GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: את הדוגמאות אנחנו יודעים.
אבישי ברוורמן: הבעיה היא הסטטיסטיקה, לא הדוגמאות.
ניר ברקת: מי שרוצה להשלים הכנסה יודע להשלים הכנסה.
ניר ברקת: ירצו החרדים להכניס את זה לליבה, יעשו.
ניר ברקת: לא ירצו ויעדיפו להשלים הכנסה אחרי זה, אני לא נכנס לדרך.
ניר ברקת: אנחנו צריכים לאפשר להם להשתלב.
ניר ברקת: אם אתה בא בגישה מאפשרת ראה זה פלא, הרצון גדול מאוד לשיתופי פעולה.
ניר ברקת: הנושא השני הוא חינוך.
ניר ברקת: שם יש שיפורים ניכרים.
ניר ברקת: היום מערכת החינוך בירושלים קפצה, למשל בזכאות לבגרות, ממתחת לממוצע הארצי למעליו; במספר הילדים בתנועות נוער מ-25% ל-44% מהילדים.
ניר ברקת: כמעט בכל פרמטר שהגדרנו בתחום החינוך יש קפיצה יפה ומכובדת במערכת החינוך בירושלים, מה שהופך אותה ליותר אטרקטיבית.
ניר ברקת: הדבר האחרון הוא נושא הרווחה.
ניר ברקת: אל תתבלבלו, תקציבי הרווחה של העיר ירושלים צמחו וצומחים בקצב מואץ.
ניר ברקת: לשמחתי הרבה אנחנו הולכים בגישה שונה במקצת בנושא של רווחה.
ניר ברקת: אנחנו לא מדברים על זה הרבה, אנחנו מעדיפים לעשות, אבל זה הזדמנות להציג.
ניר ברקת: מדד העוני שכולם מדברים עליו הוא לא כלי ניהולי, הוא מדד שלא ניתן לעשות אתו כלום.
ניר ברקת: אנחנו מייצרים מערך של תתי-מדדים להתמודדות עם תת-אוכלוסיות, תת-קבוצות, כמו משפחות חד-הוריות, כמו אנשים שנכנסים למשבר עקב תאונה או מחלה, כמו אנשים שכן רוצים להשתלב במעגל התעסוקה, שהיו בו בעבר אבל מכל מיני שיקולים הפכו להיות תלותיים במדינה.
ניר ברקת: להסתכל על תת-קבוצות, להפעיל עליהן פעולות, לסייע להן לעבור מתלות לעצמאות.
ניר ברקת: זה ההשקעה הטובה ביותר שאנחנו יכולים לעשות בנושא העוני, כלומר לבחון את מי אנחנו יכולים להוציא מהמעגל.
ניר ברקת: זה גישה כלכלית לנושא הרווחה, עם מדדים מאוד-מאוד ברורים.
ניר ברקת: אנחנו עושים פה עבודה משולבת עם משרד הרווחה ועם משרד האוצר.
אבישי ברוורמן: אתה רואה סטטיסטיקות של הצלחה?
ניר ברקת: חד-משמעית.
ניר ברקת: גם בתוך מועצת העיר, אנחנו משקיעים בזה הרבה מאוד אנרגיה.
ניר ברקת: "נתנפל" בשנים הקרובות על מניעת נשירה במגזר הערבי ובמגזר החרדי.
ניר ברקת: במגזר הכללי שיעור הנשירה הוא בערך 1%-1.5%, במגזר החרדי יותר מ-3%-4%, במגזר הערבי מגיעים לשיעור דו-ספרתי ובגילאים מסוימים אפילו יותר.
ניר ברקת: אנחנו רוצים "להתנפל" על הנושא הזה של מניעת הנשירה.
ניר ברקת: בין פיתוח כלכלי ובין חינוך ובין רווחה אנחנו מתקדמים.
ניר ברקת: החלק הקשה עוד לפנינו אבל המגמות בהחלט חיוביות.
יעקב אשר: מה ההשקעה?
יעקב אשר: הרי יש דברים שמשרד הרווחה במסגרת התקנות שלו היום והתקצוב שלו היום לא כל-כך פועל דווקא בדבר הנכון הזה, שבעצם בכותרת אפשר לקרוא לזה: לתת לאנשים אפשרות לשקם את עצמם, לתת להם חכות ולא לתת להם דגים.
יעקב אשר: משרד הרווחה, אופי התקצוב שלו הוא יותר דגים מאשר חכות.
יעקב אשר: השאלה איך מה שאתה אומר, שזה דברים מצוינים, בא לידי ביטוי באופן מעשי.
יעקב אשר: זאת אומרת, משרד הרווחה שינה את התקצוב שלו?
יעקב אשר: או שזה כסף שהעירייה מוסיפה מעבר לתקציבי הרווחה?
ניר ברקת: הקצבנו השנה 2 מיליון שקל נטו של העירייה כדי להתחיל לעבוד.
ניר ברקת: זה בעיקר עם עמותות ופרויקטים שאנחנו מארחים ויודעים לתכלל ולראות כמה הם מצליחים.
ניר ברקת: אנחנו רותמים את המדינה ורותמים גופים שלישיים.
ניר ברקת: אנחנו סורקים את הפרויקטים שהם הכי טובים בהוצאה מתלות לעצמאות ורוצים למנף אותם ולהרחיב אותם.
