GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דני חדד: אני רוצה לתת סקירה קצרה קצת על המוסד, ולא אגזול יותר מדי זמן מהוועדה עצמה.
<דני חדד: נדבר על המוסד, על תפיסת העולם החדשה, ובאמת למה זה קשור לוועדת הכלכלה ומה החשיבות של זה לוועדה.
<דני חדד: קצת על המוסד - כמו שאמר חבר הכנסת מזרחי – הוא תאגיד ציבורי סטטוטורי, הוא הוקם ב-1954.
<לאה ורון: כמה שנים אתה בראשו?
<דני חדד: שרת העבודה והרווחה היתה בזמנו גולדה מאיר, והיא זו שבעצם חוקקה את החוק הזה.
<דני חדד: המוסד הוא מוסד שנועד לקדם את נושא הבטיחות והבריאות בתעסוקה בלבד, לא מהמושגים של אכיפה, אלא מצד הטוב, הגזר – הסברה ומניעה.
אבישי ברוורמן: איבדנו כבר את יכולת ההיגוי, ואנחנו לא יודעים אם המילה "גהות" היא באל"ף, או ה"א או עי"ן.
<דני חדד: אז אני מנסה להדגיש – "גהות", זה מהמילה "הגיינה", "בריאות".
<דני חדד: בזמנו, מי שזוכר, כשעבדו, הידיים היו שחורות ומלוכלכות.
<דני חדד: אז אמרו – בואו נתחיל ללמד משם, לשמור על היגיינה.
<דני חדד: לשטוף ידיים.
<דני חדד: המטרה, כמו שאמרתי, היא לקדם את הבטיחות בתעסוקה.
<דני חדד: עיקר העיסוק זה הסברה, מניעה, הגברת המודעות.
<דני חדד: אנחנו, כמוסד, פרוסים בכל הארץ.
<דני חדד: יש לנו 130 איש בפריסה ארצית, ואנחנו מכשירים מדריכים בכל הארץ, במפעלים, במוסדות, במקומות כאלה ואחרים.
<דני חדד: יש לנו בית ספר שבעצם עם המדריכים, עם בית הספר ועם ניידות ההדרכה שלנו אנחנו נוגעים כל שנה ב-100 אלף איש.
<דני חדד: כל שנה מדברים על בטיחות עם 100 אלף איש.
<דני חדד: זה לא מעט.
<דני חדד: אני לא מכיר הרבה פקולטות שנוגעות ב-100 אלף איש כל שנה, אבל זה מה שאנחנו עושים.
<דני חדד: תחומי העיסוק שלנו – בטיחות קלאסית, גהות, בנושא הדרכות, ניטורים, סקרים, כל מה שקשור לנושא הזה.
<דני חדד: יש לנו מרכז מידע מאד מצומצם וקטן, שלא זז עם הגבינה.
<דני חדד: הוא נמצא באיזושהי נישה ואנחנו רוצים להרחיב אותו ולהפוך אותו למרכז מידע ומחקר לאומי, כין אין היום - - -
<דני חדד: שנה וח-5 חודשים.
<דני חדד: יש לנו מרכז מידע שכמו שאמרתי הוא מאד נישתי.
<דני חדד: אין היום במדינה מרכז מידע ומחקר לאומי שיכול לתת לך נתונים או פלטפורמה טובה לקבלת החלטות.
<דני חדד: ואני מדבר גם על הוועדה הזו.
<דני חדד: הנתונים הם נתונים שאתה מקבל מהביטוח הלאומי, וזהו.
<דני חדד: אין ספק שכל אחד מאתנו כשבא לקבל החלטות רוצה איזושהי פלטפורמה.
<דני חדד: אתה מקבל נתונים כאלה ואחרים ואתה לא יודע לאן להסיט את הכסף – אז אתה יורה לכל הכיוונים במקום לירות למטרה עצמה, כי אתה לא יודע לאן.
<דני חדד: יש לנו מחלקת מחקר, מאד מצומצמת, וכמובן - דסק חו"ל ויחידת אינטרנט חדשה שפיתחנו היום.
<דני חדד: הנתונים שהזכיר אותם חבר הכנסת מזרחי – אנחנו מדברים על 60 הרוגים בשנה, רובם בתחום הבניה, נפילות מגובה.
<דני חדד: אנחנו מדברים על 2,000 נכים כל שנה.
<דני חדד: זה המון המון נכים.
<דני חדד: תחשבו ש-10 שנים ואנחנו יכולים להקים עיר של נכים.
<דני חדד: 20 אלף נכים, רק מנפגעי עבודה.
<דני חדד: אנחנו מדברים על נזק כלכלי של אובדן 2.5 מיליון ימי עבודה בשנה.
<דני חדד: 2.5 מיליון ימי עבודה בשנה נעלמים כי אנשים לא באים לעבודה בגלל התאונות.
<דני חדד: אנחנו מדברים על 4 מיליארד שקל שנותנים לאנשים כסף על כל פגיעה.
<דני חדד: הביטוח הלאומי, כמובן, נותן את זה, ומעל 10 מיליארד – אני קראתי בשבוע שעבר ב "גלובס" על הנזק הכלכלי מהפשיעה - 14 מיליון.
<דני חדד: אתה אומר: זה 4 מיליארד, בתאונות זה 10-11 מיליארד, וכמה משקיעים במניעת תאונות עבודה?
