GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרית זוכוביציקי-אור: כיוון שהאופניים החשמליים הם רכב מנועי ומותקן עליהם מנוע חשמלי, אז בהעדר הסדרה האופניים האלה הם בעצם אופנוע.
שרית זוכוביציקי-אור: ההגדרה של אופנוע לפי תקנות התעבורה היא הגדרה פלסטית.
שרית זוכוביציקי-אור: זה גלגל אחרי גלגל עם מנוע.
שרית זוכוביציקי-אור: כל עוד לא הסדרנו את ההגדרה של אופניים עם מנוע עזר זה למעשה אופנוע.
שרית זוכוביציקי-אור: השימוש בהם היה אסור.
שרית זוכוביציקי-אור: כיוון שעל פי פקודת התעבורה מדובר על רכב מנועי וחלה חובה של רישיון נהיגה ורישיון רכב, אנחנו במסגרת התיקון המוצע פוטרים את הנוהגים מרישיון רכב ורישיון נהיגה.
שרית זוכוביציקי-אור: כל הסדרי התנועה שחלים על אופניים חלים גם על אופניים עם מנוע עזר חשמלי, משום שההגדרה – זה היה בכוונת מכוון – של אופניים עם מנוע עזר הם אופניים שיש בהם היבטים טכניים נוספים- שני גלגלים, מנוע עזר חשמלי והדרישות הטכניות הנוספות שמופיעות בהגדרה.
שרית זוכוביציקי-אור: למעט סוגיית הגיל שבה נתנו התייחסות ספציפית, כל כללי הנהיגה והרכיבה באופניים חלים על אופניים עם מנוע עזר.
שרית זוכוביציקי-אור: יש חובת חבישת קסדה מכוח סעיף 65(ד) לפקודה.
שרית זוכוביציקי-אור: החובה היא לנהוג באופניים עם מנוע עזר חשמלי על הכביש.
שרית זוכוביציקי-אור: יש סדרה שלמה של הוראות בטיחות שחלות על אופניים.
שרית זוכוביציקי-אור: הם יחולו באופן אוטומטי בלי שנצטרך לעשות הסדר גם על אופניים עם מנוע עזר.
שרית זוכוביציקי-אור: אופניים עם מנוע עזר חשמלי מייצרים מקרה מיוחד, משום שמצד אחד אנחנו שומעים שהשימוש בהם בדרך, בכביש יוצר סיכון למשתמשים, ומצד שני, השימוש בהם במדרכה יוצר סיכון לעוברי הדרך.
שרית זוכוביציקי-אור: צריך למצוא איזה שהוא פתרון, שהוא לא פתרון פשוט, לגבי השאלה איפה הם ירכבו והאם צריך לשנות את גיל הנוהג שכרגע הוא גיל 14.
שרית זוכוביציקי-אור: דרך אגב, זה היה המצב המשפטי בהוראת השעה שפג תוקפה.
שרית זוכוביציקי-אור: אני מניחה שגיל הרכיבה שייקבע ייקבע בשים לב למקום שבו זה ייסע.
שרית זוכוביציקי-אור: יכול להיות שיימצאו סידורים מיוחדים, כמו למשל באזורים - -
אבישי ברוורמן: כפריים.
שרית זוכוביציקי-אור: באזורים הכפריים יכול להיות שהגיל יעלה או ירד, יכול להיות שיצטרכו לעשות סימון בתמרור.
שרית זוכוביציקי-אור: כדי לפתור את בעיית מקום הרכיבה, שהיא בעיה מאוד מורכבת- - זה לא פתרון פשוט.
שרית זוכוביציקי-אור: יכול להיות שכתוצאה מזה ייקבע גיל הנהיגה.
שרית זוכוביציקי-אור: כרגע החזרנו את המצב שהיה בהוראת השעה וקבענו את גיל 14, כאשר כל הוראות השימוש והרכיבה הן הוראות שחלות על אופניים.
אתי בנדלר: תתייחסי לנושא הביטוח.
שרית זוכוביציקי-אור: סוגיית הביטוח מוסדרת בחוק הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים.
שרית זוכוביציקי-אור: חובת הביטוח היא בפקודת ביטוח רכב מנועי.
שרית זוכוביציקי-אור: למיטב ידיעתי זה הוחרג שם, לכן כיום אין חובת ביטוח.
שרית זוכוביציקי-אור: סוגיית הביטוח היא סוגיה שבאחריות המפקח על הביטוח.
שרית זוכוביציקי-אור: היא מלווה על ידי משרד המשפטים.
לאה ורון: האם שיתפתם את המפקח על הביטוח בסוגיה?
שרית זוכוביציקי-אור: לגמרי.
שרית זוכוביציקי-אור: כשבדקנו את ההיבטים הטכניים של הכלי שיתפנו את המפקח על הביטוח איך ייראה הכלי.
שרית זוכוביציקי-אור: שיתפנו אותו בתקן הישראלי, בתקן האירופי, על מנת שהוא ישקול את השיקולים האחרים, שהם גם שיקולים סוציאליים, אם על פי הנתונים הטכניים שמסרנו שנדרשים לצורך הסדרת השימוש הוא יכול לקבל החלטה לצורך סוגיית הביטוח.
זמר בלונדהיים: במשרד המשפטים אכן מתקיים דיון בנושא.
