GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל רוזין: הישיבה הזאת נעולה.
מיכל רוזין: תודה רבה לכל המשתתפים.
אבישי ברוורמן: רבותי, אני שמח לראות פה את כולם, חברי הכנסת שמולי, רוזין ושקד, מנהלת הוועדה, לאה ורון, המשנה ליועץ המשפטי של הכנסת, עו"ד בנדלר, עו"ד אביטל סומפולינסקי, כל נציגי המשרדים.
אבישי ברוורמן: היום נעסוק בנושא: הצעת חוק קביעת מועד לתחילת הוראת סימון מזון ארוז מראש ומכלי משקה, התשע"ד-2013.
אבישי ברוורמן: הצעת החוק של חברי הכנסת איילת שקד, מאיר שטרית, מירי רגב, איתן כבל ויריב לוין.
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת שקד, את רוצה לומר כמה מילים, להציג את החוק?
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת איילת שקד תציג במספר משפטים את הצעת החוק ולאחר מכן נעבור לנושא עצמו, להערות.
איילת שקד: את החוק הזה יזמנו על מנת להקל על התעשיינים וכתוצאה מכך גם על הצרכנים.
איילת שקד: בשנים האחרונות התעשיינים מקבלים המון המון בקשות, או דרישות יותר נכון, לשנות את אריזת המוצר כדי להוסיף דברים שהם חיוניים וזה משית עלות על התעשיינים, וכתוצאה מכך גם על הצרכנים כי בסוף זה מגולגל על היצרן.
איילת שקד: הצעת החוק הזאת מבקשת בעצם לאחד את כל הבקשות של הרגולטורים השונים – כי הם מקבלים בקשות ממשרד לאיכות הסביבה, ממשרד הבריאות, ממשרד הכלכלה – לאחד את זה ופעם בשנתיים לעשות שינוי מרוכז.
איילת שקד: יש כמה דברים קטנים שצריך לתקן בהצעת החוק, דברים שדיברו עליהם בוועדת שרים לחקיקה.
איילת שקד: אם אתה מוכן בואו נעבור סעיף סעיף ונדון.
<אתי בנדלר: אני רק רוצה להעיר שמאחר והממשלה דרשה תיאום אני ניסיתי להבין ממשרדי הממשלה מה עמדתם במסגרת התיאום.
<אתי בנדלר: אני מבינה שזה לקח קצת זמן עד שהם הצליחו לתאם בינם לבין עצמם ועכשיו לראשונה אני רואה נוסח מוצע על ידי הממשלה, שנמסר ממש בתחילת הישיבה לגב' ורון.
<אתי בנדלר: אני מוכרחה לומר שבכוחותי הדלים אני לא תמיד מצליחה לעלות על כל הבעיות - - -
אבישי ברוורמן: את ואביטל יחד זה כבר לא כל כך דל.
<אתי בנדלר: עדיין לא, אדוני, ולכן אני לא יודעת אם ניתן יהיה לאשר את זה היום לקריאה ראשונה.
אבישי ברוורמן: אני רואה שעו"ד בלונדהיים מחייך, מדוע לא העברתם את זה בזמן?
איילת שקד: בואי ננסה, אני עברתי על זה.
איילת שקד: אלה לא שינויים משמעותיים, אני עברתי עליהם.
איילת שקד: בואו נעבור סעיף סעיף, כל סעיף והשינוי שלו.
<יוספה הולשצטיין: אין לנו את הנוסח.
<אתי בנדלר: אני רואה שיש כאן הרבה נציגים שלא ראו בכלל את הנוסח.
<מיכאל אטלן: מסרתי 15 עותקים לנוחות הוועדה.
<אתי בנדלר: אני רוצה להמשיך ולהעיר – אני באמת לא רוצה להפנות אצבע מאשימה לאף גורם אבל אני חושבת שכדאי לקחת את זה לתשומת הלב למקרים הבאים – זה מאוד מאוד לא תקין.
<אתי בנדלר: אני הסברתי שכשאנחנו מקבלים נוסח חדש, לא רק שאנחנו רוצים ללמוד אותו אלא גם כל המוזמנים, ולכן אנחנו מבקשים הצעות נוסח מספיק זמן מראש כדי שניתן יהיה לפרסם את הנוסח הזה באתר הוועדה כך שכולם יוכלו לעיין, ללמוד ולגבש הערות.
<אתי בנדלר: ברור שכשזה מובא ביום הדיון, או אפילו יום לפני הדיון, זה לא מאפשר לנו לעשות את העבודה בצורה ראויה.
אבישי ברוורמן: אני רוצה להוסיף שהמקרים האלה חוזרים כי הלוא כל דקה צריך לצאת לתקשורת, לעשות את הדברים מהר מהר, אבל אנחנו תמיד מקבלים – וזה לא המקרה היחיד – ברגע האחרון, ואז באים חברי כנסת, גומרים לעשות את העבודה.
אבישי ברוורמן: אני מבקש, אנחנו נתקדם למרות כל הדברים, אני מקווה שנתקדם היום ונסיים את זה, אבל אני חוזר על זה – זה חוזר חדשות לבקרים בגלל אי תיאום בין שרים, בין משרדי ממשלה.
אבישי ברוורמן: תמיד זה קורה לנו שלכאן זה בא ברגע האחרון וזה לא ראוי.
