GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אורי יוגב: היו פה המון הערות לגבי אנרגיות מתחדשות ואני רוצה להזכיר כמה דברים.
<אורי יוגב: אחד, במדינת ישראל לפני פחות מעשור לא היה בכלל.
<אורי יוגב: היום יש.
<אורי יוגב: לא המלצנו ולא התכוונו לעצור שום דבר שקורה בדרך.
<אורי יוגב: לא המלצנו לשנות את החלטת הממשלה ל-10%.
<אורי יוגב: ניתחנו את המציאות כמו שהמציאות מייצרת.
<אורי יוגב: דיברנו שהמציאות תייצר כ-7.5%.
<אורי יוגב: שניים, אנחנו כן חשבנו שבעולם שבו נעצר במידה רבה הגידול בביקוש לחשמל במדינת ישראל והנסיבות הן כאלה שכן נכון לעשות מחשבה איפה אנחנו נמצאים קדימה.
<אורי יוגב: לא עשינו את המחשבה במקום מי שיעשה מחשבה.
<אורי יוגב: עם זאת, מכיוון שגם בתגובות לדוח הוועדה קיבלנו המון הערות בתחום הזה, אנחנו כמובן נלמד אותן ונתייחס אליהן לגופן.
<אורי יוגב: אין לי ואין לנו התנגדות תפיסתית או אידיאולוגית לכל התחום של אנרגיות מתחדשות.
<אורי יוגב: אני משוכנע שהעולם יגיע לשם.
<אורי יוגב: זה עניין של כסף, של עלויות.
<אורי יוגב: בסופו של דבר בואו לא נשכח.
<אורי יוגב: קרה למדינת ישראל בתחום הזה נס מסוים עם כל נושא הגז.
<אורי יוגב: ההשפעה שלו היא דרמטית.
<אורי יוגב: זה לא בזכות שעשינו משהו.
אבישי ברוורמן: רק שהנס הזה נשתמש בו בצורה אפקטיבית.
<אורי יוגב: בסדר, אבל זה יותר מי ישתמש בכסף ומי לא.
<אורי יוגב: הערתם לגבי תחנת D.
<אורי יוגב: אנחנו נשקול את זה פעם נוספת.
<אורי יוגב: אני חושב ואמרתי שהנושא של המונים החכמים הוא מהלך דרמטי ביכולת ההשפעה שלו על משק ישראל בהתייעלות אנרגטית.
<אורי יוגב: אני מבין שאנחנו בפורום כזה אז יותר נותנים ביקורת מאשר תמיכה, אבל אני חושב שזה משקל שמשמעותו רבה.
<אורי יוגב: בתוך העולם המאזן, בואו נסתכל על זה בצורה מאוזנת ובואו נתקדם קדימה כי הרי זה לא מרכז הדוח.
<אורי יוגב: דווקא ברפורמה הזאת אין פה את הנושא של תחרות מול ציבוריות או ממשלתיות.
<אורי יוגב: אנחנו אומרים באופן מובהק שחברת החשמל היא מונופול ממשלתי והיא צריכה להישאר בשליטת המדינה.
<אורי יוגב: היא לא מיועדת להפרטה.
<אורי יוגב: אני בפירוש חושב שיש דברים שניתן להפריט אבל זה לא הדברים שניתן להפריט.
<אורי יוגב: כן ניתן לייצר תחרות במגזר הייצור.
<אורי יוגב: בואו לא נתבלבל, אמנם הרוב אנרגיה אבל זה 80% מהעסק או רוב העסק באופן מובהק.
<אורי יוגב: אם נסתכל על העולם, אין בעולם כמעט מקומות שיש מונופול ורטיקלי בענף החשמל.
<אורי יוגב: בכל העולם מתפתחת תחרות בייצור החשמל.
<אורי יוגב: כל אחד והקצב שלו.
<אורי יוגב: דרך אגב, אלה שאומרים שאם תוציא את ההולכה תגיע מחר לפחות מ-50% ואלה שאומרים את ההיפך, מתווכחים בסופו של דבר על קצב.
<אורי יוגב: אני יכול להגיד לכם שמתווכחים על הזמן ואז בזמן שמתווכחים על הזמן דוחים את הזמן שזה מגיע.
<אורי יוגב: בקיצור, לפעמים גם צריך לעשות לא דברים מושלמים.
<אורי יוגב: הייתי מעורב במהלכים של חברת החשמל פעם אחרונה ב-2007 ואז רבנו אם ב-2014 ייגמר המהלך או ב-2016.
<אורי יוגב: הנה אנחנו ב-2014 והוא בקושי התחיל.
<אורי יוגב: בסוף כן צריך לעשות.
<אורי יוגב: אני רוצה לדבר טיפה על המגזר הפרטי.
<אורי יוגב: קודם כל אומרים 25% אז זה על הדף, זה לא על המציאות.
<אורי יוגב: זה אולי יקרה.
<אורי יוגב: סביר שיקרה אבל אולי יקרה.
<אורי יוגב: אני חושב וזה כן תפקיד שלנו, לגרום לכך שבתוך המהלך לא נפיל את המגזר הפרטי.
<אורי יוגב: הוא באמת צעיר, חלקו קיים, חלקו כמעט קיים.
<אורי יוגב: אני אומר באופן מובהק, אנחנו נעשה גם שינויים בכתוב בדוח על-מנת לא לייצר מצב שלא יוכלו להקים את התחנות הפרטיות שבדרך.