זמר בלונדהיים: זה דיון שמערב את האוצר, את המפקח על הביטוח והגורמים הרלוונטיים.
זמר בלונדהיים: התיקון שיחיל ביטוח, ככל שזה מה שיוצע, הוא לא במסגרת תקנות התעבורה, לכן הוא לא במסגרת הדיון הזה.
זמר בלונדהיים: כמו ששרית אמרה, בפקודת רכב מנועי יש החרגה, השאלה אם צריך לבטל או להשאיר אותה על כנה.
זמר בלונדהיים: הסוגיה עצמה היא בבחינה.
זמר בלונדהיים: היא מורכבת בין היתר, כי בסופו של דבר אופניים עם מנוע עזר מגיעים לאותה מהירות של אופניים רגילים.
זמר בלונדהיים: באופניים רגילים אין חובת ביטוח.
זמר בלונדהיים: מתדיינים בשאלה אם באופניים עם מנוע העזר, שהם מאוד מאוד נפוצים, קצת יותר קל להגיע למהירויות גבוהות - - באופניים רגילים אתה צריך להיות בעל כושר גופני, באופניים עם מנוע עזר קצת פחות.
לאה ורון: גם שאלת ההיפגעות.
זמר בלונדהיים: חומרת הפגיעה היא כמו באופניים רגילים, השאלה היא הסתברות הפגיעה.
קובי פלג: לא נכון.
זמר בלונדהיים: אלו הסוגיות על השולחן.
זמר בלונדהיים: יש טענה שהנזק זהה לאופניים, רק הסיכוי להגיע אליו הוא הרבה יותר גבוה בגלל שיש יותר.
זמר בלונדהיים: זה גם נגזרת של העובדה שאין היום בשוק ביטוח שמוצע לאופניים עם מנוע עזר.
זמר בלונדהיים: בקיצור, הסוגיה מורכבת, לכן היא עדיין בבחינה.
זמר בלונדהיים: המכתב הזה נקרא.
זמר בלונדהיים: הוא אכן מכתב מצמרר.
זמר בלונדהיים: ברור שהוא נכתב ממקום כואב.
זמר בלונדהיים: הטענות שנאמרות בו יילקחו בחשבון.
משה זלמן פייגלין: אני רוכב אופניים ותיק.
אבישי ברוורמן: אופניים רגילים.
משה זלמן פייגלין: אופניים רגילים.
משה זלמן פייגלין: עברתי התרסקות לפני 3 חודשים.
משה זלמן פייגלין: שברתי הרבה עצמות.
משה זלמן פייגלין: הדברים שנאמרו עכשיו הם פשוט לא תואמים את המציאות, עם כל הכבוד.
משה זלמן פייגלין: כשאני מסתובב ברחובות תל אביב - בעיקר בתל אביב אבל גם בערים אחרות - ואני רואה מה שקורה עם האופניים החשמליים, זה פשוט לא יעלה על הדעת.
משה זלמן פייגלין: זאת סכנת נפשות.
משה זלמן פייגלין: זה ג'ונגל.
משה זלמן פייגלין: זה איזה שהוא אלמנט חדש.
משה זלמן פייגלין: הייתה איזו שהיא סימביוזה בין רוכבי אופניים להולכי רגל.
משה זלמן פייגלין: החברה למדה לחיות עם זה מדורי דורות.
משה זלמן פייגלין: רוכב אופניים צריך להתאמץ, צריך לרדת וללכת איתם ברגל.
משה זלמן פייגלין: האופניים החשמליים, בייחוד אלה שמאפשרים לאנשים צעירים לרכב בהם, הכניסו אלמנט חדש לכל משתמשי הדרך.
משה זלמן פייגלין: הם מזגזגים וטסים בעליות, בירידות.
משה זלמן פייגלין: אין מצב כזה שכשאפשר נוסעים מהר וכשאי אפשר הולכים ואוחזים אותם.
משה זלמן פייגלין: כל הסיפור הזה נגמר.
משה זלמן פייגלין: נראה לי שהדחיפות של העניין לא ברורה, קודם כל בסכנה לרוכבים עצמם.
משה זלמן פייגלין: אני רואה אנשים צעירים שטסים בלי קסדות על הכביש ועל המדרכה.
משה זלמן פייגלין: ילדים משתגעים עם הדבר הזה.
משה זלמן פייגלין: זה דבר שחייבים לשים לו סוף.
משה זלמן פייגלין: זאת סכנה גלויה לעין.
משה זלמן פייגלין: זאת סכנת נפשות גלויה לעין.
משה זלמן פייגלין: ברור לי לחלוטין שאסור לאפשר את הדבר הזה מתחת לגיל 18.
משה זלמן פייגלין: בשום אופן.
משה זלמן פייגלין: לדבר הזה שנקרא אופניים חשמליים יש חשיבות רבה מאוד בהקשר אחד מאוד ברור.
משה זלמן פייגלין: יש דבר אחד שהוא הרבה יותר מסוכן מתאונות דרכים, שזה זיהום אוויר.
משה זלמן פייגלין: ככל שנפחית את זיהום האוויר, בעיקר באזור המרכז, נחסוך עוד יותר חיי אדם מאשר בתאונות דרכים.
משה זלמן פייגלין: אי אפשר להגיד שהדבר הזה הוא לא נדרש ואפשר למנוע אותו, אבל ילדים, הם צריכים להגיע לעבודה?