ניר ברקת: ואז יש לנו מטריצה גדולה של סוג האוכלוסייה וסוג הפעולה.
יעקב אשר: 2 מיליון שקל בעיר כל-כך גדולה – אני לא יודע עד כמה זה משפיע.
ניר ברקת: על זה בא מאצ'ינג של 2 מיליון שקלים של המדינה, של משרד האוצר, ועוד כסף של "הג'וינט" ושל תורמים וזה נהיה סכום קצת יותר גדול.
ניר ברקת: הנתיב הקריטי הוא איפה להשקיע את המשאבים.
ניר ברקת: הנתיב הקריטי זה לא: קח מיליארד שקל שלא יודעים מה לעשות אתו היום.
ניר ברקת: זה להצמיח את הפרויקטים שמגדילים את ההצלחה של יציאה מתלות לעצמאות.
ניר ברקת: זה שיתוף פעולה עם המגזר השלישי, עם "הג'וינט", עם המדינה ועם העירייה.
ניר ברקת: בפרויקטים הטובים ביותר אנחנו רוצים להשקיע יותר כסף.
אבישי ברוורמן: אני מודה לך, גם על הסקירה וגם על פועלך.
אבישי ברוורמן: אני רוצה הבהרה לפני שאתן את רשות הדיבור לחברי הכנסת.
אבישי ברוורמן: את ממונה על משרד הפנים?
<דלית זילבר: אני ממונה על מחוז ירושלים במשרד הפנים.
ניר ברקת: היא הבוס שלי.
אבישי ברוורמן: את בעצם מסתכלת מהנקודה שלך, מבחינה תכנונית.
אבישי ברוורמן: אנחנו רואים כאן בשנת 2018 את כל התכנון.
אבישי ברוורמן: הכול לפני ולפנים?
<דלית זילבר: קודם כול, אני רוצה קצת להכניס פרופורציות.
<דלית זילבר: לירושלים היום יש 5 מיליון מטר מרובע לתעסוקה, מסחר, משרדים ותיירות.
<דלית זילבר: אנחנו מדברים כרגע על כ-5 מטר מרובע לנפש, שזה מאוד נמוך.
<דלית זילבר: בתל-אביב מדובר על 18 מטר מרובע קיים לנפש, ועל-פי המתוכנן בתוכנית מתאר שלה היא תעבור את ה-20 מטר מרובע לנפש.
<דלית זילבר: לכן השאיפה שלנו היא להגיע לפחות ל-9 מיליון מטר מרובע כדי להגיע פחות או יותר לקנה המידה של פתח תקווה.
נחמן שי: במה זה תלוי?
<דלית זילבר: זה תלוי בתוכניות שצריך לאשר, מצד אחד.
אבישי ברוורמן: לגבי הממוצע אמרת 5 מיליון מטר מרובע.
<דלית זילבר: היום בירושלים יש 5 מיליון מטר מרובע לתעסוקה, מסחר, משרדים ותיירות.
אבישי ברוורמן: את זה שמעתי, אבל בתוכנית שאת וראש העירייה מובילים, בשנים 2018-2020 לאיזה ממוצע נגיע?
<דלית זילבר: יש לנו כ-2.5 מיליון מטר מרובע, שבשנתיים האחרונות קיבלו push גדול.
<דלית זילבר: תוכניות לכמיליון מטר מרובע כבר מאושרות, התוכניות כבר קיבלו תוקף.
<דלית זילבר: תוכניות בהיקף של עוד כ-1.5 מיליון מטר מרובע נמצאות בתהליכים שאני מקווה שיתאשרו.
<דלית זילבר: צריך לזכור שלכל הדברים האלה חייבים גם את האמצעים המשלימים, כמו הרכבת הכבדה, שתגיע ב-2018, התוספת של הרכבת הקלה, נושא הגז הטבעי שמתחיל קצת לצבור תאוצה.
<דלית זילבר: עד היום היינו אחרונים בסדרי העדיפויות של המדינה.
<דלית זילבר: גם נושא הגז צריך לקבל דחיפה.
<לאה ורון: לאילו שימושים נועד הגז הטבעי בירושלים?
<דלית זילבר: לתעשייה, שעוד אין לנו עכשיו.
אבישי ברוורמן: הרי כל הסיפור הוא שיש גז אבל אין גז.
אבישי ברוורמן: אנחנו דנים כאן ב"פניציה", בכך שיש הרבה גז בארץ אבל הוא לא מגיע למפעלים.
<דלית זילבר: צריך להביא אותו גם לירושלים, אין ספק.
<דלית זילבר: צריך להגיד גם שברמה של כל האוכלוסיות שקיימות בעיר הזאת, 2.5 מיליון מטר מרובע שמתוכננים יתפרשו בכל רחבי העיר, כלומר גם באזור גבעת שאול, שיכול להיות מתאים לאוכלוסייה יותר חרדית.
אבישי ברוורמן: השאלה היא קצב גידול האוכלוסייה מול הקצב שבו הפרויקטים האלה מתקדמים.
יעקב אשר: זה לא קשור לגידול האוכלוסייה, כי כבר היום הוא בחסר.
יעקב אשר: היא רוצה להשלים קודם כול את החסר.
<דלית זילבר: אנחנו עדיין בחסר.
ניר ברקת: זה דרמטי.
