GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק וקנין: אני מעביר לך את הדברים באינטרנט או בדרך אחרת אתה מקבל את זה כמוסך, מבצע את התיקון – כנראה שלא מבצע אותו טוב כי אולי יש חוסר מומחיות, אני לא יודע, אתה מבצע את זה בצורה לא נכונה.
יצחק וקנין: התקלה הזאת, מחר באים, חוקרים למה זה קרה.
יצחק וקנין: נשרף הרכב והיו נוסעים וזו טרגדיה, וכל המדינה על הרגליים, מתחילים לבדוק.
יצחק וקנין: באים אליך, אתה אומר: רבותי, אני קיבלתי את המידע מהיבואן הראשי.
יצחק וקנין: זה מה שהוא מציג פה.
<איתי עצמון: יכול להיות, אבל זו סיטואציה אחת.
<איתי עצמון: יכולה להיות סיטואציה אחרת.
יצחק וקנין: זה פחות או יותר מה שהבנתי.
אבישי ברוורמן: מה אתה עונה לסיטואציה הזאת?
יצחק וקנין: סליחה, אבל מה אתה רוצה ממני, אני סך הכול מסרתי לך מידע.
יצחק וקנין: זה שאתה לא מיומן, למה אני צריך לשאת באחריות?
<רונן לוי: יש לזה אבל בדיוק את ההיפוך.
<רונן לוי: ההיפוך יכול להיות גם שזה ייתן להם הגנה, ואם הרכב נשרף מפגם ייצור, אז הוא יגיד, עכשיו בגלל שנתתי לו את זה?
<רונן לוי: אתה בעצם נותן לו הגנה מראש?
<דידי רוזנפלד: אבל זה לא קשור למידע.
יצחק וקנין: אדוני, אין לי בעיה שהוא ימסור לך את כל המידע.
אבישי ברוורמן: רבותי, הבעיה היא ההבחנה.
אבישי ברוורמן: אנחנו העברנו פה – גברת ורון – לא מזמן העברנו את החוק לגבי חברות דירוג האשראי, וגם שם נשאלת לפעמים השאלה, כשמישהו מקבל את המידע ומעביר הלאה, מי נושא באחריות.
אבישי ברוורמן: אני רוצה באמת לשמוע ממשרד המשפטים כי המטרה שלנו היא עדיין שתהיה אחריות אבל לתת את הקביאט, את האפשרות, אם יש פה איזו הבחנה מסוימת שאפשר לעשות, למקרים באמת שאין פה עוול.
אבישי ברוורמן: האם אפשר לעשות את זה?
<לאה ורון: וגם להתייחס לעניין של העלויות, דרישת תשלום.
<לאה ורון: באיזה עלויות העברת המידע מהיצרן או הסוכן המורשה כרוכה?
<שמואל השמשוני: השמשוני שמואל.
אבישי ברוורמן: את מי אתה מייצג, מר שמשוני?
<שמואל השמשוני: מוסך סומרום.
<שמואל השמשוני: יש גם אפשרות שהיצרן העביר מידע וכתוצאה מהמידע הזה, כמו שהיה בטויוטה עם התקלות שלהם, המידע הזה ייצור את הבעיה, ואז הם יבואו ויהיה להם פטור.
<רונן לוי: אתה נותן הגנה מראש, זה לא הגיוני.
אבישי ברוורמן: יש פה מספר הבחנות של אירועים שונים, שכל אחד שונה, והשאלה לגבי האמירה הכללית – ללכת איתה או ליצור בכל זאת איזו הבחנה.
<קריאה: אז תן הגנה לכולם.
<אהוד שניידר: ההצעה שאנחנו הצענו ושהקראתי קודם מתייחסת - - -
אבישי ברוורמן: עורך-דין למברגר, מה שקורה, את משוחחת עם עורך-דין זוכוביצקי.
אבישי ברוורמן: אני גם מניח שאתן, שתי הנשים, האנשים החכמים ביותר בשולחן, אבל עדיין, מכיוון שישנן הערות ואתן מקשיבות אחת לשנייה, איך תוכלו לענות להם?
<אהוד שניידר: אנחנו לא התעלמנו מההערות שנשמעו פה בהצעה שלנו ולכן בהצעה כתבנו: ויבואן רכב עקיף לא יישא באחריות באשר לשימוש שנעשה במידע.
<אהוד שניידר: אנחנו לא נדבר על אופן השימוש שנעשה במידע.
<אהוד שניידר: אם מסרתי מידע לא נכון, זה לא משחרר אותי מאחריות, אבל אם מסרתי מידע נכון והשימוש שנעשה במידע היה לא נכון - - -
אבישי ברוורמן: השאלה שלי, בלשון בני אדם מן היישוב, אם הוא מעביר מידע – לא שגוי, נכון, הכול בסדר – וקרה משהו במוסך, איך מבחינים כאן שלא ידיו שפכו את הדם הזה?
<רונן לוי: אפשר להשתמש בזה בכל מקצוע, אנחנו עורכי-דין.
<יערה למברגר קינר: היבואן פה בסופו של דבר אמור להיות צינור בדרך להעברת המידע, ולכן אני מקבלת את ההערה שאומרת – אנחנו לא רוצים להטיל עליו אחריות, גם אם המידע שגוי זה לא מידע שלו, הוא צינור בדרך.
