GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכאל אטלן: הוראת מינהל שאומרת: אלה הקריטריונים, זאת המדיניות שלנו מכאן ואילך.
<זאב פרידמן: מיכאל, אם הכללים של GMP משתנים אתה מרשה לו להמשיך לסמן כאן GMP במשך עוד 3 שנים?
<מיכאל אטלן: הכוונה היא שאם יש הוראת מינהל - - -
מיכל רוזין: מה זה GMP?
אבישי ברוורמן: Good manufacturing practices.
<זאב פרידמן: זה כללים בינלאומיים לתנאי ייצור נאותים.
<זאב פרידמן: אם הכללים שם משתנים, אתה מרשה לו עוד 3 שנים להמשיך לסמן גם אם הוא לא עומד בכללים האלה?
<זאב פרידמן: זה לא הגיוני.
<אורנית רז: סליחה, כשאתה מדבר על "הוראה לפי דין משנה" זה אומר שגם הנחיות של משרד הבריאות וגם מכון התקנים נכנסות תחת הקטגוריה הזאת, נכון?
<מיכאל אטלן: נכון, ואני מוכן שנמצא את הדרך לחדד בנוסח שהכוונה היא להוראות בעלות תחולה כללית ולא הוראות ספציפיות לעוסק ספציפי.
<אתי בנדלר: "לא יחול על הוראה הניתנת בעקבות ביצוע פעולות פיקוח או אכיפת דין", זה באמת משקף את הרעיון.
<אתי בנדלר: ואז זה כולל גם הטעיה.
<שרון גוטמן: אנחנו סברנו וגם ה- FDA מדבר על regulations – regulations זה חיקוק.
<אלי גורדון: על New regulations.
<זמר בלונדהיים: משמעות של regulations בדין האמריקאי היא לא בהכרח חיקוק.
<מיכאל אטלן: צו יבוא חופשי מקנה סמכות לרשויות מוסמכות לקבוע דרישות שהמשמעות שלהן היא לעצור את הייבוא.
<מיכאל אטלן: ואז,
<מיכאל אטלן: בחלק מהמקרים בצו יבוא חופשי, הרשות המוסמכת מפעילה חיקוק מסודר ובחלק מהמקרים היא קובעת הוראות מינהל.
<מיכאל אטלן: ואז המשמעות האופרטיבית של הוראת המינהל הזו היא בדיוק כמו חיקוק.
<מיכאל אטלן: לכן חייבים למצוא את הדרך לומר שזה גם חל ומצאנו את הדרך:
<מיכאל אטלן: הוראת מינהל שיש לה תחולה ספציפית על עוסק ספציפי – לא, הוראת מינהל שיש לה תחולה כללית – כן.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני רוצה להתקדם עכשיו, אני חושב שבין עו"ד בנדלר לעו"ד אטלן הנושא הובהר.
אבישי ברוורמן: אני רוצה לעבור להקראה ונעשה את השינויים לגופו של עניין.
אבישי ברוורמן: בבקשה, אביעד.
<קריאות: אפשר לקבל את הנוסח החדש?
<קריאות: אין נוסח.
<לאה ורון: אתם יכולים להמציא עוד נוסחים לטובת המוזמנים?
<מיכאל אטלן: הבאתי 18, אני לא יודע איך הם חולקו.
איילת שקד: חבר'ה, חבל על הזמן, מי שאין לו נוסח – בואו שבו אתי, יש פה שני נוסחים, בואו נשב ביחד.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני סוגר את הישיבה הזו בעוד 25 דקות.
אבישי ברוורמן: אביעד, סע.
<יובל אביעד: להלן הנוסח המוצע: "הצעת חוק קביעת מועד לתחילת הוראת סימון מזון ארוז מראש ומכלי משקה, התשע"ד–2013".
<אורנית רז: צריך למחוק את "מכל משקה".
<יובל אביעד: נגיע לזה.
<יובל אביעד: "הגדרות 1.
<יובל אביעד: בחוק זה – "הוראת סימון" – הוראה לפי דין המשנה דרישה לסימון על גבי מוצר מזון ארוז מראש או מכל משקה, או אוסרת סימון קיים או קובעת דרישת סימון חדשה, למעט הוראת סימון לפי הסכם בינלאומי או התחייבות בינלאומית שלגביהם התחייבה מדינת ישראל; "
<אורנית רז: למחוק את "מכל משקה".
<מיכאל אטלן: זה מיד מגיע, תכף.
אבישי ברוורמן: אורנית את קופצת.
אבישי ברוורמן: עו"ד בלונדהיים.
<זמר בלונדהיים: לעניין ההערה של משרד הבריאות, אפשר פשוט לכתוב "הוראה לפי דין בעלת תחולה כללית" ואז זה מוציא את הפרטני.
<אלי גורדון: לנו יש הערה, אני מתנצל אבל לנו יש קושי לקבל את זה כי בחלק מהתקנות זה מובנה – ההוראות הכלליות מפורטות כרגע בתוך התקנות – ולכן אנחנו לא יכולים לקבל את הנוסח המוצע.
<אלי גורדון: שרון, תציעי את הנוסח שלנו.
<שרון גוטמן: אני הצעתי קודם – הוראה בחיקוק.
<מיכאל אטלן: הוראה בחיקוק – אני נתתי את הדוגמה של רשויות מוסמכות מכוח צו יבוא חופשי, מכוח היותן בעלי סמכות אישור למכס ביבוא.