אבישי ברוורמן: הפער, עם הקצב של הפרויקטים האלה, קצב גידול האוכלוסייה בירושלים אדיר ולכן הזירוז, מה שראש העירייה מנסה לעשות, מבחינת הסטטיסטיקות שנובעות ממנו, עם הפרויקטים האלה אנחנו עוד בפער מאוד-מאוד גדול.
אבישי ברוורמן: אני מבקש שתסבירי את זה.
<דלית זילבר: אנחנו עדיין בפער ואנחנו חייבים בגלל זה כולנו להמשיך, לא לעצור לרגע.
<דלית זילבר: אין ספק שהקידום שנותנים לתחבורה, שהיא קריטית, גם הקלה וגם הכבדה, נושא הגז וכדומה, חייבים לא לעצור, פשוט להמשיך כל הזמן.
<דלית זילבר: אנחנו עדיין נגיע, עם ה-2.5 מיליון האלה, עוד לא לפתח תקווה.
אבישי ברוורמן: לבני-ברק מגיעים?
<דלית זילבר: בני-ברק היא משהו אחר.
<דלית זילבר: חשוב לומר שזה מחולק לכל האוכלוסיות, בכל רחבי העיר, עם סוגים שונים של תעסוקה.
<דלית זילבר: רק צריך להמשיך באותו קצב ובאותה התלהבות.
ניר ברקת: אני רוצה להציג עוד דברים, כדי שנבין.
ניר ברקת: גם אם נוסיף היום 10 מיליון מקומות זה לא בהכרח יתמלא.
ניר ברקת: אנחנו צריכים לנהל את הצמיחה.
ניר ברקת: ניהול הצמיחה הוא בשלב ראשון לייצר ביקושים, שיש לנו היום, תודה לאל, להניע מיליון מטר מרובע בכניסה לעיר ולהניח תשתית רכבות.
ניר ברקת: אחרי שתהיה לנו תשתית הרכבות ונסיים את הכניסה לעיר אז כל אזורי התעסוקה – קח את אזור תלפיות, נכון להיום הוא של 3-4 קומות ואפשר לעלות שם ל-20 קומות.
נחמן שי: השטח המסחרי בתלפיות.
ניר ברקת: היום אין שם אזור תעסוקה קלסי, אבל העתודות עצומות.
ניר ברקת: נהיה עסוקים ב-7 השנים הקרובות בהנעת תוכניות הכניסה לעיר עם כל נושא הרכבות, ובעוד 2-3 שנים, אחרי שזה יהיה כבר ב"טייס אוטומטי", ניכנס לשלב הבא, של איך לקחת עוד עתודות ולהניע אותן, לצמצם עוד יותר את הפערים.
ניר ברקת: במקביל לזה יש את הכנסת החרדים לתעסוקה, שמירת צעירים בעיר, הנעת נושא התיירות, שמעסיק הרבה מאוד גם במגזר הערבי.
ניר ברקת: ניהול הצמיחה הוא המפתח.
יעקב אשר: אם לא יהיה ביקוש לדבר הזה אז בסופו של יום גם אם התוכניות יהיו מוכנות לא יבנו את המגדלים, או שייווצרו "פילים לבנים".
אבישי ברוורמן: אנחנו לא רוצים "פילים לבנים" בירושלים.
<דלית זילבר: מתוך ה-2.5 מיליון, כחצי המדינה מקדמת, כלומר את הכניסה לעיר העירייה מקדמת, חלק זה קרקעות של רשות מקרקעי ישראל, חלק זה קריית הממשלה והקריה המחוזית וכדומה, אבל חצי מזה הוא יוזמה של יזמים פרטיים, שמגישים את התוכניות והן מתקדמות בכל האזורים.
<דלית זילבר: אני חושבת שהאיזונים האלה נכונים, בכך שלא הכול נעשה על-ידי המדינה.
<דלית זילבר: אבל אין ספק שכל מטר מרובע שמאושר באזור המרכז ובתל-אביב הוא תחרות לירושלים ואנחנו נצטרך להיות הכי טובים.
אבישי ברוורמן: תודה, דלית זילבר.
אבישי ברוורמן: אדוני ראש העירייה, קודם כול, אני חושב שהסבא רבא שלך, אם מסתכל מלמעלה, מאוד מרוצה ממה שאתה עושה בירושלים.
אבישי ברוורמן: נסיים אותו בשעה 11:15, אלא אם כן נסיים אותו עוד קודם.
אבישי ברוורמן: נלך לפי הסדר, בקצרה: חבר כנסת, מי שאינו חבר כנסת, חבר כנסת.
אבישי ברוורמן: אראל מרגלית ונחמן שי גם מובילים שדולה לירושלים, שניהם ירושלמים.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מרגלית יפתח, אחריו מי שרוצה לדבר ואינו חבר כנסת.
אבישי ברוורמן: אנא תרימו את היד.
אבישי ברוורמן: אם לא יהיו פניות אעביר את רשות הדיבור לחבר כנסת.
אראל מרגלית: קודם כול, זה באמת יום חג ואני שמח מאוד, אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה, אבישי ברוורמן, שאתה מקיים את הדיון הזה.
אראל מרגלית: אני מברך את ראש העירייה ניר ברקת על היוזמות ועל הצוות הגדול שהוא הביא.
אראל מרגלית: חברי נחמן שי, היושב-ראש המשותף יחד אתי לשדולה של ירושלים, שאנחנו פועלים בה במשך כל השנה.