<אורי יוגב: יש אנשים שהשקיעו הרבה כסף והם לא בוויכוח.
<אורי יוגב: קיים ויכוח עם הוועד בחברת החשמל במספר נושאים.
<אורי יוגב: חלקם באמת קשורים לשאלה האם מוציאים עוד תחנה החוצה ולא, ואיך זה ייראה או לא ייראה.
<אורי יוגב: זה ויכוח גדול.
<אורי יוגב: יש לו השפעה גדולה על המגזר הפרטי ויש לו השפעה גדולה על חברת החשמל ועל האיתנות הפיננסית שלה.
<אורי יוגב: זה כן נושא גדול ומורכב אבל הוא בר פתרון בעיניי.
<אורי יוגב: חד משמעית, אני אומר, שאם לא נעשה רפורמה או הסדרה של השוק, הסבירות שהמגזר הפרטי יצליח לשמור על הנתח הזה לאורך זמן היא נמוכה.
אבישי ברוורמן: הוא יקרוס.
<אורי יוגב: לא כולם.
<אורי יוגב: יש כאלה שיש להם הסכמים והם לא יקרסו אבל הם לא עוברים בהכרח לתחרות.
<אורי יוגב: חלק מההסכמים של היצרנים החדשים – אז מישהו אחר מייצר, אולי ייצר יותר בזול ממה שמייצרת חברת חשמל אבל הוא גם מרוויח אבל בסוף זה יוצא לא מאוד שונה.
<אורי יוגב: לא בטוח שזה באזור התחרות.
<אורי יוגב: זה כן מרכיב מאוד מרכזי ואני כן רואה את תפקידנו לא רק לייצב את חברת החשמל ולהוריד את הסיכון הפיננסי שבה אלא באמת לייצר את התנאים שהתחרות הצעירה והראויה תחזיק מעמד.
<אורי יוגב: מיקו העיר משהו קודם.
<אורי יוגב: אני כן רואה בחומרה רבה כמו הורדת שלטר של אי מניעה של מתחרים לפעול.
<אורי יוגב: זה חמור באופן קיצוני.
<אורי יוגב: אני לא חושב שזה לגיטימי, כמו שאני לא חושב שזה לגיטימי להחשיך את המדינה.
<אורי יוגב: אז אני לא אומר שהחשכתם את המדינה אבל אני בפירוש חושב שזה מאוד מאוד לא בסדר.
<אורי יוגב: לגבי התעריף.
<אורי יוגב: התעריף ירד.
<אורי יוגב: ברור שהוא לא היה יורד אם לא היה סיפור הגז והמשבר בסוף התקופה.
<אורי יוגב: אבל אל תתבלבלו - - -
אבישי ברוורמן: השאלה, האם המחיר ירד עקב הדברים האחרים?
<אורי יוגב: אני לא חושב שזה יהיה אחראי מטעם מדינת ישראל ולכן כנראה זה לא יקרה, שבמצב שאין רפורמה ואין פתרון ממונה למצב הפיננסי של חברת חשמל, שיורידו את התעריף.
<אורי יוגב: אמנם הוא אמור לרדת אבל לא יורידו, או לא יורידו בחלקו, כי ייאלצו לממן את המצב ואת חוסר היעילות כי אם לא עושים את המהלך אז גם לא עושים את המהלך של ההתייעלות.
<אורי יוגב: חד משמעית, הרפורמה כמו שהיא נמצאת לא מתממנת באמצעות תעריף החשמל ואפילו להיפך.
<אורי יוגב: מהלך ההתייעלות, שעוד לא הסכמנו עליו, אבל אמור לממן את עצמו בתוך העשור.
<אורי יוגב: זה כן אומר שבהמשך הוא יוצר מצב שהציבור ייהנה ממנו בשל רמת הוצאות אחרת.
<אורי יוגב: לגבי לוחות הזמנים.
<אורי יוגב: אנחנו נהיה מסוגלים להגיע לדוח סופי בטווח של חודש וחצי עד חודשיים מהיום.
<אורי יוגב: המורכבות היא באמת לייצר מצב שאנחנו מייצרים דוח, שאנחנו לא צריכים ליישם אותו באופן חד צדדי.
<אורי יוגב: יש חלקים נרחבים מהסדרת משק החשמל שלא ניתן, אלא במחירים מאוד דרמטיים, לעשות אותם בצורה חד צדדית.
<אורי יוגב: מצד שני, אני כן חושב, מיקו ומוטי, ללכת את העוד צעד שצריך ללכת.
<אורי יוגב: שוב, ישראל בשנים האלה – זאת מציאות שאני גם מצטער עליה.
<אורי יוגב: זה עולם שהוא גם פופוליסטי.
<אורי יוגב: לשלם לעובדים שמקבלים את השכר הגדול ביותר במשק סכומים מופרזים בגין מהלכים, אפילו הם קריטיים, זה דבר שהוא פשוט לא יעבור.
<אורי יוגב: אני כן מקווה שבכל זאת נגיע לאיזה הסכמות.
<אורי יוגב: אני מסיים בכך, שכמו נציגי הוועד, לא נמצא היום ביום שהוא אופטימי.
אבישי ברוורמן: אני מודה לך לכל מי שהשתתף כאן היום.
אבישי ברוורמן: כרגע אמרת שתוך חודש וחצי אתה מניח את הדוח.
<אורי יוגב: אמרתי שאני יכול להניח.