<יערה למברגר קינר: למרות שאני חושבת שהסיכוי הוא מאוד קטן, אני כשלעצמי לא רואה התנגדות להכניס הגנה כזאת שהצינור יהיה מוגן.
אבישי ברוורמן: אז אנחנו בעד צינור.
אבישי ברוורמן: אני מאוד מאוד מאוכזב שהצינור לגז, לפניציה, עוד לא מגיע, ועוד נשמע עדכונים בנושא ב-14:30, אבל לגבי הצינור הזה אני חושב שאפשר למצוא פתרון.
<איתי עצמון: אני מוכרח לומר שאני לא בטוח שהבנתי.
<איתי עצמון: האם זה לא ברור מאליו?
<איתי עצמון: אם המידע שנמסר הוא נכון ורק השימוש במידע היה בעייתי, האם זה לא ברור מאליו שאותו יבואן שמסר את המידע איננו אחראי?
<יערה למברגר קינר: אני לא יכולה להיות אחראית על תביעות נזיקיות.
<יערה למברגר קינר: אני אתן דוגמה.
<יערה למברגר קינר: למשל, יש תביעות נזיקיות – חס וחלילה, אדם ריחף באיזשהו מצנח, התרסק, נהרג.
<יערה למברגר קינר: אחר כך יש תביעה כנגד המדינה שהיא לא פיקחה על זה.
<יערה למברגר קינר: התביעות הנזיקיות לפעמים הולכות באופן עקיף, אני לא יכולה לתת פה התחייבות.
אבישי ברוורמן: רבותי, כל הנושא של טורט ונזיקין.
<רונן לוי: אבל עורך-דין שלומד באוניברסיטה, תובעים את האוניברסיטה?
אבישי ברוורמן: אנחנו נחלק את כל הספרים של ג'ון גרישם.
<רונן לוי: זה מה שעושים.
<רונן לוי: זה לא הגיוני מה שאתם אומרים.
<קריאה: אם אתם לא חושבים שאפשר לתבוע, למה לא לכתוב את זה?
אבישי ברוורמן: עורך-דין זוכוביצקי, אנחנו בהצעה.
אבישי ברוורמן: הקשבה לעורך-דין שניידר.
אבישי ברוורמן: בבקשה, עורך-דין שניידר.
<אהוד שניידר: סעיף קטן (ג): אין באמור בסעיף קטן (א) כדי להטיל אחריות על יבואן רכב ישיר ויבואן רכב עקיף באשר לשימוש שנעשה במידע אותו נתבקשו למסור.
<יערה למברגר קינר: אפשר לשלב את זה גם בסעיף (ב).
<שרית זוכוביצקי-אור: אפשר לקבל את זה.
<איתי עצמון: זה סעיף טכני.
אבישי ברוורמן: עורך-דין שניידר, חוץ ממעמדך הרם בשוק הפרטי, נכנסת לספר החוקים כתיקון שניידר.
<איתי עצמון: זה תיקון שמקובל.
<איתי עצמון: לגבי השאלה ששאלתי ביחס לגורם האחר.
<איתי עצמון: האם כדאי, אדוני, לחדד ולומר שמדובר על גורם אחר המורשה לטפל ברכב או גורם שקבע השר?
<איתי עצמון: כלומר, שיהיו כאן שתי אפשרויות.
אבישי ברוורמן: שרית, אבנר.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני אגיד מה הקושי שלנו בהצעה הזאת.
<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה, יש לנו מוטיבציה שיקומו גופים, אפילו לשם העניין בלבד, שירכזו מידע – מידע בדבר תיקון הרכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: אז לאפיין את המידע – זה גוף עסקי שראה הזדמנות עסקית בזה שהוא מרכז מידע שימושי לתיקון רכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: מוסכים יוכלו לעשות בו שימוש, אזרחים ייהנו מזה שיש הרבה מוסכים שיכולים לתקן כלי רכב, זה יתרום לתחרות, ולכן לאפיין את הגורם האחר זה יגביל.
<אהוד שניידר: יש לו רישיון, לגורם הזה?
<איתי עצמון: אני מוכרח לומר שהתשובה לא כל כך מספקת אותי.
<איתי עצמון: אני לא מבין מי זה הגורם האחר.
<איתי עצמון: אם אתם יודעים על איזה גורמים מדובר - - -
<יערה למברגר קינר: זה יוכל להיות אדם.
<יערה למברגר קינר: כל גוף.
<איתי עצמון: כל אדם יכול לבקש את המידע הזה?
<יעקב יהודה רודד: שישה מיליון אנשים יבצעו - - -
<דידי רוזנפלד: אתם תסתמו את היבואנים.
<דידי רוזנפלד: כל בן-אדם יבקש מידע.
<דידי רוזנפלד: לאן נגיע?
<דידי רוזנפלד: עזבי את הכסף.
<יורם בונן: הסעיף הזה נולד כדי לאפשר תיקון של רכבים על-ידי גורמים אחרים.
<יורם בונן: פתאום זה נהיה סוכנות מידע?
<יורם בונן: מאיפה זה בא הדבר הזה?
<יורם בונן: כל ההצדקה לחייב אותנו למסור את המידע נופלת.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני לא רוצה להמשיך את התהליך הזה כי גם אני לא מאמין בתהליך לשם תהליך, כולל בנושא השלום, אני מאמין בהחלטות.