אראל מרגלית: אנחנו יודעים שזה יום חג לירושלים, אבל צריך לדבר קצת יותר בגלוי, כי אנחנו גם רוצים שחברי הכנסת והאנשים השונים יתעוררו ויחשבו איפה הם יכולים לעזור לעיר.
אראל מרגלית: נכון שממשלות ישראל, והממשלה הנוכחית בעיקר, אוהבים להישבע על גבולותיה של ירושלים.
אראל מרגלית: אנחנו לא מתרשמים מכל מה שהם עושים עבור תכניה.
אראל מרגלית: אחד הדברים הדרמטיים הוא ההחלטה האחרונה של משרדי הממשלה, שהחליטו לדחות ב-3, או 4, או 5 שנים את המעבר לירושלים.
אראל מרגלית: ראו, רבותי, אנחנו בדיון הזה כבר שנים רבות למדי.
אראל מרגלית: בכל כמה שנים הממשלה באה אלינו ואומרת לנו שהיא דוחה את המעבר.
אראל מרגלית: עדיין הבוקר כשישבנו בוועדה לענייני ביקורת המדינה ושמענו את הדיווח של הממשלה לא קיבלנו כתובת ברורה מי ממשרדי הממשלה אחראי על המעבר בשנים הקרובות לירושלים.
אראל מרגלית: אנחנו מדברים על 4,000 עובדים, על 500 מיליון שקל, על 120 מיליון שקל הכנסה בשנה.
אראל מרגלית: אני יודע שאוהבים לדבר גבוהה-גבוהה אבל ממשלת ישראל, במקום הכי קונקרטי שהיא יכולה לעשות, היא מדברת על מעבר שגרירויות של ארצות זרות אחרות אבל קודם שתעביר את השגרירויות שלה לירושלים.
אראל מרגלית: אמר לנו קודם מי שאחראי על הבינוי במדינה כמה עולה לו משרד בכיכר המדינה.
אראל מרגלית: אני שואל את עצמי: מה בדיוק משרד ממשלתי צריך בכיכר המדינה בתל-אביב?
אראל מרגלית: איזו מדינה אנחנו רוצים?
אראל מרגלית: זה דבר אחד.
אראל מרגלית: אם אתה הולך בירושלים – אני כנראה האדם שבנה הכי הרבה חברות בירושלים אז אי אפשר לקחת ממני את זה שאני בעד חדשנות בירושלים ועושה את זה במשך כל השנים.
אראל מרגלית: אבל תראו, אני רוצה לדבר רגע על העוני בירושלים.
אראל מרגלית: יותר מ-40% מילדי ירושלים נמצאים מתחת לקו העוני.
אראל מרגלית: הממוצע בין מה שילד מקבל פה בחינוך ובין מה שילד מקבל ברמת השרון הוא דרמטית שונה, דרמטית שונה.
אראל מרגלית: אני מדבר על מה שמתוקצב ברמה הלאומית מהממשלה ביחד עם מה שמתוקצב ברמה העירונית.
אראל מרגלית: אני לא יודע בדיוק את המספר השנה, אבל כשהשווינו את זה בשנה שעברה בשכונות כאלה ואחרות בירושלים ראינו שבהרבה מאוד שכונות בירושלים ילד מקבל כ-3,500-4,000 שקל בשנה בתקצוב הכולל לילד.
אראל מרגלית: ברמת השרון זה היה 9,700 שקל לילד בשנה.
אראל מרגלית: כלומר, העוני בחלק גדול מן השכונות של ירושלים זועק.
אראל מרגלית: אני עובד שם כבר 11 שנים.
אראל מרגלית: אתה מכיר את זה.
אראל מרגלית: אנחנו דווקא עובדים עם העירייה.
אראל מרגלית: ילדים בהרבה מאוד מקומות פשוט מתקשים ברמות-על, וגם המשפחות שלהם מתקשות.
אראל מרגלית: המדינה צריכה "להתלבש" על זה.
אראל מרגלית: ברמות אחרות של קריית הממשלה וכולי – אני רוצה להגיד משהו על האופן שבו הממשלה מתייחסת לעיר.
אראל מרגלית: שימו לב למה שקורה פה בקריית הממשלה.
אראל מרגלית: יש פה 5 או 6 "צוללות".
אראל מרגלית: האנשים שעובדים בתוך המשרדים, אנחנו כאן בכנסת 1,600 איש, משהו כזה.
אראל מרגלית: פעם יצאנו מפה החוצה לפגוש מישהו ממשרד החוץ באיזה בית-קפה?
אראל מרגלית: מישהו ממשרד החוץ פעם פגש מישהו מבנק ישראל?
אראל מרגלית: מישהו מבנק ישראל פעם פגש מישהו ממשרד ראש הממשלה?
אראל מרגלית: מישהו ממשרד ראש הממשלה פעם פגש מישהו ממשרד האוצר?
אראל מרגלית: אני אומר את זה ברמה התכנונית.
אראל מרגלית: כי אנחנו לא רוצים "צוללות" של אנשים שלא נוגעים בעיר.
אראל מרגלית: רבים מאוד מהאנשים שבאים לעבוד פה – והמגזר הממשלתי הוא מגזר אדיר, זה כוח מצוינות אדיר – צריך תכנון שנותן להם לגעת בעיר.
אראל מרגלית: צריך לשלב בין משרדי ממשלה לבין עסקים לבין מסחר.
אראל מרגלית: צריך לתת לאנשים לגעת בכל מה שקורה פה, כי זה חלק ממרכזי המצוינות שלנו.
