GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<הווארד פולינר: יש בעיקר ארבע זכויות נפרדות: מי שכתב את הלחן, מי שכתב את המילים, המבצע והמפיק שהוא בעל האולפן שמפיק את התקליט.
<הווארד פולינר: בדרך כלל המפיק הוא האיש עם הכסף שיכול לארגן את כולם יחד.
<הווארד פולינר: באופן היסטורי המפיק היה אדם נפרד, והיום מכיוון שעלות ההפקה ירדה מאוד היום יש לנו מפיק-מבצע היום.
<הווארד פולינר: כל הקווים ההיסטוריים מתחילים להיטשטש.
<הווארד פולינר: בעניין ההערה לגבי התקופה של ההגנה.
<הווארד פולינר: זה נכון שלגבי היוצרים – מי שכתב את הלחן ואת המילים מבחינה היסטורית – תקופת ההגנה שלו זה תקופת החיים שלו פלוס 70 שנה.
<הווארד פולינר: פעם זה היה 50 שנה.
<הווארד פולינר: זה לפי אמנות בינלאומיות; בין מפיקים ומבצעים יש אמנות אחרות שקובעות נורמות לתקופות קצרות יותר.
<הווארד פולינר: האם יש הצדקה להשוות בין מצבעים או מפיקים לבין יוצרים?
<הווארד פולינר: יכול להיות שיש על מה לדון פה, אבל זה לא הדיון של היום בהצעת החוק הזאת.
אבישי ברוורמן: פתחנו בו.
אבישי ברוורמן: לא כל פעם מגיע ציבור גדול ורחב כזה עם כל-כך הרבה חברי כנסת שיכולים לדון בזה.
<הווארד פולינר: אין לי תשובה לזה מבחינת מדיניות, אבל אני יכול להגיד שיש שיטות שונות בכל העולם.
<הווארד פולינר: בדרך כלל כל הזכויות עברו למפיק.
<הווארד פולינר: יכול להיות שדובר פה הרבה איך לתמוך במבצעים ישראלים ולא לתמוך במפיקים גדולים - -
אבישי ברוורמן: אני מבקש שתיקח את זה לתשומת לבך כי הנושא הזה עוד יעלה בעתיד.
<הווארד פולינר: בעצם יש לפחות שתי דרכים כדי לתמוך בהם.
<הווארד פולינר: א', יש במסגרת דיני זכויות יוצרים כמו שהוצע כאן פחות או יותר.
<הווארד פולינר: החיסרון הוא שאי אפשר להגיד למי יגיע הכסף במסגרת דיני זכויות יוצרים כי זה יגיע לבעל הזכויות ולא בהכרח למבצע או ליוצר.
<הווארד פולינר: אנחנו בעולם של טיפול עולמי בעניין של זכויות יוצרים.
<הווארד פולינר: זאת אומרת מכיוון שזאת מדינה שמייבאת הרבה תרבות, הרבה תקליטים נצטרך גם לייצא את התמלוגים לחו"ל.
<הווארד פולינר: חלק גדול ממה שקובעים פה יגיע לחו"ל.
<הווארד פולינר: לעומת זאת יש העניין של תמיכה ישירה.
<הווארד פולינר: זה גם לא נושא של היום, והבנו מהנציג של התקליטים שהמוסיקה לא נתמכת בארץ.
<הווארד פולינר: יכול להיות שזאת כן דרך להגיד - -
אבישי ברוורמן: ברור שבמדינת ישראל היו צריכים לעשות את רוב הדברים אחרת.
<הווארד פולינר: יכול להיות.
אבישי ברוורמן: אבל מכיוון שהשיחה הזאת לא תגיע, השאלה שלי היא כרגע מאוד פשוטה: מה אתה ממליץ?
אבישי ברוורמן: מה אתה לא ממליץ?
אבישי ברוורמן: אני אתן למרב להגיב, ואני אסכם את הדיון.
<הווארד פולינר: בתור המדינה יש לנו העמדה שלנו לתמוך בהצעת החוק בקשר להארכת התקופה ל-70 שנה.
<הווארד פולינר: אני יכול להגיד מה ההשלכות שנובעות מזה כיוון שזה מה שדיברנו פה.
<הווארד פולינר: בקשר לעניין הכסף שמגיע לבודד במסגרת זכויות יוצרים הארכת התקופה יהיו יותר תמלוגים לעוד 20 שנה.
<הווארד פולינר: אין לי הנתונים כדי להצדיק אם זה מגיע ב- - -.
<הווארד פולינר: אני כן יכול להגיד שבהשוואה לחו"ל צריך להתייחס לאגד הזכויות שנובעות מהמבצעים ומהמפיקים.
<הווארד פולינר: נאמר פה שבארצות-הברית התקופה הרבה יותר ארוכה, אבל היקף המונופול הוא הרבה יותר מצומצם.
<הווארד פולינר: נכון, שם התקופה ארוכה יותר, אבל מפיק אמריקני לא מקבל תמלוגים על השמעת תקליט בפומבי.
<הווארד פולינר: לעומת זאת בארץ וגם באירופה מקבלים תמלוגים על השמעה בפומבי של תקליטים.
<הווארד פולינר: לכן ההשוואה לאירופה יותר מתאימה לנו.
<הווארד פולינר: באירופה היה דיון סוער לא מזמן האם להאריך את התקופה מ-50 שנה ל-70 שנה.