משה זלמן פייגלין: מה קורה איתנו פתאום?
משה זלמן פייגלין: אולי ניתן להם אופנועים.
משה זלמן פייגלין: מי שחושב שיש הבדל גדול בין אופנוע לדבר הזה פשוט משלה את עצמו.
משה זלמן פייגלין: היום יש מכוניות מרוץ עם מנועים חשמליים.
משה זלמן פייגלין: כשנכנסים למהירות של 25 קמ"ש בהולך רגל זאת פגיעה שיכולה להיות פגיעה קטלנית, כפי שראינו עכשיו, שלא לדבר על רוכב האופניים עצמו.
משה זלמן פייגלין: אני לא רואה כל סיבה לאפשר לילד, לנער פזיז שעוד לא אחראי למעשיו, שעוד אין לו אחריות פלילית, להחזיק בידיו כלי שיכול בצורה שכזאת לפגוע בעצמו.
משה זלמן פייגלין: 3 דברים לסיכום.
משה זלמן פייגלין: הגיל צריך להיות מגיל 18 ומעלה.
משה זלמן פייגלין: חייבים למצוא תשובה לנושא של הביטוח.
משה זלמן פייגלין: אולי לא רישיון.
משה זלמן פייגלין: יהיה מגוחך לבקש רישיון לדבר הזה, אבל לעניין הביטוח חייבים למצוא פתרון.
משה זלמן פייגלין: הנקודה השלישית היא להגדיר באופן מדויק איפה מותר לזה לנסוע ואיפה אסור לזה נוסע.
משה זלמן פייגלין: על מדרכה הייתי אוסר לנסוע על הדבר הזה.
שרית זוכוביציקי-אור: היום זה אסור.
שרית זוכוביציקי-אור: זה עניין של אכיפה.
משה זלמן פייגלין: זה לא מה שקורה.
משה זלמן פייגלין: צריך להגדיר בצורה ברורה שרוכב אופניים חשמליים שנתפס על מדרכה הוא כמו רוכב אופנוע שנוסע על מדרכה.
קריאה: איפה אתה רוצה שיסעו?
קריאה: על הכביש?
מיכל רוזין: פחד אלוהים.
משה זלמן פייגלין: על הכביש, על מסלולים נפרדים לאופניים, או שירדו מהדבר הזה וילכו ברגל.
מיכל רוזין: גם בנושא הזה, חבר הכנסת פייגלין, צר לי לומר לך שיש קידמה.
מיכל רוזין: בכל דבר שאנחנו מתקדמים אנחנו נורא נבהלים.
מיכל רוזין: כשהתחילה הטלוויזיה היו כתבות - אני אומרת לך כאימא צעירה - על כך שאסור לתת לילדים לצפות, על הנזקים שזה יוצר.
מיכל רוזין: אף אחד לא דיבר על היתרונות.
מיכל רוזין: אחר כך אמרו על המחשבים ועל משחקי המחשב שהילדים לא יוצאים מהבית, שהם משמינים, שהם לא עושים התעמלות.
מיכל רוזין: מה אתה אומר על ילד שהוא גם וגם וגם?
מיכל רוזין: כל הפחד הזה מחידוש, מקדמה הוא גם בסיפור הזה.
מיכל רוזין: אנחנו כבר לא חיים במקומות קטנים.
מיכל רוזין: כשגדלתי הייתי הולכת ברגל את כל העיר כדי להגיע לפעילות חברתית.
מיכל רוזין: הילדים אמנם לא הולכים היום לעבודה, אבל הם חיים חיים מלאים.
מיכל רוזין: יש להם קצב חיים וסדר יום שהוא לפעמים כמעט כמו שלנו.
מיכל רוזין: הרבה פעמים, במיוחד עכשיו עם פתיחת הרישום של בתי הספר, הם לא לומדים קרוב לבית.
מיכל רוזין: אנחנו היינו הולכים מטר וחצי.
מיכל רוזין: כששכחתי מחברת הייתי אומרת למורה שאני יוצאת לשירותים ורצה הביתה להביא אותה.
מיכל רוזין: זו הייתה מידת הקרבה לבית הספר.
מיכל רוזין: היום זה לא כך.
מיכל רוזין: הם לומדים יותר רחוק מהבית, יש כל מיני תכניות שהם צריכים לנסוע לעיר אחרת או לקצה השני של העיר.
מיכל רוזין: הכל השתנה.
מיכל רוזין: צריך להתמודד עם זה.
מיכל רוזין: אי אפשר לחסום.
מיכל רוזין: להגיד מגיל 18 זה פשוט לא הגיוני.
מיכל רוזין: אני חושבת שזה מוריד את הלחץ על ההורים בעניין האופנוע.
מיכל רוזין: אין ספק שאופנוע יותר מסוכן מאופניים חשמליים.
מיכל רוזין: כאשר לילדים יש את האופניים החשמליים או את הקורקינט החשמלי יש פחות לחץ על ההורים בגיל 16 עם נושא האופנוע.
מיכל רוזין: אני אומרת לך משכונת פריפריה של עיר שפחות ופחות בני נוער נוסעים עם אופנוע, מה שהיה בגילי מאוד מאוד נפוץ.
מיכל רוזין: השאלה היא בנושא האכיפה.
