GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: איך אתם, שעל כל דבר מתקשרים אליי... למה עד יום חמישי אף אחד לא העלה את זה?
<רחמים אליהו: לא דיברו איתנו.
<אפרת אביאני: יש פה נקודה אחת: נכון, ברגע שפרצנו את הרעיון של שבעה יצרנים, אז בוודאי שאפשר גם מכוני חליבה – זה קל וחומר.
<אפרת אביאני: אבל יש לנו פה מגבלה פיזית, מגבלה של הולכת הפרות מרפת למכון חליבה ומעוד רפת למכון חליבה.
<אפרת אביאני: עוד פעם, אני לא רפתנית, אבל אני עדיין רוצה שהתקנות יכתבו משהו שקשור למציאות.
<אפרת אביאני: קשה לי לקבל שנגיד שמשבע רפתות שונות יגיעו פרות למכון חליבה אחד, פעמיים או שלוש ביום.
<אפרת אביאני: לכן אני רוצה שהתקנות יעשו שכל במובן הזה.
<אפרת אביאני: לגבי יצרנים לא אכפת לי שבעה, אבל בעניין הרפתות צריך להיות מחובר למציאות.
<אפרת אביאני: זאת ההסתייגות היחידה - - -
<קריאות: זאת המציאות היום.
<יואב צור: יש רפתות שבהן זה קיים כבר.
אבישי ברוורמן: רבותיי, אני סוגר את הישיבה ככה.
אבישי ברוורמן: מה שיפה אצל אפרת אביאני זה שהיא אומרת מה שהיא יודעת.
אבישי ברוורמן: היא שואלת שאלה: האם באמת יש את הסיפור הזה שמשבע רפתות מצעידים פרות למכון חליבה אחד?
<קריאה: בוודאי שכן.
אבישי ברוורמן: האם זה חזון נפרץ או תופעה שכיחה?
אבישי ברוורמן: אם אנחנו רוצים להתקדם בחמש הדקות הבאות לניסוח ברוח המקילה יותר שאמרנו, שאנחנו מקדמים את השותפויות, האם יש משהו שנוכל לחיות איתו גם מבחינת תניב ואפרת, לאור המציאות בשטח?
אבישי ברוורמן: כמה רפתות הולכות בדרך כלל למכון חליבה?
<צביקה ורפל: אני רוצה להתייחס למה שהגדרת כ"עסקי קופים".
<צביקה ורפל: החלב זה מדע מדויק.
<צביקה ורפל: זאת אומרת, הרכב החלב זה דבר מאוד ספציפי לכל משק, ולכן החשש שאחד יעביר חלב לשני זה דבר שלא יכול לעבוד במציאות, כי לכל אחד יש את התאים הסומטיים שלו, את הרכב החלב שלו, חלבון, שומן ועוד.
אבישי ברוורמן: קשה לרמות פה, אתה אומר.
<צביקה ורפל: קשה עד בלתי אפשרי.
אבישי ברוורמן: הלוא אחד הדברים שהזכרנו פה זה הסכנה ממונקי ביזנס.
<רני כץ: אני יכול להציע פתרון.
<רני כץ: קודם כול, לעניין ה"קיים או לא קיים" – עורכת דין אביאני, אני אשמח לארח אותך בהתאחדות מגדלי הבקר ולהראות לך פתרונות - - -
<אפרת אביאני: אין לנו זמן.
אבישי ברוורמן: רני, מה הפתרון?
<רני כץ: הפתרון הוא להחיל את הכללים של סעיף 18 על סעיף 25.
<יצחק ויצמן: כלומר, זה לוקח את השבעה?
אבישי ברוורמן: רחמים, איתי, ואז אנחנו מחליטים.
<רחמים אליהו: בכל הנושא של השותפויות, וגם בנושא של החליבה המשותפת, של המכונים המשותפים, לכל חקלאי יש לא דעה אחת אלא לפחות שתי דעות – והרבה רפתנים יושבים כאן.
<רחמים אליהו: לכן צריך לתת לוועדת המכסות את האפשרות להחליט בכל נושא ספציפי.
<רחמים אליהו: בשביל זה הם עובדים.
<רחמים אליהו: הם אנשים סבירים, וזה דבר שצריך לחזור עליו.
<יואב צור: אבישי, אני ביקשתי.
<תניב רופא: עד שבעה.
<יואב צור: שבעה מה?
<תניב רופא: שבעה יצרנים.
<יואב צור: למה שבעה יצרנים?
<יואב צור: למה לא שבע שותפויות?
אבישי ברוורמן: יש ניסוח?
<עילית סקפה לנדאו: כן, אני חושבת שאפשר להיצמד כאן לעקרון הפשטות, למרות שאני מבינה את מה שאפרת אומרת.
<עילית סקפה לנדאו: הרציונל שעמד מאחורי אמות המידה שנקבעו בזמנו לשירותי חליבה היה המספר של היצרנים בשותפות – שלושה.
<עילית סקפה לנדאו: כרגע הגדלנו את זה בחריג לעד-שבעה.
<עילית סקפה לנדאו: אני מבינה את מה שאפרת אומרת לעניין מספר הרפתות.
<עילית סקפה לנדאו: הרי לא הגיוני שיהיו לי שבע רפתות.
<עילית סקפה לנדאו: ..
<עילית סקפה לנדאו: יואב דיבר כאן על שלוש רפתות של כמה יצרנים - - -
<יואב צור: שלוש שותפויות.