אבישי ברוורמן: ההערות הכלליות, ד"ר משולם נפתלי פולק ממכון התקנים, ספי הולשצטיין מחברת "אבוט", יצרנית מזון רפואי, כמובן עו"ד זאב פרידמן ורז הילמן מאיגוד לשכות המסחר.
<רז הילמן: אם אפשר אולי כדאי שנדע את התיקונים לפני שנעיר את ההערות הכלליות.
<אתי בנדלר: שהממשלה תסביר מה הם תיקנו, מה התיקונים שהם מציעים.
אבישי ברוורמן: הממשלה – הרי ברור שבלי הממשלה זה לא עובר.
אבישי ברוורמן: ממשלת ישראל, מי מדבר בשם הממשלה?
<ינון אלרועי: אנחנו נעשה בדילוגים, אם זה מקובל על היושב-ראש.
אבישי ברוורמן: מקובל לגמרי.
<ינון אלרועי: בוקר טוב.
<ינון אלרועי: אנחנו בסך הכול רואים חשיבות בהצעת החוק.
<ינון אלרועי: יש לה השפעות על יוקר המחיה, השלכות על יוקר המחיה.
<ינון אלרועי: אמנם זה ליצרנים וליבואנים – חשוב לומר, גם תעשיינים וגם יבואנים באותה אצטלה – אבל ההשפעה בסופו של דבר משתרשרת.
<ינון אלרועי: היות וזה יכול ליצור פחות עלויות זה יכול להשתרשר לצרכנים.
<ינון אלרועי: ברמה העקרונית חשוב להבין שהמטריה מדברת על סימון של כל מוצרי מזון ארוז מראש ומכלי משקה, אנחנו, בהיבט הזה, כמעט לא שחקנים.
<ינון אלרועי: רוב הסימון נעשה על ידי משרד הבריאות – אנחנו מדברים על 80%-90%, אלי יכול לתקן אותי אם אני טועה – שחקנים נוספים הם המשרד להגנת הסביבה ומשרד החקלאות.
<ינון אלרועי: אנחנו כמובן שותפים ופעילים מאוד נוכח המשמעות גם כמובן לצרכנים, גם ליצרנים וגם ליבואנים.
<ינון אלרועי: ברמה העקרונית אני מקבל בכבוד ובהכנעה את מה שאמרתם קודם, אנחנו היינו רוצים להגיע לתיאום מוקדם יותר, העניין הוא שבאמת יש פה לא מעט שחקנים והמצב שקיים היום הוא מצב שלכאורה כל אחד מהמאסדרים יכול מחר בבוקר להשית משהו ולהחיל אותו.
אבישי ברוורמן: אנחנו רוצים לגמור את זה, אני אומר רק להבא על התיאום.
אבישי ברוורמן: עו"ד אטלן, אני אדבר אתו על תיאומים שעושים בלילה מסוים, כשצריך להעביר תקציב – תוך דקה כולם יושבים ביחד וגומרים, נכון?
<מיכאל אטלן: כל פעם כשאני בא לפה אתה מזכיר לי את הלילה המשותף שלנו, זה מביך.
מיכל רוזין: זה מתחיל להיות מעניין סוף סוף.
<ינון אלרועי: ברשות
<ינון אלרועי: כם אני רוצה רק מילה אחת לפני שאני מעביר לעו"ד אטלן.
<ינון אלרועי: כרגע הנוסח שמוצע על-ידי הממשלה מציע שתהיה תקופת רישום פעם בשנתיים ותהיה תחולה אחרי שנה.
<ינון אלרועי: מה המשמעות – זה מה שחשוב להבין – המשמעות היא שבפועל תהיה תחולה רק כל שנתיים קלנדריות.
<ינון אלרועי: זאת אומרת שברמה העקרונית – אני רק נותן דוגמה – כל מה שירשם בין ה-1.1.15 ל-31.12.16 ירשם לכאורה בינואר 2017 ויחול רק בינואר 2018.
אבישי ברוורמן: זאת אומרת שדה-פקטו זה 3.
<ינון אלרועי: דה פקטו זה מ-3 עד שנה.
<ינון אלרועי: זה בין שנה ל-3.
<ינון אלרועי: זה במעטפת.
<אתי בנדלר: אתה מוכן לחזור עוד פעם על נושא הרישום?
<ינון אלרועי: אני חוזר: הרישום יתבצע בין ה-1.1.15, כדוגמה, ל-1.1.17 - - -
<אתי בנדלר: הרישום של מה?
<ינון אלרועי: הרישום של הדרישות של המשרדים.
<אתי בנדלר: פרסום הדרישות – זה הרישום אצלך?
<אתי בנדלר: של הסימון?
<אתי בנדלר: בדרך כלל זה בתקנות או בהוראות נוהל.
<מיכאל אטלן: מיום פרסום הדרישה החדשה מתחילים - - -
<אתי בנדלר: כל פרסום?
<יובל אביעד: מיום התחילה סופרים שנתיים.
מיכל רוזין: יום התחילה זה מתי שמחוקק החוק?
מיכל רוזין: זה אחרי 4 חודשים שצריך לפרסם את החוק הזה?
<מיכאל אטלן: לא החוק הזה.
<יובל אביעד: לא החוק הספציפי הזה.
מיכל רוזין: השינוי.
אבישי ברוורמן: אז אולי תסבירו רגע, תנו לנו דוגמה אחת.
אבישי ברוורמן: אף אחד לא מבין.