מיכל רוזין: כאשר אתם קובעים גיל 14, איך בדיוק אפשר לאכוף את זה?
מיכל רוזין: איך אתה עוצר ילד?
מיכל רוזין: אני לא רואה שוטרים מתחילים לעצור בני נוער.
מיכל רוזין: נגיד שכן, אז מה הם מבקשים ממנו?
מיכל רוזין: אין לו תעודת זהות.
מיכל רוזין: איך הוא יכול להוכיח אם הוא בן 12,13,14?
מיכל רוזין: לילדה שלי יש חברה בגיל צעיר שנראית כמעט בגילי, מבחינת גובה - -
בועז טופורובסקי: רישוי של האופניים.
מיכל רוזין: אני לא יודעת.
מיכל רוזין: זה מאוד בעייתי לאכוף.
מיכל רוזין: מה זה רישוי?
מיכל רוזין: יהיה רשום תעודת לידה?
מיכל רוזין: יהיה רישוי של אופניים לבן אדם ספציפי?
מיכל רוזין: מה אם משפחה קנתה את זה ל-2,3 ילדים?
מיכל רוזין: זה דבר מאוד מאוד יקר, זה לא דבר זול.
מיכל רוזין: נקודה אחת היא איך עושים אכיפה.
מיכל רוזין: הדבר השני הוא איפה רוכבים.
מיכל רוזין: בכביש זאת סכנת נפשות.
קובי פלג: גם במדרכה.
מיכל רוזין: או שאוסרים לגמרי, שעל זה אמרתי שאי אפשר לעצור את הקידמה, או להגיד שירכבו רק בכביש - -
משה זלמן פייגלין: ראית את המכתב - -?
מיכל רוזין: ראיתי.
מיכל רוזין: קראתי אותו.
מיכל רוזין: אני עושה שיעורי בית.
מיכל רוזין: קראתי את המכתב.
מיכל רוזין: כואב ביותר.
מיכל רוזין: אני לא מקלה ראש.
אבישי ברוורמן: מה המלצתך, חברת הכנסת רוזין?
מיכל רוזין: אי אפשר לתאר את סכנת הנפשות שתהיה לרכיבה בכביש.
מיכל רוזין: לא כולם גרים בערים שבהן יש סידור כל כך משמעותי של שבילי אופניים.
מיכל רוזין: ברוב הערים במדינת ישראל אין שבילי אופניים.
מיכל רוזין: ברוב הערים בישראל גם המדרכות הן לא בדיוק שמישות להליכה.
מיכל רוזין: להגיד רק על שבילי אופניים זאת בעיה מאוד קשה, אלא אם כן נחייב בחוק את כל העיריות לרשת את העיר בשבילי אופניים.
אבישי ברוורמן: מה הפתרונות, מיכל?
מיכל רוזין: מעבר ליתרונות של הורדת עומס תנועה, זיהום אוויר וכדומה, אני חושבת שהנושא של חובת חבישת קסדה הוא בל יעבור.
מיכל רוזין: אם יש משהו שמטריף אותי בנושא הזה זה העניין של חבישת קסדה.
מיכל רוזין: לגבי הנושא של ביטוח.
מיכל רוזין: בשום פנים ואופן אסור לנו ליצור מצב שזה יהיה דרך להוציא כסף מההורים ומהציבור לחברות הביטוח.
מיכל רוזין: מדובר במחירים מטורפים של ביטוח על הנושא הזה.
מיכל רוזין: צריך למצוא את שביל הביניים בעניין הזה.
מיכל רוזין: אין ספק שזה צריך להיות בתוך חוק תאונות דרכים כפיצוי.
מיכל רוזין: זה חייב להיות.
מיכל רוזין: לא יכול להיות שאותה אישה לא זוכה לפיצוי על פי החוק בעניין הזה.
מיכל רוזין: זה כלי רכב.
מיכל רוזין: הוא מוגדר ככלי רכב.
חגית אוריין: שמי חגית אוריין, תושבת תל אביב, בת 58.
חגית אוריין: לפני מספר חודשים, קרוב לשנה, התחלתי בפעילות התנדבותית.
חגית אוריין: מאחר ואני מסתובבת ברחובות תל אביב אז אני רואה מה קורה.
חגית אוריין: במשך הזמן יצרתי קשרים עם תושבים מכל ערי ישראל.
חגית אוריין: אני מקבלת פניות.
חגית אוריין: אני עוסקת בזה יומם ולילה.
חגית אוריין: אני מקבלת פניות מכל שכונות תל אביב, מרעננה, מגבעתיים, מכל מקום.
חגית אוריין: אני מקבלת אלפי פניות של הולכי רגל.
חגית אוריין: משום מה יש לי תחושה פה שבקושי דיברתם על הנקודה של הולכי הרגל.
אבישי ברוורמן: אנחנו פתחנו איתה.
חגית אוריין: אתם מדברים על קסדות, על ביטוח ועל הרבה מאוד נושאים.
חגית אוריין: דיברתם על זה לא מספיק.
חגית אוריין: הולכי הרגל בכל ישראל, בעיקר בתל אביב ובערים הראשיות, חיים במערב הפרוע.
חגית אוריין: אני, בנוסף להתנדבות שלי, גם עצמאית בת 58 שמתקרבת לפנסיה.