<יואב צור: יש.
<עילית סקפה לנדאו: אנחנו מדברים על אתרי הייצור.
<עילית סקפה לנדאו: הרי לא סביר שיהיו לי כל כך הרבה אתרי ייצור שכולם יובילו לאותו מכון חליבה.
<עילית סקפה לנדאו: ולכן ועדת המכסות תבחן את זה: תבחן האם הם עומדים בכל התנאים והאם באמת יש שביל הולכה בין כולם.
<עילית סקפה לנדאו: אז אני אכתוב שבעה יצרנים במקום שלושה, ואראה: אולי יהיו לי שלושה אתרים, אולי יהיו לי ארבעה אתרים.
<עילית סקפה לנדאו: אבל אני לא רוצה לפתוח את זה למצב של - - - ואז יהיה שבע כפול שלוש.
<יצחק ויצמן: מקובל.
אבישי ברוורמן: אז תני לזה ניסוח משפטי.
<עילית סקפה לנדאו: פשוט במקום המילה "שלושה" - - -
אבישי ברוורמן: רבותיי, אני לא רוצה לשמוע...
אבישי ברוורמן: אפילו את יואב אני לא רוצה לשמוע - - -
<רחמים אליהו: - - -
<עילית סקפה לנדאו: - - - במקום "שלושה" – "שבעה".
אבישי ברוורמן: מר רחמים, לא תופס?
<רחמים אליהו: - - - הוא אומר:
<רחמים אליהו: אני צודק בנושא של מכוני החליבה.
<רחמים אליהו: אמרתי לו: ומה בנושא השותפויות?
<רחמים אליהו: הוא אומר: אמרתי.
<רחמים אליהו: בוא נחליט גם על הדבר הזה, זה יפתור את הבעיה.
אבישי ברוורמן: אוקטובר.
<רחמים אליהו: הרפתנים יהרגו אחד את השני, אתה לא מבין, אבישי.
<רחמים אליהו: תן לוועדת המכסות - - -
<יואב צור: אבישי, אני רוצה להציע ככה: מכון חליבה לאתר.
<יואב צור: לאתר.
<יואב צור: אתר בחוץ, יוכל שיהיה לו מכון חליבה.
<יואב צור: למה להגביל?
<קריאה: עד ל-12 מיליון ליטר.
<קריאה: תגביל אותו בליטרים.
<יואב צור: למה הגבלות?
אבישי ברוורמן: רבותיי, אני מעלה להצבעה את הנוסח הבא: בסעיף 25(ב)(4) אני ממליץ לוועדה לשנות כך: הבקשה היא להתרת שימוש משולב במכון חליבה של לא יותר – במקום שלושה – משבעה יצרנים בסך הכול.
אבישי ברוורמן: אבל אני מבקש בניסוחים של החוק לעשות את ההתאמה בין אתר של ייצור לבין יצרן, כדי שלא יהיה פה את כל הבלגן הזה של - - -
<אפרת אביאני: יש פה סעיף, למשל, שאומר שבמכון החליבה קיים מכל חלב נפרד לכל אחד מהיצרנים.
<אפרת אביאני: הרי אין כוונה שאם היצרנים מייצרים בשותפות אז פתאום יהיה חלב - - -
אבישי ברוורמן: ולכן תנסחי כך שתהיה התאמה בכל מקום בין יצרן לבין אתר ייצור.
<אפרת אביאני: ואם המכל הוא של יצרנים בשותפות, אז המכל יהיה נפרד לשותפות.
אבישי ברוורמן: רבותיי, חוכמת השולחן – רק בוועדת הכלכלה יש חוכמת השולחן.
אבישי ברוורמן: רבותיי, אם ככה, אני מעלה להצבעה את מכון החליבה לפי חוכמת השולחן, בתיקון ברוורמן, שניסחו עורכת דין עילית ואפרת אביאני, בהסכמה של עורך-דין עצמון.
אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור תקנה 25, בכפוף לשינויים והתאמות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד התקנה אושרה.
אבישי ברוורמן: עוד שני סעיפים, בבקשה.
<אפרת אביאני: קוראת את תקנה 26:
<איתי עצמון: מדובר כאן על היתר לשימוש משותף לפי תקנה 25.
<אפרת אביאני: לפי תקנה 25, נכון.
<אפרת אביאני: וגם פה צריך לעשות התאמה בין מצב שבו יש יצרן בודד שמקבל שירותי חליבה לבין מצב שהשותפות מקבלת שירותי חליבה, ולכן גם פה צריך לעשות התאמה בנוסח.
אבישי ברוורמן: אוקיי, יתואם.
אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור תקנה 26, בכפוף לשינויים והתאמות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד התקנה אושרה.
<לאה ורון: סעיף 26 אושר בתיקונים.
<אפרת אביאני: קוראת את תקנה 27:
<איתי עצמון: אני רק מבקש לשאול עד מתי הם יוסיפו לעמוד בתוקף.
<אפרת אביאני: עד להחלטה אחרת של ועדת המכסות, אני מניחה.
<איתי עצמון: כלומר, צריך לומר "כל עוד לא ניתנה החלטה אחרת"?
<אפרת אביאני: כל עוד לא ניתנה החלטה אחרת.
אבישי ברוורמן: איציק, מקובל?
אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור תקנה 27, בכפוף לשינויים והתאמות שנאמרו לפרוטוקול – פה אחד התקנה אושרה.
<לאה ורון: סעיף 27 אושר בתיקון.
אבישי ברוורמן: סעיף אחרון, רבותיי.
<אפרת אביאני: הסעיף האחרון הוא סעיף חדש שלא מופיע בנוסח.
<אפרת אביאני: מועצת החלב ביקשה להוסיף הוראה בקשר לבתי ספר חקלאיים.
<לאה ורון: יש לכם את הנוסח?
אבישי ברוורמן: עילית, תקראי.
<עילית סקפה לנדאו: בעצם תקנה 2(4) מדברת על מגוון קבוצות של יצרנים, ביניהם גם בתי ספר חקלאיים.
<עילית סקפה לנדאו: אנחנו מבקשים איזושהי תקנה שתקבע מה קורה כאשר אנחנו מעבירים מכסה של בתי ספר חקלאיים.
<עילית סקפה לנדאו: הנוסח הוא כזה: "הופסק ייצור החלב על ידי בית ספר חקלאי או הופחתה מכסתו מהסיבות המנויות בתקנה 6(א)(2) או (3)" – שזו הפחתת מכסה – "תעביר ועדת המכסות את המכסה שהופחתה מאותו יצרן ליצרנים אחרים שהינם בתי ספר חקלאיים בלבד; העברת המכסה תחולק בין כל היצרנים שהינם בתי ספר חקלאיים באופן שווה, ובלבד שמתקיימים התנאים הבאים: מנת המכסה שיקבל כל יצרן לא תעלה על 15% מהמכסה שנקבעה לו באותה שנה, היצרן אינו מוגדר בתת-ביצוע לפי תקנה 6(א), באותו בית ספר חקלאי מתקיימת מגמת לימוד בנושא רפת.
<עילית סקפה לנדאו: "
אבישי ברוורמן: כל אחד מאיתנו רוצה לחזק את בתי הספר החלקאיים.
<איציק שניידר: צריך להוסיף: "רפת או דיר".
אבישי ברוורמן: אני רושם לפרוטוקול: "רפת או דיר".
<איתי עצמון: ראוי היה להעביר נוסח כזה לפני כן.
<אפרת אביאני: הייתה תקלה שנגרמה עם הסיפור של בתי הספר, ולא היה לנו זמן להכין את זה.
אבישי ברוורמן: אז תעשו את הביקורת המתאימה עם היועץ המשפטי - - -
<איתי עצמון: אדוני, אני לא יכול לעשות ביקורת לפני שראיתי את הנוסח.
אבישי ברוורמן: אבל הרעיון מוצא חן בעיניי.
<אפרת אביאני: אני רק אסביר את הרעיון: יש לנו בעצם עוד תת-מגזר, שהוא המגזר של בתי הספר.
<אפרת אביאני: יש שלושה או ארבעה כאלה, והרעיון הוא - - -
<תניב רופא: יש 14 בתי ספר חקלאיים.
<אפרת אביאני: זה בעצם מגזר מיוחד, והרעיון הוא שאם בית ספר אחד מפסיק לעסוק בייצור חלב, המכסה חוזרת למגזר הזה, בתנאים מסוימים: שזה לא מגדיל לו את המכסה יותר מדי, שהם לא בתת-ביצוע וכיו"ב.
<תניב רופא: וגם תנאים פדגוגיים: רק אם יש שם מגמה שלומדים שם רפת, שהחבר'ה עובדים ברפת וכו'.
אבישי ברוורמן: רבותיי, אני מאשר את הנושא הזה.
אבישי ברוורמן: אבל מכיוון שלא נתתם את זה בזמן, והיועץ המשפטי האחראי והמסור שלנו, איתי עצמון, לא ראה את זה, אז הוא יבחן את זה, ואם יעלו נושאים שלא קלטנו כאן, אנחנו נפתח את הנושא ונעשה את זה בהתאם.
אבישי ברוורמן: אם כך אני מעלה את זה להצבעה.
אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור התקנה, בכפוף לבדיקה נוספת של הייעוץ המשפטי של ועדת הכלכלה – פה אחד התקנה אושרה.
אבישי ברוורמן: רבותיי, ברוך אתה ה' אלוקינו מלך העולם שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה.
<קריאות: אמן.
אבישי ברוורמן: ניפגש באוקטובר.
אבישי ברוורמן: אנחנו בתקנות התעבורה (שינוי התוספת החמישית לפקודה), התשע"ד-2014, בדבר העברת כתובתו של בעל רכב למפעיל מנהרות הכרמל.
אבישי ברוורמן: רבותיי, מי מדבר?
<חוה ראובני: בוקר טוב, אדוני.
<חוה ראובני: התוספת החמישית לפקודת התעבורה היא תוספת שמהווה חריג לחוק הגנת הפרטיות.
<חוה ראובני: התוספת החמישית היא רשימת חריגים ייחודיים לחוק הגנת הפרטיות, בהקשר של רשות הרישוי.
<חוה ראובני: היא מתירה לרשות הרישוי למסור לגורמים המנויים בה את פרטי המידע המנויים בה, למרות שזה מידע חסוי לפי חוק הגנת הפרטיות.
<חוה ראובני: אלמלא ההסדר החקיקתי הזה, מסירת המידע הייתה אסורה.