<הווארד פולינר: היו הרבה ויכוחים - -
אבישי ברוורמן: כשאתה אומר באירופה, למה אתה מתכוון?
<הווארד פולינר: האיחוד האירופי.
<הווארד פולינר: באנגליה הייתה התנגדות.
<הווארד פולינר: דוח "הרדריס" התנגד לזה, אמרו שהכסף לא יגיע ל"ביטלס" בעצמם, אלא למפיקים שלהם - -
אבישי ברוורמן: זה לא יגיע לשייקה - -
<הווארד פולינר: אבל הוחלט באירופה כן להאריך ל-70 שנה.
<הווארד פולינר: על מבצעים זה תלוי אם זה אודיו ויז'ואל או רק אודיו.
אבישי ברוורמן: עכשיו לגבי הסעיף שאתם מתנגדים לו.
<הווארד פולינר: אני רוצה לומר משהו בעניין הצילומים וגם לעניין התחילה.
<הווארד פולינר: נכון שבעניין הצילומים, לפי האמנות הבינלאומיות, נקבע שזה תקופה של 50 שנה וגם בארץ היה 50 שנה ממועד עשיית הצילום.
<הווארד פולינר: היום זה כל החיים של הצלם ועוד 70 שנה.
<הווארד פולינר: למה עשינו את זה?
<הווארד פולינר: כדי להתאים את עצמנו לאמנה חדשה.
<הווארד פולינר: גם התחילה שם היא מ-2007 והלאה.
<הווארד פולינר: מה שהוא כבר בנחלת הכלל, נדמה לי שמן הצדק לא רוצים להאריך את התקופה או להכניס חזרה יצירה שהיא נחלת הכלל, והציבור מסתמך על זה.
<הווארד פולינר: בעניין הסעיף שאנחנו לא תומכים בו, כפי ששמענו מחבר הכנסת חנין, הצעת החוק גורמת לתקופת הגנה לנצח.
<הווארד פולינר: אנחנו לא מכירים דוגמה לזה באף מקום בעולם.
<הווארד פולינר: הביצוע נעשה פעם אחת, ואת זה אנחנו רוצים לתמרץ ולהגן על זה.
<הווארד פולינר: לא על remastering או משהו אחר.
<הווארד פולינר: כי זה לא מעודד מישהו לעשות עוד ביצוע.
<הווארד פולינר: זה מעודד מישהו אחר רק לעשות טכנולוגיה חדשה של הביצוע של פעם.
אבישי ברוורמן: אותה הגברת בשינוי אדרת.
<נעמה דניאל: אני ממשרד המשפטים.
<נעמה דניאל: חשוב להגיד שהצעת החוק הזאת עברה בתיאום משרד המשפטים ומשרד התרבות.
<נעמה דניאל: משרד התרבות לא הגיע.
<עידית חנוכה: הם הוזמנו ואמרו שאין להם נגיעה לעניין, ולא הגיעו.
<מרב תורג'מן: איך יכול להיות שאין להם נגיעה לעניין?
אבישי ברוורמן: ככה אמרו.
אבישי ברוורמן: האומר דבר בשם תרבות מביא ישועה לעולם.
<נעמה דניאל: אני פשוט דיברתי איתם.
<עידית חנוכה: לשכת השרה.
אבישי ברוורמן: היועצת המשפטית, בבקשה.
<מרב תורג'מן: ברמה המשפטית אין הרבה מה לומר.
<מרב תורג'מן: זאת הרי החלטה של מדיניות אם להאריך את תקופת זכויות יוצרים מ-50 שנה ל-70 שנה, ככל שהוועדה תחליט בעניין הזה.
<מרב תורג'מן: כך גם לגבי הסוגיה של הארכה מתחדשת - -
אבישי ברוורמן: ששם יש בעיה.
<מרב תורג'מן: - - כן, ככל שיש פרסום מחדש בטכנולוגיה אחרת.
אבישי ברוורמן: אם ככה, אני קיבלתי מסמך מגופים אחרים שאולי גם אותו אני אחלק, אבל אני רוצה שמשרד המשפטים יעביר לי מסמך שמפרט את ההשוואה לעולם בסוגיית הזכויות שבהן דנה הצעת החוק, ונעביר אותו לחברי הכנסת.
אבישי ברוורמן: מכיוון שאני לא רוצה לקבל החלטה פה-אחד כי חברי הכנסת המציעים לא נמצאים כאן, ורוב הנימוקים נאמרו, אנחנו נכנס ישיבה נוספת.
אבישי ברוורמן: אני אתמוך בהארכה מ-50 ל-70.
אבישי ברוורמן: לגבי הסעיף השונה יש פה בעיה של משרד המשפטים, וכנראה, נצטרך לדון בשינוי שלו.
אבישי ברוורמן: שייקה לוי, בבקשה.
<שייקה לוי: אני רק רוצה להגיד שבמשרד המשפטים מתנגדים לזה כבר שנים רבות.
<שייקה לוי: אנחנו מגיעים לשם כדי לדבר איתם, ואנחנו נתקלים בקיר.
<שייקה לוי: הם הולכים לפי שיטה אמריקנית, ואנחנו מתכוונים לאירופה.
<שייקה לוי: שם הכול טבוע בהסכם הראשוני.
<שייקה לוי: אישה שעשתה פרסומת באמריקה – מזה היא קנתה בתים לילדים שלה כי היא מקבלת על כל הקרנה.