אבישי ברוורמן: תהליך, עורך-דין שניידר – ותרשה לי להחמיא לך – זה דבר שעובדים הרבה מאוד עורכי-דין.
אבישי ברוורמן: גם אנשים שמתעסקים בתהליך שלום שנים, אוהבים שהוא ארוך מאוד כי הם מקבלים פרסומת ותשלום על-פי שעה.
אבישי ברוורמן: לכן, אני אוהב לקבל החלטות ולכן התהליך הזה מגיע לסיומו בהמלצה שתתנו לי.
<שרית זוכוביצקי-אור: במקום כל גורם אחר, נגיד: עוסק המבקש - - -
<יערה למברגר קינר: עוסק בתחום הרכב?
<שרית זוכוביצקי-אור: לא עוסק בתחום הרכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: עוסק המבקש לאסוף מידע, לרכז מידע – גוף עסקי כזה שזו המטרה שלו.
<איתי עצמון: האם אין בכך כדי להביא למסירת סודות מסחריים למשל?
<איתי עצמון: אני שואל כי אני לא לגמרי מבין את ההצעה ואני לא מכיר את הגופים שאליהם אתם מכוונים.
יצחק וקנין: רוב הנושא זה מידע טכני.
<אבנר פלור: הבאתי את הדוגמה שמבוצעת היום.
<אבנר פלור: אני עוד פעם אחזור על הדוגמה שמבוצעת היום.
<אבנר פלור: חברת קארדאטא מבצעת מאגר נתונים של יצרני הרכב לאיגוד מכוני הרישוי.
<אבנר פלור: זה קיים היום, זו חברה עסקית.
אבישי ברוורמן: מה עם התשלום?
<אבנר פלור: זה ביניהם, בין איגוד המכונים לבין החברה.
<יעקב יהודה רודד: אבל מיצרני הרכב, לא מיבואני הרכב.
<דידי רוזנפלד: מה אתה מנסה?
<דידי רוזנפלד: שאותה חברה תוכל במקום לקנות אצל היצרן לקנות אצל היבואן?
<קריאה: הצענו שהשר יקבע בתקנות.
אבישי ברוורמן: לגבי תשלום סביר, הסיפור הזה תמיד תלוי בממליץ.
אבישי ברוורמן: אנחנו יכולים לגמור את הסעיף הזה?
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו כבר יודעים שאנחנו רוצים לאפשר מסירת מידע לגורמים עסקיים, נכון?
<שרית זוכוביצקי-אור: עלתה פה השאלה, כל אדם פרטי שיבוא ויבקש את המידע, זה יוצר אולי טיפה עומס, למרות שאנחנו מציעים תשלום.
<דידי רוזנפלד: כל אדם יכול להיות עסק תוך שנייה אחת.
<שרית זוכוביצקי-אור: אבל אנחנו כן רוצים לאפשר לעוסקים – לאו דווקא בתחום הרכב – שאפילו תכלית איסוף המידע זה העסק שלהם.
<דידי רוזנפלד: עורך-דין זוכוביצקי, תוך שנייה אחת אני נהיה עוסק.
<זאב פרידמן: שימסור את זה בעל רישיון.
אבישי ברוורמן: זה מזכיר לי את הדיון בנושא ועדת המזון.
אבישי ברוורמן: היה לנו דיון בוועדת המזון לגבי השקיפות.
אבישי ברוורמן: מה היה הנושא?
אבישי ברוורמן: אמרנו – טוב שהצרכנים, באמצעות כל האנשים שעושים אפליקציות, יקבלו את המחירים בכל מקום באותו זמן.
אבישי ברוורמן: מצד שני, באו דווקא היצרנים הגדולים – תשמע, אתם עוזרים לנו לתאם מחירים, על-ידי זה שאנחנו נתאם מחירים.
אבישי ברוורמן: אנחנו החלטנו, אמרנו – ממילא הם יכולים לדעת ולתאם מחירים בצורה זו או אחרת, ולכן עדיף שלציבור תהיה אינפורמציה כדי שהוא יוכל לעשות את הקניות שלו עם האינפורמציה המיטבית והמרבית.
<לאה ורון: בצורה מושכלת.
אבישי ברוורמן: ולקחנו את זה בחשבון.
אבישי ברוורמן: האם גם כאן יש פה שני שיקולים בנושא הזה, ואיפה אתם רוצים להתקדם, כי בסופו של דבר אני מבקש את ההמלצה ההגיונית של משרד המשפטים ומשרד התחבורה.
<לאה ורון: וגם להתייחס לתשלום.
אבישי ברוורמן: ומה זה תשלום סביר.
אבישי ברוורמן: כשאומרים תשלום סביר זה שאלה מי אותו המסביר ומי האדם שמחזיק את טענת הסבירות.
<לאה ורון: שרית, מה התשובה?
<איתי עצמון: ואם אין הסכמה לגבי התשלום, האם הדבר לא עלול למנוע את הטיפול ברכב?
<איתי עצמון: כתבתם בסעיף קטן (ב) שיבואן הרכב רשאי לדרוש תשלום סביר עבור מסירת המידע.
<לאה ורון: גברת עין דור הצטרפה לשולחן שלנו.
<איתי עצמון: אני עכשיו מעלה סיטואציה שיכולה לקרות, שאין הסכמה בין הצדדים על התשלום.