<אתי בנדלר: מנהל משרד הבריאות קובע היום שעל מזון מסוים צריך לפרסם גם רכיב שעד כה לא היתה דרישה לפרסם על האריזה שלו.
<ינון אלרועי: אז לצורך העניין, היום הקובע יהיה - - -
<אתי בנדלר: הוא מפרסם את הדרישה הזאת או בקובץ תקנות או בילקוט הפרסומים.
<ינון אלרועי: יפה.
<ינון אלרועי: היום הקובע – ותקן אותי, אלי, אם אני טועה – יהיה 1.1.17, כשהתחולה תהיה ה-1.1.18.
<אתי בנדלר: מה זאת אומרת "היום הקובע"?
<אתי בנדלר: אני עדיין לא מבינה.
<ינון אלרועי: יש תקופת התארגנות.
<אתי בנדלר: מנכ"ל משרד הבריאות היום שולח לפרסום ברשומות תקנות חדשות או הוראה חדשה לפרסום על גבי אריזה של רכיב מסוים במזון.
<אתי בנדלר: הוא שולח את זה וזה מתפרסם בתאריך מקרי כלשהו, זה מתפרסם לצורך העניין ב-1 ביולי 2014.
<אתי בנדלר: ב-1 ביולי 2014 תהיה דרישה כזאת – מה יהיה כתוב שם?
<אתי בנדלר: מה זה הרישום לעומת התחילה?
<מיכאל אטלן: החוק קובע מועד קבוע שהוא כל שנתיים.
<לאה ורון: החוק או הצעת החוק של חברת הכנסת איילת שקד?
<אתי בנדלר: החוק המוצע.
<מיכאל אטלן: החוק המוצע.
<מיכאל אטלן: אתם יודעים מה, אולי נקרא את זה ואז ננסה להסביר?
<אתי בנדלר: לא, אנחנו רוצים להבין את העיקרון.
אבישי ברוורמן: רק להבין את העיקרון של שנתיים ושנה, מה זה אומר?
<מיכאל אטלן: החוק המוצע קובע מכאן ואילך תאריך שהוא כל שנתיים תאריך עוגן.
מיכל רוזין: אבל זה נכנס לפועל רק משנה הבאה?
<מיכאל אטלן: רגע.
<מיכאל אטלן: ואז כל מאסדר, כל מי שקובע דרישות סימון, אם הוא רוצה לקבוע דרישת סימון חדשה הוא יכול לעשות רק שהתחולה החדשה שלו תהיה שנה לאחר המועד הקובע הקרוב.
<מיכאל אטלן: נגיד, עכשיו אמרנו שהמועד הקובע יהיה 1 בינואר 2017 - - -
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת רוזין, תעשי לי סדר, את מבינה את הכול.
מיכל רוזין: אני לא יודעת, אני הבנתי שיש שנתיים.
איילת שקד: אני אסביר, תן לי רגע להסביר.
<מיכאל אטלן: עוד משפט אחד, אני אשמח מאוד שתסבירי יותר טוב ממני.
<מיכאל אטלן: יש הבדל בין התקופה שבה לא תשתנה הדרישה לבין התקופה של היערכות.
<מיכאל אטלן: אחרי ששינינו את זה עדיין היא לא נכנסת לתוקף כי צריך לתת לאנשים זמן להיערך.
אבישי ברוורמן: שאני אבין: היתה אריזה א', קם בבוקר משרד הבריאות ואמר: אנחנו רוצים לשנות.
אבישי ברוורמן: זה תאריך ספציפי שבו הוא מודיע שהוא רוצה לשנות.
<מיכאל אטלן: אז הוא מוגבל עכשיו, הוא מוגבל לקבוע את התאריך לפי כללי המשחק החדשים.
איילת שקד: חבר הכנסת, זו הצעת חוק שלי, תן לי להסביר אותה.
איילת שקד: החוק אומר שיש תאריך קבוע – שזה כל שנתיים, ה-1.1.2017, 1.1.2019 – שכל השינויים באותם שנתיים מתנקזים לתאריך הזה.
איילת שקד: זאת אומרת, כל רגולטור שרוצה לעשות שינוי על אריזה, עד ה-1.1.2017 יכול להוציא את זה במהלך השנתיים האלה, אבל התוקף של השינוי יכנס עם כולם ביחד ב-1.1.2017.
מיכל רוזין: זה אומר שזה יכול להיות כמעט 3 שנים.
איילת שקד: שניה.
איילת שקד: ואז ליצרנים יש שנה ליישם את ההחלטה הזאת עד ל-1.1.2018.
<אתי בנדלר: אז זה לא יכנס לתוקף ב-1 בינואר 2017, זה יכנס לתוקף שנה מהתאריך הזה.
איילת שקד: נכון, זה הסיכום שהגענו ביחד עם התעשיינים, חברת הכנסת ומשרדי הממשלה.
איילת שקד: זה דבר שטוב לכולם, זה דבר מובן וזה דבר שיחסוך כסף לצרכנים וליצרנים.
<מיכאל אטלן: ורק דוגמה אחרת – אם אני נערך דקה לפני המועד הקובע אז בסופו של דבר זה לא יהיה 3 שנים, זה יהיה שנה ועוד דקה.
איילת שקד: נכון, זה בעצם יכול להיות גם רק שנה.
אבישי ברוורמן: מר אלרועי נותן לנו דוגמה כדי שאנחנו נראה את זה בעיניים.