<שייקה לוי: אין לנו בכלל מה לדבר עם משרד המשפטים כי הם לא מבינים אותנו, לא רוצים להבין, וחושבים שאנחנו איזה מין חזירים שבאים לקחת כסף ממישהו.
<שייקה לוי: שנית, אני מוכרח להגיד לגבי המפיקים שזה לא נכון שהם ענק שבא לטרוף מישהו.
<שייקה לוי: לדוגמה שלמה ארצי – הוא עובד שבעה חודשים על דיסק - -
אבישי ברוורמן: שייקה, אנחנו רוצים לעשות הבחנה בין מפיק שהוא אדם כמו שלמה ארצי לבין מפיקים ענקיים.
<שייקה לוי: לא, שלמה ארצי הוא לא מפיק.
<שייקה לוי: הוא מפיק בחברה שאחרי שבעה חודשים שהוא עובד הוא זורק הכול לפח כי זה לא מוצא חן בעיניו.
<שייקה לוי: ואז הם שמים כסף שיתחיל מחדש.
<שייקה לוי: הם שמים את הכסף.
אבישי ברוורמן: אבל השאלה עד כמה.
<איל פרייס: אין קונגלומרטים של מוסיקה בישראל.
<איל פרייס: "הד ארצי" שהייתה חברה גדולה פשטה את הרגל.
אבישי ברוורמן: אתה מכיר את ההיסטוריה של התקליטים?
אבישי ברוורמן: אחד החברים הקרובים אלי היה אדם מבוגר בשם סיימון שמידט ז"ל.
אבישי ברוורמן: הוא היה - - - תקליטים.
<שייקה לוי: חוץ מזה צריך לזכור שתוחלת החיים עלתה.
<שייקה לוי: היום 70 שנה - -
אבישי ברוורמן: רבותי, מכיוון שאני רוצה לקיים את ההצבעה בנוכחות חברי הכנסת המציעים וחברי הוועדה אני מודה לכם על הדיון הממצה.
אבישי ברוורמן: אנחנו נתכנס בפעם הבאה ונצביע.
אבישי ברוורמן: תודה רבה ויום נפלא.
אבישי ברוורמן: בוקר טוב, סליחה על האיחור.
אבישי ברוורמן: רבותי, אנחנו ממשיכים את הדיון בתקנות התעבורה (תיקון מס' ...), התשע"ג-2013, בדבר חובה להעסיק קצין בטיחות.
אבישי ברוורמן: היו מספר בקשות לרביזיה, של חברת הכנסת השקד, שלי ושל אחרים.
אבישי ברוורמן: המטרה שלי, הייתי רוצה לסיים את זה היום.
אבישי ברוורמן: אני יודע את המחלוקות ואני חושב שאפשר למצוא את דרך הביניים.
אבישי ברוורמן: אנחנו לא רוצים לעשות פה מהפיכות בירוקרטיות שיגרמו לבירוקרטיה בלתי נסבלת, שרק אדם אחד פתאום ישלוט בכל מיני דברים, אבל מצד שני אנחנו רוצים לחזק את הבטיחות.
אבישי ברוורמן: בעקבות שיחות שערכתי אני מאמין שיש דרך ביניים.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת דוד צור עשה מלאכה נאמנה בתור יושב-ראש ועדת המשנה בנושאים הללו.
אבישי ברוורמן: היו לנו שיחות בלילה.
יצחק וקנין: עשה ועושה.
אבישי ברוורמן: עשה ועושה.
אבישי ברוורמן: ידו וצורו במלאכה.
אבישי ברוורמן: לכן אני מקווה שלא נבזבז יותר מדי זמן, נתקדם ונגמור את הנושא הזה היום.
אבישי ברוורמן: גברתי המשנה ליועץ המשפטי לכנסת, טוב לראות אותך בבית, וגם את הגברת ורון.
אבישי ברוורמן: חברי חברי הכנסת, הצוות, אם כך איך את מדריכה אותי?
<אתי בנדלר: יש מספר בקשות.
<אתי בנדלר: הייתי מבקשת להתחיל דווקא בבקשתה של חברת הכנסת איילת שקד, לעניין תקנה 580, בעניין מתכונת העסקת קצין בטיחות.
אבישי ברוורמן: אם כך, נצביע על בקשת הרביזיה.
אבישי ברוורמן: הבקשה אושרה.
איילת שקד: אנחנו פותחים דיון.
איילת שקד: אולי ראש הצוות יגיד קודם את דבריו.
<אתי בנדלר: אולי רק אקדים ואומר, בתקנות שהובאו לאישור בוועדת הכלכלה, בנוסח כפי שמופיע היום מדובר על כך שמפעל יעסיק קצין בטיחות.
<אתי בנדלר: אנחנו מדברים על אותם מפעלים שחייבים בהעסקת קציני בטיחות.
<אתי בנדלר: "יעסיק" – הפרשנות שניתן למונח הזה היא יחסי עובד ומעביד.
<אתי בנדלר: זה היה הנוסח במשך תקופה ארוכה, אבל בפועל משרד התחבורה לא אכף את הפרשנות הזאת ואיפשר העסקה של קציני בטיחות במפעלים גם כנותני שירותים, כקבלנים.
<אתי בנדלר: בתקנות שהובאו לאישור הוועדה הוצע להחליף את המונח "יעסיק" במונח אחר כדי לאפשר מבחינה משפטית, כדי שהנוסח של התקנות יתאם למה שנעשה בפועל.
