מאיר שטרית: על זה אני מדבר.
מאיר שטרית: עורכי הדין לקחו 230 מיליון דולר - -
אבישי ברוורמן: לא רק בצד השווייצרי, גם בצד השני.
אבישי ברוורמן: יהודים שייצגו את הצד השני.
מאיר שטרית: וניצולי השואה קיבלו 10 מיליון דולר.
מאיר שטרית: יתר הכסף הועמד לרשות השופט קולמן שחילק אותו לכל מיני מטרות.
מאיר שטרית: היה למעלה ממיליארד דולר שחולקו.
מאיר שטרית: אני רוצה לומר, אדוני היושב ראש, שהחוק שלי לא בא כהתרסה נגד הבנקים.
מאיר שטרית: פשוט, לדעתי, זאת הזנחה של אגף שוק ההון באוצר.
מאיר שטרית: הוא היה צריך לעשות את זה, לדעתי, מיוזמתו, בעיקר אחרי שהעליתי את הנושא.
מאיר שטרית: אין הצדקה, ואין סיבה בעולם שכסף שנמצא בבנקים או במוסדות פיננסיים אחרים לא יועמד לרשות האנשים שזכאים לו – לא חשוב אם הם הבעלים האמתיים עצמם או שהם צאצאים או יורשים של הבעלים של הכסף הזה.
מאיר שטרית: לכן לא ראיתי שום היגיון בעמדת הממשלה אז – חוץ מזה שהייתי באופוזיציה – להתנגד להצעת החוק הזאת.
מאיר שטרית: מכיוון שהבנקים לא פרסמו, והאוצר לא עשה, קמו בארץ חברות לאיתור חשבונות רדומים.
מאיר שטרית: יש כבר שתיים או שלוש חברות שגם היו אצלי בפגישות שפונים לאנשים מעל דפי העיתונות ומציעים להם את שירותיהם בכסף, כמובן, לחפש עבורם.
מאיר שטרית: ואני אומר, למה?
מאיר שטרית: למה לא לשים על מחשב את כל החשבונות של כל האנשים בכל המוסדות הפיננסיים?
מאיר שטרית: כך שאדם יוכל להיכנס למחשב באמצעות תעודת הזהות שלו, לאתר חשבון על שמו או שהוא מעורב בו, ואז הוא צריך לבוא ולהוכיח לבנק שזה שלו או אלה ההורים שלו, וכך לקבל צו ירושה וכדומה.
מאיר שטרית: היום מי שמנסה בעצמו למצוא כספים דרך הבנקים נתקל בחומה אדירה של בירוקרטיה בלתי אפשרית שלא יכולים לחצות אותה.
מאיר שטרית: לכן החברות האלה קמו.
מאיר שטרית: אדוני, הצעת החוק הזאת שלי באה לתקן את המצב.
מאיר שטרית: למיטב ידיעתי את החוק, אם באמת לבנקים יש כמות כזאת גדולה של כספים ששוכבים אצלם בחשבונות רדומים, על-פי החוק – ועורכת הדין בנדלר תוכל לעדכן אותי בחקיקה בעניין הזה – חובתם של הבנקים הייתה להעביר את הכספים לניהול האפוטרופוס הכללי ולא להשאיר אותם בבנק.
מאיר שטרית: זה לא קורה.
מאיר שטרית: הכספים האלה לא הועברו לניהול האפוטרופוס הכללי.
מאיר שטרית: כפי שבדקתי עם האפוטרופוס הכללי אני לא יודע על שום העברה.
<לאה ורון: נציג שלו נמצא פה.
<לאה ורון: איתי הס.
מאיר שטרית: בזמנו כשר המשפטים הייתי ממונה על האפוטרופוס הכללי.
מאיר שטרית: אני לא חושב שנעשתה שום העברה של חשבונות כאלה מהבנקים לאפוטרופוס הכללי, חוץ מאשר בשוליים לאנשים שמתו, והבנק יודע עליהם, ואז העבירו.
מאיר שטרית: אבל לא את החשבונות הגדולים.
מאיר שטרית: לא עבר שום חשבון לאפוטרופוס.
מאיר שטרית: לכאורה נגיד שאין בעלים הכסף הזה צריך להגיע לאפוטרופוס הכללי.
מאיר שטרית: האפוטרופוס הכללי מנהל אותו לטובת המדינה, וגם אם בא מחר יורש והוא ערב לכסף הזה הוא יכול להחזיר את הכסף הזה.
מאיר שטרית: זה מה שקורה עם אנשים שנפקדים בארץ – כל הנכסים שלהם נמצאים אצלם.
מאיר שטרית: לכן מכל בחינה החוק הזה יסדיר את העניין.
מאיר שטרית: אני שמח שהפעם הממשלה נענתה לעניין הזה ותומכת בהצעת החוק הזאת.
מאיר שטרית: אני אודה לך, אדוני, אם נוכל לקדם את החוק הזה במהירות האפשרית.