אבישי ברוורמן: אנחנו כבר יודעים מזמן שאם למשטרה היה כוח בכנסת כמו לצה"ל היו מוסיפים תקציב, היינו משביחים איכות במשטרה, אפשר היה לעשות דברים.
משה מזרחי: הם לא יודעים להפחיד את הציבור, כי אין להם - - -
אבישי ברוורמן: זה לא רק הפחדה, זה כוח.
אבישי ברוורמן: אם המשטרה לא תקבל תקציבים ויתנו לה כוח, אז חלק מהדברים האלה יהיו "פאסון דה פרלה" ו "פרלה דה פאסון".
<דני חדד: אני ממש מסכים אתך, אני הייתי שם.
<דני חדד: מילה אחרונה – עשיתי את ההשוואה הזו 14 מיליארד מול ה-10 מיליארד שנותנים, כמה משקיעים בבטיחות?
<דני חדד: 50,60,70 מיליון שקל ואומרים - - -
אבישי ברוורמן: אני מודה לך ולחבר הכנסת מזרחי על היוזמה.
אבישי ברוורמן: תמשיכו לפעול.
אבישי ברוורמן: הוועדה כעת תסיים את הצעת החוק לגבי עיצומים כספיים ברשות לסחר הוגן.
<תמר פינקוס: אני רוצה להוסיף, להסביר את הדברים של עורכת הדין טירי.
<תמר פינקוס: אני אכן התחייבתי בישיבה הקודמת שבאתר שלנו יפורסמו הנהלים עוד לפני שהחוק ייכנס לתוקף.
<תמר פינקוס: בזמן הזה, חצי שנה, אני לא עומדת למות וכנראה גם לא יפטרו אותי, ולכן אני אעמוד במילתי.
<תמר פינקוס: זה לא משהו שיהיה בעוד שנתיים או בעוד 4 שנים אלא משהו שצריך להיות במסגרת של עד ה-1 בינואר.
<תמר פינקוס: אני מכירה חקיקות שבהן מדובר על כניסת תחילה כאשר מפורסמות תקנות.
<תמר פינקוס: אני לא מכירה תחילה שמדברים על פרסום נהלים.
<תמר פינקוס: אני גם לא מכירה הרבה חקיקות שבהן יש התחייבות של רשות שאומרת שזה יהיה באתר לפני זה ייכנס לתוקף.
<תמר פינקוס: לכן אני מבקשת להשאיר את זה בהתחייבות שבעינה עומדת, ושזה יפורסם.
<אביטל בגין: אני רוצה להוסיף – גם אני חושבת שלא נכון מבחינה - - אני לא מכירה את זה בחקיקה, זה נראה לי מוזר שהנהלים הם אלה שיעכבו כניסה של חקיקה לתוקף, וגם אפשר לראות הבדל מתקנות הפחתה, שהן באופן מובהק לטובתו של המפר, מקלות עליו ומתאימות את גובה העיצום להפרה.
<אביטל בגין: הנושא של הנהלים יש לו הרבה צדדים שלא קשורים רק למפר, אלא מבחינת הניהול התקין של הרשות.
<אביטל בגין: כשאין נהלים יכול מפר לבוא ולבקש שיתנו לו התראה במקום עיצום.
<אביטל בגין: הוא במובן מסוים גם פחות מוגבל.
<אביטל בגין: זה יכול לפעול לשני הצדדים.
<אביטל בגין: זה תחום אחר מתקנות ההפחתה, ואני מבקשת מהוועדה שלא לאמץ את הבקשה הזו.
<אתי בנדלר: אני רק רוצה לומר שעם כל הכבוד והיקר לממונה ולכל פקיד בכיר אחר, ואני אומרת לא בלשון המעטה אלא להפך – אני לא חושבת שאפשר להרשות שחקיקה ראשית של הכנסת, כניסתה לתוקף תותנה בנהלים של פקיד, ויהיה בכיר ככל שיהיה.
<אתי בנדלר: לכן אני ממליצה שלא לקבל את הבקשה הזו מה גם שאדוני שמע את התחייבותה של הממונה.
אבישי ברוורמן: הוועדה הזו מפקחת כל הזמן, יש בידיה גם את העוצמות - - -
<תמר פינקוס: - - אתי בנדלר אמרה, הממונה מתחייבת.
<אתי בנדלר: ואם, גב' רבינוביץ, תראי שבבוא העת הנהלים לא מתפרסמים והחוק עומד להיכנס לתוקפו, פני לוועדה והוועדה תברר את הנושא.
אבישי ברוורמן: אם כך נעבור לקריאת הסעיף.
<אתי בנדלר: אז אני קוראת את סעיף 14, לא בנוסחו הסופי: "תחילתו של חוק זה.
<אתי בנדלר: ...." ביום התאריך העברי המתאים – "..1 בינואר, 2015, ובלבד שעד לאותו מועד הותקנו תקנות לפי סעיף 22ח(ב) לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 9 לחוק זה; לא הותקנו תקנות כאמור עד לאותו מועד, ידחה שר הכלכלה בצו, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, את מועד תחילתו של חוק זה בתקופה שלא תעלה על שישה חודשים נוספים בכל פעם.
<אתי בנדלר: " בנוסף לסעיף הזה תיווסף הוראה, אינני יודעת אם בסעיף זה או במקום אחר – לפיו, לעניין תקנות שעניינן אופן פרסום הטלת עיצומים כספיים, כל עוד לא הותקנו תקנות כאלה בהתאם לסעיף המסמיך, שהוא סעיף 22כא(ו).