<אתי בנדלר: בדיון בוועדה בקשת המשרד לא התקבלה והוחלט להשאיר את הנוסח הקיים על כנו, קרי: להשתמש במילה "יעסיק", מה שאומר שלא ניתן יהיה יותר להמשיך להעסיק קציני בטיחות אלא במסגרת יחסי עובד-מעביד.
<אתי בנדלר: חברת הכנסת איילת שקד הגישה בקשה לדיון מחדש בהחלטה הזאת כדי לאפשר לשנות את הנוסח, כך שבמקרים שהוועדה תחליט עליהם ניתן יהיה להעסיק גם בקבלת שירותים מעצמאיים.
איילת שקד: לפני שדוד צור יסכם, יש לנו רק שאלה שניסינו להבין ועד עכשיו לא הצלחנו.
איילת שקד: כמה כלי רכב בחברת היי-טק רגילה נדרשים כדי שאדם יעבוד כקצין בטיחות במשרה מלאה?
איילת שקד: כמה כלי רכב הוא צריך לכסות?
אבישי ברוורמן: על זה אבנר פלור צריך לענות.
<אבנר פלור: ברשותך, אני רוצה לעשות אבחנה בין חברת היי-טק, שזה רכב פרטי, לבין משאיות.
איילת שקד: אני מדברת על רכב פרטי.
<אבנר פלור: ברכב פרטי, מה שקיים היום זה יותר מ-40 כלי רכב פרטיים.
איילת שקד: יותר מ-40 כלי רכב זה משרה מלאה?
<אבנר פלור: לא, זה לא משרה מלאה.
איילת שקד: שאלתי שאלה אחרת.
איילת שקד: שאלתי: משרה מלאה, כמה כלי רכב זה?
<שרית זוכוביצקי-אור: היקפי המשרה מפורטים בתוספת ה-12 שאישרה הוועדה.
<שרית זוכוביצקי-אור: שם מפורטים בטבלה סוג הרכב, כמות כלי הרכב ומספר ימי העבודה בשבוע.
<שרית זוכוביצקי-אור: למשל, לגבי רכב 1M, שזה רכב נוסעים פרטי, בין 101-120 כלי רכב מחייב העסקה של 5 ימים בשבוע, בין 121-250 כלי רכב מחייב העסקה של 6 ימים בשבוע.
איילת שקד: בסדר, אז יותר מ-100 כלי רכב.
<אתי בנדלר: אולי כדאי לומר את החלק הראשון של אותה טבלה, שבין 40-60 כלי רכב פרטיים- - -
איילת שקד: 5 ימים בשבוע זה משרה מלאה.
<שמעון לוקמן: 6 ימים בשבוע זה משרה מלאה, ובטבלה הזאת כתוב שזה 250 כלי רכב.
<שמעון לוקמן: את שאלת כמה כלי רכב במשרה מלאה בחברת היי-טק.
<שמעון לוקמן: התשובה היא: משרה מלאה – 250 כלי רכב.
<אתי בנדלר: זה לא נכון.
<אתי בנדלר: זה לא מה שהוועדה אישרה.
איילת שקד: התשובה היא 101.
<אתי בנדלר: בחברה שעובדת 5 ימים בשבוע מדובר על 101 כלי רכב; בחברה שעובדת 6 ימים בשבוע מדובר על 121 כלי רכב.
<לאה ורון: חברי הכנסת, תסתכלו בבקשה בעמוד 8 בתקנות, בסעיף 11.
אבישי ברוורמן: שמעון לוקמן, אתה מדבר לא ברשות, בלי להגיד את השם שלך וגם לא אומר דברים מדויקים.
<שמעון לוקמן: המספרים שאתם מדברים עליהם זה רכב מסחרי.
<שמעון לוקמן: שאלה חברת הכנסת איילת שקד על רכבים פרטיים בחברת היי-טק.
<שמעון לוקמן: הטבלה מדברת על משרה מלאה ב-240 או 250 כלי רכב.
<שמעון לוקמן: זה לפי הטבלה.
<שמעון לוקמן: מתחילה העסקה החל מ-40 כלי רכב וזה מתקדם באופן מדורג.
איילת שקד: בסדר, הבנו.
איילת שקד: זה 100.
אבישי ברוורמן: עו"ד בנדלר, המילה האחרונה שלך.
<אתי בנדלר: אני מחזיקה את הטבלה.
<אתי בנדלר: אם יש בפני חברי הכנסת את התקנות, מדובר בעמוד 8, תוספת 12: מתן אישור לקצין בטיחות לתת שירותי בטיחות בחלק מימי פעילות המפעל או לתת שירותי בטיחות למפעל נוסף.
<אתי בנדלר: סוג הרכב 1M – כלי רכב פרטיים.
<אתי בנדלר: בטור השני מדובר על כמות כלי הרכב במפעל, ובטור השלישי על מספר ימי עבודה בשבוע הנדרשים לפיקוח.
<אתי בנדלר: לקראת סוף הקטגוריה הזאת: 5 ימי עבודה בשבוע בכמות כלי רכב של 101-120.
<אתי בנדלר: דהיינו, מפעל היי-טק, לצורך העניין, או משרדים כלשהם שעובדים 5 ימים בשבוע, אם יש להם צי כלי רכב של 101 כלי רכב לפחות צריכים מישהו במשרה מלאה של 5 ימים בשבוע.