<איתי עצמון: הדבר הזה עלול למנוע טיפול ברכב במקרים מסוימים, ולא הצעתם כאן מנגנון כמו המנגנון שנקבע בסעיף 44, אם אני לא טועה, לגבי עלויות נלוות, מה קורה באמת אם אין הסכמה לגבי אותו תשלום סביר.
<איתי עצמון: נתתם את דעתכם לשאלה הזאת?
<לאה ורון: אולי קודם גברת עין דור, שהיא מנהלת אגף הכלכלה, תענה.
<דפנה עין דור: קודם נסביר לגבי הנושא הזה, לגבי הנושאים האחרים צריך עוד לדון בזה.
אבישי ברוורמן: אז אנחנו מהחמישייה הפותחת לשישייה הפותחת.
<דפנה עין דור: מבחינתנו מחיר סביר, אני דווקא מקשרת את זה לגילוי דעת 13 של הרשות להגבלים עסקיים, שם מדובר על מחיר מופרז.
<דפנה עין דור: למעשה, מחיר סביר מבחינתי זה מחיר שאינו מופרז.
<דפנה עין דור: לכאורה, במובן מסוים, מחיר שלא היה נקבע בתנאי תחרות מלאה.
<דפנה עין דור: לצורך כך באמת לראות כמשרד, אם וכאשר יגיעו אלינו באמת במצב של ועדת ערר או איזושהי מעורבות, שצריך להוסיף - - -
אבישי ברוורמן: המינוח שמקובל בממונה על ההגבלים העסקיים זה המינוח הזה?
<דפנה עין דור: כן.
<לאה ורון: מחיר סביר כן.
אבישי ברוורמן: את לא צריכה מנגנון שיסביר מה זה סביר?
<דפנה עין דור: אנחנו צריכים להגיע למצב שאם וכאשר המחיר לא יהיה סביר, לשיטתו של אחד מהקונים, והוא יגיע אלינו, צריך להכניס פה איזושהי התייחסות כאשר מגיעים למשרד התחבורה אם וכאשר מישהו יש לו תלונה, מה משרד התחבורה למעשה יבדוק כאשר דנים בנושא.
<איתי עצמון: צריך לעגן את זה כמובן בנוסח הצעת החוק.
<דפנה עין דור: צריך להוסיף איזושהי התאמה.
אבישי ברוורמן: מה להוסיף?
אבישי ברוורמן: זה כל מה שאני שואל פה.
<אריה אשד: אפשר להציע?
<אריה אשד: אריה אשד, איגוד המוסכים.
אבישי ברוורמן: אתה מציע לנו הצעת תיקון.
<אריה אשד: אני חושב שמחיר סביר במקרה הזה הוא תיקון שנדרש.
<אריה אשד: הרי גם מוסכים באירופה או אנשים באירופה קונים את המידע מהיצרנים באירופה, אז אני חושב שסעיף כזה שהתשלום שיידרש יהיה מותאם לתעריפי היצרן, למוסכים באיחוד האירופאי או במדינות נפט"א, הוא מקובל.
אבישי ברוורמן: בתיקון שערי החליפין וכל הדברים.
<קריאה: תקנה ישירות מהם.
<לאה ורון: אם תוכל להאיר את עינינו, מר פלור.
אבישי ברוורמן: דוגמה, אבנר, על מה מדובר כאן.
אבישי ברוורמן: אני שואל את רונן, מה זה סכום סביר?
<אבנר פלור: תלוי במנוי שאתה עושה.
<אבנר פלור: בעצם, יכול להיות שאתה עושה מנוי לאותו חומר ונתוני יצרן לשבוע, לחודש, לשנה, ויותר.
<אבנר פלור: ולכן, זה יכול להגיע גם נדמה לי עד 3,000.
<קריאה: 1,500 יורו, פלוס-מינוס, עולה הסיסמה לשנה.
אבישי ברוורמן: 3,500 ל-?
<אבנר פלור: לקבל את המידע, את נתוני היצרן.
<קריאה: בין 1,500 ל-2,000 יורו לשנה.
אבישי ברוורמן: אני מבקש את ההמלצה הסופית.
אבישי ברוורמן: קיבלנו תיקון אחד שלך, אנחנו מקשיבים.
<אהוד שניידר: לא שמענו התייחסות למקרה.
<אהוד שניידר: המידע הזה הרי הוא לא מידע של יבואני הרכב, הוא מידע של יצרני הרכב.
<אהוד שניידר: לא שמעתי התייחסות לאפשרות שיצרן הרכב לא נותן לי למכור את המידע שלו.
<אהוד שניידר: הרי לי אין, אני לא יצרן הרכב.
<איתי עצמון: אם המידע לא נמצא בידי היבואן, אין לו מה להעביר, אז אין עליו חובה.
<איתי עצמון: זה ברור.
<דידי רוזנפלד: הוא בידי היבואן.
<קריאה: הוא היצרן.
<קריאה: מי היצרן?
<איתי עצמון: כתוב: יעביר מידע שהעביר להם היצרן או הסוכן המורשה.
<רונן לוי: אבל אצל היצרנים, כשאתה נכנס באיחוד האירופי, זה מוגבל למוסכים באיחוד האירופי, אז איך נפתור את זה?
אבישי ברוורמן: אבנר, השאלה אם יצרן לא העביר את המידע ליבואן.
<אבנר פלור: אם הוא לא העביר, אז לא - - -
<לאה ורון: אם הוא לא העביר, אין מידע.
<דידי רוזנפלד: אדוני היושב-ראש.
