GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יוסי נזרי: וגם חוה ציינה את הקשיים הכלכליים, וגם לא נשכח שמשנה שעבר חברת הבקרה החלה להפעיל פיקוח מאסיבי על מוניות השירות, והתוצאות היו - - -
חנא סוייד: איזו חברת בקרה?
חנא סוייד: זה מושג חדש שאתה זורק לחלל האוויר.
<חוה ראובני: ההסדר של הבקרה זה הסדר שבו יש חברה שזכתה במכרז של משרד התחבורה להפיץ בקרים ברחבי הארץ - - -
<לאה ורון: זו אותה חברה שעושה בקרה לתחבורה הציבורית באוטובוסים?
<חוה ראובני: לא, זו חברה אחרת, שזכתה במכרז, ובקרים שלה מסתובבים ברחבי הארץ ובודקים את קווי המוניות ואת המוניות עצמן ואת עמידתן בתנאי הרישיונות.
<חוה ראובני: הם ממלאים דוחות מפורטים, הדוחות האלה נשלחים לתאגידים לתגובה במסגרת זמן מסוימת, ולאחר התגובה או לאחר שמתברר שאין תגובה, יש צוות פנימי של המשרד ששוקל את המידע שנמסר על ידי חברת הבקרה ואת התגובה, אם ישנה, והוא מחליט אם להטיל או לא להטיל מה שאני מכנה "דמי הפרה" - - -
<לאה ורון: כמה תאגידים פועלים?
<חוה ראובני: 50 בערך.
<חוה ראובני: אלה דמי הפרה שהסכומים והעילות שלהם קבועים בתוספת ה-11 לתקנות.
<חוה ראובני: זה מהלך שהתחיל רק בשנה האחרונה.
<יוסי נזרי: אז גם בעקבות הפיקוח היותר אדוק על ידי חברת הבקרה והקנסות שהושתו על התאגידים, נוצרו קשיים כלכליים לתאגידים, והם בוחנים מחדש אם כדאי להם להפחית את כמות המוניות בתוך התאגיד על מנת לצמצם נזקים.
<יוסי נזרי: אני יכול להזכיר עוד בעיה שהולכת וגדלה במשך השנים.
<יוסי נזרי: בשנת 2005 קבעו ברפורמה שכל תאגיד או כל קו מוניות, יש לו מכסה מינימלית להפעיל בקו, ומכסה מקסימלית.
<יוסי נזרי: כלומר, הוא לא יכול להפעיל פחות מהמינימום ולא יותר מהמקסימום.
<יוסי נזרי: וכל שנה הולך וגדל מספר התאגידים שלא מצליחים לגייס את המינימום כדי להפעיל את הקו.
חנא סוייד: ומה קורה במקרה כזה?
<יוסי נזרי: הם לא יכולים להפעיל את הקו.
<יוסי נזרי: כלומר, אם קבעת לקו מסוים מכסה של 17 מוניות מינימום, אז אם אין לו 17 הוא לא יכול להפעיל, גם אם יש לו 15.
<יוסי נזרי: ואז ה-15 סובלים, בגלל שאין לו עוד שניים להפעיל.
<יוסי נזרי: וזה קורה בגלל ירידה בביקוש.
<יוסי נזרי: הרי לתאגיד יש אינטרס להפעיל כמה שיותר מוניות בקו, אבל רואים שהירידה בביקושים היא די חדה.
חנא סוייד: תגיד לי, אתם מודדים שינויים בביקוש רק במסלולים הקבועים, או שאתם גם מנסים למדוד ביקושים במסלולים שהם לא קיימים, למשל לשכונות חדשות ויישובים חדשים?
<יוסי נזרי: יפה.
<יוסי נזרי: כמו שאמרתי קודם, יש מנהל חדש, ואנחנו בוחנים כרגע דברים, וזה אחד מהדברים שאנחנו בוחנים בזמן הזה.
<יוסי נזרי: אני לא יודע להגיד את התוצאה הסופית, כי זה עדיין נמצא בבדיקה, אבל ברגע שאנחנו נסכם הכול ונגיע למסקנות, נדע תמונה יותר ברורה.
<יוסי נזרי: אבל כרגע אני לא יודע להגיד את זה, כי זה בבדיקה.
<יוסי נזרי: אבל אנחנו בהחלט בודקים את הדברים האלה, וכבר אני אומר לך על שינוי שהולך ומתגבש בימים האלה, וזה לשלב את מוניות השירות בהזנות לתחנות רכבת.
<יוסי נזרי: אני באופן אישי עשיתי עבודה של חודש ימים, ועברנו תאגיד-תאגיד בכל הארץ, בכל תחנות הרכבת שיש בארץ, וזה כנראה ידרוש שינויים כאלה ואחרים במסלולים הקבועים, כדי שאפשר יהיה להזין את הרכבת על ידי מוניות שירות.
<יוסי נזרי: בסופו של דבר זה אולי נשמע שאנחנו מנצלים את המוניות רק לצרכים שלנו, אבל מבדיקה שלנו רואים שגם הם ירוויחו וגם אנחנו נרוויח – לתאגיד יהיה יותר נפח עבודה, ולרכבת תהיה יותר הזנה.
<יוסי נזרי: אבל אם אתה לוקח את המסלול של קו המוניות ואתה מחבר את זה איכשהו לרכבת, אז זה לא ייתן כלום, זה לא ייתן מענה.