<ינון אלרועי: רק להמחיש את מה שאמרה חברת הכנסת:
<ינון אלרועי: ברמה העקרונית לא חשוב מתי רשמת אותו, לתוקף זה נכנס ב-1.2017 ואז יש שנת התארגנות ל-2018.
<ינון אלרועי: אותו כנ"ל מה-1.12017 עד ל-1.1.2019, נכנס לתוקף ב-1.1.2019 אבל התחולה היא ב-1.1.2020.
מיכל רוזין: כלומר, זה יכול להיות שנה וחצי וזה יכול להיות שנתיים ושמונה.
<ינון אלרועי: נכון, מ-3 עד שנה ויום.
<ינון אלרועי: עכשיו עוד דבר אחד ברשותך: דיברנו גם על תקופת היערכות, בתקופת ההיערכות כל מה שירשם עד ל-1.1.2015 יבוא לתחולה ב-1.6.2016.
<ינון אלרועי: זאת אומרת, בעצם מהיום ועד ה-1.1.2015 ניתן לרשום, יש להם בין שנתיים לשנה וחצי היערכות.
מיכל רוזין: עכשיו אני רוצה לשאול שאלות.
<מיכאל אטלן: לפני השאלות עוד דבר – יש גם הוראה לחריג.
אבישי ברוורמן: תסביר את החריגים.
<מיכאל אטלן: כל זה זה חוק שמגביל כל רגולטור בתחומו.
<מיכאל אטלן: אם הוא משתכנע מטעמים שירשמו שקיימת הסתברות גבוהה לפגיעה בשלומו, בריאותו, בטיחותו של אדם או של הציבור ולהגנת הסביבה, הוא יכול לקצר את התקופה.
איילת שקד: באישור של ועדת הכלכלה.
<מיכאל אטלן: למה "באישור ועדת הכלכלה"?
<מיכאל אטלן: לא, זה לא כתוב.
איילת שקד: "באישור ועדת הכלכלה של הכנסת".
מיכל רוזין: מי קובע?
מיכל רוזין: בנוסח הזה אין.
איילת שקד: אני אסביר.
איילת שקד: מיכל, כל רגולטור – משרד הבריאות, המשרד להגנת הסביבה – כל רגולטור שמחליט שהוא צריך אישור, כי זה פוגע בשלום הציבור, זה דחוף, זה חשוב, זה פוגע בהגנת הסביבה, הוא בא לוועדת הכלכלה של הכנסת ומקבל - - -
מיכל רוזין: לא, זה מחוק, הם הורידו את "באישור ועדת הכלכלה של הכנסת".
<מיכאל אטלן: לא, לגבי ועדת הכלכלה יש פה בעיה.
<מיכאל אטלן: כי אם הוא קובע את הדרישה שלו בדין שלא מצריך לבוא לוועדה אז זה לא רלוונטי.
אבישי ברוורמן: עו"ד אטלן, הדבר האחרון שוועדת הכלכלה של הכנסת צריכה הוא להגביר את עודף הבירוקרטיה והרגולציה שממילא שמה את מדינת ישראל בתחתית העולם השלישי.
אבישי ברוורמן: נגיע לזה, אני לא חושב שיש בזה צורך אבל אנחנו נדון בזה.
מיכל רוזין: השאלה היא מה קורה במצבים שהציבור חושב שיש צורך והרגולטור לא חושב – מי יקבע בסוף?
מיכל רוזין: אם זה לא בא לאישור ועדת כלכלה, עם כל הכבוד לעודף דיונים צריך לפתור את זה.
אבישי ברוורמן: אנחנו נדון בזה כשנגיע לסעיף.
<זמר בלונדהיים: יש משפט אחד חשוב שיהיה ברור לכולם עוד לפני הדיון העקרוני – החוק הזה הוא כמו חוק הפרשנות, הוא לא משנה את מבנה הסמכויות, לכל רגולטור יש סמכות לפי דין משלו, אם זה פקודת בריאות העם ואם זה חוק הגנת הצרכן ואם זה - - -
<לאה ורון: ההצעה שהנחת הבוקר על שולחן הוועדה מתואמת עם הרגולטורים השונים?
<לאה ורון: עם משרד הבריאות?
<לאה ורון: עם המשרד להגנת הסביבה?
<מיכאל אטלן: היא הניסיון הכי קרוב להגיע לתיאום מלא, בלי נדר.
אבישי ברוורמן: בלי נדר, אנחנו נפסוק.
<מיכאל אטלן: ואגב, התנדבנו לנסות לתאם למרות שהצעת החוק לא אומרת מי יהיה השר האמון על ביצוע החוק.
אבישי ברוורמן: בוא נקרא לזה "שרי ממשלת ישראל לדורותיהם".
אבישי ברוורמן: חברת הכנסת רוזין, בבקשה, ולאחר מכן לפי סדר הדוברים הבא – ובקצרה כי יש לנו ב-12:30 עוד דיון – ד"ר משולם נפתלי פולק, ספי הולשצטיין, זאב פרידמן, רז הילמן, ד"ר אורנית רז ורועי וולף.
מיכל רוזין: אני רוצה לומר דבר עקרוני ולשאול מספר שאלות.
מיכל רוזין: קודם כל, אין ספק שיש פה הקלה לתעשיינים.