אבישי ברוורמן: אם כך, אין יעד סופי.
אבישי ברוורמן: לפי דברי מר יוגב אין יעד סופי להגשת הדוח.
אבישי ברוורמן: ממילא ברור שאין יעד לקבלת החלטות ממשלה וגיבוש הצעות החוק.
אבישי ברוורמן: אני אומר דבר מאוד חד: צריך שלרפורמה הזאת יהיה מנהיג ברור.
אבישי ברוורמן: ראינו את ההתגייסות של חברת החשמל, של העובדים.
אבישי ברוורמן: צריך גורם אחד בממשלה, שר האנרגיה שלא נמצא פה, או ראש הממשלה, שייקח את התהליך הזה קדימה.
אבישי ברוורמן: לנוכח האזהרות שבמקרה הזה זה כבר לא זאב זאב אלא הזאב כבר מגיע, לאחר שהוועדה שמעה לגבי האיתנות הפיננסית של חברת החשמל, התהליך חייב להסתיים בהידברות עם העובדים אבל צריך להגיע לקו הסיום של הרפורמה.
אבישי ברוורמן: יש להביא את הרפורמה לאישור ועדת הכלכלה כבר במושב הבא, מאחר ואת רישיונות חברת חשמל ניתן להאריך בצווים מיוחדים רק עד 2016 וצריך להפסיק את הסאגה הזאת.
אבישי ברוורמן: הוועדה רואה בחיוב את אמירתו של מנהל רשות החברות, אורי יוגב, בדבר ירידה במחירי החשמל.
אבישי ברוורמן: אני רואה את זה בחיוב, אני רק רוצה לראות איך זה קורה.
אבישי ברוורמן: הוועדה רואה בחומרה את ההתעלמות של דוח ועדת יוגב מנושא הגנת הסביבה והליכה לאחור בפרמטרים רבים כגון ההפחתה ביעדים של אנרגיה מתחדשת, התייעלות אנרגטית והפחתה של פליטת מזהמים.
אבישי ברוורמן: הוועדה מצפה לשינוי כיוון משמעותי בהיבט הזה במסגרת המסקנות הסופיות.
אבישי ברוורמן: אני מקווה שזאת לא עוד סאגה, עוד פרק ברפורמה שלא יוצאת לדרך.
אבישי ברוורמן: יש פה רצון טוב.
אבישי ברוורמן: אפשר להתכנס, צריך לגמור.
אבישי ברוורמן: צריך פה מנהיגות, גם מנהיגות פוליטית שאולי חסרה.
אבישי ברוורמן: אני פותח את הישיבה המיוחדת של ועדת הכלכלה לציון "יום ירושלים".
אבישי ברוורמן: הנושא הוא פיתוח עסקי ומרכזי תעסוקה בעיר ירושלים.
אבישי ברוורמן: אני שמח שידידי ראש עיריית ירושלים, ניר ברקת, נמצא אתנו.
אבישי ברוורמן: פועלו רב.
אבישי ברוורמן: אומר מספר מילים בפתיחה וכבוד ראש העירייה, אעביר לך את השרביט.
אבישי ברוורמן: היום אנחנו מציינים את "יום ירושלים" בכנסת.
אבישי ברוורמן: אין ספק שירושלים עוברת בשנים האחרונות פיתוח כלכלי.
אבישי ברוורמן: העירייה תציג פה את ההישגים בתחום הבנייה, הקמת התשתיות והתעסוקה.
אבישי ברוורמן: עם זאת, צריך לזכור שירושלים בירתנו – האפיפיור היה פה – היא עדיין מן הערים העניות בישראל, עם פערים בכל התחומים – בתשתיות, בתשתיות המים, בתעסוקה, רווחה, חינוך.
אבישי ברוורמן: זו לא רק אחריותה של עיריית ירושלים.
אבישי ברוורמן: אם וושינגטון – במשך 14 שנים בבנק העולמי הייתי בוושינגטון – היתה ממומנת אך ורק על-ידי עיריית וושינגטון אזי וושינגטון היתה "סלאמז".
אבישי ברוורמן: לכן עיר בירה, במיוחד עיר בירה שמנופפים בה כל הזמן בכל נאום שהיא הסמל ליהדות לנצרות ולאיסלאם, לא יכולה להיות – לעתים כשנכנסים לחלק מן השכונות העיניים כלות.
אבישי ברוורמן: לכן זה תפקיד גם של מנהיג ויזם כמו ראש העירייה, אבל גם של ממשלת ישראל, לתת את הדחיפה כדי שלירושלים יהיה פן נקי, ברור, איכותי, יפה, סובלני לכל הדתות, ויחד עם זה שנושא העוני, הלכלוך והפערים בעשור הזה ייעלם מירושלים.
ניר ברקת: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת ברוורמן, חברי הכנסת היקרים, מכובדי, כל המבקרים, קודם כול, חג שמח.
ניר ברקת: הייתי בוועדה לענייני ביקורת המדינה ופתחתי וסיפרתי סיפור אישי.
ניר ברקת: לא מזמן הייתי בהר הזיתים, הלכתי לבקר ועמדתי על הקבר של סבא של אבא שלי.
ניר ברקת: הוא עלה מרוסיה לארץ ונפטר ב-1926.