<חוה ראובני: בין השאר, נמצאים פה הזכיינים של שלושת כבישי האגרה, שזכאים לקבל רשימת פרטי מידע שמנויים בתוספת, כדי לבצע את הנדרש מהם על פי חוזה הזיכיון והחוקים והתקנות שמסדירים את פעילותם.
<חוה ראובני: הזכיין של מנהרות הכרמל הציף לפני איזשהו זמן – זה משהו שהתחיל להתגלגל כבר לפני זמן לא קצר – שהתקנות מחייבות אותו לשלוח חשבונות למי שאינו מנוי במנהרות - - -
<אביטל סומפולינסקי: תקנות כבישי האגרה.
<חוה ראובני: התקנות לפי חוק כבישי אגרה (מנהרות הכרמל).
<חוה ראובני: "תקנות כבישי אגרה (מנהרות הכרמל), אופן חיוב באגרה ואכיפת תשלומים" קובעת בתקנה 6 שחייב שהוא לא מנוי, צריך לשלוח לו חשבון לכתובתו למשלוח דואר כמשמעותה בחוק עדכון כתובת.
<חוה ראובני: כיוון שכך, הם פנו לרשות ההגירה והאוכלוסין, וביקשו לקבל כתובות לפי חוק עדכון כתובת.
<חוה ראובני: היה דין ודברים משפטי בין כמה שותפים, ובסופו של דבר סוכם ש: א', ללא ספק הם זכאים לקבל את המידע הזה; ו-ב', שהדרך הנכונה שהם יקבלו אותו זה מרשות הרישוי, מכיוון שרשות הרישוי ממילא מקבלת את המידע לפי חוק עדכון כתובת.
<חוה ראובני: רשות הרישוי מעודכנת בכתובות - - -
<לאה ורון: עד כה, ממי הם היו מקבלים את הכתובת?
<חוה ראובני: הם לא קיבלו.
<חוה ראובני: הם מקבלים מען מרשות הרישוי.
<חוה ראובני: בפועל, זה כתובת לפי חוק עדכון כתובת, ככל שישנה, כי רשות הרישוי מקבלת את המידע הזה באופן יום-יומי; אבל משפטית זה לא נשא את הכותרת "כתובת לפי חוק עדכון כתובת".
<אביטל סומפולינסקי: ההבדל בין המען לפי חוק עדכון כתובת לבין המען הרגיל זה בעצם מתן אפשרות לאזרח לקבוע כתובת למשלוח דואר – גם אם הוא לא גר שם, זו הכתובת למשלוח דואר.
<חוה ראובני: אצל צעירים שעוברים דירות שכורות לעתים קרובות, זה יכול להיות הכתובת של ההורים, ועוד כל מיני דברים מהסוג הזה.
<חוה ראובני: הם חששו שאם הם ישלחו למה שרשות הרישוי קוראת "מען", למה שמוגדר בתוספת החמישית כ"מען", אז הם לא יצאו ידי חובתם לשלוח לכתובת לפי חוק עדכון כתובת.
<חוה ראובני: ולמרות שזו תהיה אותה כתובת – כי רשות הרישוי מחזיקה רק כתובת אחת, ומי שמדווח על כתובת למשלוח דואר, הכתובת הזו היא המען שמחזיקה עבורו רשות הרישוי – היה סיכום על דעת כל גורמי הממשלה הרלוונטיים לכתוב במפורש בתוספת החמישית שהם זכאים לקבל גם את המידע על הכתובת למשלוח דואר שנמסרה לפי חוק עדכון כתובת.
<חוה ראובני: הפנייה שלנו התייחסה למנהרות הכרמל, לפי תקנות כבישי אגרה (מנהרות הכרמל), אבל כל מה שאמרתי נכון מבחינה משפטית-פורמלית גם לגבי הנתיב המהיר ולפי תקנות נתיבים מהירים, כי גם שם יש את החובה לשלוח חשבונות לפי כתובת למשלוח דואר.
<חוה ראובני: אלא שהם כנראה לא חששו ולא הציפו את הבעיה, ולכן לא נכנסו בכלל להתדיינות המשפטית הזאת.
<חוה ראובני: כך שבפועל, מנהרות הכרמל, אם יתוקנו התקנות כפי שאנחנו מבקשים, לא יקבלו שום מידע שהם לא מקבלים היום, אבל המצב המשפטי הפורמלי יוטב באופן הזה שייאמר במפורש שאנחנו מוסרים להם את הכתובת לפי חוק עדכון כתובת.
<לאה ורון: בעמודה הימנית, תחת הגוף שלו יימסר המידע, מנויים שמונה גורמים לפחות – אבנר, חברת ביטוח - - -
<חוה ראובני: לא, אנחנו בפרט חמש בלבד.
<לאה ורון: מי שבידו זיכיון בר-תוקף להפעלת כביש אגרה, אוקיי.
<אביטל סומפולינסקי: שלחלקם, בתקנות, הסמכות לקבל מידע היא לא למַעַן אלא לכתובת לפי חוק עדכון כתובת.
<אביטל סומפולינסקי: פה התעוררה השאלה.
<חוה ראובני: אלה התקנות.
<אביטל סומפולינסקי: שוב פעם, זה רק בעצם לגבי מי שלא מנוי.
<אביטל סומפולינסקי: כי מי שמנוי נותן את הכתובת שלו.
<חוה ראובני: מי שמנוי, הכתובת המחייבת לגביו היא הכתובת שהוא מסר בהסכם.