<יוסי נזרי: אבל אם אתה מוסיף לו נפח פעילות, שיזין את הרכבת ממקומות ספציפיים ומסוימים, אז גם התאגיד מרוויח וגם משרד התחבורה ירוויח וגם התחבורה תרוויח.
חנא סוייד: תראה, אני מבין מדבריך שבעצם נקבעו מסלולים בהתחלת התהליך והם לא השתנו עם הזמן.
<יוסי נזרי: הם גם לא ניתנים לשינוי.
<חוה ראובני: אין סמכות לשנות אותם.
חנא סוייד: אבל אני מסתכל בסופו של דבר מנקודת המבט של הציבור, שרוצה שירותים.
חנא סוייד: עכשיו, כידוע, הגידול באוכלוסייה לא נשאר באותם אזורים ובאותן שכונות שהמסלולים האלה משרתים, אלא הולכים לשכונות חדשות.
חנא סוייד: זה הגידול של האוכלוסייה, הוא הולך למקומות אחרים.
חנא סוייד: וכך אני מבין שבעצם מ-2005, 2006, כל הגידול וכל השכונות החדשות לא זכו לשירות מתאים, לפי איך שאתה מתאר.
חנא סוייד: בעצם הציבור נפגע, כי הוא לא - - -
<יוסי נזרי: לא, לא, סליחה, זה לא שהם לא זכו לשירות מתאים – הם לא זכו לשירות במוניות, אבל הם זכו לשירות - - -
חנא סוייד: לא, אני מדבר על מוניות.
חנא סוייד: תראה, אנחנו לא מדברים עכשיו על הרכבת שהסינים רוצים לבנות מסין לארצות הברית, אנחנו מדברים על מוניות.
חנא סוייד: אז אני מתייחס למוניות.
<יוסי נזרי: לא, אבל אדוני אמר שהם לא זכו לתחבורה.
<יוסי נזרי: אבל הם זכו לתחבורה ציבורית - - -
חנא סוייד: אני התכוונתי לשירות תחבורתי מתאים במוניות.
חנא סוייד: על זה אנחנו מדברים, לא חשבתי שאתה עושה אקסטרפולציה על הדברים שלי ותדבר על דברים אחרים.
חנא סוייד: נציגי המוניות, בבקשה.
<פריד אברהם: אני פריד אברהם, מנכ"ל ארגון המוניות.
<פריד אברהם: אני לא רציתי להפריע ליוסי ידידי ולא לגברת חוה ראובני, אבל הם ציירו תמונת מצב עגומה ונתנו לה צבע ורוד לכיוון העתיד – וזה לא נכון.
<פריד אברהם: אנחנו חיים שם.
<פריד אברהם: אני התחלתי כנהג מונית בשנת 65'.
<פריד אברהם: יש שם תאגידים שבנו את הקו בכוחות עצמם, כדי לתת שירות.
<פריד אברהם: נכון, זה היה בלתי-לגאלי, בלי רישוי ועניינים, אבל היו מוניות, ועבדו, והפעילו קווים, ועל ידי זה הם נתנו ל"אגד" מוטיבציה להתחרות איתם ולתת שירות לאותם מקומות כמו מעברות וצריפים.
<פריד אברהם: לימים, בשנים 2004 ו-2005, משרד התחבורה רצה ליצור מצב של סדר בענף, והסכמנו איתו ואפילו שיתפנו פעולה איתו.
<פריד אברהם: הוא יצר את אותה רפורמה.
<פריד אברהם: ברפורמה היו הצעות כאלה ואחרות.
<פריד אברהם: למשל: היו 3,000 מוניות שעבדו בענף, ורצו לצמצם את זה, לקבע את זה, ובאו אלינו ואמרו:
<פריד אברהם: אם תוותרו על 660 או 670 מוניות שקראו להן סמ"ך, אנחנו ניתן רישיון חוקי, בר-תוקף, לאלה הקיימים, לתאגידים שפעלו.
<פריד אברהם: פעלו 50 ומשהו תאגידים, וצילמו תמונת מצב - - -
חנא סוייד: זה בעצם ה-2,300?
<פריד אברהם: 2,300.
<פריד אברהם: אמרו לנו שאסור לנו להוסיף מונית אחת, אבל על מונית שתצא אנחנו נפוצה.
<פריד אברהם: אז אמרו.
<פריד אברהם: אחר כך כבר לא היה פיצוי, על כל המשתמע.
<פריד אברהם: מונית שתצא לא תחזור.
<פריד אברהם: אבל מה הם עשו?
<פריד אברהם: הם עשו וידוא הריגה, מכיוון שהדעה שלהם, של אלה שמינו, הייתה – בסתר או לא בסתר – לחסל את הענף הזה.
<פריד אברהם: אבל הם לא באו בגלוי ואמרו: בואו, אנחנו רוצים לחסל אתכם, מה יש לכם ומה אין לכם?
חנא סוייד: אז גם לא קבורה מכובדת, אתה אומר.
<פריד אברהם: בטח בלי קבורה, הם רוצים לקבור אותנו לבד – כך הולך ומסתבר לאט-לאט.
<פריד אברהם: הנה, יוסי אומר 1,500, ואני אומר לך שיש אפילו פחות.
<פריד אברהם: ובקצב הזה ילכו ויתחסלו עוד.
<פריד אברהם: אבל אנחנו לא רוצים להתחסל, אנחנו חיים וקיימים, יש לנו משפחות, השקענו כספים, השקענו בתים, כדי שהענף הזה יפעל.