מיכל רוזין: אנחנו יודעים שבעסקים חשוב מאוד סדר, חשובה ידיעה מראש, חשוב לדעת מהם הכללים והחוקים שעל פיהם פועלים וזה נכון לחברה מתוקנת שהדברים ייעשו בצורה מסודרת ולא יהיו קפריזות שכל שנייה הם יצטרכו להתאים את עצמם.
מיכל רוזין: עם זאת, אני רוצה לשאול כמה שאלות לגבי עניין החריגים: א', אני לא חושבת שאפשר להשאיר את זה רק בידי הרוגלטור כי אז בעצם אין שיקול דעת לציבור.
מיכל רוזין: הציבור גם לא יודע וגם לא יכול להשפיע.
מיכל רוזין: אנחנו נציגי הציבור לצורך העניין.
מיכל רוזין: כאשר יש מקרים – אני בטוחה שאחרי מקרה כמו "רמדיה" אז ברור שכולם יזעקו וישנו את הרישום שלא אחרי שנתיים, אבל מה קורה כאשר יש דברים שיש עליהם ויכוח ציבורי?
מיכל רוזין: אני יכולה לתת כבר שתי דוגמאות שאני יודעת – ודרך אגב, זו עוד לקות של המערכת השלטונית שלנו, שלכל תקנות ממשלתיות לוקח שנתיים במינימום – אני יודעת לפחות על שתי תקנות שנוגעות גם להנדסה גנטית, גם לגבי חומרי הדברה, גם לגבי צבעי מאכל, שמשרד הבריאות מקיים דיונים על גבי דיונים על גבי דיונים ויש ועדות, ואז, אחרי שהם יגיעו למסקנות, ייקח בערך שנתיים כי יש כל מיני טיוטות הלוך ושוב עד שבאמת יגיעו לאשר את התקנות.
מיכל רוזין: בזמן הזה בוודאי שהציבור לא יודע ולא נזהר.
מיכל רוזין: אבל פה אומרים לנו: אחרי שהם כבר החליטו ואחרי שהתקנות עברו, ייקח עוד שנתיים.
מיכל רוזין: אז, א', אני רוצה לשאול: איך אנחנו מתמודדים עם זה כאשר יש מקרים של תקנות שהן בדרך, והאם לא כדאי להכניס איזשהו סייג שאומר מה קורה במקרים שהדברים הם כבר בטיפול, או באיזשהו הליך של תקנות, או שיש טיוטת תקנות, תזכיר חוק שעומד למנוע את העניין ולחייב רישום?
מיכל רוזין: הדבר השני: האם ניתן לחייב פה בחוק גם איזושהי הודעה לציבור של בינתיים?
מיכל רוזין: כלומר, אנחנו מקלים על התעשיינים בכך שאנחנו לא אומרים להם: תשנו מיד את הרישום על האריזה, אבל בינתיים הרגולטור יהיה חייב להודיע לציבור שהוא הוציא תקנה שהחל מתאריך כזה וכזה ישנו, אבל בינתיים דעו לכם שהמוצר הזה והזה מכיל כך וכך צבעי מאכל שמסוכנים לבריאות.
מיכל רוזין: מדוע זה לא קיים פה לחייב את הרגולטור ליידע את הציבור?
מיכל רוזין: הרי איך הציבור יודע?
מיכל רוזין: הציבור יודע כי הוא קורא על זה.
מיכל רוזין: אז אם לפחות שנתיים אני לא אקרא על זה, לפחות אני איידע את הציבור ואגיד לו: שים לב, זה עדיין לא יופיע לכם על הקוקה-קולה אבל דעו לכם שצבעי המאכל שבתוך הקוקה-קולה בעצם אסורים כבר לשימוש וזה יופיע על המוצרים עוד שנתיים.
אבישי ברוורמן: השאלות נרשמו, אני מבקש מנציגי הממשלה לרשום את כל השאלות, אני נותן עכשיו לכל אחד להתבטא ונשמע את התשובות.
אבישי ברוורמן: אני מודה לחברת הכנסת רוזין.
אבישי ברוורמן: לפי סדר הדוברים ובקצרה: ד"ר משולם נפתלי פולק, מכון התקנים, בבקשה.
<משולם נפתלי פולק: אני ממונה בכיר על פרויקטים במכון התקנים, אגף התקינה.
<משולם נפתלי פולק: אני לא הייתי מודע לשינויים שהכניסו ואני גם לא קראתי את הנוסח החדש, אבל בעצם אני בא להציג לחברי הוועדה את הטבלה שהפצתי כאן.
אבישי ברוורמן: יש חברי כנסת שלא קיבלו את הטבלה?
<אתי בנדלר: אני לא קיבלתי.
מיכל רוזין: שלפי ה-FDA זה כל שנתיים, נכון?
<משולם נפתלי פולק: נכון.
<משולם נפתלי פולק: USFDA-Uniform Compliance Date for Food Labeling Regulations .
<משולם נפתלי פולק: זאת הגישה של FDA, הטבלה די מדברת בעד עצמה.
<משולם נפתלי פולק: ממה ששמעתי כאן אני מבין שזה כמעט אותו דבר.
<משולם נפתלי פולק: הרעיון הכללי הוא זה: מדברים על דינים, תקנות או מה שזה לא יהיה, שמתפרסמים במשך פרק זמן של שנתיים בין ה-1 לינואר ל-31 בדצמבר, נותנים עוד שנה, ,compliance period וב-1 לינואר שלאחר השנה הזאת התקנות מחייבות גם את היצרנים וגם את - - -
אבישי ברוורמן: זאת אומרת, אם אני מסכם, אתה תומך בזה?