אבישי ברוורמן: אם ככה, עורכת דין ראובני, אנא נעבור להקראה.
<חוה ראובני: קוראת את התקנות:
<אביטל סומפולינסקי: זאת אומרת שהוא יקבל גם את המען וגם את הכתובת לפי עדכון?
<חוה ראובני: הוא יקבל רק כתובת אחת, כי לרשות הרישוי יש רק שדה אחד, רשות הרישוי לא מחזיקה גם מען וגם חוק עדכון כתובת.
<חוה ראובני: לרשות הרישוי אין צורך לדעת איפה אנשים גרים; לרשות הרישוי יש צורך לשלוח להם דואר.
<חוה ראובני: ולכן, בכל מקום שאזרח מדווח על כתובת למשלוח דואר, היא מקבלת מדי יום ביומו – הרבה יותר מאשר בחוק עדכון כתובת, שזה פעם בחודש – את העדכונים האלה, ואנחנו מחליפים את הכתובת בשדה ה"מען": ממען המגורים, לכתובת למשלוח דואר – וזה מה שהוא יקבל.
<חוה ראובני: לא משנה מה מקור המידע הזה – זה המידע.
אבישי ברוורמן: יש מישהו מהציבור הגדול והנורא שכאן שרוצה להוסיף מילה?
אבישי ברוורמן: אם לא, ברשות גבירותיי ורבותיי, אני מאשר את התקנות.
אבישי ברוורמן: הצבעה בעד אישור התקנות – פה אחד התקנות אושרו.
יצחק וקנין: על סדר היום צו הטיס (דחיית תחילתו של סעיף 87(א) עד (ג) לחוק), התשע"ד-2014.
יצחק וקנין: יבינה, בבקשה.
<יבינה זכאי בראונר: אנחנו מבקשים מהוועדה לאשר צו שדוחה את תחילתו של סעיף 87 לחוק הטיס.
<יבינה זכאי בראונר: סעיף 87 לחוק הטיס אומר שהסדרים של רישוי של מפעילים של כלי רחיפה יהיו הסדרי רישוי אישי.
<יבינה זכאי בראונר: זה משנה את המצב המשפטי הקיים.
<יבינה זכאי בראונר: המצב המשפטי הנוכחי, לפי תקנה 163(ב) לתקנות ההפעלה דן בהסדר רישוי לפי רישיון הפעלה מבצעית.
<יבינה זכאי בראונר: אנחנו מבקשים את הדחייה משום שסעיף 87 לחוק הטיס הוא סעיף תלוי תקנות.
<יבינה זכאי בראונר: התקנות שאנחנו מתכוונים להגיש לוועדה כמעט מושלמות; עדיין לא מכמה טעמים.
<יבינה זכאי בראונר: אנחנו היינו זקוקים לתהליכים של אישור והיוועצות פנים-ממשלתיים ממשרדי הביטחון, הספורט, האוצר והמשפטים.
<לאה ורון: מה ההבדל בין ההסדרים המבצעיים והאישיים שציינת?
<יבינה זכאי בראונר: רישיון הפעלה מבצעי הוא רישיון שניתן בדרך כלל לגוף, לתאגיד, לאגודה.
<יבינה זכאי בראונר: בודקים את הגוף על כל ההיבטים שלו, ואותן אגודות שעסקו בכלי רחיפה לפי הסוגים שלהם - -
<לאה ורון: שזה המצב היום.
<יבינה זכאי בראונר: כן, זה המצב היום.
<יבינה זכאי בראונר: חילקו מעין רישיונות משנה לחברים.
<יבינה זכאי בראונר: זה נקרא "תעודות חבר".
<יבינה זכאי בראונר: ההליך של רישוי אישי יהיה תעודה כמו של עובד טיס.
<יבינה זכאי בראונר: יקראו לזה "רישיון רחפן", וזה יהיה רק ביחס למפעילים מסחריים ולמדריכים של כלי הרחיפה.
<יבינה זכאי בראונר: המפעילים הכלליים הפרטיים יהיו פטורים מרישוי.
<יבינה זכאי בראונר: זה ההבדל הגדול בין המצב המשפטי הקיים לבין המצב העתידי.
יצחק וקנין: מתי אתם מעריכים שתביאו את התקנות?
<יבינה זכאי בראונר: אני מפחדת להתנבא - -
יצחק וקנין: זאת הפעם השנייה - -
<איתי עצמון: שלישית.
<יבינה זכאי בראונר: עם משרד המשפטים נשארו לנו כמה הערות נוסח קטנות וקלות לסגור איתם; משרד האוצר – ועדת האגרות הבין-משרדית אישרה ב-1 באפריל את התיקון לתקנות האגרות שנלווה לתקנות האלה.
<יבינה זכאי בראונר: אנחנו ממתינים לאישור פורמלי של שר האוצר.
<יבינה זכאי בראונר: הייתה עבודה מול חיל האוויר.
<יבינה זכאי בראונר: אנחנו יודעים לומר שהצבא אישר את הנוסח.
<יבינה זכאי בראונר: זה כרגע בצנרת הפנימית שלהם בלשכת שר הביטחון.
<לאה ורון: באלו סכומים מדובר באגרות?
<יבינה זכאי בראונר: כ-2,000-1,000 שקלים.
<לאה ורון: לשנה?
<יבינה זכאי בראונר: לא.