<פריד אברהם: עכשיו, מה הם עושים?
<פריד אברהם: שר התחבורה, אני מצדיע לו.
<פריד אברהם: הוא עושה הרים וגבעות, הוא בולדוזר.
<פריד אברהם: רק לא בענף מוניות השירות.
<פריד אברהם: הוא בונה גשרים, מטרוניות, רכבות, הכול.
<פריד אברהם: השקעות אדירות בנושא של הסעת המונים.
<פריד אברהם: אבל איפה מוניות השירות?
<פריד אברהם: שום דבר, נאדה.
חנא סוייד: מדברים איתכם על תהליך - - - ?
<פריד אברהם: אתה יודע, שר התחבורה מדבר יפה, אבל לא תמיד אלה שנמצאים מתחת וצריכים ליישם אכן מיישמים.
<פריד אברהם: הם עדיין במדיניות ההיא: לחסל.
חנא סוייד: אפילו האחראי החדש?
<פריד אברהם: אני מודה שאני והחברים שלי תולים בו תקוות.
<פריד אברהם: תקווה שהכול יסתדר.
<פריד אברהם: אבל אני רוצה להגיע לאותו קטע שנגעת בו, מבלי להכיר את הענף.
<פריד אברהם: אני רואה שאתה שואל שאלות לעניין, אדוני הישוב-ראש.
<פריד אברהם: היום אנחנו כבר כמעט באמצע חודש מאי, באים לחדש את הרישיון, שהוא מתחילת השנה, מינואר.
<פריד אברהם: זאת אומרת, אותן 2,000 או 1,500 או 1,000 מוניות – כולנו פעלנו לא חוקי.
<פריד אברהם: כך על פי דרישת משרד התחבורה.
<פריד אברהם: אז אם זה לא חוקי, אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת כדי לדרוש מאדוני היושב-ראש שידרוש ממשרד התחבורה לבטל את כל הקנסות שהיו מינואר ועד היום הזה, כי הם קיבלו אותם לא חוקית, הם קנסו במאות אלפי שקלים - - -
חנא סוייד: אני רק רוצה להגיד לך שבמדינה יש הפרדת רשויות, ואנחנו כאן בוועדה - - -
<פריד אברהם: אני יודע שיש לכם כל מיני קטעים שתכסו את עצמכם - - -
חנא סוייד: לא, לא, אני לא בא - - -
<חוה ראובני: האם אתה רוצה להחליף את דמי ההפרה בהעמדה לדין על הפעלת מוניות בלי רישיון?
<חוה ראובני: אתה לא יכול לאחוז במקל בשני קצותיו.
<פריד אברהם: חוה, את היועצת המשפטית ויש לך תשובה לכל דבר.
<פריד אברהם: אבל אני כולה נהג מונית, ואני מייצג נהגים מסכנים שהולכים והורגים אותם, הולכים ומחסלים אותם.
חנא סוייד: אני רק רציתי להגיד לך שאנחנו לא יושבים כאן ברשות המבצעת, ולכן אני לא יכול לעשות משהו כזה.
<פריד אברהם: אבל כבודו, בפרוטוקול שאתה מוציא, בהצעה שאתה אומר, מבחינת ההיגיון וההגינות, יש כאן אמירה.
<פריד אברהם: את האמירה הזאת תיתן לנו אחר כך, תיתן לנו גיבוי מסוים.
<פריד אברהם: אני אומר לך שאנחנו מרגישים צודקים, ופגועים, ואין לנו כתובת למעט שר התחבורה, שאומר שהוא אוהב אותנו ומכבד אותנו, וגם מינה אדם חדש, שאנחנו תולים בו המון המון תקוות.
<פריד אברהם: אנחנו לא רוצים להתחסל, אנחנו רוצים לחזור להיות 2,300 מוניות - - -
<לאה ורון: מה השר אומר על הבקשה שלכם לבטל את הקנסות?
<פריד אברהם: לא האריכו, ולכן לא ביקשנו.
<פריד אברהם: אני מעלה את זה בפעם הראשונה כאן.
<פריד אברהם: לא חשבתי שלא הארכנו – אנחנו הופתענו להיות מוזמנים היום.
<פריד אברהם: אנחנו חשבנו שיש לנו עד סוף 2016 – אגב, כבר היו כמה פעימות כאלה – ועד אז יקבלו עוד דיון, עוד הארכה, עד שמישהו יחליט פה.
<פריד אברהם: כי בסופו של דבר לא יכול להיות מצב, אפילו ב-2016 - - -
חנא סוייד: תראה - - -
<פריד אברהם: עוד משפט, אדוני.
<פריד אברהם: אפילו בסוף 2016, כפי שהחוק אומר, לא יעלה על הדעת לבוא לאותם נהגי מוניות, שהשקיעו את הונם, את כל מה שיש להם, שזו הפרנסה שלהם, ויגידו להם: הסתיים, תלכו הביתה.
<פריד אברהם: מה פתאום?
חנא סוייד: תראה, אם יש לך שתי בקשות עיקריות בתהליך הזה - - -
<פריד אברהם: שתיים.
<פריד אברהם: אני אתן דוגמה קלאסית קטנה לווידוא הריגה.
<פריד אברהם: הרב-קו, שזה כרטיס קישור בין כל ההסעות – אנחנו בכלל לא נמצאים שם.