חגית אוריין: לפני שבוע נכנסו בי אופניים חשמליים, דרסו אותי ברח' בן יהודה בתל אביב.
חגית אוריין: בנס הספקתי לזוז.
חגית אוריין: אם היו נכנסים בי ושוברים לי את הצלעות, לא הייתי מדברת איתכם כרגע, הייתי כרגע בבית חולים.
חגית אוריין: בתור עצמאית אף אחד לא היה מפצה אותי, הפרנסה שלי הייתה הולכת והחיים שלי היו מתהפכים.
חגית אוריין: אני מקשיבה לכם טוב.
חגית אוריין: אני רואה שאתם מכסים כל מיני נושאים.
חגית אוריין: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת ברוורמן, שקצת דחקת במשרד התחבורה לא לדחות את הנושא הזה עד אין קץ.
חגית אוריין: אנחנו לא מסוגלים ללכת יותר ברחובות.
חגית אוריין: אנחנו לא יכולים לחכות לאוגוסט, לספטמבר או לאוקטובר.
חגית אוריין: מחר אנחנו לא יכולים לצאת לרחוב.
חגית אוריין: כל יום פונים אלי אנשים עם תמונות של ילדים פצועים, חבולים.
חגית אוריין: אחת שלחה עכשיו תמונה שהבן שלה כמעט התעוור מפגיעת אופנים חשמליים.
חגית אוריין: בינינו, גם אופניים רגילים יודעים לדהור יפה מאוד.
חגית אוריין: אני יודעת מה המשמעות, מה החשיבות של רכיבה על אופניים, אני בקשר עם עמותות לרכיבה על אופניים.
חגית אוריין: מאוד חשוב לי הנושא של איכות הסביבה, אבל הבטיחות והחיים שלנו חשובים יותר מזה.
חגית אוריין: אתם מדברים על החוק.
חגית אוריין: נפלא.
חגית אוריין: החוק נמצא בניירת שלכם.
חגית אוריין: תצאו לרחוב.
חגית אוריין: מי אוכף אותו?
חגית אוריין: כשאני תופסת שוטרי תנועה ברחוב, אף אחד מהם לא יודע את החוקים.
חגית אוריין: כשאני שואלת אותם לגבי החוקים של האופנועים, הם בכלל לא יודעים.
חגית אוריין: כשאני פונה לקצין בכיר במשטרה, הוא אומר לי : אני מצטער, אני לא יכול לאכוף.
חגית אוריין: אין לי סמכויות, אין לי סעיפים.
חגית אוריין: אני פונה לעירייה.
חגית אוריין: העירייה יכולה, יש לה פקחים.
חגית אוריין: היא נמצאת בתוך התושבים שלה.
חגית אוריין: אתם לא מקנים לה סמכויות.
חגית אוריין: איך אתם רוצים לאכוף את כל המילים היפות שרשומות בניירת שלכם?
חגית אוריין: אנחנו יודעים את החוקים.
חגית אוריין: תתפוס רוכב אופניים ברחוב ותגיד לו את החוק, נראה מה יצא מזה.
חגית אוריין: הוא יגיד: אני לא רוצה להידרס.
חגית אוריין: מה איכפת לי מהחוק.
חגית אוריין: מה יצא מהחוק הזה?
חגית אוריין: מי אוכף את זה?
חגית אוריין: המשטרה לא מסוגלת.
חגית אוריין: יש לה בעיה של כוח אדם.
חגית אוריין: תתנו סמכויות לעיריות.
חגית אוריין: העירייה משוועת להקניית סמכויות.
חגית אוריין: אנחנו עובדים נהדר עם עיריית תל אביב.
חגית אוריין: מיטל להבי קשובה לכל הנושאים שלנו, שוקדת ומייחסת לזה את כל הרצינות הראויה.
חגית אוריין: איך היא יכולה לעבוד בלי שיש לה סמכויות.
חגית אוריין: את, מיכל רוזין הנכבדה, שואלת איפה הם ירכבו.
חגית אוריין: מדינת ישראל , תקדישו תקציב לסלילת תשתיות בערים.
חגית אוריין: לא ייתכן ששום כלי רכב לא יהיה על המדרכות - אופניים רגילים, אופניים חשמליים.
חגית אוריין: לא משנה לי איזה גיל.
חגית אוריין: אותי דרסה אישה בת 30.
חגית אוריין: תקציבו כסף, כי מדובר בחיים שלנו.
חגית אוריין: תנו לערים כסף לסלול שבילי אופניים נאותים בכל העיר, כדי שאני לא אצטרך ללחוץ.
חגית אוריין: אין להם תקציב לסלול שביל אופניים נורמלי ברחוב ראשי בעיר תל-אביב.
חגית אוריין: מדובר במטרופולין עמוס.
אבישי ברוורמן: תל אביב היא עיר אופניים.
מיטל להבי: תל אביב יפו היא עיר אופניים.
אבישי ברוורמן: היא גם עיר מחושמלת.
מיטל להבי: היה קמפיין של ראש העיר שלנו רכוב בזמנו על אופניים.
מיטל להבי: אין ספק שנעשתה עשייה גדולה ואמיתית בתל אביב.
מיטל להבי: 120 קילומטר של שבילי אופניים עתידים להכפיל את עצמם בתכנית החומש שלנו.