אבישי ברוורמן: אתה תומך במה שמונח כאן?
<משולם נפתלי פולק: אני תומך, מכון התקנים רואה בחיוב.
<משולם נפתלי פולק: זה עובד בצורה מתגלגלת, זו מערכת שעובדת כבר מ-1996, וכמו שנאמר כאן על ידי מישהו, גם על ייצור אמריקאי, גם על יבוא, על הכול.
אבישי ברוורמן: תודה, ד"ר פולק.
אבישי ברוורמן: ספי הולשצטיין מחברת "אבוט" – יצרנית מזון רפואי.
<יוספה הולשצטיין: נכון, יצרנית מזון רפואי ומזון תינוקות.
<יוספה הולשצטיין: אני רוצה קודם כל לשאול: מדוע אנחנו מדברים כל הזמן על התעשיינים המקומיים?
<יוספה הולשצטיין: יש פה גם ייצוג של החברות המייבאות.
<יוספה הולשצטיין: אנחנו כיבואנים בשום פנים ואופן לא יכולים לעמוד בזמן הטמעה של שנה של התחולה.
<יוספה הולשצטיין: אני לא ראיתי את ההצעה המתוקנת שהוגשה היום בבוקר אבל כולנו - - -
מיכל רוזין: זה לא כולל אותם?
<אתי בנדלר: ודאי שזה כולל אותם.
איילת שקד: זה כולל אותם, בוודאי.
<ינון אלרועי: זה מה שאני אמרתי, שגם יבואנים קשורים.
<יוספה הולשצטיין: אבל בלי להתייעץ עם יבואנים.
אבישי ברוורמן: רבותי, היא בזכות דיבור עכשיו, כל אחד ירשום את תשובתו.
<יוספה הולשצטיין: כיבואנים אני רוצה ממש בקצרה להסביר את ההליך: מרגע שמתפרסמת איזושהי תקנה לשינוי אנחנו מיד מתחילים בהיערכות, בלשנות, בלייצר תווית חדשה, כשכל התהליך הזה גם עדיין נוגע למשרד הבריאות שצריך לאשר לנו את התווית וכל התהליכים האלה לוקחים המון זמן.
<יוספה הולשצטיין: לייצר תכלס תווית חדשה מרגע שידענו עליה - - -
<יוספה הולשצטיין: ההמלצה שלי היא לפחות זמן תחולה של שנתיים.
<יוספה הולשצטיין: אני רוצה לומר עוד הערה אחת, יש לקחת בחשבון שלמוצרים יש חיי מדף וחיי המדף שלהם יכולים לנוע בין שנתיים לחמש ויותר.
<יוספה הולשצטיין: כאשר אנחנו מניעים ומתחילים תהליך לייצור תווית חדשה, על מנת לא לפגוע באספקה ובצרכנים, אנחנו ממשיכים לייצר עם התוויות הישנות באותה תקופה.
<יוספה הולשצטיין: ולכן חשוב גם להתייחס למוצרים שמיוצרים טרם המועד הקובע שנכנסים לארץ.
אבישי ברוורמן: אוקיי, רשמו את שתי השאלות.
אבישי ברוורמן: אני רק רוצה להגיד לך, לא התכוונת לזמן תחולה אלא לזמן היערכות של שנתיים.
<יוספה הולשצטיין: לזמן היערכות וזמן תחולה.
אבישי ברוורמן: תודה, אז לתקן לפרוטוקול.
אבישי ברוורמן: עו"ד זאב פרידמן, המועצה הישראלית לצרכנות, בבקשה.
<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, המועצה לצרכנות תומכת בכל מה שיוזיל את המחיר לצרכן כל עוד זה לא פוגע בהיבטים אחרים.
<זאב פרידמן: אין לנו בעיה עם זמני התחילה של החוק, יש לנו בעיה מה קורה באותם מצבים חריגים ומה המנגנונים שבהם אנחנו ניידע את הצרכנים במה שמגיע להם.
<זאב פרידמן: אני חושב שכאשר מתבררת הטעייה לגבי מוצר וניתנת הוראה כדי להגן על הצרכנים: תזהרו, יש כאן הטעייה, לא צריכים לחכות כדי שיקרה תיקון שיחול במקרה הקיצוני שלוש שנים, זה לא הגיוני, זה לא מתקבל על הדעת.
אבישי ברוורמן: ולכן מה הצעתך?
איילת שקד: לכן יש מנגנונים לחריגים.
<זאב פרידמן: אבל זה לא יכנס למנגנון החריגים משום שזה לא לסכנה של הציבור, זה רק מסכן את כספו וכיסו.
<זאב פרידמן: זה פשוט לא יכנס.
איילת שקד: תן לי דוגמה לדבר כזה שהיא לא שלום הציבור.
<זאב פרידמן: אני אתן, נתתי קודם דוגמה למיכאל.
<זאב פרידמן: לצורך הדוגמה: אלה ששומרים כשרות, יש מוצרים שחשבו שהם כשרים והם מסומנים ככשרים, ניתנת הוראה מהרבנות: רבותי, הם טרפה גמורה, אסור להשתמש בהם, סמנו אותם כלא כשר.
<זאב פרידמן: זה ייקח 3 שנים עד שהאדם יידע שזה מוצר לא כשר.