<יבינה זכאי בראונר: בגין המבחנים שנדרשים למי שיבקש רישיון.
<יבינה זכאי בראונר: אבל הרישיון הוא בעצם חד-פעמי.
<יבינה זכאי בראונר: זאת אומרת אין לו כמעט חידוש, אלא אם כן הוא פוקע בתנאים מסוימים.
<לאה ורון: והמבחנים הם שנתיים או גם הם חד-פעמיים?
<יבינה זכאי בראונר: לא, פעם אחת בחיי הרחפן בהנחה שרישיונו לא יפקע מכל מיני טעמים של חוסר כשירות וכו'.
<רננה שחר: אישור ממשרד הספורט התקבל, ובמשרד הביטחון מעריכים שזה עניין של שבועיים.
<רננה שחר: אז אני מניחה שאפשר להגיד שתוך חודש ניתן יהיה להעביר את זה לשר לשם הנחה בוועדה.
<רננה שחר: בחודש יוני.
<איתי עצמון: אני מבקש לשאול.
<איתי עצמון: לפי סעיף 195 לחוק, כזכור, התחילה של סעיף 87(א) עד (ג) נקבעה לשנתיים מיום תחילתו של חוק הטיס וניתנה לשר סמכות להאריך בכל פעם את התקופה בשישה חודשים נוספים.
<איתי עצמון: כאמור, זאת הפעם השלישית שרשות התעופה האזרחית מבקשת מהוועדה לדחות את כניסתו לתוקף של הסעיף.
<איתי עצמון: רציתי לדעת, מה קורה בתקופת הביניים – אם אפשר לקרוא לזה כך – כשאנחנו עומדים במצב משפטי קיים וערב כניסתו לתוקף או לקראת תחילת הדיונים בהסדר המשפטי החדש?
<איתי עצמון: האם יש אנשים שמבקשים רישיונות הפעלה מבצעית כדי לעסוק בהדרכה של הפעלת כלי רחיפה או הפעלה מסחרית של כלי רחיפה?
<איתי עצמון: ומה דינן של אותן בקשות בתקופה הזאת?
<איתי עצמון: כי כפי שאנחנו רואים התקופה התארכה מעבר למה שהמחוקק צפה.
<איתי עצמון: המחוקק צפה שנתיים, ואנחנו כבר כמעט שלוש שנים וחצי אחרי כן.
<איתי עצמון: אני קורא לזה תקופת ביניים, אבל למעשה זאת לא תקופת ביניים.
<איתי עצמון: יש מצב משפטי קיים, ואנחנו פשוט יודעים שרשות התעופה האזרחית גיבשה הסדר משפטי חדש שטרם נדון בוועדה ואושר בוועדה.
<איתי עצמון: זה לא ממש תקופת ביניים.
<איתי עצמון: זה בעצם המצב המשפטי הקיים.
<רננה שחר: אבל היא תקופת ביניים.
<ארז פלס: עד שנשלים את התהליך בוועדה כל בקשה נבדוק לגופה.
<איתי עצמון: כמה בקשות כאלה הגיעו?
<ארז פלס: עד עכשיו אחת.
<איתי עצמון: אנחנו לא מדברים לגופו של אדם, כמובן.
<איתי עצמון: רק מבחינת סטטוס, כמה בקשות היו, וכמה התקבלו?
<ארז פלס: אנחנו מכירים עד עכשיו שתיים: אחת טופלה, והשנייה בטיפול.
<איתי עצמון: כלומר אם אדם מבקש לעסוק בהדרכה או בהפעלה מסחרית של כלי רחיפה, אם הוא עומד בתנאים לפי תקנות ההפעלה, הוא יוכל לקבל רישיון הפעלה מבצעית, ואין קשר להיותה של תקופת הביניים – לא משנה איך נגדיר את זה – לעצם הטיפול בבקשות האלה.
<ארז פלס: כן.
<רננה שחר: כן.
<לאה ורון: נקווה.
<לאה ורון: כי אתמול פנה מישהו לוועדה, והדברים שהוא אמר היו קצת אחרים.
<לאה ורון: אז אני מקווה שזה מטופל על-ידכם, ולא נידרש לטפל בפונים נוספים.
<רננה שחר: מטופל.
יצחק וקנין: יש עוד מישהו שרוצה להעיר משהו?
יצחק וקנין: אז אנחנו נאשר את הבקשה.
יצחק וקנין: נא להקריא, בבקשה.
<יבינה זכאי בראונר: (הקראה): צו הטיס (דחיית תחילתו של סעיף 87(א) עד (ג) לחוק) (תיקון מס' 2), התשע"ד-2014 בתוקף סמכותי לפי סעיף 195 לחוק הטיס, התשע"א-2011 (להלן – החוק), לפי הצעת רשות התעופה האזרחית לפי סעיף 168(ב) לחוק, ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, אני מצווה לאמור: תיקון סעיף 1 1.
<יבינה זכאי בראונר: בסעיף 1 לצו הטיס (דחיית תחילתו של סעיף 87(א) עד (ג) לחוק), התשע"ג-2013 במקום "י"ג בניסן התשע"ד (13 באפריל 2014)" יבוא "י"ט בתשרי תשע"ה (13 באוקטובר 2014).
<יבינה זכאי בראונר: חסרה ב'.
<יבינה זכאי בראונר: תחילה 2.