ניר ברקת: חשבתי לעצמי מה הוא וכל עשרות אלפי היהודים שקבורים בהר הזיתים, ולחליפין כל אלה שלא זכו לראות את תקומת המדינה, מה הם היו חושבים אם היו מסתכלים היום על מדינת ישראל ועל ירושלים.
ניר ברקת: קצת לקבל פרספקטיבה על איזו זכות גדולה יש לנו היום לחיות בירושלים המאוחדת, הבנויה והמתפתחת.
ניר ברקת: יש לנו אתגרים אדירים לפנינו, אבל בואו ניכנס רגע לפרספקטיבה, על איזו זכות עצומה יש לנו.
ניר ברקת: אני רוצה לומר דבר נוסף.
ניר ברקת: בשנים האחרונות ירושלים באמת בתנופה.
ניר ברקת: אני חושב שכל בר-דעת מבין שמשהו טוב קורה בירושלים.
ניר ברקת: התהליכים שירושלים עוברת משולים לעיר שמתפתחת לפוטנציאל שלה.
ניר ברקת: אנחנו מתקדמים, מצד אחד, ביצירת הביקושים לעיר, כלומר איך הופכים אותה ליותר אטרקטיבית לצעירים, למשקיעים, לתיירים, ומצד שני, השקעות עצומות בתשתיות הפיזיות שמאפשרות לירושלים לצמוח לקיבולות גדולות של מבקרים, עסקים וצעירים.
ניר ברקת: תהליך הצמיחה המואצת הזאת קורה בשנים האחרונות בקצב מאוד-מאוד מכובד וכולל שיתוף פעולה ותמיכה ממשלתית גדולה מאוד.
ניר ברקת: בחרתי היום לא לדבר על המקרו אלא לדבר על שלושה נושאים ספציפיים שמתחברים זה לזה – בפן הכלכלי הקלסי ובפן התשתיתי.
ניר ברקת: אני לא יודע אם אתם מכירים את התהליך העצום שעובר היום על הכניסה לעיר ירושלים.
ניר ברקת: אנחנו בתהליך ארוך של כמעט 4 שנים, בשיתוף פעולה עם דלית זילבר, מנהלת המחוז במשרד הפנים, שנמצאת אתנו כאן, וקובי כחלון, ממלא מקומי, שיגיע בהמשך, הוא פשוט מסיים בוועדה לענייני ביקורת המדינה, בונים רובע עסקי חדש בכניסה לעיר.
ניר ברקת: יחד עם הרחבת קריית הממשלה, מדובר על למעלה מ-1.1 מיליון מטר מרובע – משרדים, מלונאות, מסחר ותרבות.
ניר ברקת: כדי לסבר את האוזן, בכניסה לעיר אנחנו מדברים על 13 מגדלים, בהיקפים של 35 קומות.
ניר ברקת: אנחנו מדברים על היקפים שהם פי חמש גדולים יותר ממרכז עזריאלי בתל-אביב.
ניר ברקת: זה ממוקם על הפיר של הרכבת המהירה מתל-אביב.
ניר ברקת: ב-2018 חברים יוכלו להגיע ממרכז הארץ בתוך 28 דקות, או לחליפין משדה התעופה בתוך פחות מ-20 דקות, ולנחות בלב הרובע העסקי החדש של העיר ירושלים.
ניר ברקת: באופן טבעי הקומות למטה ישמשו למסחר, הכול משרדים.
אבישי ברוורמן: כלומר, בעוד 4 שנים, אינשאללה, יהיה פשוט נפלא כי הטעות הזאת, שמשדה התעופה למטרופולין, לבירה, לא מגיעים בתוך 20 דקות זה באמת – אני שמח ש-2018 היא השנה.
ניר ברקת: אני מסכים אתכם.
ניר ברקת: אגב, אני חושב שצריך לשנות את השם של שדה התעופה מ-TLV ל-JLM – Jerusalem.
ניר ברקת: הדבר הזה יאיץ את התיירות ויביא יותר כבוד למדינת ישראל.
יעקב אשר: צריך ועדת גבולות, אדוני...
ניר ברקת: לא צריך.
ניר ברקת: רק שינוי השם של נמל התעופה.
אבישי ברוורמן: אתה יודע איך "אל על" טסה בשבת – בעזרת השם.
אבישי ברוורמן: הם משנים את השם.
<קריאה: ארנונה ממילא לא משלמים שם...
יצחק וקנין: הוא פועל נכון: "טוב שם משמן טוב".
ניר ברקת: בכל אופן, אני חושב שגם בן גוריון יעדיף שיקראו את נמל התעופה "ירושלים על שם בן גוריון".
ניר ברקת: לא חשוב, חזרה לענייננו, לרובע העסקי החדש.
אבישי ברוורמן: את השם בן גוריון אתה רוצה לשנות?
ניר ברקת: נמל התעופה בן גוריון, איך קוראים לו? TLV.
ניר ברקת: הוא יעדיף שזה יהיה JLM.
ניר ברקת: בכל אופן, חזרה לענייננו.
ניר ברקת: אני רוצה להתמקד בירושלים.
ניר ברקת: הקיבולות של הכניסה לעיר מאפשרות לנו להעסיק, ביחד עם הרחבת קריית הממשלה, היקפים של כ-50,000 מועסקים חדשים.
ניר ברקת: יש לנו עוד זווית איך העניין נראה.
ניר ברקת: תעבור הלאה, ברשותך, עוד שקף אחד קדימה.
ניר ברקת: שימו לב לתחום הכחול של המתחם.