מיטל להבי: 9% מהנסועה שלנו מתנהלת על אופניים, שזה טוב לזיהום האוויר, זה טוב לצפיפות.
מיטל להבי: גם משרד התחבורה וכל מי ששוחר איכות חיים רוצה לעודד את זה.
מיטל להבי: ככל שאנחנו עושים טוב, כך אנחנו מגלים שמתפתחת אצלנו בעיה שהולכת וגדלה.
מיטל להבי: הבעיה הזאת מורכבת מ-3 נושאים.
מיטל להבי: אחד זה נושא התשתיות שאיתו אנחנו מתמודדים בעיר, מחפשים ידע ומומחיות מהעולם.
מיטל להבי: הנושא השני הוא חינוך והסברה.
מיטל להבי: אנחנו מנהלים דיאלוג עם רוכבי האופניים, עם הולכי הרגל, מושיבים אותם ביחד, מנסים לייצר אמנות של שיתוף במרחב הציבורי, עושים פיילוטים לחינוך בבתי הספר.
מיטל להבי: הנושא המכריע והנושא החשוב מכל זה האכיפה.
מיטל להבי: באנו לפה היום כדי לראות מסמך שמתחיל להקנות כלים לאכיפה.
מיטל להבי: הוא מתייחס רק לסוג מסוים של אופניים.
מיטל להבי: אין הסדרה של קורקינטים והסדרה של אי- בייקים עם המצערת.
מיטל להבי: הוא לא מסדיר את השימוש.
אתי בנדלר: יש לזה התייחסות מסוימת.
מיטל להבי: זה לא מסדיר את השימוש, זה מסדיר את התקינה שלהם או את הסוג שניתן.
מיטל להבי: בתוך עמי אני חיה.
מיטל להבי: אני חושבת שהאופניים זה אחד הכלים החשובים ביותר שנוצרו כדי להתנייד בקלות, כאשר לכלים הממונעים צריכים להתייחס כמו לאופנועים, לא כמו לאופניים.
מיטל להבי: מתוך זה השיפוט שלנו והאכיפה תהיה הרבה יותר קלה.
מיטל להבי: אני מודעת לתאונות דרכים של רוכבי אופניים שיש בהן הרוגים.
מיטל להבי: אני מקבלת נתונים מאנשים שכותבים אלי אחרי שהם היו באיכילוב.
מיטל להבי: יש לי את כמות האנשים שהגיעו למיון בעקבות תאונות אופניים.
מיטל להבי: מדובר על מעל 1000 בשנה שעברה.
מיטל להבי: כבר השנה יש מעל ל-1000.
מיטל להבי: כמות התאונות בין הולכי רגל לרוכבי אופנים, כשבדרך כלל זה הממונעים, הולכת וגדלה.
מיטל להבי: קשה לחנך לזהירות במדרכה.
מיטל להבי: חינכנו את ילדנו לזהירות בכבישים, קשה לחנך לזהירות במדרכה.
מיטל להבי: חוץ מזה שאנחנו מתקנים את התקנות האלו, אנחנו צריכים להביא איזה כלי אכיפה, כי אחרת מדובר במילים יפות.
מיטל להבי: בעבר כל אופניים ממונעים היו מחויבים ברישוי, לא בביטוח.
מיטל להבי: מיכל עמדה יפה מאוד על כך שזה חוסך את האופנועים.
מיטל להבי: אם זה חוסך את האופנועים, זה לא חייב לחסוך את כל התהליך של האופנועים, אפשר לחסוך חלק.
מיטל להבי: בזמנו העיריות היו נותנות רישוי לאופניים, בודקות את הפנס, בודקות את הדוושות.
מיטל להבי: בזמנו היו לנו יותר סמכויות.
מיטל להבי: אני מבקשת שהמשטרה תיקח את הכלים האלה לידיים ותעשה את מה שהיא צריכה לעשות כדי שבאמת החוקים שקיימים יישמרו, או שנחוקק אותם קצת ביותר חשיבה הגיונית כך שהממונעים הם ממונעים, האופניים הם אופניים ויש עדיין אבחנה בין שניהם.
מיטל להבי: תנו לנו סמכויות כדי לאכוף את הדברים האלה, מפני שאחרת הפרויקט הנפלא הזה שנקרא אופניים שהולך וצובר תאוצה, שכרו יוצא בהפסדו.
מיטל להבי: חלילה לנו שזה יקרה.
אבישי ברוורמן: הרמנו את כל הדיון להנחתה של משטרת ישראל.
אבישי ברוורמן: אנחנו יודעים שאין לכם כוח אדם.
אבישי ברוורמן: מה קרה ב-2011?
אבישי ברוורמן: מה קורה היום?
אבישי ברוורמן: איך מחישים את זה כך שב-30 ביוני מר פלור מעביר לנו את כל הדברים האלה?
אבישי ברוורמן: מה התשובות שיש לכם?
אבישי ברוורמן: האם אופניים חשמליים הם רכב?
אבישי ברוורמן: מה עם המדרכות?
מיכל רוזין: אולי צריך להעביר סמכויות לעיריות.
שרית פילפסון: כולם מסכימים שיש להסדיר את הנושא של התקן של אופניים וקורקינטים חשמליים.
שרית פילפסון: אנחנו בשיחות עם משרד התחבורה.
שרית פילפסון: בגלל זה אנחנו נמצאים פה.