<שמעון לוקמן: תוספת של יום אחד מכפילה את היקף המשרה.
<קריאה: איפה אתה בודק אותם?
<קריאה: ביום שישי אתה בודק אותם בחוף הים?
<רוני דן: כבוד היושב-ראש, אפשר להעיר הערה?
<רוני דן: אני מחברת "סייפלוג".
<רוני דן: אני רוצה להבהיר, 5 ימי עבודה זה לא משרה מלאה לקצין בטיחות.
<רוני דן: כל התחשיבים הם לפי 6 ימי עבודה בשבוע.
<רוני דן: לצורך העניין, אם קצין בטיחות עובד בחברת היי-טק 5 ימים בשבוע הוא נחשב ב-5/6 משרה, וביום השישי, שזה יום שמותר לו לעבוד, הוא יכול לבדוק משאיות בהיקף של 1/6 משרה.
<רוני דן: משרה מלאה זה 120 כלי רכב, לא פחות.
<אתי בנדלר: אני ממש לא מקבלת את האמירה הזאת.
דוד צור: צללנו לרזולוציות הטכניות מייד עם תחילת הדיון וגם מצאנו את עצמנו, גם בדיון הקודם, כל הזמן מתעסקים בנושאים הטכניים.
דוד צור: למעשה ברחנו מהנושאים המהותיים, להבנתי לפחות.
דוד צור: מה התפקיד של קצין בטיחות במפעל או בכל מקום שמעסיקים אותו?
דוד צור: אף אחד בעצם – אני אומר את זה בצער רב – לא משרד התחבורה- - -
אבישי ברוורמן: ביחסים בינו ובין מנכ"ל המפעל.
דוד צור: אבל כל הזמן מתעסקים בסידור העבודה ולא מדברים על המהות.
דוד צור: בעצם הרציונל – ועל זה דובר גם בדיונים האחרים, לפני שדיברנו על שיטת ההעסקה עסקנו במהות של עבודת קצין הבטיחות.
דוד צור: דיברנו על החשיבות של ההתמקצעות שלו, של ההיסטוריה הגזרתית, של ההיכרות עם המקום שלו הוא נותן שירותים.
דוד צור: אמרנו שיש יתרון במקום שמעסיק כלי רכב רבים – אני לא נכנס כרגע לטבלה המצוינת שאנחנו צריכים לאשר אותה.
<אתי בנדלר: היא אושרה כבר על-ידי הוועדה ולא הוגשה בקשה לדיון מחדש.
דוד צור: בסופו של דבר, לכאורה אנחנו מקבלים את הטבלה הזאת עם כל הניואנסים שייאמרו פה, שאני חושב שהם פרשנות, לצורך העניין, האם שבוע עבודה מלא זה 5 ימים בשבוע או 6 ימים בשבוע.
דוד צור: אני חושב שהעיקרון שצריך להוביל אותנו בעניין הזה הוא קודם כול שהאחריות על בטיחות היתה וחייבת להיות ונשארת בידי מנהל המפעל, המנכ"ל.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לחזק את האמירה שלך.
אבישי ברוורמן: מסקנות ועדת עמי סגיס, מי שהיה אלוף בצה"ל, משנת 2010, כפי שאמר כרגע חבר הכנסת דוד צור, הן כדלקמן: "מנכ"ל המפעל יהיה החוליה המקשרת בין המפעל לקצין הבטיחות בכל הנוגע להסדרי הבטיחות.
אבישי ברוורמן: המנכ"ל יהיה אחראי על יישום המלצות הבטיחות בנוגע לרכבי המפעל ונהגיו".
דוד צור: יש לזה משמעות.
דוד צור: זה כמו הארגונים שמהם, לצורך העניין, אנחנו באים.
דוד צור: המפקד בשטח בסוף אחראי גם על הבטיחות וקצין הבטיחות שהוא ממנה הוא שלוחו.
דוד צור: הדבר חשוב מאוד, הוא מאוד עקרוני לדיון שאנחנו מנהלים, מן הסיבה שהתלות או אי-התלות שאנחנו מבקשים לייצר של קצין הבטיחות בעבודה המקצועית שלו נועדה לכך שבסופו של דבר התפוקה ממנו תהיה ניטרלית.
דוד צור: לכן לעניין ההעסקה או אי-ההעסקה לכאורה לא אמורה להיות השפעה, בהנחה שמנכ"ל המפעל, התמריץ הגבוה שלו הוא שלא יהיו אצלו תאונות ותקלות ולא רק החיסכון שהוא ימצא אם הוא יעסיק או ישכור וכן הלאה.
דוד צור: זה עיקרון אחד.
דוד צור: לעניין ששנוי במחלוקת ועליו גם הגישו חבריי בקשה לדיון מחדש- - -
אבישי ברוורמן: אתן לכם להתייחס.
אבישי ברוורמן: האם פעם אחת לא נתתי לאדוני לדבר?
אבישי ברוורמן: הוא לא סיים.
אבישי ברוורמן: תירשם ותקבל רשות דיבור.
דוד צור: לעניין הרביזיה שהגישו חברי הכנסת אילטוב ושקד, אני סבור שמה שקרה מאז הדיון, הפרשנות שניתנה במשרד התחבורה כנראה הרחיקה לכת ולמעשה מצאנו את עצמנו גודעים ענף שלם שעסק עד היום בבטיחות, ולא זו היתה הכוונה.