אבישי ברוורמן: מר רוזנפלד, אתה רוצה לחדד?
אבישי ברוורמן: אבנר, תן למר רוזנפלד לחדד, ותענה.
<דידי רוזנפלד: אדוני היושב-ראש, יצרני הרכב מוכרים את המידע הזה באירופה, כרגע שמענו, 2,000 יורו לשנה או משהו כזה.
<דידי רוזנפלד: ליבואני הרכב פה אין רשות למכור, היצרנים עצמם מוכרים.
<דידי רוזנפלד: תאר לך מצב שהיבואן בארץ כן קיבל את המידע, אבל הוא לא רשאי למכור אותו כי יבואן הרכב לא נתן לו, הוא צריך לתת לו אישור בכתב למכור אותו כי זה שלו, זה היצירה, יש זכויות על המידע הזה.
יצחק וקנין: זכויות יוצרים.
<אריה אשד: אתה מוכר את זה למוסכי שירות.
<דידי רוזנפלד: אני לא מוכר למוסכי - - -
<דידי רוזנפלד: מי שמוכר היום למוסכי שירות זה יצרן הרכב.
<קריאה: ואתה נותן לו רשימה.
<קריאה: אם נתת לו רשימה, תמשיך, תרחיב את הרשימה שהוא מאשר, זה הכול.
<לאה ורון: רבותי, אתם לא ברשות דיבור.
אבישי ברוורמן: רבותי, עבר הפסח, עברה המימונה.
אבישי ברוורמן: חבר'ה, נחזור למסלול הרגיל.
אבישי ברוורמן: אבנר, איתי, ואנחנו מסכמים.
<אבנר פלור: במהלך השנים היבואנים – אני לא אקרא לזה מוכרים – אבל כן מוסכי השירות שלהם מקבלים את החומר הזה ואת המידע הזה.
<אבנר פלור: מינואר 2013 ישנה דירקטיבה אירופאית שפתחה את זה, ועובדה שזה גם נמצא באתרי אינטרנט כאלה ואחרים, זאת אומרת אין שום סיבה שהיצרן לא יאשר את המכירה כי זה גם מבוצע באירופה.
אבישי ברוורמן: איתי, משפטים אחרונים והצבעה.
<קריאה: כן, אבל לא דרך היבואן.
<איתי עצמון: ביחס לסוגיה הראשונה, זהות הגורם האחר שנקוב בסעיף קטן (א), אני מציע "גורם אחר שקבע השר".
<שרית זוכוביצקי-אור: צריך להבהיר שאם השר לא יקבע, זה לא מונע מכניסה לתוקף.
<איתי עצמון: כתוב לבקשת מוסך, כלומר זה עומד בעינו, או גורם אחר ששר התחבורה יהיה רשאי לקבוע בתקנות.
<איתי עצמון: התייחסות שנייה ביחס לתשלום הסביר.
<איתי עצמון: אני מציע, אדוני, להחיל את המנגנון שהוועדה אישרה בדיון הקודם בסעיף 44 להצעת החוק, שעניינו תשלום עבור עלויות נלוות.
<איתי עצמון: בסעיף הזה נקבע מנגנון שמתייחס למצב שבו אין הסכמה בין שני הצדדים על התשלום, ולפיו מנהל אגף הרכב יהיה רשאי להורות על אותו תשלום ולתת כל הוראה אחרת כפי שיראה לנכון בנסיבות העניין, לרבות בדבר תשלומים חלקיים.
<איתי עצמון: הוראה כזאת צריכה להינתן בתוך זמן סביר בהתחשב בנסיבות העניין, ובאמת להחיל את סעיפים קטנים (ב), (ג), (ד) ו-(ה) לסעיף 44, בשינויים המחויבים.
<שרית זוכוביצקי-אור: מקובל.
אבישי ברוורמן: שירה, מקובל?
<רונן לוי: לא נתתם תשובה לסוגיה לא רק של המידע, גם הציוד וגם ההכשרות.
<רונן לוי: לא התייחסת לזה.
<רונן לוי: דיברנו על רכישת ציוד.
<לאה ורון: כתוב: "לרבות מידע טכני ומידע על ציוד והכשרת בעלי מקצוע.
<לאה ורון: "
אבישי ברוורמן: אם ככה, אנחנו מעלים להצבעה, חבר הכנסת וקנין.
אבישי ברוורמן: בעד סעיף 46 – 2
אבישי ברוורמן: בעד סעיף 46.
<איתי עצמון: עם כל התיקונים.
אבישי ברוורמן: עם התיקונים המדוברים.
אבישי ברוורמן: אנחנו מתקדמים ל-46א – מסירת מידע ללקוח.
<שרית זוכוביצקי-אור: 29(7)(ב) זה רכב שנרשם לתנועה שנוסע עד 200 קילומטר; סעיף 60 זה רשימת מידע שכוללת בעלים קודמים, קילומטר, שנת ייצור, תקלת בטיחות סדרתית והגורם שממנו נרכש הרכב.
<איתי עצמון: סעיף 60, אדוני, טרם אושר בוועדה.
<שרית זוכוביצקי-אור: טרם אושר, נכון.
<איתי עצמון: את רוצה להתייחס לסעיף, להסביר אותו יותר בפירוט?
<שרית זוכוביצקי-אור: הקראתי מה תוכנו.
<לאה ורון: היא אמרה.