<יבינה זכאי בראונר: תחילתו של צו זה ביום י"ג בניסן התשע"ד (13 באפריל 2014).
<איתי עצמון: בעצם תחילה רטרואקטיבית.
<איתי עצמון: האם קיבלתם אישור של משרד המשפטים?
<יבינה זכאי בראונר: כן, יש אישור של עורכת הדין אורית קורן, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (חקיקה) שניתן לנו.
יצחק וקנין: בעד הצו – פה-אחד
יצחק וקנין: בעד- פ ה-אחד.
<יבינה זכאי בראונר: תודה רבה, אדוני.
אבישי ברוורמן: על סדר היום הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – שיעור ריבית פיגורים), התשע"ג-2013, של חבר הכנסת מאיר שטרית.
אבישי ברוורמן: אושרה בקריאה טרומית ב-5 באפריל 2014.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת מאיר שטרית, בבקשה.
מאיר שטרית: תודה, אדוני היושב-ראש.
מאיר שטרית: המטרה של הצעת החוק שלי שהגשתי גם בכנסת הקודמת, רק לא היה מספיק זמן כדי לדיון עמה, היא לקבוע תקרה לשיעור ריבית הפיגורים שמטילים בגין איחור בתשלום.
מאיר שטרית: במצב הנוכחי, לצערי, אנשים שמפגרים בתשלום, מטילים עליהם לעיתים ריבית מטורפת בלי שום הצדקה כשהריבית במשק היא אפס, 3/4% ריבית בנק ישראל.
אבישי ברוורמן: "לא תנשוך נשך".
יצחק וקנין: "נשך וריבית לא תיקח".
מאיר שטרית: יחד עם זאת אני, כמובן, מבין שכל קבלן צריך להיות בטוח שהוא מקבל את הכסף בזמן, ואני לא פוטר אנשים לחלוטין מריבית.
מאיר שטרית: ההצעה שלי היא ליצור אותה תקרה שנהוגה היום בדירות יד שנייה.
מאיר שטרית: כאשר אדם עושה חוזה לדירה יד שנייה, ואדם לא משלם בזמן בדרך כלל נותנים שמונה ימים שזה לא נחשב פיגור.
מאיר שטרית: רק אחרי שמונה ימים מתחילים לספור את הריבית, והריבית הקבועה בעסקאות של דירות יד שנייה היא של 12%.
מאיר שטרית: לכן אני מציע לקבוע אותה ריבית של 12% לשנה, והפיגור יתחיל רק אחרי שמונה ימים ולא לפני כן.
מאיר שטרית: זה בסך הכול מדתי, בעיניי, זה לא פוגע בקבלנים או באלה שבונים.
מאיר שטרית: זה נותן להם עדיין את היכולת לממש את התשלום ולקבל על זה ריבית די הגונה של 12%.
מאיר שטרית: אם הם היו יכולים לקבל 12% בבנק על הכסף שלהם הם לא היו בונים כלום.
מאיר שטרית: היו שמים את הכסף בבנק ומקבלים 12%.
מאיר שטרית: לכן אני בהחלט ער לשני הצדדים – גם לאינטרס של הקבלן וגם לאינטרס של קונה הדירה.
מאיר שטרית: אין היגיון להעניש את האנשים בצורה כזאת.
מאיר שטרית: לצערי הרב, מהניסיון שלי בעבר כבר ראיתי את העוולה שנעשתה במשך שנים רבות כלפי אזרחים בגין פיגור בתשלומי משכנתה.
מאיר שטרית: אם אתה זוכר, כשהייתי שר המשפטים עשיתי אז את תיקון מס' 13 של חוק ההוצאה לפועל.
מאיר שטרית: איך עליתי על העניין?
מאיר שטרית: ממכתב מבן-אדם שהסתבר לי שהוא היה חייב 2,000 דולר משכנתה בגלל ארבעה חודשים שהוא לא שילם בהם 500 דולר לחודש מכיוון שחלה.
מאיר שטרית: בזמנו הבנקים היו נוהגים לשלוח עורך-דין להוצאה לפועל ולבקש הוצאה לפועל על כל המשכתנא, על כל החוב שלו.
מאיר שטרית: 20,000 דולר שהוא לקח כמשכנתא ל-30 שנה.
מאיר שטרית: המשמעות של זה הייתה שרשם אוטומטית בית-משפט היה נותן אוטומטית שכר טרחת עורך-דין אחרי 15 יום – 15% לעורך דין מהחוב הכולל, ואחרי עשרה ימים עוד 10%.
מאיר שטרית: זאת אומרת העורך דין כבר יקבל שכר טרחה של 25,000 דולר על חוב של 2,000 דולר.
מאיר שטרית: הבנקים היו מטילים ריבית פיגורים לא על 2,000 דולר חוב, אלא על כל ה-100,000 דולר.
מאיר שטרית: בנק משכן הטיל על זה ריבית פיגורים של 13% לשנה, צמוד אף על פי שהריבית במשק הייתה אפס.
מאיר שטרית: התוצאה היא שמי שמקבל ריבית מקבל 40,000 דולר על חוב של 2,000 דולר.
מאיר שטרית: אם הוא היה אומר שהוא לא יכול לשלם היו זורקים אותו מהבית.
מאיר שטרית: זרקו כל שנה מהבית 2,500 משפחות לרחוב אחרי ששילמו משכנתא עשרות שנים והוציאו 8,500 צווי פינוי בשנה בבתי-משפט.