חנא סוייד: לא, לא, אני לא מדבר על תחבורה בכלל, אני מדבר על הנושא הספציפי.
חנא סוייד: אני רוצה שישמעו בקשות מאיש מקצוע, מאיש שחי את העניין.
חנא סוייד: העניין של ביטול ה - - -
<פריד אברהם: ביטול הקנסות, לפחות בשנה הזאת.
<פריד אברהם: זה דבר אחד.
חנא סוייד: ושתיים?
<פריד אברהם: אני רוצה להוסיף - - -
חנא סוייד: לא, אבל - - -
<פריד אברהם: לא, אני רוצה רק לומר את המשפט הבא.
<פריד אברהם: שיהיה ברור לכל אחד, ולך, אדוני היושב-ראש, ולוועדת הכלכלה: סוף 2016 הוא לא סוף החיים, אלא עד אז צריך להגיע לדברים מסוימים.
<פריד אברהם: או, להגיד לבן אדם: אנחנו רוצים לחסל אותך, אז קח את מה שמגיע לך על כל אותן תקופות, ולך הביתה, לך תהיה נהג מונית שכיר רגיל.
<פריד אברהם: זה הכול.
חנא סוייד: תראה, אני לא שותף איתך בהרגשה שרוצים לחסל - - -
<פריד אברהם: תאמין לי.
חנא סוייד: זה עניין של הערכה, אני לא אתווכח על זה.
חנא סוייד: איגוד לשכות המסחר, בבקשה.
<נמרוד הגלילי: אם דוד מדבר אז אני מוותר על זכות הדיבור.
חנא סוייד: אוקיי, דוד, תציג את עצמך בבקשה.
<דוד כוכבא: אני חבר הנהלת ארגון המוניות באיגוד לשכות המסחר.
<דוד כוכבא: אני לא אחזור על הדברים, אבל אני רוצה להמשיך את הכיוון שלך.
<דוד כוכבא: הדבר הכי חשוב במוניות השירות זה שהמשרד יקבע מדיניות ברורה ויגדיר את מוניות השירות במערך הכולל של התחבורה הציבורית.
<דוד כוכבא: עד היום זה לא נעשה.
<דוד כוכבא: עד 2005 מוניות השירות היו חאפרים ברישיון, או חאפרים בלי רישיון; כי הנושא הזה לא היה מוסדר, ובעצם התחנות קמו מתוך איזושהי דינמיקה שהתפתחה במשך עשרות שנים: נדבקו קצת לאוטובוסים, קצת יזמו קווים משלהם, עד שב-2005 הנושא הזה הוסדר ובפעם הראשונה הרגשנו שאנחנו חלק ממערך התחבורה הציבורית במדינת ישראל, הרגשנו שהנה, אנחנו מופיעים בחוק שמסדיר את פעילות מוניות השירות.
<דוד כוכבא: והחוק הוא מאוד ברור, ולכאורה הוא ממש טוב: הוא מגדיר את התוואי, הוא מגדיר מחיר בפיקוח, הוא מגדיר תדירות, הוא מגדיר כמות מוניות.
<דוד כוכבא: הוא מגדיר את הכול.
<דוד כוכבא: אבל, הוא מפלה לרעה בכל הפרמטרים האחרים.
<דוד כוכבא: זאת אומרת, כל החובות שמוטלות עלינו כמפעילים, הכול מאוד מאוד מוגדר.
<דוד כוכבא: בעצם יש חוזה בין מוניות השירות למדינה – החוק הזה הוא החוזה.
<דוד כוכבא: אבל המדינה לא עומדת בדברים שהיא צריכה לעמוד בהם בחוזה: היא מפלה אותנו לרעה מול הרכבת ומול האוטובוסים, שהם למעשה הפרטנרים שלנו בנושא התחבורה הציבורית.
<דוד כוכבא: אנחנו בעצם שורדים תוך תהליך אפליה מתמיד מול התחבורה הציבורית האחרת.
<דוד כוכבא: לדוגמה, התחבורה הציבורית כמובן מסובסדת בסובסידיה ייעודית: תלמידים, ותיקים, ואולי עוד, נוסעים ב-50% מהמחיר שאנחנו מסיעים.
חנא סוייד: ואתה מתרעם על כך?
<דוד כוכבא: בוודאי, איזו שאלה.
<דוד כוכבא: למה ירדנו מ-2,300 ל-1,500?
<דוד כוכבא: סתם?
<דוד כוכבא: בהתנדבות?
חנא סוייד: לא, תראה, אתה שם על השולחן את השקפת העולם שלך ואת האינטרסים שלך.
<דוד כוכבא: לא, אנחנו יושבים פה בכנסת.
<דוד כוכבא: הכנסת קודם כול מייצגת את טובת הציבור הכללי - - -
חנא סוייד: ודאי, ודאי.
חנא סוייד: אבל טובת הציבור היא לשלם חמישה שקלים במקום עשרה שקלים, לא?
חנא סוייד: אתה מסכים איתי?
<דוד כוכבא: היושב-ראש, קודם כול הכנסת מייצגת את טובת הציבור, שזה בעצם המשתמשים.
<דוד כוכבא: אחר כך תחשבו גם עלינו, שאנחנו צריכים להתפרנס, ועל החוק שצריך לשמור על כל הפעילות הזאת ועל ההרמוניה הכללית.