<שרון גוטמן: אבל אז זה פרטני.
<מיכאל אטלן: לא, זה לא פרטני.
<שרון גוטמן: למה לא?
<מיכאל אטלן: כי הם יכולים לתת קריטריונים וזה מיושם בצורה - - -
אבישי ברוורמן: חבר'ה, אני נופל פה בין כל המשפטנים, איך אומרים?
אבישי ברוורמן: שערות ראשי סומרות.
<מיכאל אטלן: אני חושב שהוראות בעלות תחולה כללית זה בוודאי – אם אתה אומר שממילא הכול גלום בתקנות אז זה הוראות בעלות תחולה כללית.
<מיכאל אטלן: לזה התכוונו מלכתחילה.
<מיכאל אטלן: אחר כך נתת דוגמה של הוראה ספציפית ליצרן ספציפי ולזה נתנו פתרון עכשיו – אז מה הבעיה?
<רז הילמן: אפשר בהגדרה הזו להחריג את הנושא של סימון מחירים פשוט.
<רז הילמן: קודם ציינה היועצת המשפטית שלגבי הנושא של סימון מחירים היא רוצה לוודא – אפשר כאן להגדיר שסימון מחירים לא נכלל בתיקון הזה ואז גם אין בעיה.
<רז הילמן: אם מחר יחליטו שלא צריך סימון מחירים - - -
<יוספה הולשצטיין: סימון מחירים זה לא סימון מזון.
איילת שקד: זו לא הבעיה, סימון מחירים.
איילת שקד: היא סתם נתנה את זה כדוגמה.
<רז הילמן: אפשר להחריג את זה פה פשוט.
<רז הילמן: אם מחר יחליטו שלא צריך סימון מחירים אז זה מיד יפול ולא תצטרכו לחכות.
אבישי ברוורמן: אז בואו נעשה ככה:
אבישי ברוורמן: אני מעלה להצבעה את הנושא הזה, אנחנו נתקדם לנושא החריגים, במידה והבעיות שהועלו לא יפתרו נעשה רביזיה ונחזור לכאן חזרה.
<לאה ורון: בסדר, אנחנו כרגע רק בהגדרה של הוראת סימון.
אבישי ברוורמן: אז כרגע אנחנו מאשרים אותה עם ההתייחסות לדון בוועדת החריגים.
<לאה ורון: "לפי דין בעלת תחולה כוללת" – זה מה שהתווסף?
<מיכאל אטלן: כן, "תחולה כללית".
אבישי ברוורמן: עו"ד יובל אביעד, בבקשה.
<יובל אביעד: "מזון ארוז מראש" – מזון שנארז בידי יצרן בטרם שיווקו, למעט פירות וירקות טריים ובשר ודגים שלא עברו תהליך עיבוד;"
איילת שקד: פה אנחנו רוצים להוסיף, יש איזו הערה, במקום "מכל משקה" שבא אחר כך – אתם רואים "מכל משקה כהגדרתו בחוק הפיקדון על מכלי משקה"?
<יובל אביעד: עוד לא הגענו.
איילת שקד: אני רוצה להסביר.
איילת שקד: אתה מכיר את ההערה על הפיקדון של הליטר וחצי?
אבישי ברוורמן: כבר אמרו את זה, העלו את זה קודם, ישנת, הלוא זה עלה פה.
איילת שקד: ישנתי בטח לא, בטח סימסתי.
מיכל רוזין: זה מצב טבעי אצל אילת.
אבישי ברוורמן: זה העידן המודרני.
אבישי ברוורמן: אנחנו היינו פעם בעידן – אני לא יודע מה עידן העבר, היתה מהפכה תעשייתית ואנחנו בעידן הסימוס.
<זאב פרידמן: מיכאל, צריך להבהיר מי זה יצרן פה, צריך להבהיר שזה יצרן לרבות יבואן.
<אביטל סומפולינסקי: נכון, צריך הגדרה של יצרן.
<מיכאל אטלן: להגיד "יצרן או יבואן".
אבישי ברוורמן: "יצרן או יבואן", מקובל?
אבישי ברוורמן: עו"ד גוטמן, בסדר?
<שרון גוטמן: כן, נראה לי שבסדר.
<לאה ורון: יש הגדרה של מיהו יצרן ומיהו יבואן?
<יוספה הולשצטיין: כן, בתקנות יש.
<לאה ורון: צריך?
<מיכאל אטלן: לא, לא צריך.
אבישי ברוורמן: הוספנו לגבי המשקה את הליטר וחצי.
<מיכאל אטלן: "מכל משקה" – מכל משקה לרבות מכל משקה גדול כהגדרתם בחוק הפיקדון על מכלי משקה, התשנ"ט–1999;"
אבישי ברוורמן: כולל את הליטר וחצי.
<ג'וש פדרסן: בחוק הפיקדון יש "מכל משקה", הכוונה היא לקטנים, זה מכל משקה גדול.
אבישי ברוורמן: "וכן מכל משקה גדול".
<אורנית רז: "לרבות כלי קיבול שמשווק בו משקה שמולא בידי יצרן או יבואן בטרם שיווקו".
<מיכאל אטלן: לא "לרבות" קודם כל, כי אנחנו באותו חוק.
<אורנית רז: "לרבות כלי קיבול שמשווק בו משקה", העיקר שיהיה ברור שאנחנו מתכוונים לזה.
אבישי ברוורמן: אביטל, מה את מקבלת?