<לאה ורון: התקלות, שנת הייצור וכו'.
אבישי ברוורמן: אם יהיו שינויים, אז נשנה את זה גם פה.
<לאה ורון: אם יהיו שינויים, יושב-ראש הוועדה יפתח את הסעיף.
<לאה ורון: בעד סעיף 46א – 2
אבישי ברוורמן: איציק, אנחנו מאשרים, ואם יהיו שינויים ב-60, נאשר.
אבישי ברוורמן: עורך-דין פרידמן.
<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, אני רק תוהה לעצמי.
<זאב פרידמן: אני חושב שכיוון שמדובר כאן בחוק שהוא כללי, שאמור לפעול לאורך ימים ושנים, אני תוהה לעצמי למה צריך להגביל את זה רק ליבואן רכב זעיר.
<זאב פרידמן: מחר אנחנו יכולים לשנות ולהחליט שיהיו סוגי יבואנים נוספים שייבאו רכבים כאלה.
אבישי ברוורמן: מה ל"זעיר" ולשאינו זעיר?
אבישי ברוורמן: אבנר, שרית.
<אבנר פלור: רשימת המידע מתייחסת לכלל היבואנים מבחינת המידע.
<אבנר פלור: פה זה ספציפית לזעיר, אבל גם היבואן המסחרי וגם היבואן העקיף מחויב לזה – אם זאת השאלה שלך.
<זאב פרידמן: השאלה היא למה צריך לומר שרק "יבואן רכב זעיר" צריך.
<קריאה: כי רק הוא מוכר אוטו לא חדש.
<שרית זוכוביצקי-אור: בדיוק, זה רלוונטי רק - - -
אבישי ברוורמן: תמיד יש לכם נטייה לענות במקהלה.
אבישי ברוורמן: אם אבנר מדבר – אבנר; אם שרית – שרית; אם יערה – יערה.
<אבנר פלור: מכיוון שהסעיף הזה מתייחס למכירת רכב משומש, היבואן הזעיר יכול לייבא עד 12 חודשים, ובעצם לגבי היבואנים האחרים אין אישור כזה.
<זאב פרידמן: אני סבור שזה לא מדויק.
<זאב פרידמן: ראשית, אם אנחנו קובעים נורמה כללית, והנורמה הזאת היא נורמה שהיא ראויה בכל מצב, מחר מחליטים להרחיב את היבואן העקיף ולהגיד לו, אדוני, אתה יכול להביא רכבים אחרים.
<זאב פרידמן: אגב, יבואן עקיף יכול להביא רכבים שנרשמו במדינת חוץ.
<זאב פרידמן: יכול להיות שנסע 200 קילומטר, ב-200 קילומטרים יכולים לקרות כל מיני דברים.
<זאב פרידמן: למה לא להטיל עליו את החובה?
<זאב פרידמן: נכון, הם לא מייבאים רכבים אחרים אבל אין שום סיבה למה להחריג אותם.
<זאב פרידמן: זאת נורמה שהיא ראויה.
<זאב פרידמן: אם יש לרכב היסטוריית רכב, היסטוריית הרכב צריכה להיות מוצגת לצרכן.
אבישי ברוורמן: עורך-דין פרידמן, תודה.
אבישי ברוורמן: תשובה.
<אבנר פלור: לגבי יבואן עקיף, האקט הזה של הרישום הוא אך ורק ליציאת הרכב מאותה מדינת יעד.
<אבנר פלור: ועובדה, זאב, שאנחנו מדברים על 30 יום ממתן שטר המטען ועד שהרכב יוצא, זאת אומרת זה אך ורק אקט לשם הוצאת הרכב אבל לא לתנועה.
<אבנר פלור: הוא לא נע, הוא לא לתנועה, בניגוד ליבואן הזעיר שיכול - - -
<זאב פרידמן: יש לו קילומטראז' שאפשרת לו?
<אבנר פלור: אבל זה לכולם, גם ליבואן הישיר אפשרתי.
<זאב פרידמן: ליבואן הישיר יש חובות שמסבירות, יש הגדרה, כל מיני חובות.
אבישי ברוורמן: אבנר, השאלה של עורך-דין פרידמן, ואני לא מקל אף פעם בשאלות שלו כי עד היום - - -
יצחק וקנין: עד כמה קילומטראז' אפשרת?
<קריאה: 200 קילומטר.
<אבנר פלור: עד 150.
יצחק וקנין: אני זוכר את הדיון.
אבישי ברוורמן: מה השאלה שלנו לגבי האחרים?
<איתי עצמון: היכן קבועה חובה מקבילה על היבואנים האחרים, אם היא רלוונטית?
<שרית זוכוביצקי-אור: תיאור הרכב.
<איתי עצמון: פשוט תפנו את הוועדה.
אבישי ברוורמן: אם זה במקום אחר – בסדר.
אבישי ברוורמן: אם לא – זה אומר דרשני.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני אסביר לגבי החובות שחלות על יתר היבואנים - אני מדברת על פרק ה'.
<שרית זוכוביצקי-אור: החובות שחלות על משווק רכב חדש, זה חל גם על יבואני הרכב שמוכרים רכב חדש וגם על יצרני הרכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: יש להם חובה למסור תיאור מלא, אני מפנה לסעיף 68: "תיאור רכב – משווק רכב יתאר תיאור מלא ונכון של כלי הרכב שהוא משווק".