ניר ברקת: כולל בנייני האומה, שהופך להיות מרכז הכנסים והכינוסים הגדול ביותר במדינה, אנחנו מדברים על המגדלים, סדר גודל של 2,000 חדרי מלון חדשים ומשרדי תעסוקה לרווחה.
ניר ברקת: אתם יכולים לראות כאן את הארכיון הציוני, את תחנת האומה שמוקמת ותסתיים ב-2018, את בנייני האומה – מרכז הכנסים והכינוסים במרכז, את מתחם בתי-המשפט שמרוכזים, כל המחוזות, כמדומני 13 אתרים מרוכזים במקום אחד, ליד הפרקליטות, שיאפשר לייעל את כל המערכת והמנגנון הממשלתי, ביטוח לאומי שמתרחב וכן הלאה וכן הלאה.
ניר ברקת: לא אלאה אתכם בעוד פרטים.
ניר ברקת: תחזור בבקשה לשקף על התחבורה.
ניר ברקת: עכשיו, ברשותכם, אני מבקש להציג לכם את הנושא השני שהוא בעל משמעות כלכלית גדולה, וזה כל פרישת רשת התחבורה בעיר ירושלים.
ניר ברקת: הרכבת המהירה, כפי שתיארנו, תינחת בחצי הראשון של שנת 2018.
ניר ברקת: אנחנו עכשיו בתהליך סיום והכנסה לתהליך סטטוטורי מואץ של הקו הירוק והקו הכחול, ועוד לפני כן אנחנו מאריכים את הקו האדום עד "הדסה" לכיוון דרום-מערב ועד נווה יעקב בצפון.
ניר ברקת: שימו לב שהתהליך בו זה מתבצע שונה בתכלית מן התהליך שבו בוצע הקו האדום בהתחלת המערכת, כי אנחנו שומרים על נתיבי תנועה פתוחים.
ניר ברקת: עושים את זה בשלביות ביצוע, כך שהכאב הציבורי יהיה מינימלי יחסית לרווח הציבורי הענק כשבניית קווי הרכבת תסתיים.
ניר ברקת: הקו הירוק מתחיל בדרום-מערב גילה, יורד למטה לקריית הספורט החדשה, שתיכף אתאר, עולה לצומת פת, לגבעת רם ומחבר את גבעת רם לתחנה המרכזית, ממשיך עד רמת אשכול והגבעה הצרפתית, מגיע להר הצופים ואנחנו רוצים שהקו יימשך עד הר הזיתים.
ניר ברקת: הקו הכחול מתחיל בגילה, ממשיך לדרך חברון, מתחם התחנה, מרכז העיר.
ניר ברקת: הירוק והכחול נכנסים לתהליכים סטטוטוריים במקביל.
ניר ברקת: הוא עובר לדרך חברון, נכנס למרכז העיר, עולה בקרן היסוד, קינג ג'ורג', נכנס מתחת למרכז החרדי במנהרה, יוצא בהר חוצבים ומגיע לאזור רמות.
ניר ברקת: יש שתי שלוחות נוספות.
ניר ברקת: שלוחה אחת עד גבעת שאול, בואכה הר נוף.
ניר ברקת: שלוחה שנייה מגיעה לכותל – שער האשפות.
ניר ברקת: יש פה שתי חלופות שאנחנו בוחנים.
ניר ברקת: אחת, במינהור מתחת לאם הסלע לרובע היהודי, עד הפיר של המעלית שמורידה ממפלס הרובע היהודי למטה למפלס הכותל.
ניר ברקת: לחליפין, סביב הר ציון לשער האשפות.
ניר ברקת: ורכבל שמתחבר cheek to cheek להר הזיתים, מצד אחד, לשער האשפות ולמתחם קדם כנראה בתחנת ביניים, ולמתחם התחנה, שם הוא מתחבר פחות או יותר cheek to cheek לקו הכחול.
ניר ברקת: הקו הרביעי הנוסף, שהוא כרגע קצת בעיכוב, אבל אנחנו רוצים להאיץ אותו, הוא הקו הסגול, שאנחנו רוצים שיחבר את צומת אורה-משואה עם הקו האדום למתחם קריית הספורט עד אזור דרך חברון.
ניר ברקת: בעצם הקו הדרומי הזה, ממזרח למערב, מייצר רשת תחבורה מאוד-מאוד אפקטיבית ויעילה.
ניר ברקת: שימו לב שמערכת הקווים הזאת מחברת את הקמפוסים של האוניברסיטה העברית בקו רכבת אחד, את בתי-החולים בקו רכבת אחד, ומאפשרת לנו להנגיש את העיר העתיקה מארבעה כיוונים, מצפון בשער שכם, משער יפו במערב, משער האשפות בדרום ועוד כנראה רכבל לכיוון הכנסיות למטה, לכיוון שער האריות.
ניר ברקת: זה מנגיש לנו את אזורי התעסוקה, את השכונות הגדולות – יהודיות, ערביות, חרדיות, חילוניות – מנגיש את כולם ביחד ומאפשר לנו קיבולות עצומות של תנועה ציבורית.
ניר ברקת: זה שם את ירושלים, לתפיסתנו, במקום המתקדם ביותר בתחבורה הציבורית.
ניר ברקת: לאורך קווי התחבורה, וכאן חשוב להדגיש, אנחנו שמים דגש גדול מאוד על נושא של התחדשות עירונית.