איילת שקד: "וכן מכל משקה גדול".
אבישי ברוורמן: בסדר, אביטל?
<אביטל סומפולינסקי: בחוק הפיקדון יש מכל משקה גדול, יש מכל משקה אבל אין מכל משקה קטן.
<מיכאל אטלן: עם קטן אין לנו בעיה, יש לנו בעיה עם הגדול.
<אביטל סומפולינסקי: למה?
<אביטל סומפולינסקי: גם הקטן לא נכנס כאן.
<אביטל סומפולינסקי: נכנס פה רק מכל משקה וגם מכל משקה גדול, לא נכנס פה מה - - -
<מיכאל אטלן: הקטן הוא לא בפקידון?
<ג'וש פדרסן: לא, מתחת ל-0.1 ליטר - - -
<אביטל סומפולינסקי: בגלל זה אני אומרת "כלי קיבול שמשווק בו משקה".
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים גם את הקטנים, גם את הזעירים וגם את הגדולים.
<זמר בלונדהיים: מכל משקה, הוא אומר, זה 0.1 עד ליטר.
<אביטל סומפולינסקי: אין משהו מתחת?
<זמר בלונדהיים: מתחת ל-0.1?
<ג'וש פדרסן: זה בקבוקונים במיני בר.
אבישי ברוורמן: אביטל, יש?
<אורנית רז: אני לא כל כך מבינה מה הבעיה לכתוב: "כלי קיבול שמשווק בו משקה שמולא בטרם שיווקו"?
<ג'וש פדרסן: ב"מזון ארוז מראש", בהגדרה של "מזון ארוז מראש".
אבישי ברוורמן: אז תנו לנו כבר.
<אורנית רז: בהגדרה של "מזון ארוז מראש" להוסיף: "לרבות כלי קיבול - - -
אבישי ברוורמן: הקוורטט של משרד הכלכלה?
<מיכאל אטלן: חוק הפיקדון הוא לא שלנו, לכן המומחיות שלי פה מוגבלת.
<מיכאל אטלן: איפה המשרד להגנת הסביבה שיעזור לי בנושא?
<ג'וש פדרסן: אני כאן.
<מיכאל אטלן: אז בוא תציע לנו.
<ג'וש פדרסן: מה רוצים?
אבישי ברוורמן: רוצים שזה יהיה גם על ליטר וחצי, על כולם.
<לאה ורון: רוצים שזה יחול על כל מכלי המשקה הקיימים.
<ג'וש פדרסן: אז אני מציע להכניס הגדרה מהותית כמו שאומרים בהגדרה של "מזון ארוז מראש": "מזון שנארז בידי יצרן או כלי קיבול למשקה" ולמחוק את כל ההפניה לחוק הפיקדון.
מיכל רוזין: למה שלא נעשה פשוט תיקון עקיף לחוק הפיקדון?
איילת שקד: כן, זה הכי טוב.
מיכל רוזין: ש"ס כבר לא בממשלה, אפשר לעשות את זה.
אבישי ברוורמן: מקובל תיקון פדרסן?
<מיכאל אטלן: מבחינתי כן.
<אביטל סומפולינסקי: זה משנה את ההגדרה של "הוראת סימון", צריך לחזור להגדרת "הוראת סימון".
<מיכאל אטלן: למה זה משנה?
<אביטל סומפולינסקי: זה משנה את ההגדרה מה זה "מכל משקה".
<מיכאל אטלן: בסדר, אז נתקן את זה.
<מיכאל אטלן: זה טכני, זו נגזרת.
אבישי ברוורמן: רבותי, ההגדרות האלה שכוללות את מכלי הליטר וחצי הקטנים לפי תיקון פדרסן.
אבישי ברוורמן: אנחנו עוברים לסעיף הבא, יובל אביעד.
<אלי גורדון: מה הנוסח הסופי?
אבישי ברוורמן: אתה תקבל אותו.
<אביטל סומפולינסקי: הגדרה מהותית של "מכל משקה".
אבישי ברוורמן: כל מכל משקה, זה כולל את כל המכלים, את הפרטים כבר תכתבי.
<מיכאל אטלן: בתוך "מזון ארוז מראש" יכנס גם "מכל משקה וכלי קיבול" וכו'.
אבישי ברוורמן: גדול, קטן, כל מה שמכיל משקה.
<יובל אביעד: "מאסדר"- מי שניתן לו הסמכות לפי דין לקבוע הוראת סימון על מוצרי מזון ארוזים מראש או מכלי משקה" – גם פה יורד "מכלי משקה" – ומי שהואצלה לו סמכות כאמור.
אבישי ברוורמן: אני חייב להגיד שזו הפעם הראשונה שאני שומע את המילה "מאסדר".
<מיכאל אטלן: בחוק הריכוזיות יש.
אבישי ברוורמן: לא ישבתי שם.
<מיכאל אטלן: אבל שמעת עליו.
<אביטל סומפולינסקי: זה מי שניתנה לו הסמכות לקבוע הוראת סימון, לא צריך את "מוצרי מזון ארוזים מראש או מכלי משקה" כי זה נכנס כבר בהוראה.
<מיכאל אטלן: צודקת, תיקון טכני נכון, ניסוחית.
<אביטל סומפולינסקי: ואז לא צריך לעשות פה את התיקון של "מזון ארוז או מכלי משקה" אלא: "מי שניתן לו הסמכות לפי דין לקבוע הוראת סימון ומי שהואצלה לו סמכות כאמור".