<שרית זוכוביצקי-אור: אני מפנה להגדרה של תיאור, שכוללת כמות, משקל, ארץ ייצור, סמל, איכות, פגמים, מטרת השימוש, בדיקות ותוצאות, אחריות לתקינות ותקופת אחריות.
<שרית זוכוביצקי-אור: זה מאוד מאוד רחב.
<זאב פרידמן: אבל זה לא כולל, לא את ההיסטוריה של הרכב ותשימי לב, את קוראת תחת הכותרת "רכב חדש".
<זאב פרידמן: הגדרה של רכב חדש כוללת רכב שנרשם בחוץ-לארץ, ולרכב הזה גם יכולים להיות קילומטרים.
<זאב פרידמן: ולרכבים חדשים – אני אזכיר לכם את הדוגמה שמר פלור הציג כאן על רכבים שיובאו לארץ כרכבים חדשים אחרי שהוצפו באיזושהי סופה שאירעה בארצות-הברית.
<זאב פרידמן: אין שום סיבה שכשיש היסטוריה כזאת, היא לא תגולה לצרכן, וזה לא נכנס.
<שרית זוכוביצקי-אור: אם זה חובה, זה בתיאור – פגמים.
<זאב פרידמן: זה שיש את השם של הדגם ואת נפח המנוע - - -
יצחק וקנין: אני זוכר שאני העליתי את מה שאומר עורך-דין פרידמן בישיבה הקודמת.
אבישי ברוורמן: יערה.
אבישי ברוורמן: עורך-דין וקנין מחזק את עורך-דין פרידמן.
יצחק וקנין: אני העליתי את כל הבעיה הזאת, אני זוכר, בפעם הקודמת אני אמרתי את הדברים בצורה ברורה.
יצחק וקנין: איך אני יכול להיות בטוח?
יצחק וקנין: רבותי, פה אנחנו לוקחים איזשהו סיכון.
יצחק וקנין: רכב – אנחנו יודעים כמה נהרגים בתאונות דרכים.
<משה קירמאייר: אבל יש פה את הגנת הצרכן.
יצחק וקנין: רבותי, הגנת הצרכן, לא הגנת הצרכן, אנחנו מכירים את הפשלות, וכשיתחילו הפשלות, כולנו נגיד, הגנה, לא הגנה.
יצחק וקנין: חבר'ה, תעזבו.
אבישי ברוורמן: מה אתה מציע, איציק?
יצחק וקנין: אני יכול לספר סיפורים בלי סוף.
יצחק וקנין: זה המקצוע שלי, אני לא סתם בא לישיבות האלה, רבותי.
אבישי ברוורמן: הצעה.
יצחק וקנין: רבותי, אני אמרתי את זה בפעם הקודמת.
יצחק וקנין: איזה אחריות, איזה ערובה יש לי שלא יהיו פה תחמונים וספידומטרים, ויכיילו את הספידומטר ויעשו מיליון ואחת דרכים.
יצחק וקנין: מי אחראי לזה, רבותי?
יצחק וקנין: רכב חדש, אני יודע.
יצחק וקנין: אני רוצה להגיד לכם – אני אומר את זה במלוא האחריות – לו אני הייתי צריך לקבל החלטות לא הייתי מכניס לפה רכב אחד משומש.
יצחק וקנין: רכב אחד משומש לא הייתי מכניס למדינת ישראל.
יצחק וקנין: אם אני צריך לקבל אחריות פה, כמי שמחוקק, לא הייתי מכניס רכב אחד משומש.
<משה קירמאייר: בכל העולם - - -
יצחק וקנין: רבותי, לא מעניין אותי כל העולם.
יצחק וקנין: זה חיי אדם, וכשמדובר בחיי אדם - אדוני, זה המקצוע שלי, אני בוחר רכב, זה המקצוע שלי.
יצחק וקנין: ואני לא מדבר סתם, רבותי, אני לא מוכן לקחת סיכון.
יצחק וקנין: העליתי את זה בפעם הקודמת, דיברתי על זה, ורבותי, מתוך הבטן אני מדבר.
יצחק וקנין: איזה אחריות יש לי, רבותי, ששם לא מכיילים לי את הספידומטר?
יצחק וקנין: מי יכול להגיד לי שלא?
<רונן לוי: לא, לא קורה בישראל.
יצחק וקנין: רבותי, אל תגידו לי לא קורה.
יצחק וקנין: וכשזה יקרה אנחנו נשב פה ונגיד מה עשו בוועדת הכלכלה - -
<רונן לוי: לא קורה פה.
<רונן לוי: להלכה, זה לא קורה.
<רונן לוי: בואו נתקן פה קודם כול את מה שאנחנו עושים פה, אחרי זה נחוקק חוק.
יצחק וקנין: - - רבותי, אנחנו מחוקקים חוק ראשי למדינת ישראל בנושא ייבוא הרכב.
יצחק וקנין: ואין לי בעיה עם זה שיהיו עוד מאה יבואנים.
יצחק וקנין: רבותי, אני אומר לכם חד וחלק, זה לא מעניין אותי.
יצחק וקנין: מצדי, שכל אדם שני יביא רכב, אבל יביא רכב חדש, לא רכב שנסע.
אבישי ברוורמן: עורך-דין זוכוביצקי, מה הצעתך?