<אתי בנדלר: הפרסום באינטרנט ייעשה באופן שלא יאפשר את זיהוי שמו של המפר.
<תמר פינקוס: גם לגבי תאגיד?
<אתי בנדלר: בוודאי, כיוון שהוועדה החליטה להגביל את משך הפרסום על דבר הטלת עיצום גם לגבי תאגיד, 4 שנים.
<אתי בנדלר: צריך יהיה להבטיח שאחרי 4 שנים לא ניתן יהיה לזהות אותו.
<תמר פינקוס: כמה שאני מכירה היום את החקיקה והפסיקה אסור היום לפרסם לגבי אדם פרטי שזה יכול לפגוע, אבל לגבי תאגיד – חלק מהעניין זה שהציבור יידע מה הוא התאגיד שקיבל עיצום, כדי להזהיר.
<תמר פינקוס: אז אם אנחנו היום לא נפרסם - - אני מבינה את העניין של ה - - וזה מקובל עלי - - -
<אתי בנדלר: הוועדה כבר דנה והחליטה להגביל את משך הפרסום לגבי תאגיד ל-4 שנים.
<אתי בנדלר: משכך, צריך להבטיח שבתום אותן 4 שני השם לא יופיע, ואם הוא יופיע בצורה כזו שניתן יהיה לאחזר אותו באמצעות מנועי חיפוש, אז אין שום משמעות להגבלה.
<תמר פינקוס: מקובל, מקובל.
אבישי ברוורמן: לכן אני מעמיד להצבעה את הסעיף, עם התיקונים.
אבישי ברוורמן: אושר על כל התיקונים.
אבישי ברוורמן: רבותיי, החוק הזה אושר.
אבישי ברוורמן: אני רוצה רק לתת הערה לסיכום – משהחליטה הוועדה לאשר לטובת כל הצרכנים בישראל את חוק הגנת הצרכן, המקנה סמכויות לממונה על הגנת הצרכן והסחר ההוגן, אני מקווה ומייחל שלא יהיה צורך בהטלת עיצומים כספיים והמסחר בישראל והיחסים בין צרכנים ועוסקים יתנהלו כראוי, ותוך שמירה על כל החוקים, אבל אם לא, אז יש פה גם נבוטים, ונבוטים גדולים.
אבישי ברוורמן: רבותי, ברוכים הבאים.
אבישי ברוורמן: אנחנו ממשיכים בהצעת חוק רישוי שירותים לרכב.
אבישי ברוורמן: אני אבקש מהקריין היום – עוד פעם עורכת הדין שרית זוכוביצקי.
<לאה ורון: הוועדה הגיעה עד סעיף 52, ואתם העברתם נוסח מעודכן, מתוקן.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני תכננתי להקריא בישיבה האחרונה את השינויים, ואז חשבתי שזה יהיה נוח יותר לראות את זה שלם.
<חיים פילצר: יש לי הערה, אם אפשר.
אבישי ברוורמן: לפרוטוקול, מי אדוני?
<חיים פילצר: חיים פילצר, סמנכ"ל "אלון מוטורס".
<חיים פילצר: בישיבה הקודמת אחד התיקונים שהיו הוא שלא יסכל יבואן ראשי בארץ כל יבוא של יבואן מקביל מספקים באירופה.
<חיים פילצר: אני מנהל מזה חודשים מספר משא ומתן ברמה רצינית מאוד עם סוכן מורשה באירופה של "מרצדס" ליבוא משאיות.
<חיים פילצר: התקבל אצלי מייל בחברה מאותו סוכן מורשה ביום שישי, שבו נאמר שהאנשים במטה הראשי של "מרצדס" שמטפלים באספקת משאיות ורכב לישראל מקשים ולא מעוניינים לספק לי, יבואן מקביל, מחירים ולפתוח לי את השוק.
<חיים פילצר: זה אחרי שכבר היו טענות שונות, כמו למשל – אני בכוונה לא רוצה לחשוף את הכול – אני מנהל משא ומתן עם סוכן מורשה, שלא ניתן לייבא משאיות לישראל.
<חיים פילצר: כשעניתי זו שטות, אין כזה דבר, אז עברו ל – יש חמש או שש סיבות עד המייל האחרון.
אבישי ברוורמן: האם אתה חושב שמישהו פנה אליהם ואמר להם לא למכור?
<חיים פילצר: אין לי ספק.
אבישי ברוורמן: רבותי, אתם רושמים את זה לפרוטוקול?
אבישי ברוורמן: מר פילצר, תאמר בצורה ברורה, מה אתה רוצה להגיד?
<חיים פילצר: אני רוצה לומר שאם אנחנו מתקנים תקנה כזאת ואנחנו לא מסוגלים לאכוף – לא יודעים מה לעשות.
<חיים פילצר: אין לי ספק שהיבואן בישראל – ואם אפשר לומר את שמו על השולחן, "כלמוביל", ואין לי ספק, וזו לא הפעם הראשונה שזה קורה – עושים מה שעושים אצל יצרן ענק.
<חיים פילצר: הלילה חזרתי מאירופה בעניין הזה, ואני אומר את זה בצורה חד-משמעית.
<חיים פילצר: אני מבקש שבסיוע השולחן הזה מישהו יתייחס לעניין הזה.