אראל מרגלית: רק עוד דבר אחד לגבי מרכז העיר.
אראל מרגלית: עוד בתקופה של אורי לופוליאנסקי בזמנו החליטו – דווקא צריך לתת להם קרדיט, ליעקב אפרתי ולמי שהיה אז מנכ"ל משרד ראש הממשלה, רענן דינור, שהיה בעבר גם מנכ"ל העירייה – להעביר את "בצלאל" למרכז העיר.
אראל מרגלית: העירייה הנוכחית עושה עבודה נהדרת באישור התוכניות כדי שיבנו שם באמת מקום ל"בצלאל".
אראל מרגלית: אבל תראו, אנחנו רוצים לראות סביב 2,700 סטודנטים של "בצלאל" שבאים למרכז העיר תוכנית, לא רק לממשלה בכניסה לעיר.
אראל מרגלית: אנחנו רוצים לראות את מרכז העיר.
אראל מרגלית: אנחנו רוצים קריה של אנימציה ועיצוב ופרסום, את כל הדברים האלה שנותנים תוכן.
אראל מרגלית: שימו לב מה קרה כש-200 תלמידים עברו למרכז לארכיטקטורה ב"בצלאל" הישן, תראו איזו התחדשות עירונית, תראו כמה בתי קפה, תראו איך זה נראה.
אראל מרגלית: תארו לעצמכם מה יקרה כש-2,700 סטודנטים יעברו למרכז העיר.
אראל מרגלית: אנחנו רוצים לראות היום תוכניות של מרכזים יצירתיים במרכז העיר ורוצים לראות "אקשן".
אראל מרגלית: בית-חולים "הדסה" – אנחנו ליווינו פה, ועדת הכספים בעיקר, את כל נושא המשבר ב"הדסה" וראינו איך הממשלה מנהלת רפואה ציבורית.
אראל מרגלית: שערורייה איך נתנו למוסד כל-כך מפואר להידרדר.
אראל מרגלית: צריך להגיד את האמת, יש עכשיו תוכנית הצלה ל"הדסה", אבל התוכנית הזאת היא בעיקר תוכנית הגנה, ואנחנו רוצים תוכנית התקפה.
אראל מרגלית: הרי נושא הרפואה, ירושלים הובילה בו במשך שנים.
אראל מרגלית: רבים ממנהלי המחלקות שנמצאים במרכז הארץ ירדו מ"הדסה".
אראל מרגלית: אנחנו רוצים, ביחד עם הממשלה, ביחד עם העירייה וביחד עם אחרים להחזיר ל"הדסה" את המצוינות והמובילוּת שלה, מחלקה אחרי מחלקה ונושא אחרי נושא.
אראל מרגלית: זה 8,000 עובדים.
אראל מרגלית: זה מרכז מצוינות אדיר ואנחנו רוצים באיזו דרך להחזיר את זה.
אראל מרגלית: עוד דבר אחד לגבי החרדים.
אראל מרגלית: עשינו את פורום ההיי-טק החרדי.
אראל מרגלית: גם ניר ברקת השתתף בו לפני שבועיים.
אראל מרגלית: זה היה הפורום הכי גדול, וראש העירייה צודק שיש ביקוש גדול.
אראל מרגלית: אבל תקשיבו, הממשלה לא מתקצבת.
אראל מרגלית: במרכז ההשקעות התקציב הכולל שנתנו לתעסוקת חרדים וערבים ביחד הוא 50 מיליון שקל.
אראל מרגלית: רבותי, זה קונה לכל חרדי שתי מנות פלאפל.
אראל מרגלית: יש המון חרדים, יש עשרה קופצים על כל משרה.
אראל מרגלית: יש היום תקצוב, יודעים איך לתקצב, גם עם "מטריקס גלובל" במודיעין עילית, גם פה, עם "אן-די-אס", יודעים איך לתקצב.
אראל מרגלית: חברות מוכנות לקלוט חרדים.
אראל מרגלית: אבל אנחנו מבקשים מהממשלה שתקצה לזה משאבים, לא רק דיבורים.
אראל מרגלית: משאבים ולא רק דיבורים.
אבישי ברוורמן: תודה רבה חבר הכנסת מרגלית.
<יעל בליץ זיסקין: אני מארגון "ידידות טורונוטו".
<יעל בליץ זיסקין: התפקיד של "ידידות טורונוטו" הוא- - -
אבישי ברוורמן: בלי פרסומת ל"ידידות טורונטו".
אבישי ברוורמן: מה את רוצה להגיד פה בנושא?
<יעל בליץ זיסקין: רציתי להגיד שזאת עמותה ושאני עוסקת בפיתוח מודלים חברתיים, רק כדי להבהיר את ההקשר.
אבישי ברוורמן: מה את רוצה להגיד לנושא כאן?
<יעל בליץ זיסקין: דיברתם על פיתוח מקומות תעסוקה ודיברתם על החברה החרדית.
<יעל בליץ זיסקין: אני חושבת שאחד המפתחות להצלחה, אני מדברת על פוקוס על קבוצה של אקדמאים חרדים, שבעצם היום יש להם צורך גדול מאוד במקומות עבודה, סטודנטים שסיימו תארים ובעצם יש להם חסמים גדולים מאוד בכניסה לעולם התעסוקה.