<יובל אביעד: "הוראת סימון 2.
<יובל אביעד: (א) על אף האמור בכל דין, לא יקבע מאסדר בדין מועד תחילה להוראת סימון , אלא אם קבע שיום תחילתה של הוראה כאמור יהיה שנה מיום המועד הקובע (להלן- מועד התחילה) ; בסעיף זה, "המועד הקובע" – 1 בינואר מדי שנתיים.
<יובל אביעד: " אנחנו מבקשים למחוק את המילה "בדין".
<מיכאל אטלן: את המילה "בדין" מוחקים: "לא יקבע מאסדר".
<מיכאל אטלן: פתרנו את העניין של יחסי הגומלין בין ההוראה לבין הדין שם.
אבישי ברוורמן: יש הערה לעו"ד סומפולינסקי.
<אביטל סומפולינסקי: זה מתקשר להערה של עו"ד בנדלר איך מפרסמים את ההוראה הזאת ומי מפרסם.
<ינון אלרועי: המאסדר.
איילת שקד: אבל הוא עושה את זה בתקנות גם ככה היום.
<אביטל סומפולינסקי: זה לא חייב להיות בתקנות.
<מיכאל אטלן: אני מציע להשאיר את זה לקריאה שנייה ושלישית, אם תרצו להציע לנו נוסח לחובת פרסום באינטרנט של המשרד.
אבישי ברוורמן: להשאיר לקריאה שנייה ושלישית את נושא הפרסום, מקובל עליכם?
<רז הילמן: אבל לפני הפרסום יש את העניין המהותי שהוא הכי משמעותי, שמדובר פה על שנה ואנחנו ביקשנו לפחות שנתיים, ביבוא פשוט לא מאשרים.
איילת שקד: את זה גם נשאיר לקריאה שנייה ושלישית, נדון על זה לקריאה שנייה ושלישית.
מיכל רוזין: ביקשת להבחין בין יבוא לבין ייצור מקומי?
מיכל רוזין: לחלק את הזמן באופן שונה?
<רז הילמן: זה גם נושא המלאים, כל המהות היא כאן, בסעיף הזה.
אבישי ברוורמן: האם אפשר לעשות הפרדה, עו"ד אטלן, בין יבוא לבין ייצור?
<רז הילמן: לא, אותן בעיות יש גם בייצור.
מיכל רוזין: ייצור זו החלטה מקומית, יבוא – אני צריכה להשפיע על המפעל שם.
אבישי ברוורמן: רז, לא שאלתי אותך.
אבישי ברוורמן: שאלתי אותו האם לעשות גזירה שונה, כמו שאמרה עו"ד חברת הכנסת רוזין שתהיה גזירה שונה ליבואנים ויצרנים, או שאנחנו רוצים גזירה שווה לכולם.
<אורנית רז: גזירה שווה.
<מיכאל אטלן: לדעתי גזירה שווה.
מיכל רוזין: אבל יש הבדל.
אבישי ברוורמן: גזירה שווה?
אבישי ברוורמן: גזירה שווה אומר לי אלי, אנחנו הולכים לעשות גזירה שווה.
<אורנית רז: דרך אגב, חלק מהיצרנים הם גם יבואנים.
אבישי ברוורמן: רבותי, לגבי התחולה אני חושב שיש קונצנזוס של שנתיים, עכשיו יש רק את הנקודה לגבי ההארכה.
<מיכאל אטלן: אז נגיע לסעיף ההחרגה בשביל זה.
מיכל רוזין: ההחרגה לא קשורה.
<רז הילמן: זה גם הארכה וגם מלאים.
אבישי ברוורמן: אני מציע אם כך לקחת את סעיף (א) כרגע בנושא של השנה אבל בין שנייה לשלישית אני נותן לכם פה את כל הדיונים ואם נצטרך נשנה את זה.
<רז הילמן: זה לא רק שנה או שנתיים, זה גם נושא המלאים, שהוא קריטי.
<אורנית רז: לגבי המלאים אני הצעתי סעיף – העברתי לכם אותו – לגבי המועד הקובע פעם בשנתיים ומתייחס לייצור של המוצרים ולא לשיווק שלהם, ואז זה פותר את הבעיה של המלאים.
<מיכאל אטלן: לזה אני לא מסוגל לתת תשובה במקום כי לאותו מוצר יהיו שני תאריכים שונים כי יש לך שני ספקים או שני יצרנים עם תאריכי ייצור שונים.
<מיכאל אטלן: הציבור לא יידע מתי זה נכנס לתוקף.
<יוספה הולשצטיין: אבל זמן ההיערכות יכול לפתור לנו את זה.
אבישי ברוורמן: אני אומר, גם המלאים, גם ההערה של אורנית, גם נושא הארכה ונושא הפרסום יידונו אחרי שזה עובר בקריאה ראשונה, כבר עכשיו אפשר להתחיל, וזה ישונה לקראת שנייה ושלישית.
אבישי ברוורמן: כרגע אני הולך להצביע על זה כהצעת הממשלה.
<שרון גוטמן: יש עוד הערה לגבי החיקוק, העניין של ההגדרה "לא יקבע מאסדר בדין" - - -
<מיכאל אטלן: "בדין" מחקנו.
אבישי ברוורמן: מר גורדון ועו"ד גוטמן, בבקשה.