אבישי ברוורמן: זה דבר מרכזי.
אבישי ברוורמן: אפשר לחוקק חוקים, אפשר לעשות הכול, אבל מול כוח קשה להתמודד.
אבישי ברוורמן: קשה בכנסת, קשה בדברים.
אבישי ברוורמן: כי לחזקים יש את המשאבים ויש את הכסף, יש להם את רוב הפוליטיקאים בדרך כלל.
אבישי ברוורמן: ולכן קטונתי להגיד, זה חמור מאוד מאוד, אבל רשמנו את זה, נבקש התייחסות.
<יורם בונן: לאיזה חלק להתייחס?
אבישי ברוורמן: זה אבסורד, זה לא רק בשטח הזה, זה בכל השטחים שאני שם לב עכשיו.
אבישי ברוורמן: הדברים קורים כשהחזקים מבינים לפעמים שאין להם גבולות.
אבישי ברוורמן: אני לא יודע, שמענו את מה שאמרת, אם זה נכון, זה כואב מאוד.
<יורם בונן: לאיזה חלק להתייחס אדוני, לאין לי ספק או לעושים מה שעושים?
<יורם בונן: יש פה רטוריקה נחרצת מאוד.
<יורם בונן: למה להתייחס?
<חיים פילצר: אין פה רטוריקה, יש עובדות.
<יורם בונן: אין לי ספק.
<יורם בונן: מה העובדות?
אבישי ברוורמן: סליחה אדוני, אתה לא בזכות דיבור, למרות שאתה העורך דין הכי מפורסם בארץ עוד מעט, אני ראיתי במשרדים.
אבישי ברוורמן: אתה לא בזכות דיבור כרגע.
אבישי ברוורמן: נאמרה פה הערה.
אבישי ברוורמן: לפני שאני פותח, אם אתה רוצה לדבר, תציג את עצמך.
אבישי ברוורמן: עורך דין בונן שמייצג איגוד יבואני הרכב.
<לאה ורון: את "כלמוביל".
<יורם בונן: את כל איגוד יבואני הרכב.
אבישי ברוורמן: נאמרה פה הערה שאומרת בצורה ברורה – "כלמוביל" או מישהו מטעמם דואגים לכך שיבואנים מקבילים לא יוכלו לייבא "מרצדס" לישראל.
אבישי ברוורמן: מה התשובה שלך?
<יורם בונן: התשובה היא שבדברים שנאמרו כאן יש רטוריקה נחרצת מאוד, אבל אפס עובדות.
<יורם בונן: מה שאמר האדון הנכבד זה שאין לו ספק.
<יורם בונן: אני לא יודע למה אין לו ספק, כי לא שמעתי איזושהי עובדה שאמורה לשמש בסיס.
אבישי ברוורמן: התשובה שלך ברורה.
אבישי ברוורמן: את רוב הדברים אי-אפשר להוכיח.
<יורם בונן: התשובה היא לא היה ולא – אז אם אי-אפשר להוכיח זה נהיה אקסיומה?
<יורם בונן: לא היה ולא נברא.
אבישי ברוורמן: לא היה ולא נברא.
אבישי ברוורמן: הכוח אצלכם.
אבישי ברוורמן: הכול ברור, לא היה ולא נברא.
אבישי ברוורמן: בבקשה, אנחנו פותחים את הדיון.
<שרית זוכוביצקי-אור: הפסקנו בסעיף 52.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני קוראת מהסעיף - - -
<לאה ורון: רגע, אני רואה שיעקב אנוך, נשיא איגוד יבואני הרכב מבקש רשות דיבור, אדוני היושב-ראש.
אבישי ברוורמן: בנושא הזה?
<יעקב אנוך: בנושא הקודם, ברשותך.
<יעקב אנוך: אדוני היושב-ראש, הנושא הוסבר, לפחות על-ידי, מספר פעמים.
<יעקב אנוך: יבואן פה לא צריך לעשות שום דבר בכדי שיצרן יודיע לסוכן אחר שלו בכול מקום לעשות או לא לעשות דברים.
<יעקב אנוך: אין לי ספק – אין לי ספק – שהיבואן פה לא עשה שום דבר, ואפילו לא יודע מהקשרים שיש לו עם מישהו לקנות מכוניות.
<יעקב אנוך: אותו סוכן בחו"ל פנה אל היצרן, כי ממנו הוא צריך לקבל מכוניות.
<יעקב אנוך: היצרן שאל שאלות, הוא ענה לו כגרמני טוב, את האמת, שזה לייצוא לישראל, ואמר לו מי שאמר לו זה בניגוד להסכם שלך, אני מניח.
<יעקב אנוך: אתה לא יכול להוציא לישראל כי יש לך הסכם שאסור לך להוציא מחוץ לאירופה שום מכונית.
<יעקב אנוך: אלה הסכמים באירופה היום.
<יעקב אנוך: מזה לבנות סיפור רק בכדי אולי להכפיש אולי לא להכפיש, אני לא רוצה להיכנס לרמת הדיון הזאת.
<יעקב אנוך: אני הייתי מציע שקודם כל - - -
אבישי ברוורמן: מר אנוך, זאת אומרת, אסור לייצא מאירופה לישראל?
<יעקב אנוך: ודאי.
<יעקב אנוך: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להדגיש.
<יעקב אנוך: אני יכול, אדוני היושב-ראש?