<יעל בליץ זיסקין: יש להם תעודה, יש להם השכלה, הם רוצים לעבוד, אבל אם לא נעבוד על הממשקים האלה בין ההשכלה לתעסוקה ואם לא יהיה גם אימון ותוכניות מעבר להכשרות המקצועיות- - -
אבישי ברוורמן: אנחנו מודעים לבעיה.
אבישי ברוורמן: חשבתי שאת רוצה להוסיף משהו נוסף.
אבישי ברוורמן: אנחנו יודעים שהבעיה הזאת קיימת.
<יעל בליץ זיסקין: הבעיה שכל הזמן מדברים עליה היא השכלה ומקומות עבודה אך לא מדברים על החיבור ביניהם.
אבישי ברוורמן: דווקא מדברים על זה, מנסים לעשות.
אבישי ברוורמן: השאלה היא האפקטיביות.
<יעל בליץ זיסקין: אני רואה מודלים אפקטיביים בדבר הזה אבל אני לא רואה מימון למודלים האפקטיביים האלה.
ניר ברקת: זה לא נכון.
ניר ברקת: המדינה מקצה 15 מיליון שקל לשנה שנועדו לפתור בדיוק את זה.
ניר ברקת: פעם היתה רק פילנתרופיה.
ניר ברקת: למדנו מהפילנתרופיה, מהפרויקטים של "הג'וינט" ושל אחרים והיום, לאור הניסיון שנצבר, מתמקדים בנושא הזה.
ניר ברקת: זה פשוט לא נכון.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת נחמן שי, בקצרה, בבקשה.
נחמן שי: בוקר טוב לכולם.
נחמן שי: אני שמח על "יום ירושלים".
נחמן שי: כל "יום ירושלים" הוא יום חג ללא ספק, בוודאי למי שנולד בעיר הזאת.
נחמן שי: אחרי אראל מרגלית לא אוכל לתרום הרבה, כרגיל, כי אראל מרגלית בלהט שלו, ביחד אתי, משתדל לעשות ככל שהוא יכול לטובת ירושלים בכנסת.
נחמן שי: אומר רק כך, התוכניות והחזון של העירייה נפלאים, אבל המציאות קשה, המציאות היום-יומית קשה.
נחמן שי: אני מחזיק עכשיו כמה וכמה פניות על תוכנית להעלות את הארנונה בירושלים.
ניר ברקת: שטויות במיץ עגבניות.
נחמן שי: טוב שאתה אומר לי.
אבישי ברוורמן: נרשם בפרוטוקול שלא מעלים את הארנונה בירושלים.
ניר ברקת: כעסתי מאוד על חוסר האחריות של מי שכתב את זה.
ניר ברקת: אפס עלייה של ארנונה לעסקים מעבר לחובה.
ניר ברקת: למען האמת, ביקשנו השנה להוריד את הארנונה ב-1%.
ניר ברקת: אני מקווה שנקבל אישור לזה כי לא קיבלנו אישור לזה בעבר.
ניר ברקת: מאז הקדנציה הקודמת, פרט לחובה, שאין לנו ברירה, יש אפס עלייה בארנונה לעסקים.
אבישי ברוורמן: תודה, כבוד ראש העירייה, שהבהרת את זה.
נחמן שי: אני שמח על ההודעה הזאת כי מאוד אכזב אותי לשמוע שיש כוונה כזאת.
נחמן שי: אנחנו מאמינים שהעירייה, ניר ברקת וחבריו עושים ככל שהם יכולים.
נחמן שי: השאלה היא האם הממשלה באמת יודעת לחרוג מהרטוריקה שלה ולהקצות לירושלים את המשאבים הנכונים, כי אני שומע ממך, גברת דלית זילבר, על פיגור עצום בפיתוח של העיר, עצום.
נחמן שי: את אומרת שאנחנו לא מתקרבים לפתח תקווה.
נחמן שי: אנחנו רוצים שתל-אביב תרוץ אחרי ירושלים, לא שירושלים תרוץ אחרי תל-אביב בפער גדול.
אבישי ברוורמן: אתה יודע שההבדל בין הרצוי ובין המצוי הוא קו נטוי.
אבישי ברוורמן: בגימטרייה אותו דבר זה כסף, אבל גם כסף זה יכולת ביצוע.
נחמן שי: עכשיו תביא לי משהו מהקבלה.
נחמן שי: אנחנו מוכרחים – אני אומר את זה לך ולממשלת ישראל, וטוב עושה ראש העירייה שהוא לא מתעמת עם הממשלה – הממשלה חייבת לתת לירושלים את ההקצבות.
אבישי ברוורמן: יותר כסף.
נחמן שי: כן, אבל בכלל לא באותם סדרי גודל.
נחמן שי: זה להבין שאם לא נשקיע בירושלים נאבד אותה, היא לא תישאר מה שאנחנו מאמינים בו.
נחמן שי: היא לא יכולה להיות בירה אמיתית אם הממשלה לא מקיימת בה את הלב, את הליבה של הפעילות שלה, שזה בכלל דבר ש-Go's without saying, זה דבר טבעי.
נחמן שי: אנחנו שומעים עכשיו על דחייה של 3 שנים בהוצאת התוכניות לפועל.
נחמן שי: זה מנוף אדיר, ואחריו יבואו המנופים האחרים.
נחמן שי: אבל אני חוזר ואומר, גם ב"יום ירושלים" אנחנו חייבים לדרוש דרישות מממשלת ישראל כדי שהיא תקצה לירושלים.