<שרון גוטמן: פשוט הנוסח הוא "על אף האמור בכל דין, לא יקבע מאסדר" – בלי המילה "בדין"?
<מיכאל אטלן: בלי המילה "בדין".
<שרון גוטמן: אוקיי.
<אלי גורדון: עוד סוגיה אחת.
<אלי גורדון: באופן עקרוני, אם הבנתי נכון, אתה מציע בקריאה שניה ושלישית לדון על כל המנגנון.
<אלי גורדון: אם כרגע – אני פחות בקיא ואני משמיע את השאלה בקול רם – אם אנחנו כרגע מסכימים על שנתיים זמן של מועד קובע ובבוא היום, בקריאה שנייה ושלישית, מגיעים למסקנה שלאור - - -
אבישי ברוורמן: כן, החוכמה הקולקטיבית, אני קורא לזה חוכמת השולחן.
<אלי גורדון: לאור הנימוקים שיובאו לשולחן הוועדה אנחנו נרצה להאריך גם זמן ההתארגנות?
<אלי גורדון: אני לא רואה מציאות שבה אנחנו נסכים על 4 שנים זמן התארגנות.
איילת שקד: אני מבינה שאתם לא תסכימו ואם לא תסכימו אז לא נעשה את זה, אז בואו נתקדם.
<אלי גורדון: הרי סך הכול צריך למצוא - - -
איילת שקד: כרגע זה שנה, זה שנתיים פלוס שנה.
<מיכאל אטלן: אלי, זה מה שהוא מצביע עכשיו.
אבישי ברוורמן: אלי, למה תסבך?
אבישי ברוורמן: זה כבר שאלות קיטבג.
<אלי גורדון: שלא ייווצר מצב שמה שאישרנו עכשיו נאשר אחר כך.
אבישי ברוורמן: לא, לא, חס וחלילה.
איילת שקד: לא, לא יקרה.
<רז הילמן: בסעיף הזה צריך להכניס גם את הנושא של לתת אלי ולרגולטורים האחרים סמכות לתת תקופת היערכות משמעותית יותר אם הם רואים שבנסיבות - - -
איילת שקד: בסדר, נחשוב אחר כך.
איילת שקד: חבר'ה, לקריאה השנייה נדייק באמת.
אבישי ברוורמן: רז, נושא הניהול והשינויים ידונו ואנחנו נקבל את המלצתכם.
<ינון אלרועי: יש לי הצעה: "אם קבע שיום תחילתה של הוראה כאמור יהיה לפחות שנה" ואז זה עונה על כך.
אבישי ברוורמן: בלונדהיים, בסדר?
<זמר בלונדהיים: כן, זה מה שרציתי להציע, הכוונה תמיד היתה לקבוע הוראות מינימום.
<זמר בלונדהיים: אם רגולטור ירצה לקבוע ירצה לקבוע יותר זמן – שיהיה לו לבריאות.
<אלי גורדון: לא הבנתי אותך.
<ינון אלרועי: "לפחות שנה", אם תרצה לתת לו שנתיים תיתן שנתיים.
<אלי גורדון: לא, יש פה בעיה.
<זאב פרידמן: מה שאתה עושה כאן זה שבכל מקרה שתקבל שנה – התוצאה תהיה בג"ץ, למה שיקול הדעת שלך היה כזה - - -
איילת שקד: נכון, אני מבקשת להצביע על זה כמו שזה, אנחנו נשב, נעשה דיונים בנפרד ונבוא לקריאה שנייה ושלישית עם איזושהי מסקנה, נשב אופסייד.
אבישי ברוורמן: עו"ד פרידמן צודק, אני לא רוצה להתבג"ץ.
<זמר בלונדהיים: אני חושב שבשום שלב לא הבנו את הדבר הזה כבא לתחום את סמכויות הרגולטור, באנו לעשות האחדה של מינימום, לא של מקסימום.
<זמר בלונדהיים: הבג"ץ הזה – אני לא חושש ממנו, הבג"ץ הזה יכול לבוא היום כל פעם כשמישהו קובע הוראת תחולה, תמיד אפשר לבוא ולהגיד - - -
<זמר בלונדהיים: המילה "לפחות" משקפת את מה שאני הבנתי שהתכוונו לעשות.
<זמר בלונדהיים: אם רגולטור מבין את הקושי של היבואן ורצה במקום מסוים לקבוע 4 שנים ולא 3 אין שום סיבה להגביל אותו.
<זאב פרידמן: אז תשאיר את זה בסמכות שלו גם למעלה וגם למטה.
<זמר בלונדהיים: לא, אבל אתה רוצה לאותת לו משהו, אתה רוצה להגיד לו - - -
<זאב פרידמן: למה לא? למה לא?
<זאב פרידמן: אתה רוצה לעשות - - -
אבישי ברוורמן: עו"ד פרידמן, עו"ד בלונדהיים.
אבישי ברוורמן: רבותי, יהיה לכם פה מספר שבועות לשבת, תשתכנעו שצריך את ה"לפחות", תעשו רביזיה.
אבישי ברוורמן: אני מצביע על זה כרגע.
אבישי ברוורמן: סעיף 2(א) אושר.
מיכל רוזין: אני נמנעת.
מיכל רוזין: ניכנס לזה יותר בקריאה שנייה שלישית.
<לאה ורון: יש למשרד הכלכלה איזושהי מחשבה מי יהיה השר הממונה על ביצוע החוק הזה?
<יובל אביעד: עוד לא הגענו לזה.