מאיר שטרית: אמרתי, ריבונו של עולם, איך סדום ועמורה הזה מתנהל במדינה כל-כך הרבה שנים?
מאיר שטרית: דורסים את האנשים, רוצחים אותם פשוט, בשפה כלכלית.
מאיר שטרית: איך יכול להיות?
מאיר שטרית: ואז תיקנתי את החוק הזה שעבר, לשמחתי, בכנסת פה-אחד בכל הקריאות למרות המלחמה שלי עם לשכת עורכי הדין שלא יפגעו בשכר טרחתם.
מאיר שטרית: זאת הדוגמה שאתי הביאה שטענו שאנחנו לא יכולים להתערב בהכנסתם.
מאיר שטרית: הדוגמה הקלאסית זה החוק הזה שהעברתי כשר משפטים שקבע ששכר טרחת עורך-הדין בהוצאה לפועל לא יהיה יותר מ-10% מהחוב בפועל, ואף פעם לא יותר מ-10,000 שקל, ולא משנה מה החוב.
מאיר שטרית: הם כתבו מכתב לבית המשפט, ועובדה שהחוק הזה התקבל ועבר, ושום דבר לא עזר.
מאיר שטרית: לדעתי, גם החוק הזה הוא חוק מדתי.
מאיר שטרית: בעקבות מה שלמדתי בעניין העוול ההוא – יכול להיות שאין עוול, ויכול להיות שהקבלנים בסדר גמור ולא מטילים ריבית מטורפת, בטח לא כולם.
מאיר שטרית: אני מאמין שרבים מהם גם לא עושים את זה.
מאיר שטרית: אבל כדי לקבוע מידה ותקרה שלא יהיה עוול - -
אבישי ברוורמן: לא העכבר גנב, חור גנב.
מאיר שטרית: לא עכבר גנב, אלא החור גנב.
מאיר שטרית: אני רוצה לסתום את החור.
יצחק וקנין: אני מוכן לעזור למאיר לסתום את החור.
אבישי ברוורמן: חבר הכנסת שטרית, אני שמח שאתה מעלה את זה.
אבישי ברוורמן: כמובן, אני תומך בהצעת החוק, אבל יש לי שתי הערות.
אבישי ברוורמן: מכיוון שהנקודות שחבר הכנסת המלומד והמנוסה מאיר שטרית העלה, יש לי שתי שאלות.
אבישי ברוורמן: הייתה לי גם שיחה על כך עם חלק מנציגי הצרכנים.
אבישי ברוורמן: השאלה הראשונה, חבר הכנסת שטרית, על מה מבוסס המספר 12% ריבית?
אבישי ברוורמן: האם לא ייתכן שהוא יהיה גבוה מדי כי הוא יכול להתפתח?
אבישי ברוורמן: מה זה ביחס לתשואה לנכס?
אבישי ברוורמן: השאלה השנייה – ואני הלוא מסתכל כמוך, ואתה הלוא לוחם לטובת הצרכנים – מדוע הריבית משולמת שמונה ימים לאחר הפיגור ולא שמונה ימים אחרי ההודעה על הפיגור, כמקובל?
אבישי ברוורמן: אנחנו פה בית הילל לגבי הצרכנים כי אנחנו יודעים ש-12% זה יכול להיות סכומים מאוד גבוהים.
מאיר שטרית: אני קבעתי הצעה של 12% בגלל העובדה שבעסקאות יד שנייה זה הסכום שקובעים.
מאיר שטרית: כשאדם מפגר בתשלום מטילים עליו ריבית של 12%.
מאיר שטרית: גם שם נהוג שלא מחייבים בריבית בשמונת הימים הראשונים.
מאיר שטרית: גם אם אדם מפגר שמונה ימים בתשלום הוא לא צריך לשלם ריבית.
מאיר שטרית: הריבית מתחילה מהיום התשיעי אחרי שמונה ימי פיגור.
אבישי ברוורמן: השאלה שלי מיותרת?
מאיר שטרית: כן, הסברתי את זה קודם.
אבישי ברוורמן: לא שמונה ימים אחרי ההודעה.
מאיר שטרית: הוא לא משלם שמונה ימים אחרי ההודעה.
מאיר שטרית: הריבית מתחילה לדפוק מהיום התשיעי אחרי שעברו שמונה ימים מיום התשלום.
מאיר שטרית: נניח, הוא צריך לשלם ב-1 בחודש – שמונה ימים ראשונים עד 9 בחודש, גם אם הוא ישלם במהלכם זה לא נחשב פיגור.
מאיר שטרית: מהיום התשיעי מתחילים לספור ריבית.
מאיר שטרית: אם הוא לא ישלם חודש אז יהיה לו אחוז אחד נוסף לשלם על החוב שלו.
מאיר שטרית: למה קבעתי 12%?
מאיר שטרית: כי זה כמו בעסקאות יד שנייה.
מאיר שטרית: אגב, קיבלתי ייעוץ על החוק הזה מעורך דין שמתעסק בנדל"ן.
מאיר שטרית: כמובן, אם היושב-ראש סבור שאפשר להקטין את המספר הזה – אתה בנקאי טוב ממני, כמובן, בלי שום ספק - -
אבישי ברוורמן: לא בדברים האלה.
מאיר שטרית: אני אשמח, אדרבה.
מאיר שטרית: יכול להיות שלך יש עמדה טובה יותר.