<זאב פרידמן: או למשל כשיש הטעייה – מציירים לנו פירות על האריזה, מסמנים "מכיל פרי" ומסתבר שזה לא.
<זאב פרידמן: ניתנת הוראה של אלי, הוא אומר להם: חבר'ה, אתם מטעים את הציבור.
<זאב פרידמן: מגיעים דגים מרוסיה תחת הכותבת "שפרוטים" אבל זה לא.
<זאב פרידמן: הוא נותן הוראת מינהל וזה חל על כל הוראה.
אבישי ברוורמן: זאב, מה התיקון?
אבישי ברוורמן: הלוא תמיד כשאתה מציע יש לך הצעת תיקון.
<זאב פרידמן: אני חושב שצריך להיות רגולטור שייתן באופן זמין – קודם כל להרחיב את העילות שבהן ניתן להחיל באופן מידי משום שאני לא חושב שמישהו שמטעה, מישהו שפוגע, מישהו שעושה משהו שפוגע בציבור בכלל זכאי להגנה כלשהי.
<זאב פרידמן: יש לך מוצרים, היה צריך להוריד אותם מהמדף, אז אני עושה לו טובה, אני לא אומר לו: תוריד את המוצר, אלא: תיידע את הציבור, תחליף את האריזות שלך.
<זאב פרידמן: איזה היגיון יש להגן על מישהו שהטעה?
איילת שקד: אתה רוצה להוסיף על "שקיימת הסתברות גבוהה לפגיעה בשלומו, בריאותו, ובטיחותו של אדם או להגנת הסביבה" – "כמו כן, וקיימת הטעייה לצרכן"?
<זאב פרידמן: זה לדוגמה.
<זאב פרידמן: דבר שני, המנגנון צריך להיות - - -
אבישי ברוורמן: זאב, ההערות שלך כהרגלך מאוד טובות, כשנגיע להקראה נחשוב מה אפשר לעשות.
מיכל רוזין: זה לא עניין של הקראה, זה ענייני.
<זאב פרידמן: אגב, זה לא רק להגנת הצרכן, כמו שראינו זה לענייני כשרות.
<זאב פרידמן: אני חושב שצריכה להיות כאן פונקציה נוספת שכולנו - - -
אבישי ברוורמן: של המידיות.
<זאב פרידמן: נכון.
<זאב פרידמן: היא צריכה להיות יותר פשוטה.
<זאב פרידמן: אנחנו צריכים לסמוך על רגולטור כלשהו שיוכל לדון באותם מקרים שבהם יש משהו מידי.
אבישי ברוורמן: תודה, הערה טובה, היא נרשמה.
אבישי ברוורמן: רז הילמן, איגוד לשכות המסחר, בבקשה.
<רז הילמן: קודם כל, אני רוצה להתייחס למרווח.
<רז הילמן: התייחסה ספי לפני רגע לנושא הייבוא, תקופת ההיערכות שדוברה כאן – בין שנה ל-3 – הלכה למעשה היא שנה כי בעצם.
<רז הילמן: אם אני יודע שאני צריך לחכות עד ה-31 לדצמבר 2016, כי כל דרישת סימון שהיא עד 31 לדצמבר 2016 תפורסם ברשומות היא תיכנס לתוקף שנה אחרי, אז אני לא יכול באמת לסגור תווית ולהתחיל להוציא אותה לייצור ולהשתמש בה.
<רז הילמן: זאת אומרת שהלכה למעשה, כל עוד נותנים רק שנת היערכות אחת לפני שזה נכנס לתוקף, יש לי רק שנה וזה מאוד מאוד מעט להרבה מאוד חברות.
אבישי ברוורמן: אז אתה מחזק את גב' הולשצטיין שאתה רוצה לעשות שנתיים במקום שנה להיערכות.
<רז הילמן: צריך שנתיים, צריך מלאים, זה פשוט לעצום את העיניים אם לא מאפשרים את זה.
<רז הילמן: יש לי עוד כמה דברים חשובים: הנושא של אפשרות למשרד הבריאות או לכל רגולטור אחד לתת תקופת היערכות ארוכה יותר.
<רז הילמן: צריך להיות ברור שאם נוצרה סיטואציה שיש צורך בתקופת היערכות ארוכה יותר לא לוקחים לרגולטור את הסמכות הזאת, משאירים לו אותה.
<רז הילמן: יש אלף ואחת סיטואציות שיכולות לקרות ולא הגיוני שידיו של הרגולטור יהיו כבולות.
<רז הילמן: הרעיון של הצעת החוק הזאת הוא להגדיר לרגולטור איזשהו קו שלא ייתן פחות מזה, אבל חייבים להבהיר שהוא יכול לתת יותר אם הוא רוצה.
אבישי ברוורמן: מיכאל אטלן, ינון ומשרד המשפטים, מצד אחד יש פה בקשה להארכת תקופת ההיערכות, יבואנים ואחרים, שצריך לדון בהן בסעיף, ומצד שני, חברת הכנסת שקד, אנחנו מדברים על הצורך במידיות בהתאם.
איילת שקד: מידיות רק במקרה של הטעייה.
<רז הילמן: עוד מידיות שהיא חשובה גם בעיני היא כשמקלים.