<מיכאל אטלן: את הדברים הכי עסיסיים משאירים לסוף.
אבישי ברוורמן: הלאה, סעיף (ב).
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים כלכלה, אנחנו רוצים בריאות, אנחנו רוצים את ראש הממשלה, אנחנו רוצים את הנשיא.
<יובל אביעד: "(ב) על אף האמור בסעיף קטן (א), מאסדר, בהסכמה או בהתייעצות עם מאסדר שקביעת הוראת הסימון לפי דין נעשתה בהסכמתו או בהתייעצות איתו" – גם פה אנחנו מוחקים את המילה "דין".
<יובל אביעד: אני אקרא את זה שוב: "(ב) על אף האמור בסעיף קטן (א), מאסדר, בהסכמה או בהתייעצות עם מאסדר שקביעת הוראת הסימון נעשתה בהסכמתו או בהתייעצות איתו, לפי העניין, רשאי לקבוע, מנימוקים שיירשמו, כי מועד התחילה של הוראת הסימון יהיה קודם ליום התחילה לפי הוראת סעיף קטן (א), אם מצא שקיימת הסתברות גבוהה לפגיעה בשלומו, בריאותו, ובטיחותו של אדם או להגנת הסביבה.
<מיכאל אטלן: ופה אנחנו יכולים להוסיף כבר עכשיו "או למניעת הטעיית הצרכן".
אבישי ברוורמן: אביטל, תקראי את זה.
מיכל רוזין: פה נכנס העניין שביקשתי הודעה לציבור בכל מקרה.
אבישי ברוורמן: הודעה אמרנו שיכנס.
<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, מבחינה מוסרית האם אנחנו מקצרים את התהליך רק בהסתברות גבוהה לפגיעה בבריאותו של הצרכן?
<זאב פרידמן: אני שואל מבחינה מוסרית, האם אנחנו נאפשר את הקדמת הסימון רק בהסתברות גבוהה לפגיעה בבריאותו של הצרכן?
אבישי ברוורמן: אז איך אתה רוצה?
אבישי ברוורמן: "בהסתברות"?
<רז הילמן: התיקון הזה מרוקן את החוק מתוקף.
מיכל רוזין: אבישי, ולכן זה חייב להיות באישור ועדת הכלכלה.
אבישי ברוורמן: אני לא רוצה על כל דבר ועדת כלכלה.
מיכל רוזין: זה לא כל דבר, זה במקרים שבהם אתה רוצה לפקח, זה חריגים.
אבישי ברוורמן: אני נגד עודף בירוקרטיה.
אבישי ברוורמן: אם יש דברים שצריכים להיות בוועדת הכלכלה – יבואו, אם הם לא צריכים – לא יבואו.
מיכל רוזין: כי אנחנו מקלים פה על התעשיינים, אנחנו קובעים חריגים, בחריגים, מן הראוי שזה לא יהיה רק בידי הרגולטור.
אבישי ברוורמן: לא מקלים בחריגים.
<זמר בלונדהיים: חברת הכנסת רוזין, שתי הערות: א', זה יוצר תוצאה שדווקא במקרים הדחופים יידרש אישור פרלמנטרי שיעכב, דווקא במקרים הדחופים.
<זמר בלונדהיים: המקרים שאת חוששת מהם - - -
<מיכאל אטלן: אנחנו לא יודעים אם במקרים האלה זה טוב או לא טוב להגיע לפה מבחינת האינטרס שאת רוצה להגן עליו, יש פה כל מיני משתתפים.
אבישי ברוורמן: למידי צריך לתת במידי.
<רז הילמן: בנוסח הנוכחי אני לא רואה אפילו דרישת סימון אחת שתצטרך לחכות למועד הקובע, את כולם יהיה אפשר לעשות מידי.
<רז הילמן: זה מרוקן את כל החוק מתוכן.
<רז הילמן: מה נשאר?
<רז הילמן: לא נשאר כלום.
איילת שקד: כי הכול ילך לחריגים?
<רז הילמן: כן, הכול ילך לחריגים.
<מיכאל אטלן: מבחן הסתברות הגבוהה חל גם על הטעיית הצרכן.
<מיכאל אטלן: כלומר, זו לא כל הטעייה קטנה.
<רז הילמן: על כל דרישת סימון אפשר להגיד שיש השפעה על הטעיית הצרכן, אין כמעט דרישת סימון שאי אפשר לקשר בינה לבין - - -
<לאה ורון: אז אולי צריך לפצל: פעם אחת לכתוב הסתברות גבוהה ופעם אחת רק הסתברות?
<לאה ורון: בעניין של בריאותו זה יהיה רק הסתברות, לא צריך גבוהה, ובעניין הטעיה של צרכן יהיה גבוהה.
<קריאה: איך נקבע אם אלרגניים זו הסתברות גבוהה ואם תוסף מזון זו הסתברות נמוכה?
<קריאה: מי יקבע?
<אלי גורדון: הרי ברור שכל רגולטור - - -
אבישי ברוורמן: מיכאל, אתה צריך להביא לי סחורה, מה קורה?
<מיכאל אטלן: אני חושב שאת הנושא של הפעולה על סימון מחירים נשאיר גם לבחינה בין קריאה ראשונה לשנייה ושלישית.
<אביטל סומפולינסקי: אבל איך אתם רוצים לפתור את בעיית ההטעיה?
<מיכאל אטלן: לכתוב פה כרגע שיש סמכות להחריג – או למניעת הטעיית הצרכן.