מאיר שטרית: אנחנו נביא ברכה רבה לעם ישראל.
מאיר שטרית: אפרופו מחשוב – הייתי בסרט בעבר, ואני רוצה להביא עוד דוגמה אחת.
מאיר שטרית: בתור שר משפטים עשיתי את חוק ביטול ההכפלה של קנסות – קנסות בבתי משפט, קנסות תעבורה.
מאיר שטרית: עשו את החוק ב-84' כשהאינפלציה הייתה 500%; כשהייתי שר המשפטים האינפלציה הייתה אפס, ועדיין אנשים שילמו.
מאיר שטרית: כל שנה הכפילו להם את הקנס, זה היה מטורף לגמרי.
מאיר שטרית: כשעשיתי את החוק החדש עשיתי מבצע במשך תשעה חודשים, והעליתי לאינטרנט את כל הקנסות של כל האוכלוסייה בארץ – בתי משפט, משטרה, עיריות.
מאיר שטרית: אדם יכול היה להיכנס לאינטרנט, למצוא את כל הקנסות שלו, לעשות חשבון כמה הוא היה צריך לשלם ולעומת החוק החדש כמה הוא היה צריך לשלם.
מאיר שטרית: אנשים עמדו בתור לשלם.
מאיר שטרית: הם שילמו באינטרנט.
מאיר שטרית: זאת הייתה הפעם הראשונה שהפעלנו את שרת התשלומים הממשלתי.
מאיר שטרית: אנשים שילמו באינטרנט כל לילה 20 מיליון שקל.
מאיר שטרית: המדינה גבתה מכסף שקודם לא גבו פרוטה 920 מיליון שקל.
מאיר שטרית: זה מראה לך את הטרנד – אנשים רוצים לדעת מה יש להם, ומוכנים לשתף פעולה, ואולי אפילו לשלם משהו לבנק תמורת זה שמציגים להם את החשבונות.
מאיר שטרית: נגיד שיש עלות לבנק להעמיד את כל החומר הזה לטובת האוצר.
מאיר שטרית: אני חושב שהעלות היא שולית, אבל נגיד שהיא קיימת.
מאיר שטרית: אין לי התנגדות שהבנק יגיד, אני מעמיד את הכול, אבל מי שיקבל כסף ישלם חצי אחוז, אחוז מהכסף כדי לכסות את ההוצאות של הבנקים.
מאיר שטרית: אין לי שום דבר נגד הבנקים – אני בעד להחזיר את הכסף לבעליו.
מאיר שטרית: זה רק מן הצדק ומן היושר.
אבישי ברוורמן: תודה, חבר הכנסת שטרית.
אבישי ברוורמן: הצגת את הדברים בצורה מאוד ברורה ויסודית.
אבישי ברוורמן: כמו שאמרתי אנחנו צירפנו לפה גם את הצעתה של חברת הכנסת יחימוביץ.
אבישי ברוורמן: עכשיו אני אתן לנציגי הממשלה.
אבישי ברוורמן: אתם תבחרו את הסדר.
אבישי ברוורמן: משרד האוצר?
אבישי ברוורמן: ממשלת ישראל, אתם תבחרו את הסדר.
<עבד חסדיה: אגף שוק ההון במשרד האוצר.
<אתי בנדלר: איך קוראים לך?
אבישי ברוורמן: עבד חסדיה, מנהל מחלקת קופות גמל.
<עבד חסדיה: הרציונל שעומד מאחורי הצעת החוק בהחלט מקובל עלינו – עיין ערך הפעולות שנקטו שר האוצר והממונה על שוק ההון בשנת 2012 לפתרון הבעיה של כספים אבודים או חשבונות רדומים בקופות גמל ובחברות פיתוח.
<עבד חסדיה: השר פרסם תקנות בשנת 2012, והממונה על שוק ההון פרסם גם הוראות שמעבר ליצירת כלי אינטרנטי – שתכף ארחיב לגביו – מחייבות את הגופים המוסדיים – חברות הביטוח, קופות הגמל, קרנות הפנסיה – לבצע סט של פעולות יזומות לאיתור העמיתים; ולא רק העמיתים, החוסכים, אלא גם את מוטביהם, את היורשים של העמיתים האלה ככל שהם נפטרו.
<עבד חסדיה: במסגרת התקנות האלה חייבנו את הגופים לבצע מהלך של טיוב נתונים מול מרשם האוכלוסין כדי לעדכן את הכתובות, את שמות המשפחה בצורה נכונה יותר לגבי כלל החוסכים בקופות ובקרנות האלה.
<עבד חסדיה: ציינתי גם שבמקום שהעמית החוסך יחפש את הכספים שלו אנחנו הטלנו על הגופים חובה לפעול באופן יזום ליצירת קשר עם החוסכים ועם היורשים; אנחנו הענקנו לגופים כלים שעד היום לא היו קיימים לרשותם כדי לעזור להם בתהליך האיתור, כמו חיוב הסוכן או היועץ הפנסיוני לעזור לגוף המוסדי באיתור העמיתים; גם חייבנו את הגופים לטפל בכל המלאי הקיים של כספים שהיו מוגדרים כחשבונות רדומים.