אבישי ברוורמן: בבקשה, מר אנוך.
אבישי ברוורמן: אני אומר, זרק מר פילצר פצצה, ואני שם אותה על השולחן.
<יעקב אנוך: אין פה שום פצצה.
<יעקב אנוך: זה לא חדש.
<יעקב אנוך: בכל החוזים, כולל החוזים שלנו כיבואנים בישראל, כתוב במפורש שאסור לנו לייצא מכוניות לשום מקום.
<יעקב אנוך: זה מול היצרן.
<יעקב אנוך: ואם אנחנו מייצאים מישראל אוטו בלי אישור היצרן, אז אנחנו עומדים בפני מהלך - - -
אבישי ברוורמן: אם אתה, עם ניסיונך כי רב, היית במקום של פילצר, והיית רוצה לעשות את זה בתור יבואן מקביל, איך היית משכנע אותם לעשות את זה?
<יעקב אנוך: את מי?
אבישי ברוורמן: את "מרצדס".
<קריאה: את היצרנים.
<יעקב אנוך: היצרנים - - -
אבישי ברוורמן: תלמד אותו איך הוא צריך לעשות את העבודה, הוא כנראה - - -
<יעקב אנוך: אני לא רוצה ללמד אותו.
<יעקב אנוך: אני רק יכול להגיד שהארגון שפילצר מייצג הוא גם יבואן רכב סדיר של "פיאג'ו".
<יעקב אנוך: אני יכול לעשות תרגיל, לפנות ל"פיאג'ו", ואני אקבל את אותה תשובה מ"פיאג'ו", שאני לא יכול.
<יעקב אנוך: בישראל יש סוכן, תפנה לסוכן בישראל.
<יעקב אנוך: בעניין הזה זה ברור מאוד, זה מופיע בחוזים, זה הופיע בחוזים שלנו.
<יעקב אנוך: שרית יושבת פה, היא מכירה את החוזים שלנו.
אבישי ברוורמן: היא תיכף תתייחס.
<יעקב אנוך: בסדר.
<יעקב אנוך: לבוא מזה ולהטיל אין לי ספק או יש לי ספק – יש עובדות.
<יעקב אנוך: שים את המייל שקיבלת על השולחן בוועדה, תראה את העובדות.
<יעקב אנוך: מפה שים את הנתונים.
<יעקב אנוך: אל תדברו באוויר.
<יעקב אנוך: אתם כל הזמן טוחנים באוויר ולא שמים עובדות.
אבישי ברוורמן: הוא גם יעביר את המייל.
אבישי ברוורמן: מר פילצר, תשובה, כי אנחנו לא רק - - -
<חיים פילצר: תשובה קצרה.
<חיים פילצר: א', יש עובדות.
<חיים פילצר: אני מעולם - - -
<יעקב אנוך: תציג אותן.
<חיים פילצר: רק שנייה.
<חיים פילצר: חבר'ה, לאט-לאט.
<יעקב אנוך: תציג אותן מהר, לאט - - -
<חיים פילצר: אנחנו אנשים מבוגרים.
<חיים פילצר: שנייה אחת.
<חיים פילצר: ב', לסוכן שאתו אני מדבר יש חוזה, שאני, עבדכם הנאמן, עם יד על התנ"ך, ראיתי במו עיני.
<חיים פילצר: יש לו אישור מ"מרצדס בנץ" למכור בכל אירופה ובכל העולם.
<חיים פילצר: אני אומר את זה באחריות מלאה.
<חיים פילצר: חוזה שראיתי במו עיני.
<חיים פילצר: ואז, כשהאיש בא למכור לישראל - - -
אבישי ברוורמן: רבותי, זו עדות על התנ"ך ובמקום הזה.
אבישי ברוורמן: מר אנוך, זאת אומרת שהטענה שלך לא נכונה.
<יעקב אנוך: לא, לא, לא, הטענה שלו לא נכונה, שיראה את החוזה.
<יעקב אנוך: שיביא את החוזה.
<יעקב אנוך: אני אראה לך את כל החוזים שאני אמרתי.
אבישי ברוורמן: אפשר להביא את החוזים הנה?
<חיים פילצר: אני אעשה את כל המאמצים להביא את - - -
אבישי ברוורמן: שרית זוכוביצקי, את תסתכלי על החוזים האלה ביחד איתי?
אבישי ברוורמן: איתי עצמון, תסתכל עליהם?
<שרית זוכוביצקי-אור: אני רוצה להגיד משהו.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רצינו למנוע את הסיטואציה הזו שעכשיו מתוארת באמצעות יצירת עבירה פלילית שמפורטת בסעיף 45, שהוועדה אישרה.
<שרית זוכוביצקי-אור: בדיוק את הסיטואציה של יבואנים שמנסים להתערב, לסכל וכולי.
<שרית זוכוביצקי-אור: כדי להעמיד לדין, כמובן שיצטרכו את רמת ההוכחה הנדרשת.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני לא יודעת מה אני אראה בחוזים, אבל החוזים שאני מכירה הם חוזים שמסדירים את היחסים בין היצרן ליבואן.
<שרית זוכוביצקי-אור: הם לא עוסקים ביחסים של היצרן עם גופים אחרים או במדיניות שלו בקשר לשיווק רכב בעולם.
<שרית זוכוביצקי-אור: הם מתארים את החוזים, הכספיים, בין היצרן לבין היבואן בארץ.