<דוד כוכבא: אז אם אזרח ותיק רוצה לעלות על מונית בראשון לציון ולהגיע לנס ציונה, המדינה אומרת לו: אם אתה רוצה ליסוע במונית, אתה תשלם כפול מאוטובוס.
<דוד כוכבא: היא מתערבת התערבות בוטה, כמעט לא לגיטימית, בתהליך חופשי, כאשר שנינו עובדים תחת אותו חוק של תחבורה ציבורית.
<דוד כוכבא: הקשיש רוצה לעלות על המונית, כי המונית עוצרת לו, לפי החוק, איפה שנוח לו לעלות, והיא עוצרת לו איפה שנוח לו לרדת.
<דוד כוכבא: הטכנולוגיה היא טכנולוגיה שונה, זה עשרה מקומות, אנחנו לא מתחרים בטכנולוגיה, אנחנו לא יכולים להיות אוטובוס.
חנא סוייד: בסדר, תתקדם הלאה.
חנא סוייד: המסר הגיע.
<דוד כוכבא: יפה.
<דוד כוכבא: עכשיו לגבי הרב-קו.
<דוד כוכבא: הרב-קו הוא חשוב, הרב-קו הוא העידן החדש, הדבר החדש של התחבורה הציבורית, שאומר: אדוני, אם אתה רוצה ליסוע בתחבורה ציבורית, אתה קונה כרטיס, עולה לרכבת, יורד מהרכבת, ובאותו כרטיס עולה על אוטובוס; אבל אם אתה רוצה לעלות על מונית, לא תעלה על מונית.
<דוד כוכבא: לא תעלה.
<דוד כוכבא: ועכשיו, ביוזמתו של יוסי, וזה מתחבר גם למה שפריד אמר.
<דוד כוכבא: ..
<דוד כוכבא: אנחנו תולים בו הרבה תקוות, ואנחנו מקווים שהוא גם יצליח.
<דוד כוכבא: כי הוא לא לבד בעסק הזה.
<דוד כוכבא: אנחנו הולכים עכשיו לעשות קווי הזנה לרכבת, אבל הנוסעים הקבועים ברכבת, שמשתמשים ברב-קו, לא יכולים להשתמש בו במונית.
<דוד כוכבא: ואם אתה תקיש "רב-קו" באינטרנט ותראה מה משרד התחבורה כותב על רב-קו, תראה שהוא כותב בפירוש שזה כולל את רכבת ישראל, את האוטובוסים, את כל מפעילי התחבורה הציבורית – למעט מוניות שירות.
חנא סוייד: אז השורה התחתונה שלך היא שהמוניות ישתלבו ברב-קו.
<דוד כוכבא: זה לא בהיסח הדעת, הוא לא שכח לכתוב את זה.
חנא סוייד: תראה, אני מנסה להגיע לשורה התחתונה.
חנא סוייד: זה נשמע טוב מה שאתה אומר.
<דוד כוכבא: הדבר השלישי הוא שינויי תוואים.
<דוד כוכבא: אתה צודק, אשדוד של היום זו לא אותה אשדוד של 2006, ותוסיף לזה את העובדה שאת החוק התחילו לכתוב כבר ב-2003, ושאת התוואים אולי כבר כתבו ב-2002.
<דוד כוכבא: בקיצור, אנחנו כבר כמעט 12 שנה אחרי הגדרת התוואים.
<דוד כוכבא: זה לא רלוונטי.
<דוד כוכבא: לא סתם ירדנו ב-50% בכמות ההפעלה.
<דוד כוכבא: ערב הרפורמה היו 2,300, ופריד אמר שהיו עוד 600, ואני אומר לך שהיו רשימות המתנה של עוד 600 שרצו להיכנס לדבר הזה.
<דוד כוכבא: ולכן מישהו צריך לבוא ולהגיד: לכל הרוחות, איך קורה דבר כזה שיורדים ב-50% בהיקף הפעילות, כאשר המודל וההצהרות של כל מי שרק נוגע בתחבורה אומרים "אנחנו רוצים לעודד את התחבורה הציבורית"?
<דוד כוכבא: היום, למרות כל האפליה הזאת, אם עדיין אנשים נוסעים במוניות ואם חצי עדיין פועלים, אז אני יכול להגיד לך בצורה ברורה וחד-משמעית שיש משהו במודל של רכב קטן, בטכנולוגיה של רכב קטן, בזמינות, בתדירות, בגמישות, שבזכות זה אנשים בכל זאת מוכנים לשלם וליסוע במונית הזאת.
<דוד כוכבא: ולכן אני רוצה לראות את משרד התחבורה קובע מדיניות שבה הוא מגדיר את מוניות השירות כמכלול אחד בכל מה שקשור - - -
חנא סוייד: כמרכיב במערכת כוללת.
<דוד כוכבא: בדיוק.
חנא סוייד: אוקיי, מאה אחוז.
חנא סוייד: עוד מישהו רוצה לדבר?
חנא סוייד: היועצת המשפטית, בבקשה.
<אביטל סומפולינסקי: אני מבינה שהסיכוי שבסוף שנת 2014 תהיה הרפורמה הכללית.
<אביטל סומפולינסקי: זה לא יקרה.
<חוה ראובני: זה לא יקרה בסוף שנת 2014, לא.
<אביטל סומפולינסקי: זה אומר שאנחנו עוד כמה חודשים נדון בפנייה נוספת.