שרית פילפסון: כששוטר עוצר רוכב אופניים או קורקינט חשמלי על אי חבישת קסדה - - צריך להתחיל מכך שהאופניים עליהם הוא רוכב הם בכלל לא תקניים.
שרית פילפסון: הוראת השעה הסתיימה ואין לנו תקן מאושר לאופניים וקורקינטים חשמליים.
שרית פילפסון: דרך אגב, יש אבחנה בין השניים.
שרית פילפסון: אנחנו מדברים כאן על אופניים חשמליים, לא על קורקינטים חשמליים, כאשר אנחנו אומרים שחייבים לדון גם בקורקינט חשמלי.
שרית פילפסון: יש לנו תיק שמתנהל בבית משפט לתעבורה בתל אביב בנוגע לרוכב קורקינט חשמלי שפגע ברכב.
שרית פילפסון: כשעשו לו בדיקת שכרות מצאו 900 מיקרו גרם, שזאת כמות עצומה.
שרית פילפסון: הוא פגע ברכב ואמר: סליחה, קורקינט חשמלי שעליו רכבתי הוצא מפקודת התעבורה, אתם לא יכולים להאשים אותי על נהיגה בשכרות.
שרית פילפסון: נשארנו עם עבירה מאוד מינורית.
שרית פילפסון: האמת שהוא זה שנפגע בעיקר, הוא פשוט נכנס בכלי רכב, אבל עדיין משטרת ישראל צריכה לשמור על ביטחונם של האנשים.
אבישי ברוורמן: מה עשיתם וצריך לעשות?
אבישי ברוורמן: איך עושים סדר בעניין?
שרית פילפסון: הנקודה השנייה שמטרידה את כולנו וגם את משטרת נוגעת לתחום האכיפה.
שרית פילפסון: בשנים 2011, 2012, מנתונים שבדקנו, מצאנו באזור תל אביב – אני מדברת בעיקר באזור תל אביב, כי שם זו איזו שהיא מכת מדינה – שתי תאונות דרכים שבהן היו מעורבים הולך רגל ורוכב אופניים.
שרית פילפסון: הנתונים שהוצגו וקיימים כאן היום הם לגבי תאונות של מי שרכב על אופנים וקורקינטים חשמליים ולא פגע בהולכי רגל.
מיטל להבי: לכי לאיכילוב, תבקשי את הנתונים שלהם.
אבישי ברוורמן: גברת להבי ציינה שבשנה האחרונה קרו 1000 תאונות.
אבישי ברוורמן: את מדברת על 12.
מיטל להבי: 1000 אנשים שהגיעו למיון של איכילוב.
מיטל להבי: יש לי נייר רשמי של איכילוב שנמצא אצלי במשרד.
אבישי ברוורמן: 1000 מול 12.
אבישי ברוורמן: איך זה?
מיטל להבי: אנשים שהגיעו למיון לא בהכרח מודיעים למשטרה.
קובי פלג: יש לפניכם נתונים מול העיניים.
קובי פלג: תסתכלו על הגרף.
קובי פלג: יש עלייה של פי 10 בנפגעים קשים שאושפזו, לא אלה שהגיעו למיון ושוחררו הביתה.
קובי פלג: כ-40% עם פגיעות ברמה בינונית ומעלה.
קובי פלג: בבינוני ומעלה אצלנו יש היבט של סכנת חיים.
קובי פלג: קטיעה יכולה להיות מצב בינוני.
קובי פלג: יש הולכי רגל ורוכבים שנפטרו לנו במיון.
קובי פלג: לא יעלה על הדעת שיגידו שהיה אחד או שניים.
קובי פלג: תסתכלו איזה גרף דרסטי בתוך הסיפור הזה.
שרית פילפסון: אנחנו מדברים על שנים 2011 ו-2012.
שרית פילפסון: ניסיתי למקד את הנתונים על פגיעות של הולכי רגל עם אופניים או אופניים חשמליים.
שרית פילפסון: כתוב כאן: "אושפזו עכב פציעות שמקורן בתאונות אופניים וקורקינטים חשמליים".
שרית פילפסון: האם מדובר בהולכי רגל, או שמא מדובר ברוכבי האופניים והקורקינטים החשמליים בעצמם שנפגעים לא אחת ולא שתיים?
שרית פילפסון: הפגיעות הן קשות, אנחנו מודעים לזה.
שרית פילפסון: ניסינו למקד את הנתונים.
שרית פילפסון: הנתונים שלי הם בין 2011 ל-2012.
שרית פילפסון: אם מסתכלים על כלל תאונות הדרכים החמורות בשנים 2011 ו-2012 שקרו בתחום עיריית תל אביב, אנחנו מדברים על 2661 תאונות דרכים עם נפגעים בשטח תל אביב בשנים אלו.
שרית פילפסון: אנחנו רואים את העניין הפרופורציונאלי.
שרית פילפסון: אנחנו לא ממעיטים כהוא זה מפגיעה של אדם אחד שנפגע מאופניים וקורקינטים חשמליים, לכן אנחנו סבורים שההסדרה הזאת נכונה.
שרית פילפסון: תיכף אני אגע באכיפה.
אבישי ברוורמן: אני רואה שיש פה מחלוקת לגבי הסטטיסטיקה.
אבישי ברוורמן: אני מציע שתשבו.