<עבד חסדיה: מעבר לכל זה במאי 2013 עלה לאוויר המנוע לאיתור חסכונות פנסיוניים ופוליסות לביטוחי חיים.
<עבד חסדיה: עד היום נכנסו למנוע הזה 1.5 מיליון משתמשים.
<עבד חסדיה: המנוע אכן, כמו שציין חבר הכנסת שטרית, מעלה תוצאות חיפוש רק לגבי קופות גמל, קרנות השתלמות, קרנות פנסיה וביטוחי מנהלים, אבל גם ביטוחי חיים.
<עבד חסדיה: אנחנו יודעים שרוב האנשים מוצאים שם תוצאות חיוביות כי צריך לזכור שאנחנו מקבלים כ-13 מיליון רשומות.
<עבד חסדיה: זאת אומרת כמעט לרוב האוכלוסייה בישראל יש קופת גמל, קרן השתלמות או קרן פנסיה כלשהי, ולכן סביר להניח שהם ימצאו תוצאה כלשהי במנוע.
<עבד חסדיה: לכן השיעור שאותו ציין חבר הכנסת שטרית של 83% שמוצאים בסופו של דבר משהו הוא בעינינו סביר.
<עבד חסדיה: עם זאת אני חושב שאני מייצג גם את שאר המפקחים או שאר הרגולטורים שיושבים לצדי השולחן.
<עבד חסדיה: אנחנו חושבים שבנוסח הקיים של הצעת החוק צריך לבצע תיקונים או התאמות כדי שבסופו של דבר נפתור את הבעיה בצורה המיטיבה ביותר.
<עבד חסדיה: לדעתנו, הצעת החוק נכונה, הרציונל הוא נכון.
<עבד חסדיה: כולם בעד לפתור את הבעיה - -
אבישי ברוורמן: אתם רוצים לשפר אותה.
<עבד חסדיה: אנחנו חושבים שצריך לבצע בה התאמות מסוימות כדי בסופו של דבר לפתור את הבעיה.
<עבד חסדיה: אני אתקן את חבר הכנסת שטרית; למשל, הממונה על שוק ההון הוא לא הרגולטור של הבנקים, ולכן במקרה שתוקם מערכת אינטרנטית כלשהי כדי לעזור לאנשים למצוא את הכספים שלהם כממונה על שוק ההון אני לא יכול לבצע צעדי אכיפה מול הבנקים במקרה של אי דיווח או דיווח לא נכון.
<עבד חסדיה: לכן יכול להיות שנכון יותר שהביצוע יתבצע בצורה עקיפה ולא ישירה כך שיועבר למפקח על הבנקים ורק אחר כך יועבר לממונה על שוק ההון כדי שייווצרו תהליכי בקרה כאלה ואחרים.
<עבד חסדיה: אנחנו גם חושבים שההגדרה של חשבונות רדומים, צריך לבצע בה התאמות.
<עבד חסדיה: אני אתן דוגמה את מה שעשינו בתקנות שלנו אגב איתור עמיתים ומוטבים בקופות גמל.
<עבד חסדיה: אנחנו בנינו שם הגדרה ספציפית לפי סוג מוצר ולפי סוג החוסך.
<עבד חסדיה: זאת אומרת הבנו שצריך להתייחס בצורה שונה לחשבון של עמית שהוא בן 40 לעומת חשבון של עמית שהוא בן 67.
<עבד חסדיה: אדם שהוא לקראת גיל הפרישה מן הסתם צריך את הכסף הזה יותר מאדם צעיר יותר בן 40.
<עבד חסדיה: לכן למשל אנשים שהגיעו לגיל הפרישה, קבענו שאם הייתה שנה אחת בלי פעילות בחשבון אז כבר החשבון מוגדר כמנותק קשר, ואילו פה נקבע שזה עשר שנים לכולם.
<עבד חסדיה: לכן לדעתנו, צריך גם פה צריך לתת גמישות מסוימת תוך כדי התאמה לסוג המוצר הספציפי ולסוג החוסך - -
מאיר שטרית: עדיף למבוגרים.
<עבד חסדיה: דבר נוסף.
<עבד חסדיה: הצעת החוק מחייבת הקמת יחידה באגף שוק ההון.
<עבד חסדיה: מהניסיון שלנו – יש לנו קצת יותר משנה מערכת באוויר.
<עבד חסדיה: אנחנו לא חושבים שצריך להקים ממש יחידה לצורך העניין.
<עבד חסדיה: המערכת היא אינטרנטית, עובדת כמעט באופן אוטומטי לגמרי, ולכן לדעתנו, לא צריך להקים יחידה שתטפל בזה.
<עבד חסדיה: אפשר להסתפק בהקמת מערכת ממוחשבת או אינטרנטית כשלהי שתנסה לפתור את הבעיה.