<שרית זוכוביצקי-אור: ולכן ממילא בחוזים שאני רואה, אי-אפשר לראות את מה שמתואר.
אבישי ברוורמן: מה שאני מבקש, השיחה הזאת מוגדרת מאוד מבחינתי.
אבישי ברוורמן: אם אפשר לקבל את הדברים האלה, ולראות אם "מרצדס" באמת יכולים לעשות את זה.
אבישי ברוורמן: הדברים לא נראים טוב.
אבישי ברוורמן: אני רוצה שכולנו נקבל את זה, כולל נציגי הממשלה, כולל הכנסת.
אבישי ברוורמן: תודה רבה, אנחנו מתחילים בהקראה.
אבישי ברוורמן: עוד מישהו ביקש?
אבישי ברוורמן: אתה רצית.
<רון מלכה: רון מלכה, מ"קשת ליס".
<רון מלכה: אני רק רציתי להזכיר לכבוד היושב-ראש ולכל הנכבדים פה בוועדה שדיברנו על שלושה דברים – לפחות אני אמרתי – שיתנו את האפשרות לייצר פה יבוא מקביל אמתי.
<רון מלכה: אחד זה היעדר הסכם בכתב.
<רון מלכה: כי ברגע שאני יכול לקנות מדילר בלי הסכם בכתב – וזה מה שעוצר את "אלון", כי משרד התחבורה מחייב אותו להסכם בכתב מול הדילר, ואז יש ציון בתוך ההסכמים של היצרן על טריטוריאליות, איפה מותר לו ואיפה אסור לו למכור.
<רון מלכה: אפשר לשאול את מר יקי אנוך, והוא יגיד.
<רון מלכה: בכל הסכם שיווק - - -
אבישי ברוורמן: האם זה הפתרון, שרית?
<יעקב אנוך: נמצא פה ניר כהן, הוא ממונה על הייבוא.
<יעקב אנוך: תשאלו את ניר, הוא מכיר את החוזים, הוא ממשרד התחבורה.
אבישי ברוורמן: בבקשה, האם זה הפתרון?
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו נתנו מענה לזה.
<שרית זוכוביצקי-אור: את השיחה הזאת כבר ניהלנו.
אבישי ברוורמן: לא, אבל היא חוזרת.
<שרית זוכוביצקי-אור: אגב התנאים לקבלת רישיון לייבואן זעיר, עקיף.
<שרית זוכוביצקי-אור: עשינו לבקשת הוועדה חושבים בבית.
<שרית זוכוביצקי-אור: איתרנו בנסיבות מסוימות את ה - - - על הכתב.
אבישי ברוורמן: שרית, אני רק שואל אותך.
אבישי ברוורמן: הסיפור הזה של "מרצדס", אני רוצה שתבדקי לי אותו.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה דבר אחר.
<שרית זוכוביצקי-אור: הם מתארים ניסיון לסכל התקשרות של חברה ישראלית בשל היותה יבואן מקביל כיום.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני רק אומרת שכרגע אין הוראות ספציפיות שאוסרות, יש את הדין הכללי, זה הכול.
<שרית זוכוביצקי-אור: א', צריך להוכיח את זה.
<שרית זוכוביצקי-אור: ב', האפשרות שלנו לסייע היא בכלים של הדין הכללי, אם בכלל.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני רק אומרת שהוועדה עשתה עבודה טובה כשהיא אישרה את סעיף 45.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה נותן לנו את האכסניה.
<יעקב אנוך: אדוני היושב-ראש, יושב פה מר ניר כהן ממשרד התחבורה, הוא אחראי על הייבוא.
<יעקב אנוך: תשאל אותו, הוא מכיר את החוזים, הוא קורא את כל החוזים שלנו.
אבישי ברוורמן: שאלה אחרונה, מר ניר כהן, רק להתייחסות שנאמרה פה על-ידי מר פילצר.
אבישי ברוורמן: מר אנוך אומר שלהד"ם, לא היו דברים מעולם.
אבישי ברוורמן: מה האמת?
אבישי ברוורמן: בשפה הפשוטה שלי, האם "מרצדס" יכולים לייצא לכאן על-ידי מישהו אחר או לא? זו דוגמה, זו שאלה עקרונית.
אבישי ברוורמן: היום זה "מרצדס", מחר זה B.M.W, אחר כך "סיטרואן".
אבישי ברוורמן: אין לנו העדפה מיוחדת לגבי "מרצדס", גם לא היסטוריה מפוארת.
<ניר כהן: אדוני היושב-ראש, אם אתה יכול רק לחדד את השאלה כדי שאני אדע כיצד להשיב עליה.
<ניר כהן: לא הבנתי את השאלה.
אבישי ברוורמן: אתה שמעת את מר פילצר?
<ניר כהן: חלק.
אבישי ברוורמן: לא היית פה?
<ניר כהן: נכנסתי כמה דקות אחר-כך.
אבישי ברוורמן: מר פילצר אמר – והוא אמר את זה בלשון בני אדם – אני רוצה לעשות יבוא מקביל של "מרצדס".
אבישי ברוורמן: איזה סוג מכוניות אתה רוצה?
<חיים פילצר: משאיות.
אבישי ברוורמן: משאיות.
אבישי ברוורמן: אני פונה ליצרן בגרמניה - - -
<חיים פילצר: לסוכן מורשה.