אבישי ברוורמן: מה שאמר חבר הכנסת צור, ואני אומר את זה בצורה הכי פשוטה, כל אדם, מוכשר כאשר יהיה, אם הוא כהן, לוי או ישראל, שפתאום יהפוך להיות האחד והיחיד שכל הדברים עוברים דרכו, זה לא בדיוק הדבר שאנחנו רוצים במדינה הזאת, שהיא בתחתית העולם השלישי במשילות, בבנייה, בעסקים ובשחיתות.
אבישי ברוורמן: אנחנו צריכים לפשט את חלק מן הדברים האלה.
אבישי ברוורמן: לכך התכוון דוד צור, ואני מחזק אותו.
דוד צור: עכשיו לעניין מה אנחנו סבורים שצריך להיות.
דוד צור: זו דעתנו לפחות.
דוד צור: אחרי זה אפשר לפתוח את זה לדיון, ברשותך אדוני היושב-ראש.
דוד צור: מקום שבו נדרשת משרה מלאה, כפי שמצוין בטבלה, המונח "יועסק" צריך להישמר.
דוד צור: זה משמר את לחמם גם של השכירים באופן קבוע.
דוד צור: ברור, שבחברות הגדולות יחסי מעביד-עובד חשובים בגלל ההיסטוריה הגזרתית וכל מה שציינו.
דוד צור: ובמקום שבו לא נדרשת משרה מלאה תותר- - -
איציק שמולי: זה 5 ימי עבודה או 6 ימי עבודה?
איציק שמולי: מתנהל על כך ויכוח.
דוד צור: על-פי הטבלה.
דוד צור: אני ממש לא נכנס לזה כרגע.
דוד צור: אפשר לפתוח את הדיון בטבלה, אם אתם רוצים, עוד פעם.
דוד צור: במקום שלא נדרשת משרה מלאה יוכלו להתקשר, להעסיק כאוות נפשם.
דוד צור: זאת אומרת, גם לשמור על מעמד העצמאים.
דוד צור: בשולי הדברים אני חושב שכן צריך להתייחס, לא להשאיר את זה באוויר, מה שנאמר פה שלא נאכף או כן נאכף.
דוד צור: את זה אני אומר לך, אבנר פלור.
דוד צור: הפיקוח של משרד התחבורה וגם ההסדרה של הנושא באופן שכן מכיר במי שעוסק בעניין הזה, ולא לא אוכף אלא כן מכיר ומסדיר את העניין הזה, ייתן שקט לכל תעשיית קציני הבטיחות, כי מצב של חוסר ודאות קבוע הוא בלתי נסבל.
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים לקדם את התקנות.
אבישי ברוורמן: איך אומרים, הסורים על הגדרות, בוחרים נשיא – אנחנו רוצים לגמור את זה.
מיכל רוזין: איפה אתה עושה את ההפרדה?
איילת שקד: זה מה שניסינו להבין.
איילת שקד: למיטב הבנתנו, ההפרדה היא ב-100 כלי רכב.
איילת שקד: זאת אומרת, היכן שנדרשת משרה מלאה זה יהיה "יעסיק", ופחות ממשרה מלאה זה יהיה "יתקשר".
<אתי בנדלר: "יעסיק או יקבל שירות".
<קריאה: מי יפקח על זה, אדוני היושב-ראש?
<דורון אברג'יל: משרד התחבורה יפקח על זה.
<דורון אברג'יל: זה התפקיד של משרד התחבורה.
אבישי ברוורמן: רבותי, מכיוון שאמרתי שאני רוצה לסיים את זה היום, כל אחד ידבר בקצרה ובבהירות.
אבישי ברוורמן: יש פה היום נוכחות יפה מאוד של חברי כנסת, ואנחנו נצביע.
אבישי ברוורמן: אוריאל לין, נשיא איגוד לשכות המסחר, אני מכבד אותך מאוד, אבל בקצרה.
אוריאל לין: זה יהיה בקצרה רבה מאוד.
אוריאל לין: אני רוצה לגעת רק בנקודה המרכזית: העסקה – מעסיק מול עובד או מתן שירותים.
אוריאל לין: אני רוצה לגעת רק בנקודה הזאת, אדוני היושב-ראש.
אוריאל לין: אני מרשה לעצמי לומר שאני מדבר היום לא רק כנשיא איגוד לשכות המסחר אלא כמי שגם היה יושב-ראש הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, ושבהיותי חבר הכנסת השקעתי עבודה רבה בנושא הבטיחות בדרכים.
אוריאל לין: כפי שאומרים: Let the record show.
אוריאל לין: אז אני לא מדבר כרגע רק בראייה של איגוד לשכות המסחר.
אוריאל לין: קודם כול, אני חושב שמה שאמר חבר הכנסת צור במידה רבה הוא נקודת מפתח.
אוריאל לין: אנחנו לא מעבירים אחריות על הבטיחות של כלי הרכב, לא חשוב באיזו חברה, לא מעבירים את זה לקצין הבטיחות.
אוריאל לין: יש לו את האחריות המקצועית.
אוריאל לין: האחריות הטוטלית היא תמיד על המנהל.
אוריאל לין: זו נקודת המפתח לעניין.
אוריאל לין: כאשר אנחנו אומרים: במקרים מסוימים אני דורש העסקה ישירה, אני דורש שזה יהיה שכיר, אני דורש שזה לא יהיה חברה שהתמחותה במתן שירותים, אני אומר באחריות מלאה, אם זה היה תורם באמת למניעת תאונות דרכים, אם זה היה מגביר את הבטיחות בדרכים זו תכלית ראויה, על-פי המבחנים המקובלים אצלנו.