נחמן שי: מעגל שני הוא העם היהודי.
נחמן שי: אני לא יודע מה אתם עושים בתחום הזה.
נחמן שי: העם היהודי, עוד פעם, משלם גם כן מס שפתיים באותה דרך, כי הוא למד מממשלת ישראל.
נחמן שי: הוא בא לירושלים, מי שמגיע לבלות פה סופי שבוע.
נחמן שי: הוא לא מבין שאם לא יהיו השקעות בסדרי גודל – ויש לעם היהודי את המשאבים, לא רק ב"הדסה" כשהגיע לשם מי שהגיע ובנה את מה שבנה, שאנחנו עוד נהנה מזה שנים רבות בעיר הזאת.
נחמן שי: אנחנו חייבים שלא רק הארגונים אלא הקהילות היהודיות והאנשים בעלי היכולת בעם היהודי יבינו שהשקעה בירושלים היא משימה לאומית-יהודית ממדרגה ראשונה.
<רן מלמד: שלום, בוקר טוב.
<רן מלמד: קודם כול, אי אפשר בלי מילה טובה לראש העירייה.
<רן מלמד: אני ירושלמי כבר 53 שנים ואני בהחלט מרגיש שבשנים האחרונות מתחיל להיות כייף להיות בירושלים ולגור בה ולא להשתמש בה רק כעיר שינה.
<רן מלמד: אז קודם כול תודה לראש העירייה, שאגב, גם חנך בשבוע שעבר פארק החלקה בסקייטים ברמה בינלאומית בירושלים, שהוא דבר מדהים בשביל בני הנוער, ותודה.
<רן מלמד: אני רוצה להגיד שתי מילים על נושאים שאנחנו מטפלים בהם בעמותת "ידיד".
<רן מלמד: צריך להבין שאחת הבעיות הגדולות בירושלים היא הדיור להשכרה.
<רן מלמד: חלק גדול מן האוכלוסיות שאנחנו מטפלים בהן הן אוכלוסיות מוחלשות שמקבלות סיוע בשכר דירה מממשלת ישראל, ממשרד הבינוי והשיכון, והסיוע הזה לא מספיק להן כדי לשכור דירות במחירים שקיימים היום בירושלים.
<רן מלמד: מחירי הדיור בירושלים עלו בשנים האחרונות יותר מאשר בכל מקום אחר בארץ.
<רן מלמד: זה אומר שיש אנשים שהעובדה שהם לא יכולים לשכור דירה כי הכסף שהם מקבלים ממשרד הבינוי והשיכון לא מספיק גורמת להם להיכנס לחובות.
<רן מלמד: החובות האלה גורמים להם למצב שגם אם הם משתכרים – ואני מטפל היום גם בעובדי עירייה, אגב, שמשתכרים 8,000 שקל בחודש למשל אבל מקבלים בתלוש המשכורת שלהם 1,700 שקל כי הכול הולך להלוואות שהם נגררו אליהן בגלל בעיות של דיור.
<רן מלמד: אני חושב שממשלת ישראל ואדוני ראש העירייה צריכים לפעול.
<רן מלמד: אני חושב שאחד הדברים שהעירייה צריכה לעשות, ואנחנו נשמח לסייע, זה לדרוש לעדכן את הסיוע בשכר דירה שמשרד הבינוי והשיכון מעניק לתושבי ירושלים.
<רן מלמד: כפי שהוא נותן מענקים מוגדלים למשכנתאות לתושבי ירושלים כך צריך לעדכן גם את מחירי שכר הדירה.
<רן מלמד: לגבי נושא התעסוקה, אני חייב להגיד שאני שותף לפרויקטים שמופעלים על-ידי העירייה בתחום התעסוקה.
<רן מלמד: אחד מהם נמצא בכניסה לירושלים, מפעל תכשיטים גדול שמפעיל בית-ספר לעולים יוצאי אתיופיה, שהוא דבר מדהים ובלי עזרת העירייה היה קשה מאוד להקים אותו.
<רן מלמד: בעיית הדיור היא קריטית.
<רן מלמד: אם לא יטפלו בבעיית הדיור החובות של האנשים העובדים בירושלים, מה שנקרא העובדים העניים, ילכו ויגדלו וירושלים תישאר ענייה.
אבישי ברוורמן: מכיוון שיש לנו רק עוד 10 דקות, אני רוצה לצמצם.
אבישי ברוורמן: אגיד מי נרשם וביקש לדבר: חבר הכנסת יעקב אשר, עופר ברקוביץ סגן ראש העירייה רוצה אולי לומר מילה, חברת הכנסת איילת שקד, אתן מילה לראש העירייה להגיב, אם הוא רוצה, ואני אסכם.
יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, ראש העירייה, קודם כול באמת ברכות על הרבה עבודה והרבה מאמץ שנעשה בירושלים.
יעקב אשר: ירושלים, מטבע הדברים, מאחר והיא עיר בירה, היא עיר עם סמל וחשיבות, מסתכלים עליה בהרבה מאוד מבטים שהם יותר ברמה הלאומית וכולי, וזה טבעי וטוב.
אבישי ברוורמן: מסתכלים על ירושלים של מעלה.
יעקב אשר: ומדברים עליה במונחים שלא מדברים על ערים אחרות, וזה בסדר, וכך צריך להיות.