<אורנית רז: אבל יש לי שאלה: אם היום מישהו מטעה את הצרכן, אין בכל מקרה דין פלילי שאומר לו - - -
<קריאה: זה יורד מהמדף.
<אביטל סומפולינסקי: זו אכיפה.
<אורנית רז: אז למה?
מיכל רוזין: זו אכיפה, זה משהו אחר.
<מיכאל אטלן: אבל היום, למשל, הממונה על הגנת הצרכן מוסמך להוציא הנחיה לעוסקים: אל תעשו בפרקטיקה הזאת כך וכך.
<אורנית רז: אבל גם אם יכנס החוק הזה לתוקף הוא יכול להמשיך לעשות את זה.
<אורנית רז: אני לא חושבת שהחוק הזה - - -
<זאב פרידמן: כן, אבל ההוראה הזאת תיכנס לתוקף רק בעוד 3 שנים.
<אורנית רז: שניה, תן לי רגע לדבר.
<אורנית רז: אני מבינה שהחוק הזה בא לעשות טוב, הוא לא בא לייתר את כל הדברים הרעים שאם הם נעשים מטפלים בהם בכל מיני גופים אחרים.
מיכל רוזין: תהליך משפטי יכול להיות גם 7 שנים.
<אורנית רז: אם היום יש כל מיני מנגנונים – יש מנגנונים של תובענות ייצוגיות, יש כל מיני מנגנונים לגיטימיים, חוקיים - - -
<זמר בלונדהיים: לא, אבל אנחנו לא מעוניינים לחכות לשלב האכיפה, המאסדר רוצה להורות על הסימון, לא שיהיה למישהו תובענה ייצוגית או פלילית, אלה מישורים אחרים שהם לא פה.
<אורנית רז: אז אני אומרת, למה אנחנו מכניסים את זה פה?
<אורנית רז: הרי אם מישהו כותב שהוא כשר והוא לא כשר הוא יכול לחטוף בלי כל קשר לתקנה הזאת.
<זמר בלונדהיים: אבל זה לא משנה שהוא חוטף, בינתיים אנשים קונים מוצר שחושבים שהוא כשר והוא לא.
<אורנית רז: אבל אין recall?
<אורנית רז: אין מנגנון של recall?
<רז הילמן: אז בעצם אתם אומרים שהכול חשוב, אין משהו שאפשר לחכות אתו.
<רז הילמן: זה מרוקן את החוק מתוקף.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני הגעתי למסקנה – זה לא בשל.
אבישי ברוורמן: אני רוצה שתשבו פה השבוע, כמה שיותר מהר תכינו לי את זה מבושל ואנחנו נסיים.
אבישי ברוורמן: אנחנו נתכנס ב-13:30 לישיבה הבאה.
מיכל רוזין: אני פותחת את הדיון בתקנות התקשורת (בזק שידורים) (ועדה המייעצת) (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ד-2014.
גלעד ארדן: במסגרת הרישיונות שקיבלו בעלי הרישיון לשירותי בזק פנים ארציים נייחים - בקיצור בזק והוט - חלה עליהם החובה לתת שירות אוניברסאלי, קרי: לאפשר, באמצעות התקנת תשתיות שירות לכל מי שיבקש או יחפוץ בזה, תקשורת נייחת בכל רחבי מדינת ישראל.
מיכל רוזין: מה שלא תמיד קורה היום, לפי תלונות שמגיעות - -
גלעד ארדן: זאת בלשון המעטה.
גלעד ארדן: באופן שאינני רוצה להרחיב עליו כרגע, נוצר מצב - אני גם לא אעשה הכללות.
גלעד ארדן: הוט יותר בעייתית בעניין הזה מבזק - שלא בדיוק חיברו את כל המדינה.
גלעד ארדן: את יכולה למצוא הרבה ישובים של מגזרי המיעוטים, קיבוצים, רמת הגולן, בקעת הירדן, ערבה וכן הלאה, שלא הונחו שם תשתיות.
גלעד ארדן: היסטורית משרד התקשורת לא היה יכול, כן היה יכול.
גלעד ארדן: זה פשוט לא נאכף.
גלעד ארדן: בכנסת הקודמת השר הקודם הביא תקנות שמקימות ועדה.
גלעד ארדן: המשרד לא אכף, כי הוא כן היה יכול, לא היה יכול.
גלעד ארדן: ועדת הכלכלה אישרה תקנות והקימה ועדה.
גלעד ארדן: לוועדה הזאת הוט ובזק היו יכולות להגיש בקשות כדי לפטור אותן מחובתן לחבר את כל מדינת ישראל.
גלעד ארדן: באופן שאיננו מפתיע, הוט ובזק לא הגישו את הבקשות.
גלעד ארדן: לא משנה מה המשרד עשה או לא עשה בעניין הזה.
גלעד ארדן: עכשיו המשרד בעניין הזה פועל בקדחתנות, הוועדה מתכנסת והוגשו הבקשות.
גלעד ארדן: הוועדה במרחק של נגיעה מהצגת הקריטריונים, לפיהם ניתן או לא ניתן יהיה לקבל פטור מחיבור של יישוב.
גלעד ארדן: הבעיה שהתקנות עומדות לפקוע.
<בת שבע נחמיה-מיכאלי: ב-27.
גלעד ארדן: ב-27 לחודש הזה.
מיכל רוזין: לא הבנתי למה היה צריך את זה ל-3 שנים.