<אביטל סומפולינסקי: אז אם אפשר, כדאי שנקבל אותה בזמן, כדי שלא נהיה חשופים לרטרואקטיביות הזאת.
<חוה ראובני: גם בפעם הקודמת קיווינו שזה מה שיקרה, אבל.
חנא סוייד: טוב, חבר'ה, אני רוצה להגיד שכשמשרד ממשלתי מבקש אישור של תקנות, ועוד בתוקף רטרואקטיבי, הוא מקווה להגיע לכאן, להציג את הבקשה, ושאפשר יהיה לעשות את זה בן-רגע, כי הרי אי אפשר להשאיר כאן חלל ריק של חקיקה.
חנא סוייד: מצד שני, אנחנו כמחוקקים דווקא רוצים שאנשים שיש להם אינטרס בעניין הזה – לתת להם הזדמנות להשמיע למשרדי הממשלה ולנציגי הממשלה מה הבעיה ומה הבקשות שלהם ומה הדרישות שלהם ומה הביקורת שלהם ומה ההצעות שלהם.
חנא סוייד: שמענו את זה כאן, מכם וממשרד התחבורה, את הבקשה מצד אחד, ואת ההערות המועילות מצד שני.
חנא סוייד: אז אנחנו מגיעים למסקנה - - -
<לאה ורון: אולי עורך דין פרידמן רוצה להתייחס?
<לאה ורון: הוא מייצג את המועצה הישראלית לצרכנות.
חנא סוייד: האזרחים מרוצים מההסדר הקיים?
חנא סוייד: אין להם ברירה, אתה אומר.
חנא סוייד: טוב, אני רוצה לקרוא את התקנות.
חנא סוייד: עורכת דין ראובני, בבקשה.
<חוה ראובני: בתוקף סמכותי לפי סעיף 14טו(ג) לפקודת התעבורה (להלן –הפקודה), בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:
חנא סוייד: מאה אחוז, בסדר.
חנא סוייד: אני מסכם את הדיון.
חנא סוייד: אני חייב להגיד שיש כאן תחושה של אי-נוחות רבה וחשש גדול לפגיעה בציבור המשתמשים בתחבורה הציבורית בכלל ובמוניות השירות בפרט.
חנא סוייד: אני מאשר את הארכת תוקף התקנות של הרישיונות לקווי השירות הקיימים.
חנא סוייד: הוועדה תובעת ממשרד התחבורה לפעול לבחינה כללית של התחבורה הציבורית והשתלבות מוניות השירות במערך זה.
חנא סוייד: זו ההחלטה שלנו.
חנא סוייד: אנחנו מאשרים את התקנות, אבל בכפוף להערות בהתחלה ולבקשה בסוף.
<חוה ראובני: אנחנו נעביר את המסרים הלאה.
<אביטל סומפולינסקי: וכדאי גם לזכור ש-2016 זה ממש לא רחוק.
<חוה ראובני: ידוע.
<לאה ורון: נו, אז לא חייבים לחכות ל-2016, אפשר לעשות ב-2015 בדיוק את מה שאפשר לעשות ב-2016.
<חוה ראובני: ללא ספק.
חנא סוייד: אוקיי, התקנות מאושרות.
חנא סוייד: הצבעה בעד אישור התקנות – פה אחד התקנות אושרו.
חנא סוייד: הישיבה נעולה.
יצחק וקנין: על סדר היום תקנות הטיס (הפעלת כלי טיס וכללי טיסה) (תיקון מס' 2), התשע"ד-2013.
יצחק וקנין: מי רוצה לומר דברים כלליים לפני שאנחנו נכנסים לגופו של עניין?
<גיורא רום: אני מבקש להגיד כמה מילים.
<גיורא רום: כבוד היושב-ראש, כפי שאתה יודע, הרבה זמן לא נפגשנו; מה שלא השכיח ולו כזית את החוויה שעברנו אתך לפני שנתיים שאת התוצאות החיוביות שלה אנחנו מרגישים עד היום.
<גיורא רום: זה שינה את עולם התעופה בישראל.
<גיורא רום: א', את החוק, ואם החוק זה המשנה התקנות זה הגמרא, ואנחנו עובדים על הגמרא.
<גיורא רום: מה שאנחנו מניחים על שולחן הוועדה הנכבדה זה חלק מתקנות שעבדנו עליהן שלוש שנים שמכילות בתצורה המלאה שלהן 44,000 מילים בתקנות וכ-105,000 מילים בדברי ההסבר.
<גיורא רום: אבל בדרך – ומנהלת הוועדה מכירה איך אנחנו עושים חקיקה – אני מעריך שנכתבו בערך כרבע מיליון מילים של התכתבות ומענה ל-700 הערות שהיו לנו.
<גיורא רום: חלק מהתקנות עברו דרך כבוד שר התחבורה והבטיחות בדרכים, ויש לנו פה חלק ב' שצריך לעבור דרך הוועדה.
<גיורא רום: אנחנו סוגרים פער של כ-30 שנה שבהן התעופה הייתה בסוג של תרדמה.
<גיורא רום: כבודו בטח מכיר את זה אולי מסופי שבוע.
<גיורא רום: זה די כיף תרדמה מדי פעם.
<גיורא רום: אבל 30 שנה זה קצת הרבה.
יצחק וקנין: יש כאלה שלא מתעוררים בכלל, זאת בעיה.
<גיורא רום: אז אנחנו באמת התעוררנו לקראת הגשת הדברים.