<חיים פילצר: אני פונה לסוכן מורשה שמורשה למכור רכבים לחו"ל, ולסוכן המורשה הזה המפעל היצרני, דהיינו "מרצדס דיימלר" לא מאפשר לייבא לישראל.
אבישי ברוורמן: ומה הוא אומר לנו?
אבישי ברוורמן: הוא אומר את זה בצורה ברורה.
אבישי ברוורמן: הוא אומר שזה בגלל שמישהו כאן לחש על אוזנו של האיש שם שלא יעשה את זה.
אבישי ברוורמן: ואז אומר מר אנוך: להד"ם, אי-אפשר לעשות את הדבר הזה בגלל כך וכך.
אבישי ברוורמן: ואז אומרים כולם יש פה רק כהן גדול אחד בבית הזה וקוראים לו ניר כהן.
<ניר כהן: כראש תחום יבוא, לי אין שליטה על מה שנעשה מחוץ לגבולות מדינת ישראל.
<ניר כהן: אני לא יודע מה טיב היחסים בין היצרן לבין סוכנו המורשה בחו"ל.
<ניר כהן: אני יודע שעל-פי החוק הנהוג כיום, על-פי צו הפיקוח כיום, שכשרוצים לעשות יבוא מקביל, היבואן המקביל המיועד מגיש למשרד התחבורה אתה הסכם שלו עם הסוכן המורשה בחו"ל ואת ההסכם של הסוכן המורשה בחו"ל עם היצרן.
<ניר כהן: אם ליצרן ולסוכנו המורשה יש איזשהו עניין ביניהם אם מותר לו לייצא או אסור לו לייצא – לי אין שליטה על זה, גם אין לי עניין בזה.
<ניר כהן: זה עניין שבין היצרן לבין סוכנו המורשה בחו"ל.
<קריאה: ניר לא רוצה לענות.
אבישי ברוורמן: אז מה שחסר לנו כאן הם הפרטים.
אבישי ברוורמן: אז נקבל את האימיילים האלה ונראה.
<חיים פילצר: אני אביא את הפרטים.
אבישי ברוורמן: אני סוגר.
אבישי ברוורמן: תביא את הפרטים, שים אותם על שולחן הוועדה ועל השולחן של ניר כהן.
<ניר כהן: אני אוסיף עוד משפט.
אבישי ברוורמן: אני מציע להתקדם.
<ניר כהן: עוד משפט אחד להוסיף.
אבישי ברוורמן: סיימתי את הנושא הזה.
אבישי ברוורמן: אני מבקש שתעבירו את הפרטים גם למשרד התחבורה, גם - - -
<יעקב אנוך: אדוני היושב-ראש, יש לנו פה חוזה לדוגמה.
<יעקב אנוך: אתה יכול לראות חוזה של אחד - - -
אבישי ברוורמן: בזה נגמר הסיפור הזה.
אבישי ברוורמן: בישיבה הבאה אנחנו נעלה אחרי שקיבלנו את הפידבק.
<ניר כהן: בהסכמים שיש במשרדי בין יצרני הרכב לבין היבואנים הישראלים יש סעיף טריטוריה שאומר שליבואן הישראלי מותר למכור בטריטוריה מוגדרת.
<ניר כהן: ישנם יבואנים ישראלים שזה גם לא רק מדינת ישראל, אלא גם הרשות הפלסטינית, ואפילו יבואן אחד שיש לו היתר גם בירדן.
אבישי ברוורמן: אנחנו נקבל את כל החומר ואנחנו נשמע גם ממך ונראה בישיבה הבאה.
אבישי ברוורמן: עורכת הדין זוכוביצקי, נא להתקדם בחוק.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו הפסקנו בסעיף 52.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני מקריאה מתוך הנוסח המתוקן, שהוא קריא יותר.
<שרית זוכוביצקי-אור: "52.
<שרית זוכוביצקי-אור: התקשרות יבואן רכב מסחרי עם מוסך – לא יתנה יבואן רכב" - - -
<דידי רוזנפלד: מוסך מתמחה.
<שרית זוכוביצקי-אור: סעיף 52.
<איתי עצמון: מוסך מומחה.
<דידי רוזנפלד: לא סתם למוסך.
<שרית זוכוביצקי-אור: "לא יתנה יבואן רכב מסחרי את התקשרותו עם מוסך מומחה לשם היותו מוסך שירות של יבואן בתנאי מן התנאים האלה: (1) תיקון רכב במוצר תעבורה מסוים.
<שרית זוכוביצקי-אור: השר רשאי לקבוע מקרים בהם ניתן להתנות התקשרות בשימוש במוצר תעבורה מסוים; (2) מתן שירות לכלי רכב שיובאו על ידי היבואן בלבד; (3) מחיר השירות לרכב שהמוסך נותן למעט ככל שמדובר בשירותי תחזוקה לרכב הניתנים במסגרת אחריות בשיעור כאמור בסעיף 42(ג) או במסגרת תקלת בטיחות סדרתית; (4) מתן דווח על העניינים המפורטים בפסקאות (1) עד (3)".
<שרית זוכוביצקי-אור: מוסך שירות של יבואן הוא מוסך מומחה שיבואן הרכב התקשר עמו בתנאים שהוא קובע.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו רוצים להתערב בתנאים האלה ולקבוע שהסיטואציות המתוארות בסעיפים (1) עד (4) לא יהוו תנאי להתקשרות של מוסך מומחה עם יבואן.