ניר ברקת: לדוגמה, על ציר שדרות הרצל אנחנו מעלים אפשרויות לבנייה למגורים עד 24 קומות במקומות הרלוונטיים, או בקו הדרומי אנחנו מתכוונים בכל המערכת בשכונות הוותיקות להיכנס להתחדשות עירונית.
ניר ברקת: יש פה מכפיל עצום על דיור, מכפיל עצום על המרחב הציבורי.
ניר ברקת: כל פרויקט התחבורה הציבורית, שמתוקצב על-ידי המדינה – רק לסבר לכם את האוזן, אם קו הרכבת הראשון המהיר עלותו יותר מ-7 מיליארד שקל, ופיתוח הכביש לירושלים, שאנחנו רואים אותו מתפתח בקצב מואץ הודות למשרד התחבורה, לשר התחבורה ולגיבוי של הממשלה, שעלותו כ-4 מיליארד שקל, אנחנו מדברים על שני קווי הרכבת הבאים בהיקפים של 20 מיליארד שקל, לא כולל את הקו הרביעי ולא כולל התחדשות עירונית, זה לא כולל את ה-1.4 מיליארד שקל, אלא רק פיתוח תשתיתי בכניסה לעיר.
ניר ברקת: חברים, ממשלת ישראל, בשיתוף עם עיריית ירושלים, משקיעה משאבים שלא השקיעה מעולם.
אבישי ברוורמן: מה שאתה מדבר כרגע, ואתה איש ביצוע, הכול מתוקצב?
אבישי ברוורמן: החזון ברור.
יעקב אשר: מה הסטטוס גם מבחינה סטטוטורית?
יעקב אשר: וגם האם זה מתוקצב, ולאיזו שנה?
ניר ברקת: אפרט.
ניר ברקת: קו הרכבת בתהליך, on time on budget, למיטב ידיעתי.
ניר ברקת: זה לא באחריות העירייה, זה באחריות מע"צ ומשרד התחבורה, אבל על פניו הם עומדים בזמן ורואים את זה מתרומם.
ניר ברקת: כנ"ל הכביש אל ירושלים.
ניר ברקת: הקו האדום, בהמשך ל"הדסה" ולנווה יעקב מתוקצב, מבוצע, סיים תהליך סטטוטורי, בתהליך של ביצוע של מכרזים ושל עבודות.
ניר ברקת: למען האמת, הקו מהר הרצל ועד השלב הבא, עד "המפלצת", כמדומני בסוף שנת 2015 יהיה כבר מוכן.
ניר ברקת: אנחנו רוצים לעשות אותו בשלביות ביצוע.
ניר ברקת: הקו הירוק והקו הכחול – בוועדת היגוי שאני מוביל כבר יותר משנתיים, כמעט 3 שנים, ביחד עם משרד התחבורה ומשרד האוצר – הבכירים ביותר במשרד התחבורה והאוצר – והוועדה המחוזית, ניכנס לתהליך סטטוטורי ולשיתוף ציבור עוד השנה, וזה אחרי 3 שנים של עבודה תכנונית.
ניר ברקת: משרד האוצר מתקצב את זה.
ניר ברקת: זה בתוכנית החומש של משרד התחבורה, מאושר על-ידי משרד האוצר.
ניר ברקת: עשינו גם שינוי מבני על מנת להאיץ את תהליכי הפיתוח בתוך תוכנית-אב לתחבורה ויש לנו היום צוות מצוין וועדות היגוי שנפגשות פעם בחודשיים אצלי לפיתוח התהליכים האלה.
ניר ברקת: שדרגנו את ועדות ההיגוי.
ניר ברקת: תת-ועדה אחת מהן מוביל סגן ראש העירייה קובי כחלון, בפן הפיזי התכנוני, ואת השנייה מוביל סגן ראש העירייה עופר ברקוביץ, לפן של איך אנחנו ממלאים את כל התהליכים האלה בתוכן.
ניר ברקת: כלומר פיתוח עסקי לצד פיתוח פיזי משתלבים לנו ואנחנו דנים על העניין הזה.
ניר ברקת: אני חייב להודות שכאן הורדנו הרבה מאוד חסמים שהיו בעבר.
ניר ברקת: מהלקח של הקו הראשון, שלדעתי לא נוהל נכון, שינינו את כל המבנה הארגוני.
ניר ברקת: עיריית ירושלים, ואני בראשה, לוקחת אחריותיות (accountability), ועם הגיבוי שאנחנו מקבלים מן הממשלה אין לי ספק שנוכל להאיץ מאוד את התהליכים הללו.
ניר ברקת: הקבלן המבצע הוא חברת "מוריה", שהיום נחשבת במדינת ישראל, במשרד התחבורה, מהטובות ביותר שיש בארץ לביצוע תשתיות פיזיות, חברה בסבסוד מלא של העירייה.
ניר ברקת: יושב כאן מנכ"ל "מוריה", דורון נויוירט.
אראל מרגלית: הם בנו את כל הדברים הגדולים בעיר, אין מה לעשות.
ניר ברקת: לטובת העניין, היום "מוריה" מבצעת פרויקטים ב-700 מיליון שקל on time, on budget, on quality.
ניר ברקת: התחושה שלי, שבשיתוף הפעולה שמתפתח עם המדינה הצפי הוא 10 שנים.
ניר ברקת: אני חושב שאפשר לעשות את זה ב-7 שנים.