<גיורא רום: התקנות עוסקות בהפעלה של מטוסים מעל 5,700 קילו, שזאת מילה שמכסה המון אספקטים של מה שעשינו.
<גיורא רום: זה מתאים לנספח מסוים של אמנת שיקגו של ICAO.
<גיורא רום: המבחן של התקנות הוא ביישום שלהן, ואנחנו רואים שהן מיושמות מאז שעזרת לנו לתקן תקנות בזמנו.
<גיורא רום: יש חשיבות גדולה שלקהילה בכללותה יהיו תקנות.
<גיורא רום: הציבור זקוק לתקנות, וגם הרגולטור זקוק לתקנות בשביל לעשות את עבודתו היטב.
<גיורא רום: אנחנו נציג לך עכשיו את התקנות, ואני מקווה שנצליח להשלים את המהלך בישיבה הזאת.
<גיורא רום: תודה לך.
יצחק וקנין: יש מישהו שרוצה לומר משהו לפני שנתחיל את ההקראה?
<אמיר דרנגר: אני מ"אל-על".
<אמיר דרנגר: אנחנו רוצים להגיד תודה לרת"א.
<אמיר דרנגר: הם עשו עבודה מדהימה בכל פעילות החקיקה.
<אמיר דרנגר: זה נושא מסובך מאוד ומורכב.
<אמיר דרנגר: הקשיבו לכל הערות הציבור, קיימו אתנו דיונים חוזרים ונשנים ונכנסו לעומק הסוגיות.
<אמיר דרנגר: לא קיבלנו, כמובן, את כל מה שרצינו, אבל ללא ספק היה קשב מלא לרחשי הציבור ולמפעילי פרק 13 שהם הצרכנים העיקריים של התיקון הנוכחי.
<אמיר דרנגר: אנחנו רוצים להגיד תודה והוקרה של החברה לפעולה של רת"א.
<דוד בן ארי: אני רוצה להוסיף כמה דברים.
<דוד בן ארי: אני מחברת "אל-על", ראש אגף ביקורת ואבטחת איכות.
<דוד בן ארי: היה לנו חלק בשיתוף הפעולה מבחינת העמדה של הציבור בנושא התקנות.
<דוד בן ארי: מגיע כאן אות כבוד לרת"א ולגיורא שהובילו את זה בשנים האחרונות.
<דוד בן ארי: אם הם לא היו עושים את זה ההערכה שלי היא שאף אחד לא היה עושה את זה ולא היה מסוגל להתמודד עם זה.
<דוד בן ארי: זה צוות מקצועי שהוביל את זה.
<דוד בן ארי: מדינת ישראל נמצאת היום במקום אחר לגמרי ממה שהיא הייתה בו, וזה מוביל אותנו היום למצב שיש תקנות הרבה יותר ברורות; שאנחנו יודעים בדיוק מה מותר ומה אסור ומה המגבלות.
<דוד בן ארי: לדבר הזה יש ערך מוסף גבוה מאוד לגבינו כמפעילים שאנחנו יודעים בדיוק מה הדרישות של הרגולטור.
<דוד בן ארי: קל לנו יותר להתמודד היום מאשר בעבר.
<דוד בן ארי: על זה צריך להגיד מילה טובה, וכל הכבוד לכל הצוות שעסק בזה.
יצחק וקנין: יש לעוד מישהו מה לומר?
יצחק וקנין: אני אגיד כללית: גיורא, אני יושב הרבה בוועדה הזאת.
יצחק וקנין: מה שנעשה בחוק הטיס ובתקנות, שיטת העבודה וצורת העבודה שבה עבדתם סייע מאוד לסיים את החוק הזה יותר מהר ממה שחשבנו.
יצחק וקנין: לאה יכולה להגיד את זה אפילו הרבה יותר טוב ממני – לפעמים אנחנו מגיעים לפה לישיבה, והצד השני לא יודע על מה מדובר בכלל; אין לו מושג, לא דיברו אתו, לא נתנו לו חומר.
<לאה ורון: גם משרדי הממשלה הרלוונטיים הנוגעים לנושא המסוים נחשפים לנוסח המעודכן של התקנות במהלך הישיבה.
יצחק וקנין: לפעמים שמים לנו את הנוסח דקה לפני שאנחנו נכנסים, ואנחנו אפילו לא יודעים על מה מדובר.
יצחק וקנין: חוק הטיס הוא אחד החוקים שהובלתי מההתחלה.
יצחק וקנין: הבנתי שהדרך היחידה ללכת קדימה ולהגיע עם כל הגורמים לכמה שפחות חיכוך זה באמצעות צורת העבודה הזאת.
יצחק וקנין: זאת הייתה ההצלחה של החקיקה.
יצחק וקנין: כל הכבוד שאתם ממשיכים לעשות את זה כיוון שזה מסייע לנו בעבודה.
יצחק וקנין: אנחנו יכולים לטחון פה מים שעות על כל מיני דברים שלא יושבים וגורמים אותם לפני כן.
יצחק וקנין: אני לא טייס, אני בקושי טייח.
יצחק וקנין: אני מדבר ברצינות, אני לא מבין.
יצחק וקנין: אבל יש ניו-אנסים שאנחנו יכולים להיכנס אליהם ולמצוא בהם את האיזון ולהגיד שאנחנו הולכים לקו כזה או לקו אחר.