<שרית זוכוביצקי-אור: דהיינו, שהוא לא יכתיב לו באיזה מוצרים להשתמש, שהוא לא יתערב במחירים, שהוא לא יגיד לו אתה תתקן רק רכב שאני מביא.
<שרית זוכוביצקי-אור: למנוע את הדיווח על הנושאים האלה.
אבישי ברוורמן: יש הערות במקרה?
אבישי ברוורמן: יש ליועץ המשפטי, ואני רואה שלמר לוי יש הערה.
אבישי ברוורמן: ועורך הדין שניידר.
אבישי ברוורמן: אתה רוצה לתת קודם לאחרים?
אבישי ברוורמן: מר לוי, כן.
<רונן לוי: רונן לוי, יושב-ראש איגוד המוסכים.
<רונן לוי: אנחנו חשבנו שצריך לאמץ את הסעיפים כמו שהם נכתבו בצו המוסכם.
<רונן לוי: זה אותו רעיון אבל מקיף יותר: "לא יגביל יבואן רכב, בהסכם הרשאה או בכל דרך אחרת, ישירה או עקיפה" – על מנת לסגור את גם העניינים של בעל-פה ובכל היעדים.
<רונן לוי: דיברנו על זה.
<רונן לוי: יש להם אופציה לעשות את זה דרך יעדים.
<רונן לוי: אם אתה לא קונה עכשיו ב-100,000 שקל חלקי חילוף, אז אתה תקבל הנחה נמוכה יותר, אז הוא יקנה רק מהם את המוצרים.
<רונן לוי: זה יהיה אותו דבר, כלומר, אנחנו מגיעים לאותה רמת תוצאה.
<רונן לוי: לכן אנחנו רוצים לאמץ את מה שכבר עשה הממונה על ההגבלים.
<רונן לוי: לאמץ את אותו סעיף.
<רונן לוי: "לא יגביל יבואן רכב, בהסכם הרשאה או בכל דרך אחרת, ישירה או עקיפה, מוסך שרות, בכל הנוגע לרכישת מוצר תעבורה או לשימוש בו".
<רונן לוי: זאת אומרת, פשוט להרחיב כדי לא להיכנס לענייני פרשנות.
<רונן לוי: דבר שני, אנחנו רוצים להוסיף גם: לא יבקש ולא יגרום למוסך השירות למסור לו מידע בנוגע לכמות מוצרי התעבורה בה עשה מוסך שירות שימוש בפרק זמן נתון.
<רונן לוי: זאת אומרת שגם לא תהיה לו אופציה לקבל מידע ודרך המידע הזה להעביר לו מסרים בטלפון או בכל דרך אחרת כדי לרכוש את מוצרי התעבורה, כמובן, בתמורה לכל מוצרי התעבורה שהם באחריות.
אבישי ברוורמן: עורכת הדין זוכוביצקי, התיקון הזה מקובל עליך?
<שרית זוכוביצקי-אור: אני אענה לשאלות.
<רונן לוי: רק עוד דבר אחד: "כל פרט כלשהו שעניינו מוצר תעבורה אותו רכש מוסך השירות ממקור שאינו יבואן הרכב".
<רונן לוי: זאת אומרת, אנחנו רוצים גם לשחרר את מוסך השירות לרכוש את מוצרי התעבורה מאיפה שהוא רוצה, גם אם זה יבוא מקביל על אותו מוצר בתעבורה.
<שרית זוכוביצקי-אור: לא, זה כללי.
<רונן לוי: לא לחייב אותו לדווח – לא בכמויות, לא במספרים.
אבישי ברוורמן: עורכת הדין זוכוביצקי, את רוצה להתייחס, או שאני אתן גם לעורך הדין שניידר?
אבישי ברוורמן: עוד מישהו רצה לדבר?
אבישי ברוורמן: מר עיני.
אבישי ברוורמן: ומי עוד?
אבישי ברוורמן: זאב פרידמן.
<אהוד שניידר: אדוני, ארבע הערות בהקשר הזה.
<אהוד שניידר: בסעיף 51 עשינו תיקון, הורדנו את המילים "מוסך מומחה".
<אהוד שניידר: צריך להוריד אותה גם פה.
<איתי עצמון: את המילה מומחה אתה מתכוון.
<אהוד שניידר: את המילה "מומחה", לא מוסך.
<אהוד שניידר: לגבי סעיף 52(1), "תיקון רכב במוצר תעבורה מסוים".
<אהוד שניידר: אגב, אני מסכים למה שאמר רונן, שצריך לאמץ את ההוראות שיש בצו הממונה על ההגבלים העסקיים.
<אהוד שניידר: שעות רבות הושקעו בניסוח צו הממונה על ההגבלים העסקיים ונוצרו שם איזונים מתאימים.
<אהוד שניידר: לדעתי בהצעת החוק התעלמו מחלק מהאיזונים האלה.
<אהוד שניידר: למה אני מתכוון?
<אהוד שניידר: תיקון רכב במוצר תעבורה מסוים.
<אהוד שניידר: אני מדבר על 52(1).
<אהוד שניידר: בצו הממונה אמרו שמוצרי התעבורה צריכים לעמוד בדרישות איכות והתאמה.
<אהוד שניידר: יש הגדרה של מהן אותן דרישות איכות והתאמה מפני שלא כל מוצר תעבורה ראוי להיות מותקן ברכב.