ניר ברקת: היעד שהצבתי הוא לסיים את הפרויקט הזה בשנת 2020, בעוד כ-7 שנים מהיום, את הקו הירוק והקו הכחול, מהשלב שבו אנחנו נמצאים, שכבר מתכננים אותם 3 שנים, לביצוע בפחות מ-7 שנים.
ניר ברקת: זה היעד שהצבתי.
יעקב אשר: כל הקו הוא על-קרקעי?
ניר ברקת: רובו.
ניר ברקת: יש מנהרה מתחת למער החרדי.
יעקב אשר: אבל מנהרות מאוד נקודתיות.
ניר ברקת: 1.8 קילומטרים, זה לא מרחק קצר.
יעקב אשר: אני שואל את זה באספקט של לוח הזמנים.
ניר ברקת: אנחנו נרצה לעשות את זה בשלבי ביצוע.
אבישי ברוורמן: למי שלא יודע, חבר הכנסת יעקב אשר הוא ראש עיריית בני-ברק לשעבר.
יעקב אשר: שנת 2020 – זה יהיה עוד לפני הקו האדום של הרכבת הקלה בגוש דן.
ניר ברקת: יהיו שלבים שייפתחו לפני, אני מקווה.
ניר ברקת: אני מדבר על תאריך סיום.
ניר ברקת: התהליכים – אנחנו נשאף לעשות את זה בשלביות ביצוע כזאת שכן תאפשר לנו להניע.
ניר ברקת: למשל, אחד הקווים היותר קריטיים לנו הוא הקו הירוק, מהתחנה המרכזית דרומה, כי הוא מתחבר לאחד הפרויקטים היותר גדולים החדשים שאנחנו מובילים, קריית הספורט, שמתפתחת להיות קריית הספורט הגדולה בארץ.
ניר ברקת: רק לסבר את האוזן, הרחבנו את "טדי" מ-21,000 מקומות ישיבה ל-33,000 מקומות ישיבה.
ניר ברקת: אנחנו בוחנים הרחבתו אפילו מעבר לכך.
אבישי ברוורמן: אתה חושב שיבואו מספיק אנשים לצפות?
ניר ברקת: תראה בשנה הקרובה – זה קצת כמו השאלה על הביצה והתרנגולת.
אבישי ברוורמן: זאת היתה הערה על מצב הכדורגל בארץ, שבונים אצטדיונים אבל הקהל לא מגיע.
ניר ברקת: מי שיצפה במשחק של נבחרת ישראל מול נבחרת בלגיה, שיהיה כמדומני ב-9 בספטמבר ב"טדי", זה המשחק הראשון של מוקדמות גביע אירופה ("יורו"), ולחליפין מי שראה את המכבייה ב"טדי" ואת "יורו 21" ב"טדי" מבין את הפוטנציאל של האצטדיון.
ניר ברקת: לצדו האַרֶנָה שתהיה מוכנה בסוף אוגוסט השנה.
ניר ברקת: אנחנו עושים משחק בכורה לארנה עם קבוצת אולסטאר מהאן-בי-אי נגד הפועל ירושלים וותיקים ועוד כמה חיזוקים ממדינת ישראל.
ניר ברקת: שני המתחמים האלה, פלוס בריכה אולימפית שיש לנו בקנה, הופכים את קריית הספורט לקריה לאומית דה-פקטו.
ניר ברקת: נבחרת ישראל וההתאחדות מאוד אוהבים לשחק באזור קריית הספורט.
ניר ברקת: החיבור של קריית הספורט עם קו הרכבת הירוק, שמתחבר אוטומטית לתחנה המרכזית ותוך 28 דקות למרכז הארץ, מנגיש היטב את המתחמים ומאפשר להם להיות יעילים.
ניר ברקת: רציתי להציג לא הכול אלא שני נושאים מרכזיים, שזה הכניסה לעיר ורשת הרכבות.
אבישי ברוורמן: בפתיחת הדיון אמרנו שירושלים עוברת תהליך, בהובלתך, מאוד-מאוד מרשים כלכלי, אבל גם ציינו את הבעיה של העוני המחפיר בירושלים.
אבישי ברוורמן: אתה הצגת עכשיו את פרויקט התחבורה ויצירת מרכז, שאנחנו מקווים שיהיה גם של תעסוקה.
אבישי ברוורמן: האם אתה יכול לחבר את זה לעניין שיש פה שני פנים, פן אחד שמצליח ופן אחד שירושלים היא מהערים העניות בעולם, ואיך העיר מתרוממת?
ניר ברקת: קודם כול, לשמחתי הרבה, באמת בסיוע המדינה, תקציב עיריית ירושלים צומח באחוזים בהיקף דו-ספרתי משנה לשנה כבר 4 שנים ברציפות.
ניר ברקת: הגידול הזה מאפשר לנו לא להזניח שום נושא מאחור.
ניר ברקת: ברור לחלוטין שהוצאת אנשים ממעגל העוני, להוציא את העיר מענייה, קודם כול והתנאי ההכרחי הראשון הוא פיתוח כלכלי מואץ, הרחבת מעגלי התעסוקה.
ניר ברקת: היום העיר מאוד מבוקשת.
ניר ברקת: אנחנו מגדילים את ההיצע למשרדים.
ניר ברקת: נאפשר ליותר אנשים להיכנס למעגלי התעסוקה.
אבישי ברוורמן: את ההגירה של צעירים הצלחתם לעצור?
ניר ברקת: לגבי ההגירה של צעירים אתן דוגמה.