מיכל רוזין: למה שלא תהיה ועדה קבועה?
<דנה נויפלד: זאת הייתה ההחלטה של ועדת הכלכלה דאז.
מיכל רוזין: להאריך ב-3 שנים?
גלעד ארדן: לעשות את זה זמני.
מיכל רוזין: עכשיו אין סיבה.
גלעד ארדן: אני יכול לדמיין למה.
גלעד ארדן: הוועדה רצתה שהמשרד יחזור אליה כדי להגיד מה הוא עשה.
<אתי בנדלר: מה הוא עשה ובאיזה - -
<לאה ורון: 13 יום לפני הפקיעה של התקנות הקודמות, כי אנחנו אז מפנים את כל השולחן ושמים מיד את התקנות האלו.
גלעד ארדן: זה טוב, כי - -
מיכל רוזין: אם אתה אומר שהוועדה יושבת ועוד רגע יש את הקריטריונים לבחינת הבקשות, למה צריך 3 שנים?
גלעד ארדן: אנחנו רוצים להפוך את זה לוועדה קבועה.
<אתי בנדלר: את התקנות להפוך לתקנות קבועות.
מיכל רוזין: אם זה בא לוועדת כלכלה לאישור.
<אתי בנדלר: הסמכות לפטור או להגביל מתן שירותי בזק נתונה לשר.
גלעד ארדן: זה לא רק לישוב שלם, זה יכול להיות גם לבית אחד שנבנה בערבה, כשיש חלופה לא נייחת אלא אחרת שאפשר להעמיד לו.
גלעד ארדן: אין היגיון לכפות עלות מטורפת שתושת בסוף על כל המנויים.
מיכל רוזין: האם הקריטריונים אמורים לבוא לאישור ועדת הכלכלה?
<אתי בנדלר: סעיף 12(א), שמכוחו מותקנות התקנות, קובע שהשר יקבע בתקנות, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, את המקרים ואת התנאים שבהם רשאי בעל רישיון להפסיק, לעכב או להגביל פעולות בזק שהוא מבצע בשירותי בזק שהוא נותן.
<אתי בנדלר: התקנות האלו אינן קובעות באופן ישיר את המקרים ואת התנאים שבהם לא יינתנו שירותי בזק או יוגבלו או יעוכבו השירותים.
<אתי בנדלר: התקנות האלו מאפשרות הקמת ועדה שתמליץ בפני השר לתת או לא לתת פטור לבקשות ספציפיות.
<אתי בנדלר: הוועדה עצמה איננה מחליטה אלא ממליצה בפני השר.
<אתי בנדלר: התקנות האלו לא פרסו בפני ועדת הכלכלה את המקרים שבהם השר יחליט לאפשר אי מתן שירות או הגבלתו או עיכובו.
<אתי בנדלר: הוועדה אמרה: אנחנו מבינים שעדיין אין מכלול של מקרים ואין תמונת מצב אמיתית, משום שהחברות לא הגישו בקשות למשרד.
מיכל רוזין: הן פשוט לא מיישמות.
מיכל רוזין: הן לא הגישו בקשות.
<אתי בנדלר: הן לא מיישמות את החוק, ולכן הוועדה אמרה: אנחנו מוכנים לאשר את זה ל-3 שנים, כדי שהמשרד ייאלץ להביא פני הוועדה תמונת מצב מה קורה עם הנושא הזה.
<אתי בנדלר: אז נראה מה יקרה הלאה.
<אתי בנדלר: לא פעם השימוש הזה בכלי של הוראת שעה נעשה לא על מנת להביא לפקיעת או לסיום המצב, אלא כדי שלוועדה יהיה כלי לעקוב אחר הנושא.
<אתי בנדלר: לוועדה יש כרגע שתי אפשרויות: או לאשר את בקשת השר as is כי ברור שצריכה להיות ועדה קבועה, כשאז לקבל את התקנות בנוסח שהוצע, דהיינו לקבוע שהתקנות תוקפן לא יהיה מוגבל ויהיו להן חיים עצמאיים.
<אתי בנדלר: כמובן שהשר תמיד יכול למסור דיווח לוועדה והוועדה יכולה למסור דיווח לשר.
<אתי בנדלר: .
גלעד ארדן: אופציה ג' אומרת שזה יאושר על בסיס התחייבות השר להגיע תוך x שבועות ולהציג את המדיניות.
<אתי בנדלר: כן, אבל זה מעבר למדיניות, אדוני השר.
<אתי בנדלר: זה כמה מקרים בפועל במשך השנה, לאיזה מקרים ניתנו פטורים, האם ניתן פטור קבוע או מוגבל בזמן.
<אתי בנדלר: הוועדה יכולה להגיד: אנחנו מעוניינים שהתקנות ימשיכו לחיות, אבל כדי שיהיה לוועדה את אותו כלי שהיה לה קודם, במקום שתוקפן יהיה ל-3 שנים תוקפן יהיה ל-5,6 שנים.
<אתי בנדלר: איך שהוועדה רוצה.
מיכל רוזין: למה המשרד רוצה 3 שנים?
<קריאה: המשרד רוצה forever.
<אתי בנדלר: Forever זה אומר - -
<לאה ורון: צריך יהיה לבוא לוועדה כדי להציג בקשות.
גלעד ארדן: המהות שאת רוצה זה דיווח על נושא שיש לו חשיבות ציבורית בפני הכנסת.