אוריאל לין: אבל זה לא תורם מאומה לבטיחות, זה לא תורם מאומה.
אוריאל לין: אנחנו נכנסים כאן לערוץ לא נכון של חשיבה, כאילו שאם אני לוקח שכיר הוא יעשה את העבודה טוב יותר.
אוריאל לין: אני רוצה לומר שבפרקטיקה בישראל חברה לא יכולה להרשות לעצמה לקחת שני קציני בטיחות, והיא גם לא נדרשת לכך.
אוריאל לין: אז מה קורה?
אוריאל לין: יש לנו קצין בטיחות אחד.
אוריאל לין: הוא לא יוצא למילואים?
אוריאל לין: אין לו חלילה ימי מחלה?
אוריאל לין: אין לו ימי חופשה?
אוריאל לין: מי ימלא את מקומו בזמן הזה?
אוריאל לין: כשאתה לוקח חברה שהתמחותה במתן שירותים אתה יודע שאתה מקבל את השירותים הנחוצים לצורך הבטיחות 100 אחוז מן הזמן, לא רק בזמן שאותו אדם נמצא ויכול לתת את שעות העבודה שלו, ואנחנו יודעים מה קורה במציאות הישראלית.
אבישי ברוורמן: כל אחד ידבר בזכות דיבור בלבד.
אוריאל לין: מעבר לזה אני מבקש לומר, כאשר אדם הוא שכיר בחברה מתפתחים יחסים אישיים בינו לבין העובדים האחרים, זה בלתי נמנע.
אוריאל לין: אז הוא צריך להיות במצב שהוא לפעמים מבקר את חבריו האחרים בעבודה וזה לא תמיד נעים.
אוריאל לין: כשבא אדם מבחוץ שנותן שירותים אין לו את הקשר האישי הזה.
אוריאל לין: הוא הרבה יותר מקצועי.
אוריאל לין: החברה נותנת השירותים יכולה לתת את השירותים הללו בלי שום בעיות.
אוריאל לין: אנחנו נמצאים במצב שצריך להביא בחשבון עוד שני אלמנטים.
אוריאל לין: קיימות חברות שהתבססו ופיתחו את העסקים שלהן על בסיס הנחת יסוד, שהיתה מותרת להם, שהם יתמחו במתן שירותים.
אוריאל לין: מה תאמר להם היום?
אוריאל לין: אתם תיסגרו?
אוריאל לין: אתם תפסיקו?
אוריאל לין: נעקור את הפרנסה שלכם?
אוריאל לין: מה נאמר לאותן חברות שצריכות להעסיק את קצין הבטיחות?
אוריאל לין: אתם תישאו בעלויות נוספות מעבר למה שאתם צריכים לעשות?
אוריאל לין: הם לא יישאו בעלויות נוספות.
אוריאל לין: אנחנו צריכים להביא בחשבון גם את האלמנטים הללו, של סגירת עסקים ושל העלויות שאתה מטיל על החברות.
אוריאל לין: בסיכום, אדוני היושב-ראש, אין פה שום תוספת כלשהי לבטיחות הרכבים, אולי להיפך.
אוריאל לין: חברה שמתמחה תיתן את השירותים הטובים יותר.
אבישי ברוורמן: מר גבי בן הרוש, יושב-ראש מועצת המובילים והמסיעים, בקצרה.
אבישי ברוורמן: מי שרוצה לדבר שישלח פתק ללאה ורון מנהלת הוועדה.
<גבי בן הרוש: בוקר טוב.
<גבי בן הרוש: מספר הערות לגבי ההתייחסות של חבר הכנסת דוד צור.
<גבי בן הרוש: אבל לפני כן, אדוני, ציינת את ועדת סגיס.
<גבי בן הרוש: ועדת סגיס, מי שהביא אותה לעולם בשנת 2000 הוא אני.
<גבי בן הרוש: הדוח שלנו ב-2002 מצביע על מה שאנחנו מדברים ב-2014, על המחדלים.
<גבי בן הרוש: אם רוצים לאמץ את הדוח הזה – בשמחה רבה.
<גבי בן הרוש: לגבי הוועדה, חבר הכנסת צור, אני לא יודע עם מי דיברתם.
<גבי בן הרוש: בסופו של יום מי שמעסיק את כל קציני הבטיחות זה אנחנו.
<גבי בן הרוש: אף אחד לא התייעץ אתנו.
<דורון אברג'יל: מי זה "אנחנו"?
<גבי בן הרוש: אנחנו, מועצת המובילים.
<דורון אברג'יל: ממש לא.
<גבי בן הרוש: ממש כן.
אבישי ברוורמן: מר אברג'יל, או שאני מנהל את הישיבה או שאתה רוצה לנהל אותה.
<גבי בן הרוש: אדוני, בפגרה ניהלת דיון של 4 שעות ובסוף הדיון ביקשת ממשרד התחבורה לבוא עם מסקנות לדיון הבא אחרי שייפגש עם כל הצוותים.
<גבי בן הרוש: יושבים פה אנשי משרד התחבורה והיה איתם רצף של שיחות טלפון לפני החגים אך לא התקיים אתנו דיון אחד מסודר.