יצחק וקנין: זה יכול להיעשות כשהצדדים יושבים ביניהם, דנים ומידיינים ומגיעים להסכמות.
יצחק וקנין: יש ויכוחים, לא תמיד אפשר להסכים על הכול, אבל כל הכבוד שאתם ממשיכים בשיטת העבודה הזאת.
יצחק וקנין: זה חוסך לנו הרבה זמן פה.
<גיורא רום: אני רוצה להגיד עוד דבר, רק שתדע.
<גיורא רום: לפני שבוע הציגו לי את הסוגיות שהן כביכול לא בהסכמה מלאה.
<גיורא רום: הייתה סוגיה אחת שהרגשתי ש"אל-על" לא קיבלו את מלוא תאוותם.
<גיורא רום: לכן ביקשתי שוב להיפגש עם "אל-על".
<גיורא רום: ביום חמישי מאיזושהי סיבה היינו כולנו באוניברסיטה.
<גיורא רום: למרות זאת "אל-על" באו לאוניברסיטה, לבקשתי, ואנחנו פינינו כמה אנשים משיעור.
<גיורא רום: אמרנו, שבו עם "אל-על" ודברו איתם עד שיהיה ברור איפה אנחנו כי אני לא רוצה לבזבז את הזמן של הוועדה.
<גיורא רום: ההידברות הזאת והיחס הרציני, לא רק של "אל-על" – אבל "אל-על" הייתה הגוף הכי אינסטרומנטלי והכי מקצועי בנושא של תקנות ההפעלה – סייעו רבות במה שעשינו, ואני מקווה שזה יעזור לנו בישיבה הזאת.
יצחק וקנין: יש מישהו שרוצה לומר משהו לפני שאני מתחיל את ההקראה?
יצחק וקנין: איתי, יש לך משהו כללי להגיד?
<רננה שחר: אני רוצה להגיד רק שני דברים קטנים.
<רננה שחר: חקיקה צריכה להשיג את האיזון של האינטרס הציבורי, והצד השני של השולחן מביא אתו הרבה מאוד ניסיון תפעולי וידע שאנחנו מעריכים אותו וחושבים שנכון שזה יעבור עיבוד.
<רננה שחר: זה גם בשביל לחסוך את הזמן של הוועדה, אבל אני באמת מאמינה שזה משפר את ההסדרים, מטייב אותם ועושה אותם הסדרים שיכולים לעמוד לאורך זמן, ולא צריך למצוא אחר כך תמרונים סביבם.
<רננה שחר: זה חלק מהעניין.
<איתי עצמון: אני אשלים את דבריה של רננה.
<איתי עצמון: התקנות האלה אמורות להיות הסדר משלים לתיקון מאוד מקיף וגדול שרשות התעופה האזרחית עבדה עליו, ופורסם ב-9 במרס השנה.
<איתי עצמון: לכן כשאנחנו מתייחסים לתקנות שנדונות היום אנחנו בעצם צריכים לראות אותן כהסדר משלים לתקנות האלה ולהתייחס למצב המשפטי הקיים כתקנות החדשות בתיקון המקיף מכיוון ששני ההסדרים האלה אמורים להיכנס לתוקף באותו יום, לפי ההצעה, כפי שאני מבין.
<איתי עצמון: אז אנחנו צריכים שכל הזמן אותם הסדרים "ידברו" זה עם זה.
<רננה שחר: (הקראה):
<רננה שחר: אני רק אגיד, כמו שגיורא הציג, המשימה העיקרית הייתה להכניס לתוקף בישראל את נספח 6, כרך 1 שלו בעניין הפעלת מטוסים ותובלה אווירית ומסחרית.
<רננה שחר: הסעיף הראשון כאן עוסק בחובת הטייס המפקד להודיע על תאונת טיס או על סטייה מהוראות כל דין בהתאם לסטנדרטים הבינלאומיים החלים.
<רננה שחר: (המשך הקראה):
יצחק וקנין: הסבר קצר והערות.
<רננה שחר: התקנה נוגעת לשתי חובות: החובה להודיע על תאונה שקרתה לכלי טיס – או אדם נפגע באופן חמור או נגרם נזק לכלי הטיס; העניין השני הוא סטייה מהוראות דין מדינה חברה.
<רננה שחר: באופן כללי, לפי אמנת שיקגו, לפי חוק הטיס ולפי תקנות הטיס כאשר כלי טיס ישראלי פועל מחוץ לישראל חלים עליו גם הדינים הישראלים, כמובן, אבל לעניין הפעלתו בטריטוריה זרה חלים עליו דיני ההפעלה של אותה טריטוריה.
<רננה שחר: אם הוא סוטה מהוראות הדין במצבי חירום או לצורך בטיחות, הוא צריך לדווח על כך.
<איתי עצמון: השאלה הראשונה נוגעת לתקנת משנה (א)(1).
<איתי עצמון: כתוב כאן שתהיה חובת דיווח לרשות המתאימה לכך באותה מדינה שאירעה בה התאונה כמפורסם על-ידי שירותי המידע התעופתי שלה.
<איתי עצמון: מה זמינות המידע התעופתי לטייס המפקד?
<איתי עצמון: כלומר כיצד הוא יודע מהי הרשות המתאימה בכל מדינה?
<איתי עצמון: זאת שאלה מקצועית, אבל חשוב להבין.
<אברהם ליבלינג: אברהם ליבלינג, ראש אגף פיקוח אווירי, רת"א.