<שרית זוכוביצקי-אור: במקום "יבואן רכב זעיר" אנחנו נכתוב "יבואן רכב מסחרי", ימסור כאמור בסעיף 60, לפי העניין, כי לא כל - - -
<איתי עצמון: לא הכול רלוונטי.
<שרית זוכוביצקי-אור: לא הכול רלוונטי.
אבישי ברוורמן: אתה קורא את זה, איתי, כלשונו.
<איתי עצמון: "יבואן רכב מסחרי שיבא רכב כאמור בסעיף 29(7)(ב) ימסור ללקוח מידע כאמור בסעיף 60, לפי העניין.
<יערה למברגר קינר: לא צריך את 29(7)(ב).
<יערה למברגר קינר: יבואן רכב מסחרי ימסור ללקוח.
<איתי עצמון: "יבואן רכב מסחרי ימסור ללקוח מידע כאמור בסעיף 60, לפי העניין.
<לאה ורון: כן, כי תחת יבואן רכב מסחרי יש גם את יבואן הרכב הזעיר, גם את הישיר וגם את העקיף.
<יערה למברגר קינר: נכון.
אבישי ברוורמן: בעד סעיף 46א – 2
אבישי ברוורמן: אנחנו מתקדמים לסעיף 47 – חובות דיווח, בבקשה.
<שרית זוכוביצקי-אור: אני רוצה להגיד שבסעיף 47(ב)(2), המילה "בכתב" מיותרת כיוון שהיא מופיעה ברישה.
<איתי עצמון: למעשה, ברמה של נוסח אפשר לוותר על התיבה "ידווח למנהל בכתב".
<איתי עצמון: זה ברור שאישור רואה חשבון הוא בכתב וגם הדיווח בפסקה (2).
<שרית זוכוביצקי-אור: נכון, ולכן אנחנו נעשה את התאמות הנוסח כי "בכתב" נמצא ברישה.
<שרית זוכוביצקי-אור: לעניין הזה אני אגיד שיש חובת דיווח כללית לפי סעיף 10 על כל שינוי שחל לגבי בעל רישיון בנוגע לתנאים לקבלת הרישיון או עילה שיכולה להביא לביטול הרישיון.
<איתי עצמון: סעיף 10 חל בעצם על כל בעלי הרישיונות לפי החוק המוצע.
<שרית זוכוביצקי-אור: על בעלי הרישיונות המוסדרים לפי חוק.
<לאה ורון: תסבירי את הסעיף בבקשה.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו בעצם מטילים פה חובות דיווח על היבואן בנושאים שהוא צריך לטפל בהם או שעשויים להיות קשורים לכשירותו להיות יבואן רכב.
<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה, החובות מעוגנות היום בצו הפיקוח, אנחנו חשבנו שנכון לעגן אותן גם בחוק הזה.
<שרית זוכוביצקי-אור: נדבר על תקלת בטיחות סדרתית, זה מופיע גם היום בצו הפיקוח.
<שרית זוכוביצקי-אור: אנחנו עיגנו את זה שיש חובה על יצרנים לדווח ליבואנים, וממילא על היבואנים יש חובה לדווח מייד על תקלת בטיחות סדרתית שנתגלתה ברכב מתוצר שהם ייבאו.
<שרית זוכוביצקי-אור: לגבי מועד סיום ההתקשרות עם יצרן רכב במדינת חוץ, אנחנו רוצים לדעת בעוד מועד – במקרה הזה, למעשה חצי שנה מראש – על העובדה שיש כוונה לסיים את ההתקשרות משום שיש דברים שצריכים יהיה לנהל אותם אחרי שהיבואן למעשה יפנה את הדרך משום שעדיין הלקוחות או הצרכנים מחזיקים בכלי הרכב ואנחנו רוצים להבטיח היערכות לקראת סיום ההתקשרות.
<שרית זוכוביצקי-אור: למעשה, סיום ההתקשרות יביא להפסקת פעילות הייבוא משום שהיא מהווה תנאי לקבלת הרישיון לתוצר.
<שרית זוכוביצקי-אור: לגבי (3), אנחנו הרחבנו את אפשרויות הייבוא גם מסוכן ראשי וגם מי שהסוכן הראשי הסמיכו בכתב.
<שרית זוכוביצקי-אור: גם פה אנחנו רוצים לדעת אם יש צפי לסיום ההתקשרות, מה שבעצם משמיט או יביא לכך שהיבואן לא יוכל עוד לעמוד בתנאי הייבוא, ולמעשה יפסיק את הפעילות שלו, ואנחנו רוצים לדעת על כך מראש.
<שרית זוכוביצקי-אור: לגבי הדוחות הכספיים המבוקרים ולגבי האיתנות הכלכלית, שוב, אנחנו רוצים לדעת מראש אם יש סיכוי לכך שהיבואן לא יוכל לעמוד בהתחייבויות שלו או שהוא יפסיק את פעילותו בשל קשיים כלכליים, אנחנו כן רוצים לדעת ולהיערך מראש כדי להגן על הצרכנים שעשויים להיפגע מהפסקת הפעילות הזאת.
<איתי עצמון: חובה דומה הוטלה, אם אינני טועה, בהצעת החוק גם לגבי יצרנים, על דיווח לגבי אירוע שעלול לפגוע באיתנות כלכלית.
<אבנר פלור: כן, נכון.
<איתי עצמון: אני מבקש לשאול שאלת הבהרה לגבי פסקה (1) בסעיף קטן (א).