<גבי בן הרוש: אבל עזבו את כל הפוליטיקה מסביב ואת כל השדולות.
<גבי בן הרוש: אדוני, בדוח ביקורת של כביש 6 על אירוע שבו 5 חיילים נהרגו בכביש 6 מופיע נושא תפקודו של קצין הבטיחות.
<גבי בן הרוש: מישהו עשה עם זה משהו?
<גבי בן הרוש: לאחר התאונה בכביש הדרום עם האוטובוסים שבה נהרגו אנשים כתבו חוות דעת, השקיעו שעות, משטרה ומומחים אחרים ומי לא.
<גבי בן הרוש: מישהו מימש את הדוח?
<גבי בן הרוש: דוח התאונה בנשר, שבה היו 7 הרוגים ו-15 פצועים, לחצנו על הפרקליטות מכל הכיוונים לתת היתר לפרסם אותו.
<גבי בן הרוש: אני מבקש מהוועדה ומחברי הכנסת בטובכם, תעזבו אותי כרגע אם יעסיק או לא יעסיק.
<גבי בן הרוש: איך אמרת אדוני חבר הכנסת – המהות.
<גבי בן הרוש: בואו נראה מה קצין הבטיחות עושה, האם הוא תורם לבטיחות או מרע את מצב הבטיחות.
<גבי בן הרוש: אני אומר לכם, הניסיון המר מאותם המשרדים שנפתחו ב-10 השנים האחרונות מצביע בכל פרמטר של בדיקות על כך שיש רשלנות פושעת.
<ישראל טיקוצקי: לא נכון.
אבישי ברוורמן: אתן לכם להגיב אבל לא להפריע.
<ישראל טיקוצקי: סליחה, הוא אומר משהו קשה ולא נכון.
אבישי ברוורמן: הוא אומר דבר לא נכון?
אבישי ברוורמן: הוא יכול להגיד.
אבישי ברוורמן: אתה יודע, יש חברי כנסת שגם אומרים דברים לא נכונים, ומותר להם.
אבישי ברוורמן: יש גם מועמדים לנשיאות שאומרים דברים לא נכונים.
יצחק וקנין: אני יכול להתפרץ לרגע?
יצחק וקנין: רבותי, אל תגידו "לא נכון".
יצחק וקנין: קראתי דוחות חקירה ואני רוצה להגיד לכם, מאחר והיה לי נושא אחר שניהלתי ונתקלתי בדוחות בדברים דומים, תמיד אמרתי: הלוואי ונאמץ דברים רבים מנושא הטיס לנושא התחבורה וניישם אותם.
יצחק וקנין: אני אומר לכם מה שאומר כאן אדון בן הרוש מילה במילה: יש פה הזנחה פושעת.
יצחק וקנין: עם כל הכבוד לידידי אוריאל לין, לא הכול זה תעסוקה.
יצחק וקנין: מבחינתי הבטיחות קודמת לכל דבר.
אוריאל לין: בוודאי שכן.
אוריאל לין: איזו שאלה?
יצחק וקנין: מה שעברנו בשנים האחרונות בעניין קציני הבטיחות זה "מסחרה" אחת גדולה.
<ישראל טיקוצקי: חבר הכנסת וקנין, אתה לא יודע על מה אתה מדבר.
אבישי ברוורמן: סליחה, אדוני, אוציא אותך מכאן אם תגיד לחבר כנסת שהוא לא יודע מה שהוא מדבר.
<ישראל טיקוצקי: הוא אומר שזאת הסטטיסטיקה.
יצחק וקנין: אני אומר לך, עזוב, שיקימו פה ועדה.
<דורון אברג'יל: אז שיקימו ועדה.
<ישראל טיקוצקי: בתאונות הללו היו קציני בטיחות ארגוניים.
<ישראל טיקוצקי: אף אחד מהם לא היה קצין בטיחות עצמאי.
דוד צור: אני מבקש לשאול שאלה, התאונה של האוטובוס בכביש 6 היתה של אוטובוס "אגד"?
<גבי בן הרוש: זאת היה תאונה בין אוטובוס "אגד" ובין משאית.
דוד צור: קצין הבטיחות של "אגד" הוא עצמאי או שכיר?
<גבי בן הרוש: הוא שכיר.
דוד צור: יש תאונות אצל אלה ויש כנראה תאונות גם אצל אלה, וזה לא נחלתם הבלעדית, לצערי, לא של מי שמעסיקים באופן ישיר ולא של חברה עצמאית.
דוד צור: לכן לא הייתי מטיל את הכתם לא על אלה ולא על אלה.
דוד צור: יש אחריות לבטיחות קודם כול ובראש ובראשונה למנכ"ל, למנהל המפעל, ולנהג שנוהג.
דוד צור: בדרך יש קצין בטיחות שצריך למקצע אותם.
דוד צור: אני לא יודע אם האמירה החד-משמעית שלך נשענת על נתונים, ואם כן נשמח לקבל אותם, כי ביקשנו אותם גם בישיבה הקודמת מהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
דוד צור: ביקשנו נתונים ברורים, מה מספר תאונות הדרכים שאפשר לשייך לארגונים או גופים שמעסיקים באופן ישיר לעומת מי שמעסיק עצמאיים.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני רוצה להגיד לכם דבר אחד.
אבישי ברוורמן: גם אני נכנסתי כבר לנושא הזה.
אבישי ברוורמן: דבריו של מר בן הרוש אני חושב שיש להם בסיס רציני.