<רז הילמן: היום יש הרבה מאוד ועדות שבוחנות איך ניתן להפחית את יוקר המחיה ובין היתר מאתרות דרישות סימון אנכרוניסטיות מיותרות שלא תורמות בשום דבר לצרכן, שלא קיימות בעולם ובאים ואומרים: אנחנו רוצים להוריד את זה.
<רז הילמן: לפי הנוסח שקיים היום הם יצטרכו לחכות למועד הקובע, אולי בעוד שנתיים שלוש.
<רז הילמן: אם זה משהו שמבינים שהוא מיותר צריך שתהיה סמכות שבאופן מידי זה ייכנס לתוקף.
איילת שקד: את זה אתה יכול לעשות בכל מקרה.
<רז הילמן: זה לא נכון, תחשבו שיש סיטואציה של מוצר מזון שהיום אי אפשר להביא לארץ כי דרישת הסימון שלו – נגיד ניקח אריזת מזון שמכילה חפץ, לאחרונה תיקנו את התקנות של אריזת מזון המכילה חפץ ושם שינו את הגודל של הצעצוע שמותר שיהיה בתוך אריזת המזון הזאת ואיזו אזהרה, אם צריך גיל 3 או 6.
<רז הילמן: מי שרוצה להתחיל להביא את המוצר הזה כבר היום – אם הוא היה צריך לחכות שהתיקון הזה יכנס לתוקף אז הוא היה צריך לחכות עוד שנתיים-שלוש.
<רז הילמן: אני אתן לך דוגמה לגבי משקה – הוא דיבר על פרי – משקאות היום שיש עליהם איור של פרי, אסור להביא אותם לארץ עם האיור הזה אם הם לא עם אחוז מסוים של פרי, למרות שבכל העולם זה מותר.
<רז הילמן: זאת אומרת, שמוצרים כאלה היום אי אפשר להביא לארץ, אנחנו נצטרך לחכות שלוש שנים עכשיו.
אבישי ברוורמן: אתה אומר, מידיות היא לא רק, חברת הכנסת שקד, בהטעיה, אלא גם לדברים שהתנאים משתנים ואנחנו לא פועלים להחיש תהליך.
<רז הילמן: שתהיה סמכות גם למידיות בעניין הזה.
<אורנית רז: אבל אנחנו לא מפסיקים לחוקק, הרגולטור לא מפסיק לחוקק חוקים.
<אורנית רז: אם סיימו את זה וזה נכנס לרשומות – זה נמצא כבר, אפשר להביא את אותו חפץ.
<אורנית רז: החובה היא רק אחרי שנתיים, אם אני מבינה את זה.
<רז הילמן: אני אתן את הדוגמה עם הפרי, היא יותר ברורה.
<רז הילמן: אם היום אסור להביא בקבוק – מייצרים בגרמניה בקבוק מיץ ויש עליו ציור של תות, לפי הדרישה של התקן הישראלי היום אסור שיהיה את הציור של התות, למרות שבגרמניה ובשאר העולם מותר.
<רז הילמן: עכשיו משרד הכלכלה או האוצר, או לא חשוב מי, מחליט שזו דרישה מיותרת, זה חסם יבוא ורוצים לטפל בעניין הזה.
<רז הילמן: דרישה כזו – אין סיבה שהיא לא תיכנס לתוקף מידי.
אבישי ברוורמן: אני חושב שבדוגמאות שלך, רז, הבעת יפה.
אבישי ברוורמן: ד"ר אורנית רז, התאחדות התעשיינים, בבקשה.
<אורנית רז: קודם כל, אני מודה מאוד על הדיון הזה, לחברת הכנסת שקד ולכל הרגולטורים שמבינים את הצורך הזה.
<אורנית רז: אנחנו אחרי חוק המזון המפורסם, מגיעים לפה הרבה שעות.
<אורנית רז: אני חושבת שעוד נקודה שלא עלתה פה, שהחוק הזה עושה טוב בעיקר ליצרנים הקטנים והבינוניים.
<אורנית רז: היום הסביבה היא לא ודאית – ותכף רועי ידבר ויסביר מה זה עושה לו – אם אתם שואלים אותי, אני חושבת ששנתיים זה לא מספיק טוב להם אבל אני מבינה שצריך להגיע פה לאיזושהי הסכמה.
<אורנית רז: אני מאוד מאוד מבקשת להבין את הקשר שבין העלויות האלה, שמושתות בסופו של דבר על המוצר ומגיעות לצרכן, אנחנו מדברים בגדול על יוקר המחיה – זה יוקר המחיה.
<אורנית רז: ראש הממשלה וגם אתה, פרופ' ברוורמן, מדברים כל הזמן על ה-RIA ולנסות להעריך את הרגולציה – הנה אנחנו פה, זאת דוגמה ל- .
<אורנית רז: RIA יש לי רק עוד דבר.
<אורנית רז: ד"ר פולק נתן לנו פה את הדוגמה של ה-FDA.
<אורנית רז: אחת הסיבות שאנחנו נמצאים פה עכשיו היא שאין לנו FDA, אין לנו רשות אחת שמרכזת את כל הדרישות.
<אורנית רז: אז אם הרגשתי לא נוח עם השנתיים אני עוד יותר מרגישה לא נוח עם השנתיים, כי אם ה-FDA מחליט שזה שנתיים אז כנראה שאנחנו צריכים יותר.
אבישי ברוורמן: אורנית, מה ההמלצה שלך, שנתיים ושנתיים?
<אורנית רז: אני רוצה שלוש.