אבישי ברוורמן: אני נוטה להאמין שהתופעה הזאת בשנת 2013,2014 הופכת להיות, כמו שאמר חבר הכנסת פייגלין, מכת תל-אביב, כאשר תל אביב הופכת להיות מכת מדינה.
אבישי ברוורמן: אני חושב שהגיע הזמן לפתור את הבעיה הזאת.
אבישי ברוורמן: שמענו כרגע במכתב הנוגע ללב ומחגית על כך שהדברים האלה הופכים להיות שכיחים.
אבישי ברוורמן: בואו תגידו מה אתם עושים לגופו של עניין.
שרית פילפסון: בואו נתקדם לנושא של האכיפה.
שרית פילפסון: אני מניחה שכולם מכירים את בג"ץ קופלמן.
שרית פילפסון: אם לא, אז בקצרה.
שרית פילפסון: מר יוסף קופלמן הגיש בג"ץ שהסתיים לפני 4 חודשים.
שרית פילפסון: הוא הגיע לבית המשפט העליון לצדק ואמר שהוא רוצה להורות למשטרת ישראל לבוא וליתן טעם מדוע היא אינה רושמת דוחות לרוכבי אופניים חשמליים, קורקינטים חשמליים הנוסעים על מדרכות בתל-אביב וחוצים מעברי חצייה תוך כדי רכיבה מבלי שהם יורדים מהאופניים וחוצים ברגל.
שרית פילפסון: הוא ביקש מבית המשפט הנכבד שיוציא מלפניו צו ביניים המורה למשיבה לפרט מה מספר הדוחות שנרשמו.
שרית פילפסון: מר קופלמן טען שהוא נפגע פעמיים בשנת 2012 מאופניים וקורקינטים חשמליים.
שרית פילפסון: הוא טען שהוא ואשתו לא יכולים ללכת על מדרכות תל אביב בלי להסתכל לצדדים ולראות שהם לא נפגעים, מה שפוגע לו באיכות החיים.
שרית פילפסון: באה משטרת ישראל, באמצעות פרקליטות המדינה, ואמרה שמבחינת נתונים סטטיסטיים אלו הן לא התאונות המסכנות חיים, הן לא התאונות שגורמות מבחינת נתונים לפציעות הכי חמורות או לתאונות קטלניות.
שרית פילפסון: מעורבות רוכבי האופניים והדו גלגלי בתאונות קטלניות החל משנת 2013 הייתה 18%.
קובי פלג: מי אחראי במשטרת ישראל על הצד הרפואי?
קובי פלג: מאיפה הנחות היסוד האלו?
שרית פילפסון: אני מתייחסת לבג"ץ קופלמן.
שרית פילפסון: בית המשפט העליון נתן את דברו, לא משטרת ישראל.
שרית פילפסון: למשטרת ישראל נכון שיהיה תעדוף באכיפה.
שרית פילפסון: משטרת ישראל לא יכולה להשאיר את האזרחים, שאנחנו אמונים על ביטחונם, ולא לעשות עם זה דבר.
שרית פילפסון: מונה צוות בראשות סמפכ"ל משטרת ישראל.
שרית פילפסון: הצוות הזה רוצה לקדם את הוראת השעה, את החוק כדי להסדיר את זה.
שרית פילפסון: אנחנו סבורים שהגיל הנכון הוא גיל 16, כי בגיל 16 יש תעודת זהות, בגיל 16 אתה יכול להוציא רישיון על אופנוע, אתה צריך לדעת את חוקי התנועה.
שרית פילפסון: אם אנחנו נוריד ילדים בגילאי 14 לכבישים, סכנת החיים שלהם תהיה סכנה הרבה יותר משמעותית.
משה זלמן פייגלין: אל תיתן לנסוע על הדברים האלה עד גיל 16.
שרית פילפסון: זאת עמדתנו .
שרית פילפסון: כמובן שצריך להסדיר איפה הם ירכבו, מה עושים עם הכלים.
אבישי ברוורמן: אמרת נקודה אחת משמעותית של להעלות את הגיל מ-14 ל-16.
אבישי ברוורמן: באירופה, אם אני לא טועה, לילד יש תעודת זהות בגיל 16.
קריאה: גם פה.
אבישי ברוורמן: השאלה שלי היא אחרת.
אבישי ברוורמן: אנחנו לא יכולים להתקדם.
אבישי ברוורמן: אנחנו מחכים ל-30 ביוני.
אבישי ברוורמן: אנחנו צריכים את העבודה של הסמפכ"ל כדי להעביר את התקנות, כי אם נעשה רק את התקנות האלו אין לזה משמעות.
אתי בנדלר: משמעות חלקית בלבד.
אבישי ברוורמן: איך מאיצים את העבודה של המשטרה כדי שנקבל ב-30 ביוני?
אבישי ברוורמן: אני לא רוצה שנשב פה במושב הבא בינואר ואני אשמע את אותם דברים.
מיכל רוזין: איך הם מתכוונים לאכוף את זה?
מיכל רוזין: זו לא רק חוכמה להגיש תקנות.
מיכל רוזין: אם הם לא יכולים לאכוף, למה לא להעביר סמכויות לעירייה?
שרית פילפסון: היינו אתמול בדיון.
שרית פילפסון: אנחנו מחישים את זה מאוד.