ניר ברקת: במגזר הציוני, אם בין 2001-2008 מספר התלמידים בבתי-הספר הצטמק בערך מוחלט ב-12%, בין 2009-2013 צמח המספר ב-5%.
נחמן שי: יצא שנתון ירושלים?
ניר ברקת: אנחנו יודעים לספור את מספר התלמידים בבתי-הספר.
נחמן שי: בדרך כלל זה היה בא בהקשר לשנתון.
ניר ברקת: אני מניח שייצא מחר ויש שם בשורות.
אבישי ברוורמן: אתה אומר שפחות או יותר יש יותר צעירים.
אבישי ברוורמן: אתה הגדרת ציונים.
אבישי ברוורמן: התכוונת לאנשים שאינם חרדים וערבים, נכון?
ניר ברקת: תודה לאל יש גידול במגזר החרדי ובמגזר הערבי.
ניר ברקת: היה קיטון במגזר הציוני ועכשיו יש גידול גם במגזר הציוני.
אבישי ברוורמן: התנועה מירושלים לתל-אביב נפסקת?
ניר ברקת: אספר לך סוד ידוע.
ניר ברקת: בשנתיים האחרונות ירושלים עקפה את תל-אביב בתיירות פנים-ישראלית.
ניר ברקת: פעם דובר על הכביש מירושלים לתל-אביב שהוא חד-כיווני וראה זה פלא, היום לכו למרכז והאנשים במרכז נהנים מאוד ואוהבים מאוד לעלות לירושלים ולבקר בה.
ניר ברקת: השנה אנחנו רואים לראשונה גידול בביקושים לאוניברסיטה העברית.
ניר ברקת: אנחנו רואים גידול במספר המשפחות הצעירות.
ניר ברקת: אגב, כפי שאמרתי קודם, אם בעבר היה גידול במגזר החרדי והערבי וקיטון במגזר הציוני, תודה לאל היום יש גידול בכולם.
ניר ברקת: עכשיו אני רוצה לדבר על תעסוקה.
ניר ברקת: יש פה פולקלור שמסתובב בכנסת על כך שהחרדים לא רוצים להיכנס למעגלי התעסוקה.
ניר ברקת: זה ממש לא נכון.
ניר ברקת: בעיר ירושלים הביקוש במגזר החרדי לתעסוקה גדול מהיכולת שלנו לספק מקומות עבודה.
ניר ברקת: הנתיב הקריטי בעיר ירושלים הוא יצירת מקומות עבודה וסיוע לכל דורש, והיום יש יותר דורשים, גם מהמגזר החרדי, להיכנס למעגלי התעסוקה.
אבישי ברוורמן: מה הפעילות שלכם בתחום?
ניר ברקת: קודם כול, קיבולות גדולות, כי אם אין קיבולות אז אין לאף אחד, אז הצעירים עוזבים והעניים נשארים עניים.
ניר ברקת: יש לנו תוכניות עם ממשלת ישראל, זה דבר שהשקנו כבר לפני שנה וחצי, 15 מיליון שקל לשנה להכשרת חרדים למעגלי התעסוקה, להשלמת הכנסה, לאלה שמעוניינים, ויש היום יותר ביקוש ממה שאנחנו יכולים לספק, לסייע לחרדים להיכנס למעגלי התעסוקה.
ניר ברקת: הנתיב הקריטי הוא לא הרצון – אני אומר כאן
ניר ברקת: בפומבי – אלא היכולת שלנו לספק את אלה שמעוניינים להיכנס למעגלי התעסוקה.
ניר ברקת: בעניין הזה יש לנו גידול יפה.
ניר ברקת: התחום השני בהתמודדות עם העוני הוא חינוך.
ניר ברקת: לשמחתי הרבה היום אנחנו מבצעים השקעות בתחום החינוך ויש לנו צמיחה יפה מאוד גם במספר התלמידים.
ניר ברקת: עוד יש אתגר עצום בצמצום פערים נוסף, גם במגזר החרדי וגם במגזר הערבי, של כיתות לימוד.
אבישי ברוורמן: אתה יודע שפרופ' דן בן דוד פרסם לאחרונה דוח שהפריך – אני אומר גם לידידי יעקב אשר – את התפיסה שישראל, גם באוכלוסייה החרדית, הולכת ומשתפרת מבחינת החינוך.
אבישי ברוורמן: הוא הראה שמספר האנשים שלא לומדים לימודי ליבה דווקא הרבה יותר משמעותי.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת, אנחנו בצרה צרורה לגבי העתיד.
אבישי ברוורמן: זה קובע את הפריון.
אבישי ברוורמן: אני לא יודע אם אתה רואה את זה בירושלים.
ניר ברקת: אני לא רוצה לפתוח סוגריים בנושא הזה.
נחמן שי: ובירושלים זה תמיד יותר קיצוני בגלל המבנה הדמוגרפי של העיר.
אבישי ברוורמן: ירושלים היא פרולוג לישראל.
ניר ברקת: במגזר החרדי, מי שמעוניין בקלות רבה משלים ידע וניסיון.
ניר ברקת: ביום ראשון השבוע יצא לי להיות ב"דקסל פארמה", חברה שממוקמת באופקים.
ניר ברקת: היא פתחה סניף גדול בירושלים ובאחת הקומות נמצאת חברה-בת שמתעסקת בתכנות לעולם, ועובדות שם 150 חרדיות.