יעקב אשר: אבל בסופו של דבר עיר היא מקום שגרים בו תושבים.
יעקב אשר: כלומר, מעבר לסמליות ומעבר לכל הדברים יש את חיי היום-יום ואת האנשים שחיים בה.
אבישי ברוורמן: ירושלים של מטה.
יעקב אשר: שמענו מראש העירייה על הרבה מאוד פעילויות של עידוד כניסת צעירים לעיר, גם על-ידי חינוך, תרבות וכולי וכולי.
יעקב אשר: השאלה שלי, באופן טבעי, ישבתי כאן בישיבה לא פעם ודיברו על המגזר היהודי, המגזר החרדי והמגזר הערבי.
יעקב אשר: אני רוצה להזכיר לכם שכדי להיות חרדי יש תנאי ראשון, שהוא חייב גם להיות יהודי, אגב.
יעקב אשר: למי ששכח את זה, אנא שייזכר בזה.
<קריאה: יהודי ציוני או יהודי רגיל?
אבישי ברוורמן: ראש העירייה דיבר על ציבור ציוני וציבור חרדי.
יעקב אשר: לא דיברתי על ראש העירייה.
אבישי ברוורמן: למרות שיותר ויותר חרדים באים אלי בשקט ואומרים שהם ציונים.
יעקב אשר: אני חושב שאם נעשה תחרות מי אמר "ראה ותחזינה עינינו בשובך לציון ברחמים", אני הולך לקחת את המקום הראשון.
יעקב אשר: .. אז אני מודה לך על העזרה, אדוני.
יעקב אשר: אני שואל וחושב קודם כול, מאחר והעיר מורכבת, גם בהיותה ירושלים עם כל הסמליות שלה, מאוכלוסיות רבות.
יעקב אשר: כאשר מדברים על עידוד אוכלוסייה או עידוד צעירים, אין לי בעיה בעניין הזה.
יעקב אשר: לא רק שאין לי בעיה אלא להיפך, אני חושב שהפעולות שעושה ראש העירייה מצוינות גם בנושאים כאלה ואחרים.
יעקב אשר: השאלה האם העידוד הזה מגיע לכלל האוכלוסיות.
אבישי ברוורמן: האם הוא מגיע גם לחרדים או רק לציונים?
יעקב אשר: אני שמח על העזרה שאתה עוזר לי, אדוני.
יעקב אשר: אני לא ממפלגת העבודה אבל אנחנו ידידים אישיים אז תן לי קרדיט בבקשה.
יעקב אשר: האם בנושא חינוך, כשאנחנו מסתכלים על תנאים של החינוך הממלכתי, האם הם אותם תנאים כמו החינוך החרדי?
יעקב אשר: יש בעיות קשות מאוד בשכונות שבהן גרים חרדים ובשכונות מעורבות.
יעקב אשר: ראש העירייה מכיר את הסוגיה הזאת, היא סוגיה קשה שמונחת על שולחנו זמן רב.
יעקב אשר: אני אומר דבר אחד, לא יכול להיות שיעודדו צעירים לבוא לגור בירושלים אבל יעודדו צעירים ממגזרים מסוימים על-ידי דברים של תרבות שיכולים "לשחק" טוב לאדם מסוים, ואילו לאדם אחר יש תרבות אחרת, הוא רוצה גם את התרבות שלו.
יעקב אשר: ברגע שעושים את זה באופן שוויוני, ברגע שעושים את זה לכל האוכלוסיות ישמרו הלאה על ההטרוגניות של העיר אבל יתנו את המשאבים הללו ברמה שווה.
יעקב אשר: דבר נוסף ואחרון, יש איזו סתירה.
יעקב אשר: יש שכונות בירושלים – אני לא אומר את זה כביקורת, ודאי לא לראש עירייה שנמצא רק 5-6 שנים בתפקיד, אלה דברים היסטוריים – זאת עיר הבירה ויש פה שכונות שלא היית מאמין שהן חלק מעיר הבירה, ולאו דווקא שכונות חרדיות, חברים.
יעקב אשר: קח מקומות כמו קריית יובל, קח מקומות מן הסוג הזה, שיש פער עצום.
אבישי ברוורמן: עולם שלישי.
יעקב אשר: פער עצום בתשתיות והכול.
יעקב אשר: בחינוך יש הרבה מאוד עבודה של העירייה.
יעקב אשר: זה דבר שגם הממשלה צריכה לדעת.
יעקב אשר: חייבים לסגור את הפער.
יעקב אשר: לא יכול להיות שבעיר אחת יהיה משכן הכנסת, מסביבו מרכז הלאום וכולי, ואילו במקומות אחרים אנשים חיים כמו בעיר פריפריאלית ברמה נמוכה מאוד.
יעקב אשר: אני חושב דבר אחד, שהרבה מאוד השקעה, עם הסתכלות בשוויון הזדמנויות לכולם, גם לחרדים, גם לערבים, גם לחילוניים וגם לדתיים – זה הסוד של ירושלים.
יעקב אשר: אם את הסוד הזה יממשו ולא חלילה יגרמו לקרע במסגרת הימים הללו, שהיום אוהבים קצת מה שנקרא לחבוט בחרדים, אז ירושלים תשמור על ההצלחה שלה.
יעקב אשר: ואם לא, חלילה זה יכול גם להפוך למקום נפיץ בין אוכלוסיות.
יעקב אשר: זה דבר שצריך לשמור עליו.